Миколаївський районний суд Миколаївської області
Справа № 480/591/18
Провадження № 2/480/115/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 січня 2019 року

Миколаївський районний суд Миколаївської області, в складі головуючого судді Терентьєва Г.В., за участю: секретаря судового засідання Довженко О.А.; представника позивача ОСОБА_1, представників відповідача ОСОБА_2 ОСОБА_3, ОСОБА_4, представника відповідача ОСОБА_5 відділу ДВС м. Миколаїв Головного територіального управління юстиції в Миколаївській області ОСОБА_6, розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Миколаєві цивільну справу за позовом ОСОБА_7 до ОСОБА_2, ОСОБА_5 ВДВС м. Миколаїв, про перерахунок суми заборгованості по аліментам та звільнення від заборгованості, -

встановив:

У квітні 2018 року ОСОБА_7 (далі - позивач) звернулася до Миколаївського районного суду Миколаївської області з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_5 ВДВС м. Миколаїв, про перерахунок суми заборгованості по аліментам та звільнення від заборгованості.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що під час перебування у шлюбі з ОСОБА_2 у них 02 березня 2000 року народилася донька ОСОБА_8. Відповідно до рішення Миколаївського районного суду Миколаївської області від 16 січня 2012 року у справі № 2-901/2011 з ОСОБА_9 на користь ОСОБА_2 стягнуто аліменти на утримання дочки ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 750 грн. щомісячно, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 11.10.2011 року та до повнолітня дитини. Станом на 03.03.2018 у позивача виникла заборгованість по сплаті аліментів у сумі 50282 грн. 56 коп.

Позивач посилається на те, що при нарахуванні заборгованості державним виконавцем не було враховано скрутне матеріальне становище позивача, тяжкої тривалої хвороби та народження ще двох дітей, які на даний час знаходяться на утриманні позивача.

У звязку з викладеними обставинами позивач просить суд частково звільнити її від заборгованості по аліментам шляхом зменшення їх розміру вдвічі, а саме: з 50282 грн. 56 коп. до 25141 грн. 28 коп. та зобовязати державну виконавчу службу провести перерахунок розміру заборгованості на вказану суму.

Позивач у судове засідання не зявилася; про причини неявок суд не повідомила.

Представник позивача ОСОБА_7 ОСОБА_1 у судовому засіданні позов підтримала та просила його задовольнити; вказує на те, що вказана заборгованість виникла, у звязку з народженням позивачем двох дітей у травні 2015 року, а до цього часу вона сплачувала аліменти в межах наявних у неї коштів.

Представника відповідача ОСОБА_2 ОСОБА_3 у судовому засіданні позов не визнав та заперечував проти позову та вказував на те, що позивач не виконує свій обовязок щодо утримання своєї дитини ОСОБА_8, і наявність у позивача інших дітей, не позбавляє позивача обовязку утримувати свою дочку.

Представника відповідача ОСОБА_2 ОСОБА_4 у судовому засіданні позов не визнала та заперечувала проти позову; вказує на те, що відповідач ОСОБА_2 не прибув у судове засідання оскільки перебуває у лавах Збройних Сил України, а ОСОБА_8 наразі перебуває на навчанні. Вважає доводи позивача безпідставними, оскільки позивачем не доведено її скрутного матеріального становища.

Представника відповідача ОСОБА_5 ВДВС м. Миколаїв ОСОБА_6 у судовому засіданні залишила вирішення позову на розсуд суду.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши представників сторін, суд дійшов такого.

16 жовтня 1999 року сторони уклали шлюб (а. с. 7).

У шлюбі у подружжя 02 березня 2000 року народилася донька ОСОБА_8 (а. с. 8).

Заочним рішенням Миколаївського районного суду Миколаївської області від 12 грудня 2011 року розірвано шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_9 (а. с. 25).

Відповідно до заочного рішення Миколаївського районного суду Миколаївської області від 16 січня 2012 року вирішено стягувати з ОСОБА_9 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання дочки ОСОБА_8, в розмірі 750 грн. щомісяця, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 11.10.2011 і до повноліття дитини (а. с. 9).

14 березня 2017 року позивач, відповідно до свідоцтва про зміну імені серії І-ФП № 007592, змінила імя і відповідно до актового запису № 13 після державної реєстрації зміни імені має прізвище, власне імя, по батькові ОСОБА_7 (а. с. 10).

Відповідно до розрахунку заборгованості по сплаті аліментів головного державного виконавця Заводського відділу ДВС м. Миколаїв ГТУЮ у Миколаївській області від 03.03.2018 станом на 02.03.2018 заборгованість ОСОБА_7 по сплаті аліментів на утримання ОСОБА_10, складає 50282 грн. 56 коп. (а. с. 12).

Статтею 197 Сімейного кодексу України (далі - СК України) передбачено, що з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів суд може відстрочити або розстрочити сплату заборгованості за аліментами.

За позовом платника аліментів суд може повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості за аліментами, якщо вона виникла у зв'язку з його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення.

