Справа № 214/6584/18
2/214/221/19
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

(заочне)

25 січня 2019 року року Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Гриня Н.Г.,

при секретарі судового засідання Печарник З.І.,

за відсутності сторін,

розглянувши у відкритому судовому засіданнів у залі суду в м. Кривому Розі в порядку спрощеного позовного провадження, при заочному розгляді справи, цивільну справу за позовною заявою АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА ОСОБА_1 «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом 03.10.2018 року, в якому просить стягнути з ОСОБА_2 на користь АТ КБ «ПРИВАТБАНК» заборгованість за кредитним договором №б/н від 17.09.2016 року в розмірі 26 380,63 грн., яка складається із: заборгованості за кредитом 5912,80 грн., заборгованості по процентам за користування кредитом 1078,07 грн., заборгованості за пенею та комісією 3547,65 грн., штраф відповідно до п.2.2 Генеральної угоди 15 842,11 грн.; стягнути витрати у розмірі 1762 грн.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що відповідно до укладеної генеральної угоди про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт (далі Генеральна угода) №б/н від 17.09.2016 року ОСОБА_2 отримав кредит в розмірі 14 385,21 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою процентів за користування ним за ставкою 13% річних на суму залишку заборгованості. Відповідач підтвердив згоду на те, що підписана ним заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», та «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua складають між ним та банком договір, що підтверджується підписом у заяві. Свої зобовязання банк виконав, натомість позичальник покладені на нього обовязки належним чином не виконував, в результаті чого станом на 02.09.2018 року має заборгованість в розмірі 26 380,63 грн., яку представник позивача просить суд стягнути з позичальника в примусовому порядку.

Ухвалою суду від 07.11.2018 відкрито провадження у справі.

Представник позивача в судове засідання не зявилася, надала клопотання про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала, не заперечувала проти ухвалення заочного рішення.

Відповідач у судове засідання не зявилася, про дату, час, місце слухання справи повідомлялася належним чином за єдиним відомим місцем проживання - місцем реєстраційного обліку, направлені судові повістки не отримує, інформації щодо іншої адреси для листування в порушення вимог ст.131 ЦПК України суду не надано, про причини своєї неявки суд не повідомила, не надала суду жодної заяви або клопотання, а також відзиву.

Керуючись ст.280 ЦПК України, суд вважає, що дану справу можливо вирішити на підставі наявних в ній доказів, з урахуванням думки представника позивача, за відсутності відповідача і постановити заочне рішення.

Суд, дослідивши матеріали справи, надавши оцінку доказам в їх сукупності, приходить до наступних висновків.

Згідно з ч.1 ст.626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямованих на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обовязків.

Відповідно до ст.628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти) визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обовязковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Статтею 627 ЦК України передбачено, що відповідно до ст.6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до ст.629 ЦК України договір є обовязковим для виконання сторонами.

09.06.2011 року між ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» та ОСОБА_2 було укладено кредитний договір шляхом підписання анкети-заяви за №224046891, за умовами якого він отримав кредит у початково встановленому розмірі 5000 грн. з видачею кредитної картки «Універсальна» (а.с.5).

З метою проведення реструктуризації заборгованості за вказаним договором, 17.09.2016 року між ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» та ОСОБА_2 укладено Генеральну угоду №б/н про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг. Підписанням заяви відповідач свою згоду на те, що заява разом із запропонованими банком Умовами та правилами надання банківських послуг, Тарифами складають кредитний договір, який по своїй суті є договором приєднання в розумінні ч.1 ст.634 ЦК України (а.с.6, 7-30). Таким чином, між сторонами виникли правовідносини стосовно виконання відповідачем умов укладеного кредитного договору. У спорі, повязаному із стягненням заборгованості за кредитним договором підлягають встановленню обставини, як наявності між сторонами договірних правовідносин, так і невиконання позичальником взятих на себе зобовязань та їх розмір.

За ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит, сплатити проценти.

Відповідно до ч.1 ст.509 ЦК України, зобовязання це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку.

Таке визначення розкриває сутність зобовязання як правового звязку між двома суб'єктами (сторонами), відповідно до якого на одну сторону покладено обовязок вчинити певну дію (певні дії) чи утриматись від її (їх) здійснення; іншій стороні зобовязання надано право, що кореспондує обовязку першої. Обовязками боржника та правами кредитора вичерпується зміст зобовязання (ст. 510 ЦК України).

За умовами п.1 Генеральної угоди (а.с.6), сторони погодили зменшити розмір заборгованості, яка виникла станом на 17.09.2016 року до 10 578,08 грн., а саме: зменшити проценти на 10 716,87 грн., комісію на 2794,13 грн. Датою остаточного повернення заборгованості визначено 30.09.2017 року.

Відповідно до п.2 Генеральної угоди, банк надає позичальникові кредит в розмірі 14 385,22 грн. строком на 12 місяців з 17.09.2016 року по 30.09.2017 року шляхом відкриття кредитної лінії на платіжну картку на споживчі цілі в обмін на зобовязання позичальника повернути кредит, сплатити проценти за користування ним за ставкою 1,063% на місяць на суму залишку заборгованості по кредиту.

Сторони погодили, що погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: з 01 по 25 число кожного місяця позичальник надає банку грошові кошти (щомісячний платіж) в сумі 1284,85 грн. для погашення заборгованості по кредиту.

У силу ст.ст. 525,526 ЦК України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, одностороння відмова від його виконання не допускається.

Позивач свої зобов'язання за кредитним договором виконав належним чином, надавши ОСОБА_2. кредит в обумовленому розмірі. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що правовідносини, які склалися між сторонами, є грошовим зобов'язанням, у якому на боржника покладено цивільно-правовий обов'язок з повернення отриманих коштів, котрому відповідає передбачене ч.1 ст. 509 ЦК України право кредитора вимагати їх повернення.

