Справа № 128/4260/14-ц
РІШЕННЯ

Іменем України

26 листопада 2019 року місто Вінниця

Вінницький районний суд Вінницької області

в складі :

головуючого судді Ганкіної І.А.

при секретарі Жигаровій Д.О.

за участі пред-ка відповідача

адвоката Захарчука М.В.

відповідача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторінг Україна» до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

ВСТАНОВИВ:

ТОВ "ОТП Факторинг Україна" звернулося до суду з вищевказаним позовом посилаючись на те, що 13.03.2008 року між ЗАТ "ОТП Банк", правонаступником якого є ПАТ "ОТП Банк" та права вимоги останнього за кредитними договорами у зв`язку з укладенням договору купівлі-продажу кредитного портфелю від 10.12.2010 року передано ТОВ "ОТП Факторинг Україна", та відповідачем ОСОБА_2 було укладено кредитний договір № МL - B02/027/2008, згідно якого останній отримав кредит у розмірі 304 500, 00 грн. та взяв на себе відповідні зобов`язання щодо порядку його повернення.

В забезпечення виконання зобов`язань за вищезазначеним кредитним договором 13.03.2008 року між ЗАТ "ОТП Банк" та відповідачем ОСОБА_3 було укладено договір поруки № SR- B02/027/2008, відповідно до якого, поручитель зобов`язується відповідати за повне та своєчасне виконання боржником його боргових зобов`язань перед кредитором в повному обсязі.

Також, в забезпечення виконання зобов`язань за вищезазначеним кредитним договором між ЗАТ "ОТП Банк" та відповідачем ОСОБА_1 13.03.2008 року було укладено договір іпотеки № PМL - B02/027/2008 (майнова порука), згідно якого в іпотеку було передано земельну ділянку, площею 0, 1856 га, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер земельної ділянки :02:006:0150, цільове призначення для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, яка належить ОСОБА_1 .

В зв`язку з неналежним виконанням своїх зобов`язань за кредитним договором № МL - B02/027/2008 від 13.03.2008 року, заборгованість відповідача ОСОБА_2 перед позивачем станом на 20.05.2014 року становить 540 831, 14 грн. з яких: 299 428, 55 грн. - заборгованість по тілу кредиту; 56 520, 23 грн. - заборгованість по відсоткам; 184 882,36 - пеня.

Намагання позивача врегулювати спір в досудовому порядку не дало позитивних наслідків, в зв`язку чим позивач звернувся до суду з даним позовом, за яким просить солідарно стягнути з відповідачів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 існуючу заборгованість за зазначеним вище кредитним договором та в рахунок погашення даної заборгованості звернути стягнення на зазначений вище предмет іпотеки шляхом реалізації його на прилюдних торгах, за початковою ціною, яку визначить суб`єкт оціночної діяльності в ході виконавчого провадження.

Відповідно до відзиву поданого представником відповідача ОСОБА_3 - адвокатом Захарчуком М.В., вказується наступне: за матеріалами справи ОСОБА_3 , з метою забезпечення виконання зобов`язань 13.03.2008 року уклала із ЗАТ «ОТП Банк» договір поруки № SR- B02/027/2008, відповідно до умов якого, вона зобов`язалась в повному обсязі відповідати за повне та своєчасне виконання ОСОБА_2 своїх боргових зобов`язань перед кредитором за кредитним договором № МL - B02/027/2008 від 13.03.2008 року. При цьому позивач вважає, що у зв`язку з порушенням умов кредитного договору № МL - B02/027/2008 від 13.03.2008 року, відповідно до розрахунку заборгованості, станом на 20.05.2014 року розмір заборгованості позичальника становить 540 831, 14 грн. з яких: 299 428, 55 грн. - заборгованість по тілу кредиту; 56 520, 23 грн. - заборгованість по відсоткам; 184 882,36 - пеня. Як вбачається із поданого позивачем розрахунку заборгованості, наявної в матеріалах справи, позичальник здійснив останній платіж за тілом кредиту 06.07.2009 року. При цьому позивачем вказується, що також погашено 20 517,00 гривень відсотків, хоча доказів із зазначенням періоду сплати відсотків не визначено. Крім того, із цього ж розрахунку вбачається, що розрахунок по відсоткам в розмірі 299428,55 грн., здійснено з 06.07.2009 року по 10.12.2010 року. Частинами першою, другою статті 553 ЦК України визначено, що за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобов`язання частково або у повному обсязі. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (стаття 610 ЦК України). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (стаття 611 ЦК України).

Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу (частина друга статті 1050 ЦК України).

Згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то у разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього кодексу.

Отже, право позивача на стягнення суми виникло, ще в липні місяці 2009 року.

За змістом частини четвертої статті 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання або його частини не пред`явить вимоги до поручителя.

Таким чином, у разі неналежного виконання боржником зобов`язань за кредитним договором передбачений частиною четвертою статті 559 ЦК України строк пред`явлення кредитором вимог до поручителя про повернення боргових сум, погашення яких згідно з умовами договору визначене періодичними платежами, повинен обчислюватися з моменту настання строку погашення кожного чергового платежу. Отже, саме з часу прострочення несплаченої заборгованості відповідно до статті 261 ЦК України починається перебіг позовної давності для вимог до боржника та обчислення встановленого частиною четвертою статті 559 цього Кодексу шестимісячного строку для пред`явлення вимог до поручителя щодо окремих зобов`язань за кредитом. В даному випадку позивачем пропущеним є як строк позовної давності, так і строк звернення до поручителя.

Щодо пені, необхідно зауважити наступне, згідно ст. 258 ЦК України передбачено, що для окремих видів вимог законом може встановлюватися спеціальна позовна давність: скорочена або більш тривала порівняно із загальною позовною давністю. Позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог: про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Крім того, згідно ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано. Враховуючи вищевикладене, нарахування пені могло бути здійснено позивачем в межах шести місяців з дня прострочення зобов`язання, а не за останній рік як вбачається із розрахунку. При цьому відповідач, просить суд врахувати те, що станом на сьогоднішній день, згідно відомостей із державного реєстру речових прав на нерухоме майно, вбачається що земельна ділянка, яка є предметом стягнення належить іншим особам, а не відповідачу. На даний час, рішення суду виконане, що підтверджується листом Вінницького районного ВДВС ГТУЮ у Вінницькій області від 12.12.2018 року, з якого вбачається в ході здійснення виконавчих дій стягувачу - ТОВ «ОТП Факторинг» перераховано 211389,25 грн., у зв`язку із продажом на прилюдних торгів земельної ділянки, що була предметом застави. Отже, розмір заявленого позову не відповідає фактичним обставинам справи.

В судове засідання представник позивача Марейчик Н.О. не з`явилася, надала суду заяву, в якій просить розглянути справу у її відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить їх задовольнити. В разі неявки відповідачів не заперечує проти розгляду справи у їх відсутність.

В судовому засіданні представник відповідача адвокат Захарчук М.В. позов не визнав за підстав та обставин, визначених у відзиві на позов. Суду також додав, що на теперішній час земельна ділянка, яка була предметом іпотеки продана, а кошти отримані банком в рахунок погашення заборгованості. Також просив врахувати, що позивачем було пропущено строк звернення з вимогою щодо солідарної відповідальності, що підтверджується наданим позивачем розрахунком по відсоткам в розмірі 299428,55 грн., який було здійснено з 06.07.2009 року по 10.12.2010 року. Просив застосувати до даної вимоги до поручителя положення щодо позовної давності.

Відповідач ОСОБА_1 в судовому засіданні підтримав позицію висловлену адвокатом Захарчуком М.В.

Відповідач ОСОБА_2 подав суду заяву, за якою просив розгляд справи проводити у його відсутність.

