Справа № 713/2190/18
Провадження №2/713/79/19
РІШЕННЯ

іменем України

22.01.2019 м. Вижниця

Вижницький районний суд Чернівецької області в складі:

головуючого судді Кибич І.А.

з участю секретаря Мірчева О.І.

розглянувши у відкритому підготовчому засіданні в залі суду в м. Вижниця в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до Берегометської селищної ради, Вижницького району Чернівецької області, про встановлення факту належності правовстановлюючого документу та визнання права власності на спадкове майно за заповітом,-

В С Т А Н О В И В:

Позивачка ОСОБА_3, звернулась в суд з позовом про встановлення факту належності правовстановлюючого документу та визнання права власності на спадкове майно за заповітом до відповідача Берегометської селищної ради, Вижницького району Чернівецької області. Посилається на те, що ІНФОРМАЦІЯ_3 року померла її баба - ОСОБА_3. 22 жовтня 1965 року ОСОБА_3 одержала свідоцтво про право особистої власності на домоволодіння АДРЕСА_1, але в даному свідоцтві НОМЕР_2 вказано, що головою двору являється ОСОБА_3, замість правильного - ОСОБА_3. Після смерті баби ОСОБА_3, спадщину прийняла її дочка -ОСОБА_5, так як на момент смерті матері проживала з нею, доглядала за нею, розпоряджалася майном, фактично спадщину прийняла, але її не оформила. Після смерті ОСОБА_5, яка для неї є тіткою, відкрилась спадщина, до складу якої входить житловий будинок з господарськими та побутовими будівлями та спорудами, що знаходяться в АДРЕСА_2, вартістю 57620,00 грн. 10.12.2003 року її тітка ОСОБА_5 зробила заповіт на її ім'я, яким все своє майно заповідала їй, заповіт складений в Берегометській селищній раді, який не скасовувався та не змінювався. Як спадкоємець за заповітом, своєчасно прийняла спадщину, так як вчасно звернулася до приватного нотаріуса Штефюк О.О. смт. Берегомет, але нотаріус видав їй постанову, якою відмовив у видачі свідоцтва про право власності на спадщину за заповітом на домоволодіння з господарськими та побутовими будівлями та спорудами, у зв'язку з тим, що нею не були надані докази про факт смерті ОСОБА_3, померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 та доказів про факт приналежності права власності на вказаний житловий будинок, що знаходиться в АДРЕСА_2, - ОСОБА_3. Крім неї інших спадкоємців немає, спору відносно спадкового майна також немає.

Уточнивши позовні вимоги, просить встановити факт належності ОСОБА_3, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 року, правовстановлюючого документу, а саме, свідоцтва про право особистої власності на домоволодіння, яке розташоване в АДРЕСА_2 НОМЕР_5 від 22.10.1965 року, виданого на ім'я «ОСОБА_3» та визнати за нею право власності на спадкове майно, а саме, на житловий будинок з надвірними будівлями та господарськими спорудами, що розташований в АДРЕСА_2, який належав померлій ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_3, спадщину після якої прийняла ОСОБА_5, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4 року.

В підготовче засідання позивачка ОСОБА_3 та її представник ОСОБА_7 не з'явились, належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, про що є відомості в матеріалах справи. До початку підготовчого судового засідання представник позивачки ОСОБА_7 подав заяву про розгляд справи у його відсутність та у відсутність позивачки, уточнені позовні вимоги підтримує, просить задовольнити.

В підготовче засідання представник відповідача Берегометської селищної ради не з'явився, належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, про що є відомості в матеріалах справи. До початку розгляду справи від представника відповідача Берегометської селищної ради надійшла заява, в якій вони позовні вимоги визнають в повному об'ємі та просять справу розглядати без участі представника селищної ради.

Відповідно до ч.3 ст.200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Відповідно до ч.4 ст.206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи, з'ясувавши всі фактичні обставини на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, врахувавши визнання позову відповідачем, прийшов до висновку, що позов ОСОБА_3 обґрунтований і підлягає задоволенню в повному об'ємі.

В силу ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів .

