"18" січня 2019 р. Справа № 363/1248/17
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 січня 2019 року Вишгородського районний суд Київської області в складі:

головуючого-судді: Чіркова Г.Є.,

при секретарі: Гавриленко Ю.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вишгороді заяву ОСОБА_1 про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 та ОСОБА_1, третя особа Служба у справах дітей Вишгородської районної державної адміністрації в Київській області, про стягнення аліментів,

встановив:

ОСОБА_4 звернувся до суду із заявою про визнання таким, що не підлягає виконанню виконавчого листа, виданого на підставі рішення цього ж суду 25 липня 2017 року про стягнення з нього аліментів на користь ОСОБА_2 на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі ј частини від усіх видів заробітку, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 31 березня 2017 року до її повноліття.

Заяву мотивовано тим, що він не є батьком цієї дитини, як це встановлено рішенням цього ж суду від 01.11.2018 року, а тому обовязок сплачувати аліменти згідно виконавчого листа в нього відсутній.

Стягувач і боржник до суду не прибули, про розгляд справи повідомлені, що не є перешкодою до розгляду заяви.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного.

Встановлено, що рішенням Вишгородського районного суду Київської області від 25.07.2017 року, яке набрало законної сили, з ОСОБА_1, як з батька, на користь ОСОБА_2 (піклувальника дитини) стягнуто аліменти на утримання ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_2 в розмірі ј частини від усіх видів заробітку з 31.07.2017 року.

06.07.2018 року в цій справі видано виконавчий лист, який звернуто до виконання.

Водночас рішенням цього ж суду від 01.11.2018 року, яке набрало законної сили, встановлено, що ОСОБА_1 не є батьком ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_2, а відомості про нього як про батька дитини виключено з відповідного актового запису.

Відповідно ч. 1 та ч. 2 ст. 432 ЦПК України, суд, який видав виконавчий документ, може за заявою стягувача або боржника виправити помилку, допущену при його оформленні або видачі, чи визнати виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню.

Суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обовязок боржника відсутній повністю чи частково у звязку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

Статтею 129-1 Конституції України, ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» та ст. 18 ЦПК України передбачено обовязковість судових рішень.

Зокрема, за змістом вказаних вимог Закону передбачено, що всі судові рішення, які набрали законної сили, обовязкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України.

Невиконання судових рішень має наслідком юридичну відповідальність, установлену законом.

З огляду на викладене підстав вважати, що виконавчий лист про стягнення аліментів з ОСОБА_1 видано помилково у суду не має.

Сам тільки юридичний факт того, що відомості про ОСОБА_1, як про батька дитини, виключено з актового запису про її народження безпосередньо до припинення обовязку боржника за виконавчим листом не призводить, оскільки рішення суду, яким стягнуто аліменти з ОСОБА_1, наразі є чинним і в установленому законом порядку не переглядалося та не скасовувалося.

За таких умов суд позбавлений можливості дійти висновку про те, що обовязок боржника за виконавчим листом про стягнення аліментів є припиненим, допоки рішення суду, яке зобовязує боржника сплачувати аліменти, зберігає свою законну силу й не скасовано.

Та обставина, що ОСОБА_1 згідно рішення суду від 01.11.2018 року виключений з актового запису про народження ОСОБА_6, 11.05.2002 року, як її батько, може бути підставою до перегляду рішення суду за нововиявленими обставинами за правилами Глави 3 Розділу V ЦПК України, скасування цього рішення й ухвалення нового про відмову в позові, що потягне припинення обовязку боржника.

Беручи до уваги викладене підстав для задоволення цієї заяви не встановлено, в чому слід відмовити.

Керуючись статтями 259, 260, 432 ЦПК України,

ухвалив:

у задоволенні заяви відмовити.

Повний текст ухвали складено 25 січня 2019 року.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Київського апеляційного суду протягом 15 днів з дня складання її повного тексту шляхом подання в зазначений строк апеляційної скарги через Вишгородський районний суд Київської області.

Суддя