Інші учасники судового провадження до суду не з`явилися, хоча про дату, час та місце слухання справи були повідомлені належним чином, що підтверджується матеріалами справи.

Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, проаналізувавши норми закону, дійшов наступного висновку.

Судом встановлено, що 13.03.2008 року між ЗАТ "ОТП Банк", правонаступником якого є ПАТ "ОТП Банк" та права вимоги останнього за кредитними договорами у зв`язку з укладенням договору купівлі-продажу кредитного портфелю від 10.12.2010 року та договору про відступлення права вимоги передано ТОВ "ОТП Факторинг Україна" (т. 1 а.с. 12-22) та відповідачем ОСОБА_2 було укладено кредитний договір № МL - B02/027/2008, згідно якого останній отримав кредит на споживчі цілі у розмірі 304 500, 00 грн. з кінцевим терміном його повернення до 15.03.2023 року та, в свою чергу, взяв на себе зобов`язання щодо порядку його повернення, шляхом здійснення платежів кожного календарного місяця рівними частинами, а також сплати відповідної плати за користування кредитними коштами (т. 1 а.с. 4 - 7).

В забезпечення виконання зобов`язань за вищезазначеним кредитним договором 13.03.2008 року між ЗАТ "ОТП Банк" та відповідачем ОСОБА_3 було укладено договір поруки № SR- B02/027/2008, відповідно до умов якого, вона зобов`язалась в повному обсязі відповідати за повне та своєчасне виконання ОСОБА_2 своїх боргових зобов`язань перед кредитором за кредитним договором № МL - B02/027/2008 від 13.03.2008 року (т.1. а.с. 8).

Разом з тим, в забезпечення виконання зобов`язань за вищезазначеним кредитним договором між ЗАТ "ОТП Банк" та відповідачем ОСОБА_1 13.03.2008 року було укладено договір іпотеки № PМL - B02/027/2008, згідно умов якого ОСОБА_1 передав в іпотеку нерухоме майно, а саме земельну ділянку, площею 0, 1856 га, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер земельної ділянки :02:006:0150, цільове призначення для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, яка належить ОСОБА_1 згідно Державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЯБ № 382883 (т. 1. а.с. 9 -10).

Згідно розрахунку поданого до матеріалів справи, та виписок по руху коштів, у зв`язку з порушенням умов кредитного договору № МL - B02/027/2008 від 13.03.2008 року, виникла заборгованості, що станом на 20.05.2014 року становить 540 831, 14 грн. з яких: 299 428, 55 грн. - заборгованість по тілу кредиту; 56 520, 23 грн. - заборгованість по відсоткам; 184 882,36 - пеня (т.1. а.с. 27).

З метою досудового врегулювання спору позивачем на адреси відповідачів були направлені письмової вимоги про усунення порушення та дострокове повне повернення заборгованості (т.1., а.с. 23 - 25), які залишились невиконаними, в зв`язку з чим порушене право позивача підлягає захисту в судовому порядку.

Відповідно до довідки № 254 від 19.06.2019 року виданої ТОВ «ОТП Факторинг» вбачається, що ОСОБА_3 , що є фінансовим поручителем по кредитному договору № ML-В02/027/2008 від 13.03.2008 року, має заборгованість по вказаному кредитному договору в сумі 144 559,53 грн по тілу кредиту. Пеня за кредитом становить 497 973, 17 грн (т. 2 а.с.37).

