Постанова

Іменем України

09 грудня 2019 року

м. Київ

справа № 752/9205/16-ц

провадження № 61-16048св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Воробйової І. А. (суддя-доповідач), Гулька Б. І., Лідовця Р. А.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - Приватне акціонерне товариство «Українська гірничо-металургійна компанія»,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Українська гірничо-металургійна компанія» на рішення Апеляційного суду м. Києва від 07 червня 2017 рокуу складі колегії суддів: Антоненко Н. О., Стрижеуса А. М., Шкоріної О. І.,

ВСТАНОВИВ:

1. Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У червні 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до

Приватного акціонерного товариства «Українська гірничо-металургійна компанія» (далі - ПрАТ «УГМК») про скасування дисциплінарного стягнення, виплату заробітної плати, поновлення рівня заробітної плати та відшкодування моральної шкоди.

Позовна заява мотивована тим, що відповідно до витягу з наказу

ПрАТ «УГМК» 30/1-л, з 02 червня 2015 року його переведено на посаду начальника відділу логістики ПрАТ «УГМК».

Вказував, що згідно з наказами генерального директора ПАТ «УГМК»

від 15 квітня 2016 року № 65 та від 26 квітня 2016 року № 82 його притягнуто до дисциплінарної відповідальності за неналежне виконання посадових обов`язків, а саме порушення вимог пунктів 2.1.2, 2.1.9, 4.1.1 посадової інструкції начальника відділу логістики. Крім того, іншими наказами відповідача обмежено його повноваження як начальника відділу логістики без відсторонення від посади у зв`язку із скаргами різних представників відділів на неналежне виконання ним посадових обов`язків, виконання яких було свідомо ускладнено керівництвом.

Зазначав, що паралельно з накладенням дисциплінарних стягнень мало місце постійне зменшення заробітної плати, що становить щомісячно різницю із попередніми окладами на 5 088,40 грн, що сукупно становить

10 176,80 грн.

Вважав, необґрунтованими та такими, що вчинені з особистих мотивів, дії генерального директора відповідача, що пов`язані з накладенням на нього дисциплінарних стягнень, обмеженням повноважень та зменшенням заробітної плати.

Крім того, зазначає, що незаконне притягнення до дисциплінарної відповідальності і порушення прав та гарантій його як працівника призвели до значних моральних страждань, втрати впевненості у завтрашньому дні та до побоювань незаконного звільнення з боку адміністрації підприємства. Розмір моральної шкоди він оцінює у 60 000,00 грн.

Ураховуючи викладене, ОСОБА_1 просив суд скасувати накладення дисциплінарного стягнення керівництвом ПрАТ «УГМК», поновити рівень заробітної плати та стягнути з ПрАТ «УГМК» недовиплачену заробітну плату у розмірі 10 176,80 грн та моральну шкоду у розмірі 60 000,00 грн.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 21 грудня 2016 року позов ОСОБА_1 залишено без задоволення.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що позивач як начальник відділу не забезпечив належне виконання його підлеглим трудових обов`язків, що призвело до втрати вантажу, а отже, ОСОБА_1 неналежним чином виконував свої трудові обов`язки, тому відсутні підстави для скасування наказу про накладення на ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення.

Правилами внутрішнього трудового розпорядку відповідача передбачено преміювання як вид заохочення (поза системою оплати праці). А отже, преміювання здійснюється за власним переконанням керівництва товариства, що є його правом, а не обов`язком. У той же час заробітна плата позивачу в зазначений період виплачувалась у розмірі, встановленому штатним розписом, що не може свідчити про неправомірність дій відповідача, тому позовні вимоги в частині поновлення рівня заробітної плати та стягнення розміру недовиплаченої заробітної плати не підлягають задоволенню.

Разом з тим при вирішенні справи судом не встановлені порушення з боку роботодавця прав працівника у сфері трудових відносин, а тому позовні вимоги про стягнення моральної шкоди задоволенню не підлягають.

Короткий зміст рішення суду апеляційної інстанції

Рішенням Апеляційного суду м. Києва від 07 червня 2017 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково. Рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 21 грудня 2016 року у частині відмови

у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 про скасування дисциплінарного стягнення скасовано і в цій частині ухвалено нове рішення. Скасовано наказ генерального директора ПрАТ «УГМК» від 26 квітня

2016 року № 82 «Про дисциплінарне стягнення та усунення недоліків, виявлених у роботі працівників АТ «УГМК» з контролю виконання перевезення вантажів експедитором (перевізником)» у частині оголошення догани за порушення трудової дисципліни ОСОБА_1 . У іншій частині рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 21 грудня 2016 року залишено без змін.

