КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 січня 2019 року

м. Київ

справа №2610/24830/2012

провадження № 22-ц/824/1326/2019

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - суддіЛапчевської О.Ф.,
суддівБолотова Є.В., Музичко С.Г.
за участю секретаря судового засідання учасники справи: позивач Потапьонок К.В., ОСОБА_5,
розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу уповноваженої особи фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Експобанк» Кашути Дмитра Євгеновича на рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 07 травня 2018 року /суддя Мальцев Д.О./

у справі за позовом ОСОБА_5 до публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Експобанк», третя особа ОСОБА_7 про визнання недійсним договору поруки, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулася з вимогами про визнання недійсним договору поруки, укладеного 04.07.2008 р. з ВАТ «Експобанк» /т. 1 а.с. 3/

Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 07.05.2018 року позов задоволено, визнано недійсним договір поруки від 04 липня 2008року укладений між ОСОБА_5 та ПАТ «Комерційний банк «Експобанк», вирішено питання судових витрат. /т. 1 а.с. 174-179/

Не погоджуючись з вказаним рішенням, уповноважена особа фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Комерційний банк «Експобанк» Кашута Д.Є. звернувся з апеляційною скаргою, в якій просив рішення суду скасувати, вказуючи на відсутність підстав для визнання договору поруки недійсним.

На підтвердження вимог, викладених в апеляційній скарзі, апелянт посилався на необґрунтованість висновків суду першої інстанції. Вважає, що судом першої інстанції не враховано, що висновок експерта №8-4/538 від 22.03.2018 р., який був долучений позивачем 16.04.2018 р. до матеріалів справи, з порушенням ч. 9 ст. 83 ЦПК України, оскільки не надісланий стороні відповідача, є недопустимим відповідно до вимог ст. 78 ЦПК України. Крім того, після спливу 10 років з моменту укладення договору поруки, свідки ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10 пояснили, що позивачка в день укладення договору перебувала в АР Крим, що суд першої інстанції взяв до уваги, всупереч ненаданню жодного достовірного документа на підтвердження таких обставин. Окрім того, вказував на те, що матеріали справи містять два протилежні висновки експертиз, така розбіжність судом не усунута, до уваги взято висновок експерта №8-4/538 від 22.03.2018 р., який був долучений позивачем. Також зазначав про наявність рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 24.09.2012 р., яким задоволено позовні вимоги АТ «КБ «Експобанк» та встановлено факт дійсності договору поруки від 15.10.2008 р., що у відповідності до п. 4 ст. 82 ЦПК України не підлягає доказуванню.

ОСОБА_5 звернулась з відзивом на апеляційну скаргу, в якому звертала увагу на необґрунтованість її доводів та просила апеляційну скаргу залишити без задоволення, рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 07.05.2018 року без змін.

Відповідно до Указу Президента України від 29.12.2017 р. ліквідовано Апеляційний суд м. Києва та Апеляційний суд Київської області і утворено Київський апеляційний суд в апеляційному окрузі, що включає Київську область і місто Київ, з місцезнаходженням у місті Києві.

Відповідно до статті 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» рішенням зборів суддів Київського апеляційного суду від 2 жовтня 2018 року № 3 днем початку роботи Київського апеляційного суду визначено 3 жовтня 2018 року.

Таким чином, розгляд справ та матеріалів, що знаходились у провадженні Апеляційного суду м. Києва та Апеляційного суду Київської області, з урахуванням нового автоматичного розподілу справи, здійснюється Київським апеляційний судом.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення позивача, яка з'явилась у судове засідання, перевіривши наведені в апеляційній скарзі доводи, матеріали справи в межах апеляційного оскарження, вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, а судове рішення залишенню без змін на підставі наступного.

Судом встановлено, що 04.07.2008 року між ВАТ «КБ «Експобанк», правонаступником якого є ПАТ «ПАТ «Експобанк», та ОСОБА_7 було укладено договір кредитної лінії №ФКЛ-07/08, згідно умов якого ВАТ «КБ «Експобанк» надав ОСОБА_7 кредит у сумі 300 000,00 доларів США. /т. 2 а.с. 1-3/

Відповідно до договору поруки від 04.07.2008 року, відповідати перед ВАТ «КБ «Експобанк» за своєчасне та повне виконання ОСОБА_7 зобов'язань за договором кредитної лінії №ФКЛ-07/08 від 04.07.2008 року поручилася ОСОБА_5, яка в подальшому змінила своє прізвище на «ОСОБА_5». / т. 1 а.с. 4/

Заочним рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 24.09.2012 року було задоволено позовні вимоги ПАТ «КБ «Експобанк» до ОСОБА_7, ОСОБА_5, ТОВ «Інвестал», третя особа: ТОВ «Європа Електронікс» про стягнення заборгованості та солідарно стягнуто з відповідачів на користь банку заборгованість за договором кредитної лінії №ФКЛ-07/08 від 04.07.2008 року в сумі 5 278 148,33 грн. /т. 2 а.с. 4-7/

