Справа № 600/835/17
Справа № 2/600/89/2019
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 листопада 2019 року смт. Козова

Козівський районний суд Тернопільської області

в складі: головуючої судді Гриновець О.Б.,

з участю: секретаря судового засідання Бабіч О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в місті Львові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики,

в с т а н о в и в:

позивач звернувся в суд із вказаною позовною заявою до відповідача, у якій просив стягнути з останнього на його користь: 62175 грн. суми боргу за договором позики від 21.04.2017 року; 183,97 грн. 3% річних нарахованих згідно ст.625 ЦК України та судових витрат.

В обґрунтування своїх позовних вимог покликається на те, що в 21.04.2017 року він позичив під розписку 2400 доларів США ОСОБА_2 , які останній зобов`язався повернути до 01.08.2017 року. Грошові кошти згідно з договором позики відповідачем у період передбачений розпискою йому не повернуті, неодноразові його звернення щодо повернення боргу ігноруються. На підставі вказаного, просить стягнути з ОСОБА_2 суму боргу та 3% річних відповідно до ст.625 ЦК України.

Ухвалою судді Козівського районного суду Тернопільської області від 12.10.2017 року відкрито провадження у цій справі та призначено попереднє судове засідання (а.с.10).

20.03.2018 року від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, у якому він просив «винести судове рішення, яким відмовити позивачу в задоволенні позовних вимог в повному обсязі». Свою вимогу мотивував тим, що у 2017 році перебував у трудових відносинах із підприємством «фірмою таксі «591»», власником якого є позивач. Для роботи йому був наданий автомобіль ВАЗ 2199, який належить дочці позивача ОСОБА_3 . Після оформлення трудових відносин та реєстрації його в «органах податкового контролю» він сплачував позивачу 330,00 грн. в якості плану за кожен день роботи, а ремонт автомобіля та його заправку він здійснював за власні кошти. Зазначає, що в квітні 2017 року він погодив з позивачем, що «візьме автомобіль який належить ОСОБА_4 марки ВАС 2199 під виплату» та після сплати його вартості набуде право власності на такий автомобіль. В подальшому позивач запропонував йому надати розписку і під його диктування оформив текст такої 21.04.2017 року. Зі слів відповідача, необхідність такої розписки позивач пояснював вимогами до оформлення бухгалтерських документів. Вказує, що жодних грошових коштів він не отримував, а продовжував користуватися автомобілем та сплачував щодня 330 грн. в якості плану та виплат в рахунок вартості автомобіля. У вересні 2017 року він вирішив припинити трудові відносини із зазначеним підприємством. При цьому, позивач та відповідач між собою погодили, що останній повертає автомобіль, який брав під виплату, а ОСОБА_1 звільняє його з роботи. В вересні 2017 року він повернув автомобіль на базу підприємства і не отримував при цьому жодних претензій від позивача. А вже в грудні він звернувся до суду про стягнення боргу за розпискою. Вважає, що позивачем не наведено підстав для звернення до суду із позовом та не доведено факту наявності правовідносин між ними власне за договором позики чи отримання ним будь-яких грошових коштів від позивача. Крім того, звернув увагу суду на те, що позивачем подано лише копію розписки та не подано її оригіналу та не наведено розрахунку заборгованості (а.с.21-22).

02.04.2018 року від позивача надійшло клопотання про доручення до матеріалів справи оригіналу розписки відповідача (а.с.29-30).

Цього ж дня, позивачем подано клопотання про розгляд справи у його відсутності, у якій він також просив задовольнити позовні вимоги в повному обсязі (а.с.31).

Ухвалою Козівського районного суду Тернопільської області від 18.11.2019 року постановлено підготовче провадження у справі закрити і призначити її до судового розгляду по суті.

Позивач та його представник в судове засідання не з`явилися, однак позивачем через канцелярію суду подав заяву у якій він зазначив, що позов підтримує в повному обсязі, просить справу розглядати у його відсутності (а.с.31).

Відповідач у судове засідання не з`явився, хоча був належним чином повідомлений про місце, дату та час розгляду справи, про причини своєї неявки не повідомив. Відтак, суд вважає за можливе розглянути справу у його відсутності на підставі наявних у ній доказів.