Заочним рішенням Вінницького районного суду Вінницької області від 19.11.2014 року позовні вимоги ТОВ «ОТП Факторинг Україна» було задоволено частково, а саме вирішено: стягнути солідарно з ОСОБА_2 , ідентифікаційний номер: № НОМЕР_1 , та ОСОБА_3 , ідентифікаційний номер: НОМЕР_2 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ОТП Факторинг Україна" заборгованість по кредитному договору № МL - B02/027/2008 від 13.03.2008 року, забезпеченому договором поруки № SR- B02/027/2008 від 13.03.2008 року, в сумі 533 923, 17 грн., з яких: 299 428, 55 грн. - заборгованість по тілу кредиту; 56 520, 23 грн. - заборгованість по відсоткам; 177 974, 39 грн. - пеня; в рахунок погашення даної заборгованості за кредитним договором № МL - B02/027/2008 від 13.03.2008 року звернути стягнення на предмет іпотеки за договором іпотеки № PМL - B02/027/2008, від 13.03.2008 року, посвідченим приватним нотаріусом Вінницького районного нотаріального округу Нідзельською І.Є., а саме: на земельну ділянку площею 0, 1856 га, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 кадастровий номер: :02:006:0150, цільове призначення: для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд, власником якої є ОСОБА_1 , шляхом проведення прилюдних торгів, встановивши початкову ціну предмета іпотеки на рівні не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, визначеною на підставі оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності/незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій; в задоволенні інших позовних вимог відмовити; стягнути з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ОТП Факторинг Україна" в рівних частках 3 654 грн. судових витрат по сплаті судового збору, а саме по 1 218 грн. з кожного (т. 1 а.с.74-75).

28.11.2017 року державним виконавцем Вінницького РВ ДВС ГТУЮ у Вінницькій області було винесено постанову за № 53634059 про закінчення виконавчого провадження, в зв`язку із реалізацією іпотечного майна боржника (т. 1 а.с. 142).

Відповідно до даних з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна за індексним номером № 184966247 від 16.10.2019 року, вбачається, що земельна ділянка, площею 0, 1856 га, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер земельної ділянки :02:006:0150, цільове призначення для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, належить на праві приватної власності, відповідно до договору купівлі-продажу від 13.08.2018 року, по Ѕ частці ОСОБА_5 та ОСОБА_6 (т. 2, а.с. 54-55).

Згідно з Розпорядженням № 53634059 від 21.11.2017 року, виданим Вінницьким РВ ДВС ГТУЮ у Вінницькій області, вбачається, що з виконання виконавчого листа № 128/4260/14-ц виданого 12.03.2015 року Вінницьким районним судом Вінницької області про стягнення грошових коштів з ОСОБА_1 , в рахунок виконання зобов`язання було перераховано суму 211 389,25 грн на користь ТОВ «ОТП Факторинг Україна» (т. 2 а.с. 66).

Враховуючи реалізацію предмета іпотеки, суд вважає, що позовна вимога щодо звернення стягнення на предмет іпотеки, до задоволення не підлягає.

Щодо позовної вимоги про стягнення кредитної заборгованості, суд враховує, що відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором.

Згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Згідно з ст. 526, 530, 623, 624, 625 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином і у встановлений у ньому строк відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, боржник, який порушив зобов`язання, має відшкодувати кредиторові завдані збитки.

Згідно ст.ст. 553, 554 ЦК України, поручитель поручається перед кредитором за виконання ним свого обов`язку, відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником. В разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, поручитель і боржник відповідають перед кредитором як солідарні боржники та поручитель відповідає перед кредитором в тому ж обсязі, що і боржник.

Згідно з ч. 1 ст. 33 Закону України "Про іпотеку" у разі невиконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Відповідно до вимог ст. 35 вказаного Закону, банк надіслав іпотекодавцю письмову вимогу про усунення порушення основного зобов`язання, що підтверджується матеріалами справи (а.с. 24). Крім цього, згідно ч. 2 ст. 35 вказаного Закону, положення частини першої цієї статті щодо письмової вимоги про усунення порушення, не є перешкодою для реалізації права іпотекодержателя звернутись у будь-який час за захистом своїх порушених прав до суду у встановленому законом порядку.

Таким чином, суд вважає, що позовна вимога, щодо стягнення заборгованості по кредиту підлягає до задоволення з ОСОБА_2 .

