Ухвала

20 березня 2019 року

м. Київ

справа № 127/12199/15-ц

провадження № 61-30204св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Ступак О. В. (суддя-доповідач), Погрібного С. О., Усика Г. І.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_4,

відповідач - ОСОБА_5,

третя особа - Моторне (транспортне) страхове бюро України,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу представника ОСОБА_5 - ОСОБА_6 на рішення Апеляційного суду Вінницької області від 13 травня 2017 року у складі колегії суддів: Сала Т. Б., Копаничук С. Г., Марчук В. С.,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог і рішень судів

У травні 2015 року ОСОБА_4 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_5, третя особа - Моторне (транспортне) страхове бюро України (далі - МТСБУ), про відшкодування шкоди.

Позов обґрунтований тим, що 02 жовтня 2012 року ОСОБА_5, керуючи автомобілем «Fiat Doblo», виїжджаючи із гаража, здійснив дорожньо-транспортну пригоду (далі - ДТП), зіткнувшись із автомобілем позивача «Toyota Corolla», який стояв.

У результаті ДТП автомобіль позивача пошкоджено. Ушкодження зафіксовано в акті огляду транспортного засобу від 17 травня 2013 року, складеному експертом.

Згідно з висновком експерта від 17 травня 2013 року № 878/13-21 вартість майнового збитку, завданого власнику автомобіля «Toyota Corolla», складає 8 804,49 грн. Вартість експертизи склала 529,20 грн.

Вину у вчиненні ДТП відповідач визнав. Учасники ДТП склали повідомлення про ДТП без виклику працівників дорожньої автомобільної інспекції.

Оскільки цивільно-правова відповідальність відповідача застрахована, позивач намагався отримати відшкодування заподіяної шкоди із Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Лафорт» (далі - ПрАТ «СК «Лафорт»), до якої він подав відповідні документи, проте його вимогу виконано не було. Згодом ОСОБА_4 дізнався, що страхова компанія не виконала зобов'язання через неплатоспроможність та щодо неї порушене провадження у справі про банкрутство.

Шкоди, завданої внаслідок ДТП, відповідач також не відшкодував, тому позивач замовив повторне проведення експертизи.

Згідно з нового висновку експерта від 13 вересня 2016 року № 2298/16-21, вартість майнового збитку, завданого власнику автомобіля «Toyota Corolla», державний номерний знак НОМЕР_1, станом на вересень 2016 року із тими технічними параметрами та віком автомобіля, який він мав на час попереднього огляду, складає 19 690,84 грн. Послуги експерта склали 317,16 грн.

Оскільки відповідачем шкоду не відшкодовано, позивач звернувся до суду для захисту своїх прав.

Із урахуванням уточнених позовних вимог, позивач просив суд стягнути із відповідача на свою користь 19 690,84 грн на відшкодування майнової шкоди, завданої транспортному засобу внаслідок ДТП та 837,36 грн витрат на проведення експертного дослідження.

Заочним рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 31 серпня 2015 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Вінницької області від 22 лютого 2016 року, позов задоволено частково. Стягнуто із ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 8 804,49 грн на відшкодування майнової шкоди та 529,20 грн витрат на проведення експертного дослідження. У решті позову відмовлено. Вирішено питання розподілу судових витрат.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 22 червня 2016 року заочне рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 31 серпня 2015 року та ухвалу Апеляційного суду Вінницької області від 22 лютого 2016 року скасовано, справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції.

Рішення суду касаційної інстанції мотивоване тим, що страховий випадок стався до 18 листопада 2013 року, страхувальник і потерпілий повідомили страхову компанію про настання страхового випадку, право вимагати страхову виплату згідно з статтею 22 Закону «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних» належить позивачу від ПрАТ «СК «Лафорт», а у випадку завершення процедури ліквідації та затвердження ліквідаційного балансу - від МТСБУ.

Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 21 лютого 2017 року у задоволенні позову ОСОБА_4 відмовлено.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив із того, що позивач звертався із заявою про виплату страхового відшкодування до страхової компанії щодо якої на момент розгляду справи у суді порушено провадження у справі про банкрутство, а тому завдана шкода підлягає відшкодуванню МТСБУ, а не відповідачем.

Рішенням Апеляційного суду Вінницької області від 13 травня 2017 року рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 21 лютого 2017 року скасовано. Ухвалено нове, яким позов ОСОБА_4 задоволено. Стягнуто із ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 майнову шкоду, завдану внаслідок ДТП, у розмірі 19 690,84 грн та 837,36 грн витрат на проведення експертних досліджень.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції виходив із того, що право позивача на відшкодування шкоди відповідачем є абсолютним і суд не вправі відмовити у такому позові із тих підстав, що цивільно-правова відповідальність відповідача застрахована.

Короткий зміст та узагальнюючі доводи касаційної скарги

У червні 2017 року представник ОСОБА_5 - ОСОБА_6 подала до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ касаційну скаргу на рішення Апеляційного суду Вінницької області від 13 травня 2017 року, в якій посилаючись на неправильне застосування апеляційним судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просила суд скасувати рішення суду апеляційної інстанції та залишити у силі рішення суду першої інстанції.

Касаційна скарга мотивована тим, що суд апеляційної інстанції не врахував висновків, викладених в ухвалі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справі від 22 червня 2016 року, якими суд керувався при скасуванні попередньо ухвалених рішень у цій справі, чим порушив вимоги частини четвертої статті 338 ЦПК України 2004 року. Позивач обрав спосіб здійснення свого права шляхом звернення із письмовою заявою до страхової компанії, а тому вимога про сплату коштів за завдану шкоду із відповідача є неправомірною.

Рух справи у суді касаційної інстанції

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних та кримінальних справ від 08 листопада 2017 року відкрито касаційне провадження у цій справі, витребувано цивільну справу та надано строк на подання заперечень на касаційну скаргу.

Заперечення на касаційну скаргу не надходили.

15 грудня 2017 року набрав чинності Закон України від 03 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», за яким судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд (стаття 388 ЦПК України).

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

У травні 2018 року вказану справу разом із матеріалами касаційного провадження передано до Верховного Суду.

Нормативно-правове обґрунтування

Згідно з частиною другою статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим (частина перша статті 263 ЦПК України).

Частиною першою статті 400 ЦПК України передбачено, що під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Відповідно до частини п'ятої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції призначає справу до судового розгляду за відсутності підстав, встановлених частинами третьою, четвертою цієї статті. Справа призначається до судового розгляду, якщо хоча б один суддя із складу суду дійшов такого висновку. Про призначення справи до судового розгляду постановляється ухвала, яка підписується всім складом суду.

Виходячи з викладеного, зважаючи на те, що під час проведення попереднього розгляду справи не встановлено обставин, передбачених частинами третьою, четвертою статті 401 ЦПК України, суд вважає за необхідне призначити справу до судового розгляду.

Відповідно до частини першої статті 402 ЦПК України у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.

Керуючись статтями 401, 402 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, третя особа - Моторне (транспортне) страхове бюро України, про відшкодування шкоди за касаційною скаргою представника ОСОБА_5 - ОСОБА_6 на рішення Апеляційного суду Вінницької області від 13 травня 2017 року призначити до судового розгляду колегією у складі п'яти суддів у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:О. В. Ступак

С. О. Погрібний

Г. І. Усик