Оскільки учасники справи в судове засідання не з`явилися, відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши подані документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, суд дійшов до наступних висновків.

Частинами 1-3 ст.12 ЦПК України встановлено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом

Згідно вимог ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до вимог ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Судом встановлено, що згідно з наявною в справі розпискою від 21.04.2017 року ОСОБА_2 (відповідач) отримав від ОСОБА_1 (позивача) у борг гроші в сумі 2400 доларів США та зобов`язувався повернути суму боргу до 01.08.2017 року (а.с.30).

Відповідач не виконав свого зобов`язання за договором позики, своєчасно не повернувши зазначеної грошової суми.

Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Частиною 2 ст.1047 ЦК України передбачено, що на підтвердження укладення договору позики та його умова може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Прийнявши виконання зобов`язання, кредитор повинен на вимогу боржника видати йому розписку про одержання виконання частково або в повному обсязі. Якщо боржник видав кредиторові борговий документ, кредитор, приймаючи виконання зобов`язання, повинен повернути його боржникові. У разі неможливості повернення боргового документа кредитор повинен вказати про це у розписці, яку він видає. Наявність боргового документа у боржника підтверджує виконання ним свого обов`язку. У разі відмови кредитора повернути борговий документ або видати розписку боржник має право затримати виконання зобов`язання. У цьому разі настає прострочення кредитора (ст.545 ЦК України).

Відтак, письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику, а наявність оригіналу боргової розписки у позивача, кредитора, свідчить про те, що боргове зобов`язання не виконане.

Відповідно до ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно з вимогами статті 598 ЦК України зобов`язання припиняються виконанням, проведеним належним чином.

Статтею 530 ЦК України визначено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно з приписами статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ч.1 ст.612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно із позовними вимогами, крім основної суми боргу у розмірі 2400 доларів США, що становить згідно з курсом НБУ та заявою про уточнення розрахунку від 18.11.2019 року станом на 18.11.2019 року 58128,00 грн., позивач також просить стягнути з відповідача заборгованість з врахуванням трьох процентів річних за час прострочення грошового зобов`язання.

Згідно з ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, навимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Враховуючи вищенаведене, беручи до уваги те, що ОСОБА_2 прострочив виконання грошового зобов`язання за договором позики, відтак з останнього в силу ч.2 ст.625 ЦК України слід також стягнути на користь ОСОБА_1 три проценти річних від простроченої суми заборгованості за період з 02.08.2017 року (з дня закінчення обумовленого строку для повернення позики) по 05.09.2017 року (дату підписання позовної заяви) на суму 167,21 грн., тобто в межах заявлених позовних вимог.

Після перевірки судом доданого позивачем до позовної заяви розрахунку суми процентів за користування позикою та трьох процентів річних, судом встановлено, що розрахунок здійснений арифметично вірно, а тому вимога стягнути вказані суми підлягає до задоволення.

При цьому, вирішуючи питання судових витрат, згідно з ч.1, 2 ст.141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір в розмірі 640,00 грн..

На підставі викладеного, керуючись ст. ст.10, 12, 13, 76-81, 89, 141, 247, 258-259, 263-265, 273 ЦПК України, -

ухвалив:

позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики задовольнити.

Стягнути із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 суму боргу в розмірі 58128,00 грн. (п`ятдесят вісім тисяч сто двадцять вісім гривень нуль копійок) та суму 3% річних за час прострочення виконання зобов`язань за договором позики від 21.04.2017 року в розмірі 167,21 грн. (сто шістдесят сім гривень двадцять одну копійку).

Стягнути із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 суму сплаченого ОСОБА_1 судового збору у розмірі 640,00 грн. (шістсот сорок гривень нуль копійок).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції, з врахуванням вимог п.15.5 Розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; зареєстроване у встановленому порядку місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , паспорт серія НОМЕР_2 , виданий Тернопільським МВ УМВС України в Тернопільській області 25.02.1998 року.

Відповідач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ; зареєстроване у встановленому порядку місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_3 , паспорт серія НОМЕР_4 , виданий Козівським РВ УМВС України в Тернопільській області 31.03.2010 року.

Суддя О.Б.Гриновець