ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 листопада 2019 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого - Петешенкової .Ю.

суддів - Деркач Н.М., Пищиди М.М.,

при секретарі - Літвіновій А.Г.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу

за апеляційною скаргою ОСОБА_1

на рішення Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 19 квітня 2019 року

у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства "Оператор Газорозподільної системи "Дніпрогаз" (Публічного акціонерного товариства "Дніпрогаз") про визнання неправомірними дій, зобов`язання вчинити певні дії та стягнення моральної шкоди, -

В С Т А Н О В И Л А:

У вересні 2017 року ОСОБА_1 звернувся з позовом до ПАТ "Дніпрогаз" правонаступником якого є АТ "Оператор Газорозподільної системи "Дніпрогаз", за захистом, на його думку, порушених цивільних прав, в якому просив:

- визнати неправомірними дії відповідача по нарахуванню не облікованого (донарахованого) об`єму та обсягу природного газу і його вартості на суму 25 867,82 грн., та прийняття рішення про припинення газопостачання/розподілу природного газу;

- визнати акт про порушення від 21 вересня 2016 року № 742-А, складений ПАТ «Дніпрогаз» таким, що не відповідає вимогам Кодексу газорозподільних систем (далі Кодекс ГРМ), затверджених постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики та комунальних послуг № 2494 від 30 вересня 2015 року;

- скасувати акт про порушення від 21 вересня 2016 року № 742-А та акт-розрахунок комісії по розгляду актів ПАТ «Дніпрогаз» на суму 25 867,82 грн.;

- зобов`язати відповідача поновити газопостачання/розподіл природного газу у його квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , без оплати послуг по підключенню;

- стягнути з відповідача моральну шкоду у розмірі 43 200 грн.

Позов мотивований тим, що починаючи з 1978 року є споживачем послуг природного газу за адресою: АДРЕСА_1 .

У 2009 році між ним та ОСОБА_2 укладено шлюб, після чого прописав останню у квартирі. У 2010 році дав згоду на прописку в квартирі дочки своєї дружини від попереднього шлюбу ОСОБА_3 , у 2011 році прописав у квартирі свого сина від попереднього шлюбу ОСОБА_4 . Реєстрацію місця проживання вказаних осіб проводили відповідні служби ЖЕК «Днепроспецстрой», про необхідність додаткового інформування постачальників комунальних послуг про зміни кількості зареєстрованих осіб у квартирі, останні не повідомили.

У вересні 2016 року працівники відповідача запропонували йому підписати, як вони висловилися, акт про кількість зареєстрованих у квартирі осіб, який останній підписав не читаючи. Через деякий час він отримав рахунок на оплату необлікованого об`єму природного газу на суму 25 867,83 грн, складеного на підставі акту про порушення від 21 вересня 2016 року № 742-А.

Звернувшись до відповідача з заявою про здійснення перерахунку цієї суми, надав докази про не проживання ОСОБА_3 та ОСОБА_4 за вказаною адресою, та рішення комісії про призначення субсидії у 2015 та 2016 роках, отримав відмову з посиланням на норми Кодексу ГРМ.

Звернувшись до відповідача з заявою про видачу підписаного уповноваженою особою ПАТ «Дніпрогаз» письмової форми договору розподілу природного газу, копії акту-розрахунку необлікованого об`єму природного газу, та з проханням не вважати заборгованість простроченою до вирішення питання в суді, отримав повідомлення про припинення газопостачання/розподілу природного газу та необхідності сплатити борг в 10-денний термін.

Вважає, що відповідачем було порушено порядок оформлення акту про порушення від 21 вересня 2016 року № 742-А, визначений у главі 5 розділу ХІ Кодексу ГРМ. Нарахування (донарахування) об`єму та обсягу природного газу і його вартості проведенні останнім починаючи з 2009 року, коли діяла Постанова КМУ від 21 жовтня 1995 № 848, за положеннями якої плата за житлово-комунальні послуги не нараховується на осіб, які зареєстровані, але фактично не проживають у житловому приміщенні, тому є незаконними, та підлягають скасуванню.

Зазначає, що рішення відповідача про припинення газопостачання є протиправним, оскільки позивачем доведено до відома відповідача, що вартість необлікованого газу ним буде оскаржуватися в судовому порядку, отже, заборгованість не вважається простроченою.

Діями відповідача, який займає монопольне становище на ринку розподілу природного газу, що виразилися в незаконному нарахуванні боргу та припиненні газопостачання, позивачу заподіяна моральна шкода, оскільки розмір боргу майже дорівнює дворічній пенсії позивача, припинення газопостачання важко відобразилось на його фізичному та психологічному стані здоров`я. Розмір моральної шкоди оцінює виходячи з приписів «Методики встановлення заподіяння моральної шкоди та методу оцінки розміру компенсації спричинених страждань» проф. Ерделевського О.М , та цей розмір становить 43 200 грн.