З вказаного випливає, що повне або часткове звільнення платника аліментів від сплати заборгованості по аліментами здійснюється судом, у звязку із тяжкою хворобою платника аліментів або іншою обставиною, що має істотне значення. Питання про те, чи мають обставини, на які посилається платник аліментів, істотне значення, у кожному конкретному випадку вирішує суд.

У судовому засіданні встановлено, що відповідно до медичного висновку Миколаївського міськтубдиспансеру від 29.01.2018 ОСОБА_7 має захворювання (а. с. 13).

Суд не бере до уваги копію медичного висновку міського протитуберкульозного диспансеру (а. с. 102) оскільки він не містить дати його складення.

Крім цього, 31 травня 2015 року позивач народила двох синів ОСОБА_11 та ОСОБА_12. Відомості про батька записані відповідно до ч. 1ст. 135 СК України (а. с. 15-17; 18-22).

Відповідно до копії довідки, виданої Житлово-комунальним підприємством «Бриз», 30 травня 2017 року за № 1356, ОСОБА_7, зареєстрована за адресою: Карпенка, буд. 7/1, кім. 30, та на площі 43,8 кв.м. мешкає разом з синами: ОСОБА_13 та ОСОБА_13 (а. с. 14).

Діти ОСОБА_11 та ОСОБА_12 з 01.11.2018, відповідно до копій довідок № 10-87 та № 10-88 потребують домашнього догляду (а. с. 103).

З копії відомостей з Державного реєстру фізичних-осіб платників податків ДФС України про суми виплачених доходів від 02.03.2018 вбачається що інформації про доходи ОСОБА_7 за період з 01.01.2017 по 31.12.2017 в ЦБД ДРФО немає (а. с. 24).

ОСОБА_7 перебуває на обліку в УСВК Заводського району ДПСЗН ММР та отримує допомогу на двох дітей одиноким матерям та державну допомогу малозабезпеченим сімям за період з квітня 2018 року по вересень 2018 року на загальну суму 11623 грн. 97 коп.

Крім того, за ОСОБА_7 право власності, інші речові права, іпотеки та обтяження не зареєстровані (а. с. 97).

У той же час, суд не приймає до уваги копію довідки (а. с. 41), копію дослідження (а. с. 104), копії результатів дослідження (а. с. 105, 106) щодо ОСОБА_8, оскільки вони не відносяться до обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з положеннями ч. 2, 3 ст. 51 Конституції України батьки зобов'язані утримувати дітей до їх повноліття. Повнолітні діти зобов'язані піклуватися про своїх непрацездатних батьків. Сім'я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 3 Конвенції про права дитини в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Держави-учасниці зобов'язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов'язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів.

Статтею 141 СК України передбачено, що мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.

Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною пятою статті 157 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно з положеннями ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції про права дитини держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини.

Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Частиною 1 статті 12 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що виховання в сімї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобовязані виховувати дитину, піклуватися про її здоровя, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Згідно з положеннями ч. ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Враховуючи викладене вище суд вважає, що народження позивачем ОСОБА_7 двох дітей, які потребують домашнього догляду, відсутність доходів у 2017 році та отримання державної допомоги у квітні-вересні 2018 року є обставинами, які мають істотне значення, також суд бере до уваги наявність хвороби у позивача.

У той же час, позивачем не доведено існування обставин, що мають істотне значення чи наявність тяжкої хвороби у період до 2017 року, оскільки заборгованість по сплаті аліментів виникла у позивача ще у 2011 році.

За таких обставин, суд вважає, що з урахуванням засад цивільного судочинства, які полягають, зокрема, у рівності всіх учасників судового процесу перед законом і судом, змагальності сторін та пропорційності, суд вважає, що позов слід задовольнити частково та звільнити позивача від заборгованості по сплаті аліментів на суму 11782 грн. 56 коп.,

Керуючись ст. ст. 12, 13, ч. 1 ст. 81, ч. 1 ст. 141, ст. ст. 258, 259, 264, 265 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

вирішив:

Позов ОСОБА_7 до ОСОБА_2, ОСОБА_5 ВДВС м. Миколаїв, про перерахунок суми заборгованості по аліментам та звільнення від заборгованості, - задовольнити частково.

Звільнити ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2, (зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3; реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1) від сплати заборгованості по аліментам, які стягуються по виконавчому листу у справі № 2-901/2011, виданого на підставі заочного рішення Миколаївського районного суду Миколаївської області від 16.01.2012, на утримання дочки ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1, на суму 11782 грн. 56 коп.

Зобовязати ОСОБА_5 відділ ДВС м. Миколаїв Головного територіального управління юстиції в Миколаївській області здійснити перерахунок розміру заборгованості по аліментам, які стягуються по виконавчому листу у справі № 2-901/2011, виданого на підставі заочного рішення Миколаївського районного суду Миколаївської області від 16.01.2012, з ОСОБА_7 на утримання дочки ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1, зменшивши заборгованість на 11782 грн. 56 коп.

В іншій частині позову відмовити.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 273 ЦПК України рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до ст. 354 ЦПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: 1) на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду; 2) на ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом пятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Згідно з положеннями ст. 355 ЦПК України апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції Миколаївського апеляційного суду.

Суддя ОСОБА_14

Повне судове рішення складено 24 січня 2019 року

24.01.2019