Натомість позичальник свої зобовязання не виконував належним чином, сплативши востаннє 1300 грн. 19.05.2017 року, після чого погашення кредиту припинив. У звязку з цим станом на 02092018 року утворилась заборгованість по кредиту 5912,80 грн., по процентам за користування кредитом 1078,07 грн., що підтверджується розрахунком заборгованості (а.с.4), з яким суд погоджується, а тому позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню.

Щодо стягнення з відповідача пені та комісії, нарахованих сумарно, а також штрафу, суд вважає вимоги такими, що підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Імперативним приписом ст.625 ЦК України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним зобовязання.

Згідно з ч.1 ст.611, ст.1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобовязаний сплатити грошову суму. У разі порушення зобовязання настають правові наслідки встановлені договором або законом.

Виходячи зі змісту ст.ст.546, 548, 549 ЦК України, виконання зобовязання може забезпечуватися відповідно до вимог закону або умов договору, зокрема, неустойкою, яку боржник повинен сплатити в разі порушення зобовязання.

Згідно з правової позиції, викладеної у постанові Верховного Суду України від 21.10.2015 року у справі №6-2003цс15, цивільно-правова відповідальність це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обовязку новим, або у приєднанні до невиконаного обовязку нового додаткового. Покладення на боржника нових додаткових обовязків як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу).

Відповідно до ст.549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобовязання (ч.2 ст.549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання (ч.3 ст.549 ЦК України).

За умовами п.2.2 Генеральної угоди, при порушенні позичальником строків погашення заборгованості більше ніж на 31 день, то зобовязання, строк по яким не настав, сторони погодили, що строком повернення рахується 32-й день з моменту виникнення порушення. Заборгованість по кредиту, починаючи з 32-го дня вважається простроченою. Позичальник сплачує банку штраф в розмірі 15 842,11 грн.

Таким чином, суд приходить до висновку, що за попереднім погодженням сторони передбачили покладення на позичальника цивільно-правової відповідальності за порушення виконання кредитних зобовязань шляхом нарахування та стягнення штрафу в фіксованому розмірі.

Позаяк суд зауважує, що відповідно до ст.549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення строків виконання грошових зобовязань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у ст.61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення.

Крім того, суд вважає безпідставним та неправомірним нарахування заборгованості по пені сумарно з комісією, оскільки виходячи з природи комісії як складової частини основного зобовязання, що входить до сукупної вартості кредиту, а пені як штрафної санкції за порушення виконання зобовязань, вони не можуть нараховуватись разом, що суперечить їх правовій сутності та меті застосування в рамках кредитно-зобовязальних правовідносин, тому суд приходить до переконання, що включення позивачем до розрахунку заборгованості сумарно «комісії та пені» в сумі 3547,65 грн. не ґрунтується на умовах кредитного договору та ст. 546, 549 ЦК України, застосування яких ґрунтується на субєктивному тлумаченні положень вказаних норм позивачем та не може враховуватись судом при вирішенні даного спору.

За даних обставин суд вважає за необхідне в задоволенні позовних вимог в частині стягнення заборгованості по комісії та пені (нарахованих сумарно) відмовити, із стягненням лише штрафу в розмірі 15 842,11 грн., погодженому сторонами при укладенні договору на основі вільного волевиявлення та принципу свободи договору.

За даних обставин суд приходить до висновку про необхідність часткового задоволення позовних вимог із стягненням з ОСОБА_2 на користь АТ КБ «ПРИВАТБАНК» заборгованості за кредитним договором №б/н від 17.09.2016 року в розмірі 22 832,98 грн., яка складається із: заборгованості за кредитом 5912,80 грн., заборгованості по процентам за користування кредитом 1078,07 грн., штрафу відповідно до п.2.2 Генеральної угоди 15 842,11 грн.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд враховує ст.141 ЦПК України та вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь АТ КБ ПРИВАТБАНК» судовий збір в сумі 1532,94 грн. пропорційно частині задоволених вимог (87%).

Керуючись ст.ст.509, 525-527, 530, 546, 548, 549, 1050, 1054 ЦК України, ст.ст.4, 5, 13, 19, 76-81, 89, 95, 133, 141, ч.2 ст.247, 258-259, 263-265, 280-284, 287, 354, 355 ЦПК України суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА ОСОБА_1 «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП НОМЕР_1, останнє відоме місце реєстрації за адресою: вул. Тесленка 24/48, м. Кривий Ріг) на користь АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА ОСОБА_1 «ПРИВАТБАНК» (код за , юридична адреса: вул. Грушевського 1-д, м. Київ):

- заборгованість за кредитним договором №б/н від 17.09.2016 року в розмірі 22 832 (двадцять дві тисячі вісімсот тридцять дві) грн. 98 коп., яка складається із: заборгованості за кредитом 5912 (пять тисяч девятсот дванадцять) грн. 80 коп., заборгованості по процентам за користування кредитом 1078 (одна тисяча сімдесят вісім) грн. 07 коп., штрафу відповідно до п.2.2 Генеральної угоди 15 842 (п'ятнадцять тисяч вісімсот сорок дві) грн. 11 коп.;

- судовий збір в розмірі 1532 (одна тисяча пятсот тридцять дві) грн. 94 коп.

В задоволенні іншої частини вимог відмовити.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано відповідачем протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

На рішення суду позивачем може бути подана апеляційна скарга до Дніпровського апеляційного суду через Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області протягом 30 днів з дня його складання.

Повне рішення складено та підписано 25.01.2019 року.

Суддя Н.Г. Гринь