Рішення апеляційного суду мотивоване тим, що факт неналежного виконання ОСОБА_1 його трудових обов`язків начальника відділу логістики не підтверджено належними та допустимими доказами,

а обставини, встановлені службовим розслідуванням і зазначені

в оскаржуваному наказі, не дають підстав вважати цей факт установленим.

Оскільки факт неналежного виконання позивачем покладених на нього трудових обов`язків не доведений, тому наказ генерального директора

ПрАТ «УГМК» від 26 квітня 2016 року № 82 «Про дисциплінарне стягнення та усунення недоліків, виявлених у роботі працівників ПрАТ «УГМК»

з контролю виконання перевезення вантажів експедитором (перевізником)» в частині оголошення догани за порушення трудової дисципліни

ОСОБА_1 підлягає скасуванню.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

У касаційній скарзі, поданій у липні 2017 року до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, ПрАТ «УГМК», посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить рішення апеляційного суду скасувати в частині відмови у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 про скасування дисциплінарного стягнення та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

В іншій частині рішення апеляційного суду не оскаржується, тому в силу вимог статті 400 ЦПК України у касаційному порядку не оскаржується.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

Касаційна скарга мотивована тим, що судом апеляційної інстанції неправильно застосовано статті 147-149 КЗпП України і статті 179,185, 303 ЦПК України 2004 року.

Зазначає, що неналежне виконання ОСОБА_1 його трудових обов`язків начальника відділу логістики, негативний наслідок і вина

у негативному наслідку для ПрАТ «УГМК», причинний зв`язок між наслідком

і невиконанням обов`язків ОСОБА_1 підтверджується належними

і допустимими доказами, а саме: паспортом до договору від 17 грудня

2015 року № 010/15-ПВ, зоною відповідальності, посадовою інструкцією, поясненнями ОСОБА_1 , технічним паспортом на транспортний засіб, правами водія, заявкою до договору від 17 грудня 2015 року

№ 010/15-ПВ, службовою запискою від 11 квітня 2016 року.

Апеляційний суд у порушення вимог статей 303, 316 ЦПК України

взяв до уваги результати службового розслідування і договір від 17 грудня 2015 року № 010/15-ПВ та на підставі їх оцінки дійшов помилкового висновку про наявність підстав для скасування рішення суду першої інстанції та часткового задоволення позову, при цьому не встановив та не зазначив у рішенні, у чому полягало порушення судом першої інстанції встановленого порядку дослідження доказів, чи було неправомірно відмовлено позивачу в дослідженні доказів.

Відзив (заперечення) на касаційну скаргу учасниками справи не подано.

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції

Ухвалою судді Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних

і кримінальних справ від 10 липня 2017 року відкрито касаційне провадження у цій справі та витребувано матеріали цивільної справи із суду першої інстанції.

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України у редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Згідно зі статтею 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

У квітні 2018 року справу передано до Верховного Суду.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 04 червня 2019 року справу передано судді-доповідачу.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

ОСОБА_1 працював у ПрАТ «УГМК» з 19 травня 2014 року на посаді фахівця відділу логістики з посадовим окладом 4 100,00 грн, а з 02 червня 2015 року - на посаді начальника відділу логістики з посадовим окладом 9 800,00грн.

Наказом генерального директора ПрАТ «УГМК» від 26 квітня 2016 року № 82 ОСОБА_1 оголошено догану за порушення трудової дисципліни,

а саме: за неналежне виконання трудових обов`язків із забезпечення належного транспортування вантажу за маршрутом Дніпропетровськ - Черкаси відповідно до товарно-транспортної накладної від 07 квітня

2016 року № 4634 та забезпечення виконання фахівцем відділу логістики Унановим М. С. здійснення контролю руху вантажу в процесі транспортування і визначення останньому належних задач з контролю руху, із упередження настання несприятливих для ПрАТ «УГМК» наслідків.