На підставі ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов'язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Суд, зберігаючи об'єктивність і неупередженість: 1) керує ходом судового процесу; 2) сприяє врегулюванню спору шляхом досягнення угоди між сторонами; 3) роз'яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов'язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій; 4) сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом; 5) запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов'язків.

В силу ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов'язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_3 року померла ОСОБА_3, що підтверджується копією свідоцтва про смерть Серія НОМЕР_3, повторно виданого 22.11.2018 року виконавчим комітетом Берегометської селищної ради, Вижницького району Чернівецької області, актовий запис №45.

Після її смерті відкрилась спадщина, яка складається з житлового будинку з надвірними будівлями та господарськими спорудами, який розташований в АДРЕСА_2.

З копії технічного паспорту на житловий будинок, вбачається, що житловий будинок під літ. «А» з надвірними будівлями та господарськими спорудами, що розташований в АДРЕСА_2, 1905 року побудови, вартістю 57620,00 грн.

Спадкоємцем за законом після смерті ОСОБА_3, була її дочка ОСОБА_5, яка спадщину прийняла, однак за життя не оформила спадкових прав, оскільки ІНФОРМАЦІЯ_4 року - померла, що підтверджується копією свідоцтва про смерть Серія НОМЕР_4, виданого 03.01.2017 року виконавчим комітетом Берегометської селищної ради, Вижницького району Чернівецької області, актовий запис №2, довідкою Берегометської селищної ради №637 від 18 жовтня 2018 року.

За життя 10.12.2003 року ОСОБА_5 склала заповіт, згідно якого все своє майно заповіла позивачці ОСОБА_3, що підтверджується копією заповіту від 10.12.2003 року, посвідченого секретарем Берегометської селищної ради, Вижницького району Чернівецької області ОСОБА_5, зареєстрований в реєстрі №919.

Судом також встановлено, що крім позивачки ОСОБА_3 спадкоємців за законом чи за заповітом та інших осіб які мають право на обов'язкову частку у спадковому майні немає, що підтверджується копією спадкової справи №83/2017 року.

Позивачка ОСОБА_3 звернулась до приватного нотаріуса Вижницького районного нотаріального округу Штефюка О.О. із заявою про прийняття спадщини та видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом, але в зв'язку з тим, що нею не були надані докази про факт смерті ОСОБА_3, померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 та доказів про факт приналежності права власності на вказаний житловий будинок, що знаходиться в АДРЕСА_2, - ОСОБА_3, приватним нотаріусом відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, що підтверджується копією постанови про відмову у вчинені нотаріальної дії №456/02-31 (с/с 83/2017) від 14.09.2018 року.

На підтвердження позивачкою ОСОБА_3 позовних вимог щодо встановлення факту належності правовстановлюючого документу надано наступні докази:

Копія свідоцтва про право особистої власності на домоволодіння НОМЕР_5 від 22 жовтня 1965 року виданого на підставі рішення Берегометської селищної ради депутатів трудящих №18 від 30.09.1965 року взамін перетворення сільської місцевості в селище міського типу, зареєстрованого в Чернівецькому бюро технічної інвентаризації вбачається, що видане свідоцтво посвідчує ціле домоволодіння, яке розташовано в АДРЕСА_2, дійсно належить колгоспному двору, головою якого являється ОСОБА_3.

Копія архівної довідки №52, з даних якої вбачається, що в документах архівного фонду «Книги актів цивільного стану (метричні книги) нинішньої Чернівецької області», в актових записах про народження громадян с.Брусниця, Кіцманського району Чернівецької області, є відомості про те, що ІНФОРМАЦІЯ_5 року в с.Барбівці народилась ОСОБА_3, донька ОСОБА_11 та ОСОБА_3. Актовий запис №45 від 06 вересня 1890 року.

Копія архівної довідки №52, з даних якої вбачається, що в документах архівного фонду «Книги актів цивільного стану (метричні книги) нинішньої Чернівецької області», в актових записах про народження громадян с.Берегомет, Вижницького району Чернівецької області, є відомості про те, що ІНФОРМАЦІЯ_6 року народилась ОСОБА_5, донька ОСОБА_13 та ОСОБА_3 (народжена ОСОБА_3). Актовий запис №62 від 15 серпня 1918 року.