З урахування викладеного, позивач просив задовольнити позов.

Рішенням Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 19 квітня 2019 року у задоволенні позову ОСОБА_1 до ПАТ "Дніпрогаз" про визнання неправомірними дій, зобов`язання вчинити певні дії та стягнення моральної шкоди відмовлено (а.с.126-134).

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що при оформленні представниками відповідача акту від 21 вересня 2016 року порушень не встановлено, нарахування за необлікований об`єм природного газу проведені у відповідності до вимог чинного законодавства, оскільки з заявою про зміну кількості зареєстрованих осіб у квартирі, чи з заявою про те, що зареєстровані особи фактично не мешкають за місцем реєстрації та не отримують послуг з газопостачання, позивач не звертався.

ПАТ «Дніпрогаз» здійснив припинення газопостачання позивачу у відповідності до норм чинного законодавства, тому вказані дії є обґрунтованими та законними, в зв`язку з чим позовні вимоги про визнання неправомірними дій відповідача про припинення позивачу газопостачання та зобов`язання відновити газопостачання без оплати споживачем послуг по підключенню - задоволенню не підлягають.

Так само, не підлягають задоволенню позовні вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача моральної шкоди, оскільки не встановлено протиправності дій відповідача.

Не погодившись із вказаним рішення суду, позивач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просив рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким позов задовольнити в повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції залишив поза увагою той факт, що до моменту набрання чинності Кодексу ГРМ взаємовідносини між сторонами були врегульовані Правилами надання населенню послуг з газопостачання, затвердженими Постановою КМУ від 9 грудня 1999 року № 2246, де відповідальність споживача за несвоєчасне повідомлення про збільшення кількості осіб, зареєстрованих на об`єкті споживача, у вигляді донарахування об`єму спожитого природного газу за граничними об`ємами споживання природного газу населенням, не була передбачена.

Таким чином, рішення відповідача щодо нарахування позивачу необлікованого (донарахованого) об`єму та обсягу природного газу починаючи з 03 грудня 2009 року у розмірі 25 867,82 грн є протиправним та таким, що підлягає скасуванню.

22 серпня 2017 року він звернувся до відповідача з заявою щодо видачі підписаного уповноваженою особою ПАТ «Дніпрогаз» письмової форми договору розподілу природного газу, копію акту-розрахунку необлікованого об`єму природного газу та просив не вважати заборгованість простроченою до вирішення питання в суді. Але 22 серпня 2017 року йому повідомлено про припинення газопостачання та необхідність сплати боргу в 10-ленний термін. Він сплачує рахунки за спожитий газ та не має заборгованості. Вказані дії відповідача є протиправними.

Разом з цим, зазначає, що судом першої інстанції не враховано вимоги ст.ст. 42, 48 Конституції України, ст.ст. 4, 21, 22 Закону України «Про захист прав споживачів», ст.ст. 5, 11, 13, 14, 16, 23, 1167 Цивільного кодексу України, ст.277 ЦПК України, умови пунктів 8.1., 8.3 і 8.4 Типового договору розподілу природного газу, пункту 7 Постанови Кабінету Міністрів України від 21 жовтня 1995 року № 848.

28 листопада 2019 року АТ "Оператор Газорозподільної системи "Дніпрогаз" подало відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначено про те, що судове рішення є законним і обґрунтованим, суд першої інстанції правильно застосував норми матеріального та процесуального права відповідно до встановлених фактичних обставин справи, дав належну правову оцінку доказам, наданим сторонами.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, суд вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч.ч. 1-5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норм права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Вирішуючи даний спір, і відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції обґрунтовував свої висновки тим, що позивачем не доведено факт порушень при оформленні представниками відповідача акту про порушення № 742-А від 21 вересня 2016 року, так і припинення газопостачання природного газу 26 жовтня 2017 року, тому відсутні будь-які законні підстави вважати неправомірними дії відповідача щодо припинення газопостачання природного газу та зобов`язання останнього за власний рахунок відновити. Позивач не заперечував факт порушення, тобто неповідомлення ним оператора ГРМ про зміну кількості зареєстрованих осіб у квартирі, як і розмір нарахованих збитків, тому підстави для визнання неправомірними дій ПАТ «Дніпрогаз» по нарахуванню не облікованого обсягу природного газу у розмірі 25 867,83 грн., як і визнання акту про порушення № 742-А від 21 вересня 2016 року, складеного працівниками відповідача, таким, що не відповідає вимогам Кодексу ГРМ та його скасування, та як наслідок скасування акту-розрахунку комісії по розгляду актів ПАТ «Дніпрогаз», складеного на підставі вказаного акту про порушення від 21 вересня 2016 року - відсутні. Також суд дійшов висновку про відсутність підстав для відшкодування моральної шкоди.