Щодо вимог пред`явлених до поручителя ОСОБА_3 суд враховує, що ч.ч. 1,2 статті 553 ЦК України визначено, що за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобов`язання частково або у повному обсязі. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (стаття 610 ЦК України). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (стаття 611 ЦК України).

Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу (частина друга статті 1050 ЦК України).

Згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то у разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього кодексу.

Отже, право позивача на стягнення суми виникло в липні місяці 2009 року. З позовом позивач звернувся до суду лише 26.08.2014 року.

За змістом частини четвертої статті 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки.

У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання або його частини не пред`явить вимоги до поручителя.

Таким чином, у разі неналежного виконання боржником зобов`язань за кредитним договором передбачений частиною четвертою статті 559 ЦК України строк пред`явлення кредитором вимог до поручителя про повернення боргових сум, погашення яких згідно з умовами договору визначене періодичними платежами, повинен обчислюватися з моменту настання строку погашення кожного чергового платежу.

З часу прострочення несплаченої заборгованості відповідно до статті 261 ЦК України починається перебіг позовної давності для вимог до боржника та обчислення встановленого частиною четвертою статті 559 цього Кодексу шестимісячного строку для пред`явлення вимог до поручителя щодо окремих зобов`язань за кредитом.

Як вбачається із розрахунку заборгованості, наявної в матеріалах справи, позивальник здійснив останній платіж за тілом кредиту 06.07.2009 року. При цьому вказується позивачем, що також погашено 20517,00 гривень відсотків, хоча доказів із зазначенням періоду сплати відсотків не визначено.

Відповідно до ст.253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

Відповідно до положень ст.264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку. Позовна давність переривається у разі пред`явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач. Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується.

Для обчислення позовної давності застосовують загальні положення про обчислення строків, що містяться в ст.ст.252-255 ЦК України.

Відповідно до ст.253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила; за зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (частини перша та п`ята ст.261 ЦК України).

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12 (провадження № 14-10цс18) зроблено висновок, що позовна давність може бути застосована лише щодо вимог про захист прав або інтересів.

Значення позовної давності полягає в тому, що цей інститут забезпечує визначеність та стабільність цивільних правовідносин. Він дисциплінує учасників цивільного обігу, стимулює їх до активності у здійсненні належних їм прав, зміцнює договірну дисципліну, сталість правовідносин.

Клопотання щодо продовження строку звернення до суду з визначенням поважності причин пропуску позовної давності суду стороною позивача не надано.

Таким чином судом є встановленою наявність факту порушення суб`єктивного цивільного права особи, яка звернулась за його захистом, проте таке право не підлягає до захисту у зв`язку із припиненням права на позов у матеріально-правовому розумінні.

З огляду на преклюзивний характер строку поруки й обумовлене цим припинення права кредитора на реалізацію цього виду забезпечення виконання зобов`язань застосоване в другому реченні частини четвертої статті 559 ЦК України словосполучення «пред`явлення вимоги» до поручителя протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання як умови чинності поруки необхідно розуміти як пред`явлення кредитором у встановленому законом порядку протягом зазначеного строку саме позовної, а не будь-якої іншої вимоги до поручителя. Зазначене положення при цьому не виключає можливість пред`явлення кредитором до поручителя іншої письмової вимоги про погашення заборгованості за боржника, однак і в такому разі кредитор може звернутися з такою вимогою до суду протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання.

Керуючись положеннями частини четвертої статті 559 ЦК України, необхідно зробити висновок про те, що вимогу до поручителя про виконання ним солідарного з боржником зобов`язання за договором повинно бути пред`явлено в судовому порядку в межах строку дії поруки, тобто протягом шести місяців з моменту настання строку погашення чергового платежу за основним зобов`язанням (якщо умовами договору передбачено погашення кредиту періодичними платежами) або з дня, встановленого кредитором для дострокового погашення кредиту в порядку реалізації ним свого права, передбаченого частиною другою статті 1050 ЦК України, або з дня настання строку виконання основного зобов`язання (у разі якщо кредит повинен бути погашений одноразовим платежем).

Таким чином, закінчення строку, встановленого договором поруки, так само, як сплив шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання або одного року від дня укладення договору поруки, якщо строк основного зобов`язання не встановлений, припиняє поруку за умови, що кредитор протягом строку дії поруки не звернувся з позовом до поручителя.

Зазначена правова позиція висловлена в постановах Верховного Суду України від 17 вересня 2014 року у справі № 6-53цс14, від 14 вересня 2016 року у справі № 6-1451цс16.

Таким чином, судом констатується, що даний строк звернення з вимогою до поручителя позивачем був пропущений, тому в зв`язку з заявою відповідача про застосування позовної давності, вказана позовна вимога, заявлена до ОСОБА_3 до задоволення не підлягає.

У відповідності до ст.71 ЦПК України суд діє в межах заявлених вимог та поданих сторонами доказів.

Згідно з частиною першою ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Щодо нарахування пені необхідно зважати на вимоги статей 549, 550, 551 ЦК України, згідно з якими пенею є грошова сума, яку боржник повинен передати кредиторові у разі порушення зобов`язання і яка обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Проценти на неустойку не нараховуються та, якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Тобто неустойка нараховується в разі порушення боржником зобов`язання (стаття 610, пункт 3 частини першої статті 611 ЦК України) з першого дня прострочення та до тих пір, поки зобов`язання не буде виконане.

При цьому, період, за який нараховується пеня за порушення зобов`язання, не обмежується. Її розмір збільшується залежно від тривалості порушення зобов`язання. Тобто пеня може нараховуватись на суму невиконаного або неналежно виконаного грошового зобов`язання (зокрема, щодо повернення кредиту чи сплати процентів за кредитом) протягом усього періоду прострочення, якщо інше не вказано в законі чи договорі.

Одночасно суд враховує, що відповідно до ч.3 ст.551 ЦК України, розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків та за наявності обставин, які мають істотне значення. Тому, враховуючи, що кошти відповідачу надавалися на споживчі цілі, сума пені підлягає зменшенню до розміру, який на думку суду об`єктивно відповідатиме обставин справи. А саме, до розміру в 50 відсотків від решти заборгованості відповідача, в сумі 177 974,39 грн.

Враховуючи, що станом на час постановлення рішення суду, банку є повернутим з реалізації іпотечного майна, суд вважає, що до стягнення слід присудити заборгованість в сумі 322 533 грн. 92 коп., (з врахуванням коштів повернутих в наслідок реалізації предмету іпотеки за договором іпотеки №PML - B02/027/2008 від 13.03.2008 р. на суму 211 389,25 грн.) з суми в 533 923,17 грн. загальної заборгованості ( 533 923,17 - 211 389,25 = 322 533,92).

В задоволенні вимог до решти відповідачів відмовити.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, також слід стягнути понесені позивачем судові витрати з ОСОБА_2 в сумі 3 654,00 грн.

Керуючись ст. ст. 526,530,549,551, 553-554,590,623,624,625,629,1049,1050 ЦК України, ст.ст. 4,19,76,81,200, 247, 258-259, 263-265, 354 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов задоволити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» заборгованість за кредитним договором №ML-В02/027/2008 від 13.03.2008 року, укладеним з Закритим акціонерним товариством «ОТП Банк» в сумі 322 533 грн. 92 коп., (з врахуванням коштів повернутих в наслідок реалізації предмету іпотеки за договором іпотеки №PML - B02/027/2008 від 13.03.2008 р. на суму 211 389,25 грн.).

В решті позову - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» судові витрати на суму 3 654,00 грн.

Рішення може бути оскаржене до Вінницького апеляційного суду через Вінницький районний суд Вінницької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя І.А. Ганкіна