Копія довідки Берегометської селищної ради №637 від 18.10.2018 року з даних якої вбачається, що ОСОБА_3) дійсно була власником житлового будинку, розташованого в АДРЕСА_2, згідно свідоцтва про право особистої власності на домоволодіння НОМЕР_5 від 22 жовтня 1965 року. ОСОБА_5, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4 року є дочкою ОСОБА_3, померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 року. Спадкоємицею після смерті ОСОБА_5 є племінниця - ОСОБА_3, згідно заповіту. Для ОСОБА_3 та ОСОБА_5 ОСОБА_3 доводиться внучкою та племінницею.

Відповідно до п.5 ч.2 ст.293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

За правилами п.6 ч.1 ст.315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові,місце і час народження якої, що зазначені в документі не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або паспорті.

Згідно з п. 7 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року N5 "Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення" суд вправі розглядати справи про встановлення факту родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідно заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину, для оформлення права на пенсію у зв'язку з втратою годувальника.

Оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд вважає, що позивачка ОСОБА_3 надала докази того, що померла ОСОБА_3 була власником житлового будинку з надвірними будівлями та господарськими спорудами, що розташований в АДРЕСА_2, а тому є всі підстави встановити факт належності померлій ІНФОРМАЦІЯ_3 року ОСОБА_3, правовстановлюючого документу, а саме: свідоцтва про право особистої власності на домоволодіння НОМЕР_5 від 22 жовтня 1965 року виданого на підставі рішення Берегометської селищної ради депутатів трудящих №18 від 30.09.1965 року взамін перетворення сільської місцевості в селище міського типу, зареєстрованого в Чернівецькому бюро технічної інвентаризації, виданого «ОСОБА_3».

Даний факт має для позивачки юридичне значення і іншим порядком підтвердити його позивачка не має можливості. Встановлення факту належності даного правовстановлюючого документу необхідно для оформлення спадкових прав.

При зверненні з даним позовом до суду позивачка посилається на загальні вимоги щодо спадкування за заповітом.

Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року №7 «Про практику у справах про спадкування» у разі відмови нотаріуса в оформлені права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Відповідно до ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом.

Однією з таких підстав є успадкування прав на майно, в тому числі за заповітом відповідно до ст. 1217 ЦК України.

У відповідності до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини, відповідно до статті 1218 ЦК України, входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Як видно з представлених доказів, житловий будинок по плану забудови під літ. «А» - 1905 року побудови, знаходиться в сільському населеному пункті, має в ньому окремий порядковий номер, інші особи на володіння та користування даним будинком на підставах, передбачених законом, своїх прав не заявляють, придатність будинку для проживання ніким не оспорюється.

В той же час, право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, а також якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою (ст.344, ст.382 ч.2, ст.392 ЦК України).

Відповідно до ст.27 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" Державна реєстрація права власності та інших речових прав, крім державної реєстрації права власності на об'єкт незавершеного будівництва, проводиться на підставі: 1) укладеного в установленому законом порядку договору, предметом якого є нерухоме майно, речові права на яке підлягають державній реєстрації, чи його дубліката; 2) свідоцтва про право власності на частку у спільному майні подружжя у разі смерті одного з подружжя, виданого нотаріусом або консульською установою України, чи його дубліката; 3) свідоцтва про право на спадщину, виданого нотаріусом або консульською установою України, чи його дубліката; 4) виданого нотаріусом свідоцтва про придбання майна з прилюдних торгів (аукціонів) та свідоцтва про придбання майна з прилюдних торгів (аукціонів), якщо прилюдні торги (аукціони) не відбулися, чи їх дублікатів; 5) свідоцтва про право власності, виданого органом приватизації наймачам житлових приміщень у державному та комунальному житловому фонді, чи його дубліката; 6) свідоцтва про право власності на нерухоме майно чи його дубліката, виданого до 1 січня 2013 року органом місцевого самоврядування або місцевою державною адміністрацією, чи його дубліката; 7) рішення про закріплення нерухомого майна на праві оперативного управління чи господарського відання, прийнятого власником нерухомого майна чи особою, уповноваженою управляти таким майном; 8) державного акта на право приватної власності на землю, державного акта на право власності на землю, державного акта на право власності на земельну ділянку або державного акта на право постійного користування землею, виданих до 1 січня 2013 року; 9) рішення суду, що набрало законної сили, щодо права власності та інших речових прав на нерухоме майно; 10) ухвали суду про затвердження (визнання) мирової угоди; 11) заповіту, яким установлено сервітут на нерухоме майно; 12) рішення уповноваженого законом органу державної влади про повернення об'єкта нерухомого майна релігійній організації; 13) рішення власника майна, уповноваженого ним органу про передачу об'єкта нерухомого майна з державної у комунальну власність чи з комунальної у державну власність або з приватної у державну чи комунальну власність; 14) інших документів, що відповідно до законодавства підтверджують набуття, зміну або припинення прав на нерухоме майно.