Разом з цим, із справи вбачається, що квартира АДРЕСА_1 належить на праві власності позивачу ОСОБА_1 , що підтверджується виданим 27 листопада 2003 року свідоцтвом про право власності на житло (а.с. 18).

Згідно довідки про склад сім`ї та місце реєстрації від 21 серпня 2017 року, виданої абонентським відділом № 2 «Міські комунальні платежі», за вищевказаною адресою: АДРЕСА_1 зареєстровані: ОСОБА_1 - з 06 липня 2001 року, ОСОБА_6 - з 20 серпня 2010 року, ОСОБА_4 - з 03 листопада 2011 року, ОСОБА_2 - з 03 грудня 2009 року.

Представниками ПАТ "Дніпрогаз" майстром ОСОБА_7 та контролером ОСОБА_8 , за участю споживача ОСОБА_1 , 21 вересня 2016 року складено акт про порушення № 742-А, зі змісту якого вбачається, що у квартирі АДРЕСА_1 (особовий рахунок НОМЕР_1 ) встановлено порушення Кодексу ГРМ, а саме: виявлено Оператором ГРМ факт використання природного газу споживачем у випадках, коли останнім за відсутності лічильника протягом місяця з дати настання змін видів споживання не було письмово повідомлено Оператора ГРМ про зміни, що стосуються видів споживання газу - 2 осіб з 03 грудня 2009 року, 3 осіб - з 20 серпня 2010 року, 4 осіб - з 03 листопада 2011 року. Акт підписаний ОСОБА_4 (а.с. 61).

21 серпня 2017 року відбулося засідання комісії ПАТ «Дніпрогаз» з розгляду актів про порушення вимог Кодексу ГРМ за участю представника споживача ОСОБА_2 , на якому розглядався акт про порушення № 742-А від 21 вересня 2016 року. За результатами даного засідання складено Протокол, яким акт про порушення №742-А від 21 вересня 2016 року задоволено (а.с. 63).

Відповідно до акта-розрахунку необлікованого (донарахованого) об`єму та обсягу природного газу і його вартості, зазначеною комісією розраховано розмір збитків, завданих порушенням споживача ОСОБА_1 , у розмірі 25 867 грн. 83 коп. (а.с.68).

Також, представниками ПАТ "Дніпрогаз" було припинено газопостачання в квартирі споживача, про що складено акт №5868 про відключення об`єкту (газових приладів) від 24 жовтня 2017 року, згідно якого у квартирах № 1,5,9,13,17 будинку АДРЕСА_1 , через негерметичність газопроводу, знято кран на газовому стояку та встановлено заглушку. Після виконання ремонтно-відновлювальних робіт газопостачання до квартири позивача не було поновлено, внаслідок існуючої заборгованості, про що представниками ПАТ "Дніпрогаз" складено 26 жовтня 2017 року акт про відключення об`єкту (газових приладів) (а.с. 70-71).

Відповідно до пункту 1 глави 5 розділу ХІ Кодексу ГРМ у разі виявлення у споживача або несанкціонованого споживача порушень, визначених у главі 2 цього розділу, на місці їх виявлення представником Оператора ГРМ складається акт про порушення за форою, наведеною в додатку 16 до цього Кодексу.

Згідно пункту 2 глави 2 розділу XІ Кодексу ГРМ (в редакції, яка діяла на час складання акта про порушення) до порушень споживача та несанкціонованого споживача, які кваліфікуються як несанкціонований відбір природного газу з ГРМ (крадіжка газу), та внаслідок яких щодо них здійснюється нарахування необлікованих об`єів (обсягів) природного газу, належить - використання газу побутовим споживачем (за відсутності лічильника) у випадках, коли споживачем протягом місяця з дати настання відповідних змін не було письмово повідомлено Оператора ГРМ про зміни, що стосуються збільшення опалюваної площі та збільшення кількості осіб, зареєстрованих на об`єкті побутового споживача.