На підставі розпорядження генерального директора ПрАТ «УГМК»

від 11 квітня 2016 року №11/1 проведено службове розслідування щодо розкрадання вантажів у процесі транспортування, яким установлено, що на виконання договору перевезення вантажів від 17 грудня 2015 року

№ 010/15-ПВ, укладеного між АТ «УГМК» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Реммонтажсервіс», фахівець відділу логістики

ОСОБА_3 погодив заявку від 07 квітня 2016 року на транспортування вантажу (металопродукції) відповідно до товарно-транспортної накладної від 07 квітня 2016 року № 4634 за маршрутом Дніпропетровськ - Черкаси (вантажовідправник - ПАТ «Комінмент», м. Дніпропетровськ, вантажоодержувач - Київська регіональна філія ПрАТ «УГМК», м. Черкаси), що містила інформацію про транспортний засіб, водія, його телефон, про документи на підтвердження особи водія та його право на керування автомобілем, та повідомив керівника філії про відвантаження 07 квітня

2016 року на адресу філії вказаної металопродукції. Керівник філії, логіст перевізника як особа, уповноважена на здійснення службової переписки щодо організації перевезень вантажів та водій підтримували зв`язок

08 квітня 2016 року з 09:30 до 15:20, а 09 квітня 2016 року логіст перевізника повідомила керівника філії (вантажоодержувача) про те, що автомобіль

з продукцією розвантажено не за адресою, зазначеною у заявці і в товарно-транспортній накладній.

Проведеним службовим розслідуванням також установлено, що перевізник у заявці від 07 квітня 2016 року зазначив телефон водія, який останньому не належить, і з працівниками ПрАТ «УГМК» зв`язувався не водій.

На підставі встановленого керівництво ПрАТ «УГМК» дійшло висновку, що фахівець відділу логістики ОСОБА_3 у порушення пункту 2.1.3 посадової інструкції не здійснив контроль руху вантажу в процесі транспортування,

а його керівник, начальник відділу логістики ОСОБА_1, належним чином не проаналізував і не забезпечив гарантії належного транспортування та своєчасності доставки вантажу, не поставив завдання перед фахівцем ОСОБА_3 з контролю збереження вантажу під час його руху в процесі транспортування, не визначив найбільш вигідні методи транспортування, не забезпечив та не проконтролював виконання ОСОБА_3 обов`язку із здійснення контролю руху вантажу в процесі транспортування і не поставив перед ним належні задачі з контролю руху, чим порушив пункти 2.1.7, 2.1.9, 2.1.12, 3.1.4 посадової інструкції начальника відділу логістики, що і призвело до втрати вантажу

(а.с. 191-193 т. 1).

Відповідно до пункту 2.1.3. посадової інструкції фахівця відділу логістики він зобов`язаний здійснювати замовлення транспорту, необхідного для перевезення вантажу, та контролювати його рух в процесі транспортування.

Згідно з посадовою інструкцією до завдань та обов`язків начальника відділу логістики ПрАТ «УГМК» віднесено визначення методів та схем оптимізації транспортно-технологічних схем доставки вантажів (пункт 2.1.7), аналіз якості транспортування та своєчасності доставки вантажів (пункт 2.1.9), ставлення завдань перед персоналом за окремими напрямками; відповідно до пункту 3.1.4 посадової інструкції начальник відділу логістики має право контролювати виконання завдань, своєчасне виконання окремих доручень підлеглими йому працівниками.

Відповідно до пункту 4.1.3 посадової інструкції начальник відділу логістики відповідає за своєчасне і якісне виконання підлеглими своїх посадових обов`язків (а.с. 10-11 т. 1).

2. Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до положення частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга ПрАТ «УГМК» задоволенню не підлягає.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Згідно з вимогами частин першої та другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Оскаржуване судове рішення суду апеляційної інстанцій ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводи касаційної скарги цих висновків не спростовують.

Працівник незалежно від того, укладено з ним строковий чи безстроковий трудовий договір, а також від того, є він основним працівником чи сумісником, зобов`язаний виконувати роботу, визначену трудовим договором, з підпорядкуванням внутрішньому трудовому розпорядкові згідно зі статтею 21 КЗпП України, працювати сумлінно і чесно, вчасно

і точно виконувати розпорядження роботодавця, додержуватися трудової

і технологічної дисципліни, вимог нормативних актів про охорону праці, дбайливо ставитися до майна власника, як визначено статтею 139 КЗпП України. Порушення працівником трудової дисципліни, невиконання або неналежне виконання покладених на нього трудових обов`язків є підставою для притягнення його до дисциплінарної відповідальності.