Відповідно до ст.31 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» щодо особливостей державної реєстрації прав власності на об'єкти нерухомого майна, розташовані на земельних ділянках, закінчені будівництвом до 5 серпня 1992 року, для проведення державної реєстрації прав власності на індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі і споруди, прибудови до них, розташовані на територіях сільських, селищних, міських рад та закінчені будівництвом до 5 серпня 1992 року, щодо яких раніше не проводилася державна реєстрація прав власності, подаються: 1) виписка із погосподарської книги, надана виконавчим органом сільської ради (якщо такий орган не створений - сільським головою), селищної, міської ради або відповідною архівною установою; 2) документ, що посвідчує речове право на земельну ділянку під таким об'єктом, крім випадку, коли таке речове право зареєстровано в Державному реєстрі прав. Для здійснення державної реєстрації прав власності на зазначені об'єкти документом, що посвідчує речові права на земельну ділянку під таким об'єктом, може також вважатися рішення відповідної ради про передачу (надання) земельної ділянки в користування або власність. Для проведення державної реєстрації прав власності на індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі і споруди, прибудови до них, що були закінчені будівництвом до 5 серпня 1992 року та розташовані на територіях сільських, селищних, міських рад, якими відповідно до законодавства здійснювалося ведення погосподарського обліку, проведення технічної інвентаризації щодо зазначених об'єктів нерухомості є необов'язковим.

Відповідно до ст. 392 Цивільного кодексу України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Враховуючи зазначені вимоги закону, а також з урахуванням наведених вище досліджених судом доказів, суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_3 про встановлення факту належності правовстановлюючого документу та визнання права власності на спадкове майно за заповітом, є обґрунтованими і підлягають задоволенню в повному об'ємі.

При цьому судом не встановлено порушення нічиїх прав.

Керуючись ст.ст. 16, 392, 1234-1236, 1268, 1270 ЦК України, ст.ст.1, 27, 31 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" ст.ст. 4, 13, ст.76, 77, 81, 200 ч.3, 206 ч.4, 258-265, 315, 354 ЦПК України, Суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_3 - задовольнити.

Встановити факт належності ОСОБА_3, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 року, правовстановлюючого документу, а саме, свідоцтва про право особистої власності на домоволодіння НОМЕР_5 від 22 жовтня 1965 року виданого на підставі рішення Берегометської селищної ради депутатів трудящих №18 від 30.09.1965 року взамін перетворення сільської місцевості в селище міського типу, зареєстрованого в Чернівецькому бюро технічної інвентаризації, виданого «ОСОБА_3».

Визнати за ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, (РНОКПП - НОМЕР_1), право власності на спадкове майно в порядку спадкування за заповітом, а саме, на житловий будинок по плану забудови під літ. «А», з належними до нього надвірними будівлями та господарськими спорудами, що розташований в АДРЕСА_2, який належав померлій ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_3, спадщину після якої прийняла ОСОБА_5, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом 30 днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Апеляційна скарга подається до Чернівецького апеляційного суду через Вижницький районний суд Чернівецької області.

Суддя: І. А. Кибич