Відповідно до пункту 7 глави 3 розділу XІ Кодексу ГРМ (в редакції, яка діяла на час складання акта про порушення) у разі виявлення Оператором ГРМ факту використання природного газу споживачем у випадках, коли споживачем (за відсутності лічильника) протягом місяця з дати настання змін не було письмово повідомлено Оператора ГРМ про зміни, що стосуються збільшення опалюваної площі та збільшення кількості осіб, зареєстрованих на об`єкті побутового споживача, визначення об`єму спожитого природного газу здійснюється за граничними об`ємами споживання природного газу населення з урахування усіх газових приладів і пристроїв за період з дати, коли відбулись такі зміни, а в разі неможливості встановлення цієї дати - за останні 6 місяців.

Положеннями глави 5 розділу ХІ Кодексу ГРМ передбачено порядок та підстави складання акта про порушення, виявленого у споживача.

Акт про порушення повинна розглядати комісія з розгляду актів про порушення оператора ГРМ, яка визначає його правомірність.

Пунктом 11 глави 5 розділу ХІ Кодексу ГРМ також встановлено, що за результатами розгляду акта про порушення на засіданні комісії може бути прийнято рішення про його задоволення (повністю або частково), або необхідність додаткового обстеження чи перевірки, або додаткових пояснень тощо, або скасування акта про порушення.

Акт про порушення є службовим документом, що підтверджує факт порушення, носієм доказової інформації про виявлені представниками Оператора ГРМ порушення побутовими споживачами вимог законодавства.

На підставі акта про порушення приймається відповідне рішення комісією з розгляду актів про порушення Оператора ГРМ, що і є підставою для настання відповідних наслідків - нарахування фактичного об`єму спожитого (розподіленого/поставленого) природного газу по побутову споживачу за відповідний календарний місяць за граничними об`ємами споживання природного газу населення.

Обґрунтовуючи позовні вимоги про визнання акту про порушення № 742-А від 21 вересня 2016 року таким, що не відповідає вимогам Кодекса ГРМ, ОСОБА_1 зазначав, що акт не містить обов"язкової інформації про дату та орієнтований час проведення засідання комісії з розгляду актів про порушення, тому підлягає скасуванню. Про місце та час проведення засідання комісії його повідомлено не було.

Між тим, в акті про порушення, який підписано позивачем без зауважень зазначено, що комісія Оператора ГРМ з розгляду зазначеного акта буде проводитись: у третю середу місяця за адресою: вул. О . Кониського , 5 м. Дніпро , контактний телефон: 372-73-88, що також є повідомлення про дату розгляду акту.

У суді апеляційної інстанції представники позивача не заперечували, що акт про порушення № 742-А від 21 вересня 2016 року, підписано ним власноручно.

21 серпня 2017 року відбулося засідання комісії з розгляду акта про порушення ПАТ "Дніпрогаз", за результатами розгляду якого прийнято рішення про його задоволення, та складено протокол засідання комісії відповідно до форми, передбаченої чинним законодавством, з зазначенням усіх необхідних реквізитів.

Відповідно до змісту статей 11, 15 Цивільного кодексу України (далі -ЦК України) цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства. Кожна особа має право на судовий захист.

Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення.

Способи захисту суб`єктивних цивільних прав розуміють як закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав, як вплив на правопорушника. Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів дається в статті 16 ЦК України.

Як правило, власник порушеного права може скористатися не будь-яким, а цілком конкретним способом захисту свого права. Частіше за все спосіб захисту порушеного права прямо визначається спеціальним законом і регламентує конкретні цивільні правовідносини.

Складений працівниками ПАТ "Дніпрогаз" акт про порушення є лише фіксацією такого порушення, що було складено на виконання вимог Кодексу ГРМ, тому оскарження лише факту складення такого акта, який не встановлює для споживача будь-яких обов`язків і є різновидом претензії, не передбачено чинним законодавство, як спосіб захисту прав.

Зазначений акт може бути визнаний як доказ (із надання йому відповідної оцінки судом під час вирішення іншого спору), зокрема щодо відшкодування матеріальних збитків, при вирішенні якого суд зобов`язаний дати оцінку щодо дійсності цього акта.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку, що такі заявлені вимоги не підлягають судовому порядку. Обраний позивачем спосіб захисту прав шляхом подання позову про визнання акту про порушення таким, що не відповідає вимогам, скасування акту про порушення, фактом складання якого права останнього не порушувалося, та визнання дій відповідача щодо нарахування необлікованого (донарохованого) об"єму та обсягу природного газу і його вартості - неправомірними на підставі відповідного рішення комісії з розгляду актів про порушення Оператора ГРМ від 21 серпня 2018 року, який не був оскаржений в судовому порядку, та ні ким не скасований, сам по собі не сприяє ефективному відновлюванню порушеного права, а тому задоволенню не підлягає.