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 02.04.2013 року по справі було призначено судово-почеркознавчу експертизу та відповідно до висновку експертів КНІСЕ за результатами проведення судово-почеркознавчої експертизи від 17.07.2013 року за №3641/3642/13-32, підписи від імені ОСОБА_5, що розташовані в графі «Поручитель» на 1 сторінці та підпис і рукописний запис «ОСОБА_5» у розділі СТОРОНА 2. В графі «_____підпис та П.І.Б. власноручно)» на сторінці 2 договору поруки від 04.07.2008 року, укладеному між ВАТ «КБ «Експобанк» та ОСОБА_2, виконані особисто ОСОБА_5 /т. 1 а.с. 60-64/

До матеріалів справи також був долучений висновок експерта Драпей Н.Г. № 0652 від 16.10.2013 року, Київської незалежної судово-експертної установи, за результатами якого, рукописний запис «ОСОБА_5» та підписи від імені ОСОБА_5, зображення яких містяться в графах «Поручитель» та «Сторона 2. Поручитель» в електрографічній копії договору поруки від 04.07.2008 року виконані не ОСОБА_5, а іншою особою. /т. 1 а.с. 83-86/

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 12.11.2013 року по справі було призначено повторну судово-почеркознавчу експертизу та відповідно до висновку № 322, складеного 01.04.2014 року старшим експертом відділу технічної експертизи документів та почерку лабораторії криміналістичної експертизи Державного науково-дослідного експертно-криміналістичного центру Міністерства внутрішніх справ України, підпис від імені ОСОБА_5 та рукописний запис «ОСОБА_5», які містяться в графах «Поручитель» та «підпис та ПІБ власноручно» з лицьової та зворотної сторони договору поруки (оригіналу) від 04.07.2008 року, укладеного між ВАТ «КБ «Експобанк» та ОСОБА_5 - виконані не ОСОБА_5, а іншою особою. /т. 1 а.с. 107-112/

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції вірно керувався нормами ч. 2 ст. 207 ЦК України, відповідно до якої правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами); ст. 215 ЦК України, яка вказує, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу; ч. 1 ст. 110 ЦПК України, згідно якої висновок експерта для суду не має заздалегідь встановленої сили і оцінюється судом разом із іншими доказами за правилами, встановленими статтею 89 цього Кодексу; ст. 3 ЗУ "Про судову експертизу", яка визначає, що судово-експертна діяльність здійснюється на принципах законності, незалежності, об'єктивності і повноти дослідження.

Встановивши, що підпис на договорі поруки від 04.07.2008 року від імені позивача виконаний іншою особою, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про задоволення позовних вимог.

Доводи апеляційної скарги про те, що не враховано, що висновок експерта №8-4/538 від 22.03.2018 р., який був долучений позивачем 16.04.2018 р. до матеріалів справи, з порушенням ч. 9 ст. 83 ЦПК України, оскільки не надісланий стороні відповідача, є недопустимим відповідно до вимог ст. 78 ЦПК України, колегією суддів не приймається, оскільки зазначений висновок при прийнятті рішення не брався до уваги.

Колегією суддів, як і судом першої інстанції, до уваги взято висновок експерта Драпей Н.Г. та висновок № 322 від 01.04.2014 року повторної судово-почеркознавчої експертизи.

Також, колегією суддів не приймаються до уваги і доводи апелянта про те, що після спливу 10 років з моменту укладення договору поруки, свідки ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10 пояснили, що позивачка в день укладення договору перебувала в АР Крим, суд першої інстанції взяв їх до уваги, всупереч ненаданню жодного достовірного документа на підтвердження таких обставин.

Як вбачається зі змісту рішення суду першої інстанції, в його основу вказані показання свідків не покладені, оскільки за змістом ст. 218 ЦК України не може доводитися свідченням свідків не лише заперечення факту вчинення правочину або оспорювання окремих його частин, а й факт його вчинення, а також виконання зобов'язань, що виникли з правочину.

Крім того, як вбачається з договору поруки від 04.07.2008 року в анкетних даних позивача зазначено паспорт серії НОМЕР_1, виданий 13.01.2006 року Комсомольським ВМ ХМВ УМВС України в Херсонській області.

Відповідно до довідки Корабельного РВ у м. Херсоні УДМС України в Херсонській області 09.11.2007 року на ім'я позивача ОСОБА_5 було оформлено новий паспорт серії НОМЕР_2 у зв'язку із втратою вищевказаного. /т. 2 а.с. 53/

Тобто, на момент оформлення спірного договору поруки вказаний паспорт позивача втратив свою чинність як такий, що втрачений, що також підтверджує факт недійсності вчиненого правочину.

Доводи апеляційної скарги про те, що в матеріалах справи наявне заочне рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 24.09.2012 р., яким задоволено позовні вимоги АТ «КБ «Експобанк» та встановлено факт дійсності договору поруки від 15.10.2008 р., що у відповідності до п. 4 ст. 82 ЦПК України не підлягає доказуванню, колегією суддів не приймаються до уваги, оскільки предметом розгляду по справі було стягнення заборгованості, а не встановлення факту дійсності правочину.

Таким чином, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують та містяться на формальних міркуваннях.

Відповідно до ч.1 ст. 375 ЦПК України апеляційний суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 375, 381, 382 ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу уповноваженої особи фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Експобанк» Кашути Дмитра Євгеновича на рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 07 травня 2018 року - залишити без задоволення.

Рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 07 травня 2018 року - залишити без змін.

Постанову суду апеляційної інстанції може бути оскаржено у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття.

Головуючий: Судді: