КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Справа № 756/5606/18
№ апеляційного провадження: 22-ц/824/7251/2019
Головуючий у суді першої інстанції: Диба О.В.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Семенюк Т.А.

18 червня 2019 року Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого судді - Семенюк Т.А.

Суддів - Кирилюк Г.М., Рейнарт І.М.,

при секретарі - Осінчук Н.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на заочне рішення Оболонського районного суду міста Києва від 12 листопада 2018 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «ПроКредит Банк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості,-

В С Т А Н О В И В:

У травні 2018 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідачів про стягнення заборгованості, посилаючись в обґрунтування своїх вимог на те, що 31 жовтня 2013 року між позивачем та ОСОБА_1 укладено Рамкову угоду №FW103.784, відповідно до якої ПАТ «ПроКредит Банк» здійснив кредитування ОСОБА_1 на підставі Договору про надання траншу №103.43985/FW103.784 від 3 жовтня 2013 року, за яким ОСОБА_1 отримав кредит у розмірі 80 000 грн. зі сплатою 20% на рік строком на 60 місяців та Договору про надання траншу №103.44841/FW103.784 від 4 вересня 2014 року, за яким ОСОБА_1 отримав кредит у розмірі 210 000 грн. зі сплатою 21% на рік строком на 60 місяців.

У забезпечення виконання зобов`язань за кожним із Договорів про надання траншу між позивачем та ОСОБА_1 укладено Договори поруки № 309455-ДП1 від 31 жовтня 2013 року, між позивачем та ОСОБА_2 укладено Договори поруки № 309418-ДП1 від 1 вересня 2014 року.

Зазначив, що відповідачі свої зобов`язання за договорами не виконують, після пред`явлення позивачем до позичальника вимоги про повне дострокове погашення кредитів заборгованість перед банком не погашена. Аналогічно після пред`явлення вимог до поручителів про виконання зобов`язань за договорами поруки, кошти на користь банку не сплачено.

Також зазначив, що у зв`язку з неналежним виконанням взятих на себе зобов`язань за договорами, у відповідачів виникла заборгованість перед Банком, яка станом на 27 квітня 2018 року становить 360 788,56 грн.

У зв`язку із викладеним, просив суд стягнути солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 заборгованість за кредитними договорами, яка становить 360 788,56 грн., судові витрати по справі.

Заочним рішенням Оболонського районного суду міста Києва від 12 листопада 2018 року позов задоволено.

Стягнуто солідарно зі ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства «ПроКредит Банк» заборгованість за Договором про надання траншу №103.43985/FW103.784 від 31 жовтня 2013 року в розмірі 49 725 грн. 96 коп., що складається з: 27 232 грн. 96 коп. основного боргу; 2 131 грн. 63 коп. - проценти, 1 290 грн. 78 коп. - проценти за неправомірне користування кредитом, 19 070 грн. 59 коп. - пені.

Стягнуто солідарно зі ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства «ПроКредит Банк» заборгованість за Договором про надання траншу №103.44841/FW103.784 від 4 вересня 2013 року у розмірі 311 062 грн. 60 коп., що складається: 141 705 грн. 31 коп. - основного боргу, 25 136 грн. 24 коп. - процентів, 9 485 грн. 80 коп. - процентів за неправомірне користування кредитом в сумі грн., 134 735 грн. 25 коп. - пені.

Вирішено питання щодо стягнення судових витрат.

Ухвалою Оболонського районного суду міста Києва від 22 березня 2019 року заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення залишено без задоволення.

Не погоджуючись з рішенням суду, скаржник подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення скасувати та ухвалити нове про відмову у задоволенні позову до ОСОБА_1 , вважаючи, що судом порушено норми матеріального та процесуального права, не враховано обставини, які мають суттєве значення для справи.

Рішення суду першої інстанції в частині позовних вимог до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 не оскаржується, а тому судом в апеляційному порядку не переглядається.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, доводи апеляційної скарги, заперечення, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду та матеріали справи в межах апеляційного оскарження, вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Як вбачається з матеріалів справи, між ПАТ «ПроКредит Банк» та ОСОБА_1 укладено Рамкову угоду №FW103/784 від 31 жовтня 2013 року, відповідно до якої позивач здійснив кредитування ОСОБА_1(а.с.7-11).

На виконання вимог Рамкової угоди між позивачем та ОСОБА_1 укладено Договір про надання траншу №103.43985/FW103.784 від 31 жовтня 2013 року, згідно з умовами якого ОСОБА_1 надано кредит у розмірі 80 000 грн. з процентної ставкою 20% річних на строк 60 місяців (а.с.12-14).

Відповідно до умов вищевказаної Рамкової угоди між позивачем та ОСОБА_1 укладено Договір про надання траншу №103.44841/FW103.784 від 4 вересня 2014 року, за яким ОСОБА_1 видано кредит у розмірі 210 000 грн. з процентною ставкою 21% річних на строк 60 місяців (а.с.23-25).

З метою забезпечення виконання зобов`язань за договорами про надання траншів укладено договори поруки від 31 жовтня 2013 року № 309455-ДП1 зі ОСОБА_3 та від 1 вересня 2014 року №309418-ДП1 зі ОСОБА_2 (а.с. 36-37, 41-42).