З приводу визнання дій ПАТ "Дніпрогаз" щодо припинення газопостачання в квартирі позивача неправомірними та зобов"язання поновити газопостачання за власний рахунок.

Із наведеного в матеріалах справи акту про припинення газопостачання № 5868 від 24 жовтня 2017 року вбачається, що дійсною причиною відключення належної позивачу квартири від газопостачання, є негерметичність газопроводу. 26 жовтня 2017 року представниками ПАТ "Дніпрогаз" повторно було припинено газопостачання за адресою позивача, про що складено акт № 5913, де зазначено про існування заборгованості (а.с 70-71). Вищевказані акти в судовому порядку оскаржені не були, та ні ким не скасовані.

Згідно з ч.ч. 1,3 ст. 13 чинного ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Відповідно до статті 48 ЦПК України сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач. Позивачем і відповідачем можуть бути фізичні і юридичні особи, а також держава.

Відповідно до Ліцензійних умов провадження господарської діяльності з постачання природного газу, газу (метану) вугільних родовищ за регульованим тарифом, затверджених Постановою НКРЕКП від 12.01.2015 року № 9, вимог ст. 16 Закону України "Про засади функціонування ринку природного газу" та згідно постанови НКРЕКП від 21 травня 2015 року № 1587, якою анульовано ліцензію АЕ № 295560 на право провадження ПАТ "Дніпрогаз" господарської діяльності з постачання природного газу, з 01 липня 2015 року підприємство не має права здійснювати господарську діяльність з постачання природного газу за регульованим тарифом. Внаслідок відокремлення функцій з постачання та розподілу природного газу, з 01 липня 2015 року постачання природного газу здійснює новостворене газопостачальне підприємство ТОВ "Дніпропетровськгаз збут", а ПАТ "Дніпрогаз" виконує функції Оператора ГРМ.

Суд першої інстанції на зазначене уваги не звернув, питання щодо залучення до участі у справі газопостачальне підприємство ТОВ "Дніпропетровськгаз збут" не вирішив, та дійшов передчасного висновку про відмову у задоволенні позову у вказаній частині.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що у задоволенні позову в частині визнання неправомірними дій відповідача щодо припинення газопостачання та зобов"язання поновити газопостачання, необхідно відмовити саме з цих підстав, наведених у судовому рішенні, що не позбавляє позивача права звертатися з відповідним позовом до належного відповідача у передбачений законом спосіб та порядок.

В іншій частині рішення суду є правильним, підстав для його скасування не встановлено.

Доводи апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції розглянув справу, що підлягала розгляду за правилами загального позовного провадження за правилами спрощеного позовного провадження, на увагу не заслуговують з огляду на таке.

З матеріалів справи вбачається, що цивільна справа розглянута в порядку спрощеного позовного провадження.

Відповідно до п.9 ч.1 Розділу ХІІІ Прикінцевих та перехідних положень ЦПК, встановлено, що зміни до цього Кодексу вводяться в дію з урахуванням таких особливостей: справи у судах першої та апеляційної інстанції, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Зі справи вбачається, що провадження у вищевказаній цивільній справі відкрито 08 листопада 2017 року. В подальшому, ухвалою суду від 18 лютого 2019 року вирішено питання про здійснення судового розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження, без виклику сторін.

Відповідно до ч.4 ст. 274 ЦПК України в порядку спрощеного позовного провадження не можуть бути розглянуті справи у спорах: що виникають з сімейних відносин, крім спорів про стягнення аліментів та поділ майна подружжя; щодо спадкування; щодо приватизації державного житлового житлового фонду; щодо визнання необґрунтованими активів та їх витребування відповідно до глави 12 цього розділу; в яких ціна позову перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; інші вимоги, об`єднані з вимогами у спорах, вказаних у пунктах 1-5 цієї частини.

Враховуючи, що вищезазначена цивільна справа не відноситься до категорії справ, які не можуть бути розглянуті в порядку спрощеного позовного провадження, відповідні заяви сторони із запереченнями проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження не подавали, посилання апелянта на те, що розгляд даної справи в порядку спрощеного позовного провадження, є підставною для скасування судового рішення, є безпідставними.

З урахуванням викладеного, рішення суду першої інстанції в частині обґрунтування відмови у задоволенні позову підлягає зміні на підставі ст. 376 ЦПК України, а апеляційна скарга частковому задоволенню.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 376, 382, 384 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Рішення Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 19 квітня 2019 року - змінити в частині правового обґрунтування відмови у задоволенні позову.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий: М.Ю. Петешенкова

Судді: Н.М. Деркач

М.М. Пищида