При розгляді справ про накладення дисциплінарних стягнень за порушення трудової дисципліни судам необхідно з`ясовувати, у чому конкретно проявилося порушення, чи додержані власником або уповноваженим ним органом передбачені статтями 147-149 КЗпП України правила і порядок застосування дисциплінарного стягнення, зокрема, чи враховані обставини, за яких вчинено проступок.

Із системного аналізу наведених норм права вбачається, що порушення трудової дисципліни - це невиконання чи неналежне виконання працівником без поважних причин обов`язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку. Трудові обов`язки працівника визначаються у посадовій (робочій) інструкції. КЗпП України не містить переліку випадків, в яких може застосовуватися догана чи звільнення. Притягнення до дисциплінарної відповідальності

і накладення стягнення - це право роботодавця, а не його обов`язок. При визначенні виду стягнення враховуються попередня робота працівника, його ставлення до праці. До застосування дисциплінарного стягнення власник повинен зажадати від працівника письмові пояснення. Якщо працівник відмовився від цього, власник повинен скласти акт про відмову від дачі пояснень і провести дисциплінарне розслідування порушення трудової дисципліни. Власник підприємства зобов`язаний, застосовуючи певний вид дисциплінарного стягнення, видати наказ (розпорядження),

в якому в обов`язковому порядку зазначити мотиви застосування стягнення.

Дисциплінарний проступок визначається як винне невиконання чи неналежне виконання працівником своїх трудових обов`язків. Складовими дисциплінарного проступку є дії (бездіяльність) працівника; порушення або неналежне виконання покладених на працівника трудових обов`язків; вина працівника; наявність причинного зв`язку між діями (бездіяльністю)

і порушенням або неналежним виконанням покладених на працівника трудових обов`язків.

Недоведеність хоча б одного з цих елементів виключає наявність дисциплінарного проступку.

Разом з цим необхідною умовою для накладення стягнення є така ознака порушення трудової дисципліни, як вина працівника, наявність якої має бути обов`язково доведена роботодавцем.

Апеляційним судом встановлено, що до посадових обов`язків фахівця відділу логістики віднесено контроль руху вантажу в процесі транспортування, а начальник відділу логістики відповідає за якісне виконання підлеглим його посадових обов`язків.

Разом із тим службовим розслідуванням не встановлено, які саме порушення посадових обов`язків начальника відділу логістики

ОСОБА_1 призвели (знаходяться у причинному зв`язку) до втрати вантажу під час його транспортування за маршрутом Дніпропетровськ -Черкаси 07 квітня 2016 року, адже у пункті 4.1.3 його посадової інструкції визначено зону відповідальності начальника відділу за виконання його підлеглими їх трудових обов`язків, у зв`язку з чим підстав вважати порушеним цей пункт посадової інструкції немає.

Отже, суд апеляційної інстанції повно та всебічно дослідив обставини справи, встановив, що відповідачем у порушення вимогам статті 60 ЦПК України 2004 року не надано доказів неналежного виконання

ОСОБА_1 своїх посадових обов`язків, а саме: пунктів 2.1.7, 2.1.9, 2.1.12, 3.1.4 посадової інструкції, що призвели до втрати вантажу під час його транспортування за маршрутом Дніпропетровськ - Черкаси

07 квітня 2016 року, та дійшов обґрунтованого висновку щодо скасування наказу про застосування до ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення

у виді оголошення догани від 26 квітня 2017 року.

Наведені у касаційній скарзі доводи були предметом дослідження у суді апеляційної інстанції із наданням відповідної правової оцінки всім фактичним обставинам справи, яка ґрунтується на вимогах трудового законодавства і з якою погоджується суд касаційної інстанції.

Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення - без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Оскільки доводи касаційної скарги висновків суду апеляційної інстанції не спростовують, на законність та обґрунтованість рішення не впливають, то колегія суддів вважає за необхідне залишити касаційну скаргу без задоволення, а оскаржуване рішення апеляційного суду - без змін.

Керуючись статтями 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Українська гірничо-металургійна компанія» залишити без задоволення.

Рішення Апеляційного суду м. Києва від 07 червня 2017 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді: І. А. Воробйова

Б. І. Гулько

Р. А. Лідовець