З матеріалів справи вбачається, що позивач свої зобов`язання виконав належним чином.

Після укладення договорів ОСОБА_1 своїх зобов`язань за вказаними договорами належним чином не виконував, не здійснював платежів в рахунок погашення суми кредиту та нарахованих процентів у повному обсязі та у визначені строки, у зв`язку з чим виникла заборгованість, яка станом на 27 квітня 2018 року складає 360 788,56 грн.

За Договором про надання траншу №103.43985/FW103.784 від 31 жовтня 2013 року заборгованість перед Банком становить 49 725,96 грн. та складається з: 27 232,96 грн. - основний борг (капітал); 2 131,63 грн. - проценти, 1 290,78 грн. - проценти за неправомірне користування кредитом та 19 070,59 грн. - пеня (а.с. 15-20).

За договором про надання траншу №103.44841/FW103.784 від 4 вересня 2014 року заборгованість перед позивачем становить 311 062,60 грн., що складається з: основного боргу (капітал) у розмірі 141 705,31 грн., процентів - 25 136,24 грн., процентів за неправомірне користування кредитом - 9 485,80 грн., а також пені - 134 735,25 грн. (а.с. 28-33).

Також з матеріалів справи вбачається, що 20 лютого 2018 року позивачем надіслано ОСОБА_1 вимогу про повне дострокове погашення кредиту, а ОСОБА_3 та ОСОБА_2 - вимоги про виконання зобов`язань за договором поруки (а.с.21-22,38-40,43-45).

Відповідно до ч.1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов`язується надати грошові кошти позичальнику у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно зі ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).

Частиною 1 ст. 625 ЦК України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Статтею 530 ЦК України визначено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом (ст. 611 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

За положенням ст. 546 ЦК України, виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

Згідно зі ст. 553 ЦК України, за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку.

Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником.

Порукою може забезпечуватися виконання зобов`язання частково або у повному обсязі.

Поручителем може бути одна особа або кілька осіб.

Відповідно до ст. 554 ЦК України, у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.

Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Особи, які спільно дали поруку, відповідають перед кредитором солідарно, якщо інше не встановлено договором поруки.

Згідно зі ст. 543 ЦК України, у разі солідарного обов`язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов`язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо.

Згідно з п.4.1 договорів поруки, порука діє з моменту укладення Договору протягом усього часу дії, встановленого Рамковою угодою ліміту строку кредитування та до моменту, що наступить пізніше: припинення строку дії Рамкової угоди чи належне виконання усіх вимог кредитора. Припинення окремих кредитних договорів чи погашення заборгованості позичальника до моменту припинення строку дії Рамкової угоди, а також непред`явлення кредитором вимоги про погашення поручителем заборгованості позичальника не тягне за собою припинення поруки.

Відповідно до п. 4.5 договорів поруки, до усіх умов, що випливають з договору, встановлюється позовна давність у 5 років, включаючи вимоги, щодо яких законодавством встановлена спеціальна чи обмежена позовна давність.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачами належним чином не виконані взяті на себе зобов`язання за договорами, у зв`язку із чим виникла заборгованість, яка підлягає стягненню на користь Банку.

Колегія суддів не може погодитися з доводами апеляційної скарги, що відповідач не був повідомлений про розгляд справи належним чином, оскільки ці доводи спростовуються матеріалами справи.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 особисто 7 листопада 2018 року отримав судову повістку про виклик до суду на 12 листопада 2018 року та не був позбавлений можливості подати свої пояснення та заперечення на позовну заяву, заяву про застосування строків позовної давності та заяву про зменшення суми пені (а.с.110).

Колегія суддів не може погодитися з доводами апеляційної скарги, що стягнута судом сума заборгованості нічим не підтверджена та не відповідає дійсності, оскільки на підтвердження позовних вимог позивачем надано розрахунок заборгованості, доказів на спростування якого скаржником не надано.

Також колегія суддів не приймає до уваги доводи скаржника, що судом першої інстанції не зменшено суму пені до суми тіла кредиту, оскільки ч.3 ст.551 ЦК України, з урахуванням положень ст. 3 ЦК України щодо загальних засад цивільного законодавства та ч.4 ст.10 ЦПК щодо обов`язку суду сприяти сторонам у здійсненні їхніх прав, дає право суду зменшити розмір неустойки за умови, що її розмір значно перевищує розмір збитків. Тобто зменшення пені є правом суду, а не обов`язком. Крім того, розмір пені не перевищує розмір заборгованості по тілу та відсоткам.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про задоволення позовних вимог.

Інші доводи апеляційної скарги також висновків суду не спростовують і не впливають на їх правильність.

Оскільки рішення суду постановлене з дотриманням норм діючого законодавства, висновки суду обґрунтовані, відповідають обставинам справи, колегія суддів не вбачає підстав для його скасування.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Заочне рішення Оболонського районного суду міста Києва від 12 листопада 2018 року залишити без змін.

Постанова набирає чинності з моменту її прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Повний текст постанови складено 19 червня 2019 року.

Головуючий

Судді