Провадження №2/592/1004/19

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 грудня 2019 року м.Суми

Ковпаківський районний суд м. Суми в складі: головуючого судді Фоменко І.М., за участю секретаря судового засідання Щербань Г.Г., без фіксації процесуальної дії за допомогою технічних засобів, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Суми цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_2 (місце проживання: АДРЕСА_1 ) про поділ майна подружжя, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулася до суду із вказаним позовом, який представник підтримав у клопотанні про розгляд справи без його участі, та вимоги мотивує тим, що з 05.10.1991 року вона ОСОБА_1 перебувала з відповідачем ОСОБА_2 у зареєстрованому шлюбу, який було розірвано рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 01.04.2008 року Свідоцтво про розірвання шлюбу відповідачем отримано 16.03.2017 року. Рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 03.08.2018 року по справі №592/3393/17, яке набрало законної сили, за ОСОБА_1 визнано право власності на 1/2 частину житлового будинку за адресою: АДРЕСА_2 , оскільки зазначене нерухоме майно є спільним майном подружжя. При цьому, під час розгляду даної справи було витребувано документи, які вказують про наявність у відповідача іншого майна, що на її думку підлягає поділу між колишнім подружжям, зокрема, двох земельних ділянок: кадастровий номер :01:005:0088, для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, загальною площею 0,25 га, в тому числі під ріллею 0,2088 га, під будівлями та іншими угіддями - 0,0412 га.; кадастровий номер :01:005:0089, для ведення особистого селянського господарства, загальною площею 0,0479 га, в тому числі під ріллею 0,0479 га, які розташовані за адресою: АДРЕСА_2 . Як вбачається з отриманих від приватного нотаріуса Ануфрієва О.В. копій документів, договір купівлі-продажу житлового будинку та земельних ділянок укладено одночасно 05.06.2008 року, позивач надала письмову заяву про згоду на купівлю будинку та земельних ділянок, в якій зазначено, що договори укладаються в інтересах сім`ї. Щодо вказаних земельних ділянок вимоги про поділ у справі №592/3393/17 не заявлялись з процесуальних підстав, проте, під час розгляду справи встановлено, що житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, якій розташований на відповідних земельних ділянках є спільним майном подружжя. Тому позивач просить суд визнати за нею право власності на 1/2 частину земельної ділянки кадастровий номер :01:005:0088, для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, загальною площею 0,25 га, та 1/2 частину земельної ділянки кадастровий номер :01:005:0089, для ведення особистого селянського господарства, загальною площею 0,0479 га, які розташовані за адресою: АДРЕСА_2 .

Ухвалою суду від 21.12.2018 року відкрито провадження в даній цивільній справі та призначено по справі підготовче судове засідання.

Ухвалою суду від 04.10.2019 року закрито підготовче провадження та призначено судове засідання для розгляду справи по суті з участю сторін.

Відповідач ОСОБА_2 та його представник в судове засідання не з`явились, про день та час розгляду справи сповіщені належним чином, що дає суду можливість розглянути справу без їх участі. Представник відповідача ОСОБА_3 подав відзив на позовну заяву, з якого вбачається, що сторона відповідача вважає позовні вимоги необґрунтованими, безпідставними і такими, що не підлягають задоволенню, оскільки позивач не має жодного відношення до купівлі вказаного майна, адже спірні земельні ділянки разом з будинком були придбані вже після припинення спільного проживання, їх купівля відбувалася за кошти, які належали відповідачу особисто. Позивач і відповідач на той час не вели спільного господарства, забезпечували себе самостійно, тому і не мали спільних грошових коштів. Таким чином, спірні земельні ділянки є особистою приватною власністю відповідача і тому не можуть бути предметом поділу. Виходячи з вищезазначеного на їх думку вимоги позивача є неправомірними, оскільки не існує законних підстав, які б зобов`язали поділити спірні земельні ділянки як майно спільно набуте під час шлюбу, на підставі чого просить відмовити позивачу в задоволенні її вимог та стягнути з неї на користь відповідача понесені ним судові витрати.

Суд, вивчивши матеріали справи в їх сукупності, вважає позовні вимоги обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Судом встановлено, що 05.10.1991 року між сторонами було укладено шлюб, який в подальшому розірвано рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 01.04.2008 р. (а.с.4,6).

Шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 розірвано, що підтверджується Свідоцтвом про розірвання шлюбу серія НОМЕР_1 від 16.03.2017 р., виданим Ковпаківським районним у м. Суми відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Сумській області, актовий запис № 32 (а.с.5).

До спірних правовідносин суд застосовує положення Кодексу про шлюб та сім`ю.

Відповідно до ст. 44 КпШС, шлюб вважається припиненим з моменту реєстрації розлучення в органах реєстрації актів громадянського стану.

До липня 2010 року розірвання шлюбу, здійснене за рішенням суду, підлягало обов`язковій реєстрації в органах державної реєстрації актів цивільного стану за заявою колишньої дружини або чоловіка. У зв`язку з прийняттям 1 липня 2010 р. Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», яким були внесені зміни до Сімейного кодексу України, цей порядок змінено. Відповідно до перехідних положень вказаного Закону, рішення суду про розірвання шлюбу, прийняті судом до 27 липня 2010 року, підлягають обов`язковій реєстрації в органі державної реєстрації актів цивільного стану та видачою заявникові відповідного свідоцтва про розірвання шлюбу.

Згідно Договору купівлі-продажу житлового будинку від 05.06.2008 року, ОСОБА_2 є власником житлового будинку АДРЕСА_2 . Суми (а.с.8).

Згідно Договору купівлі-продажу земельних ділянок від 05.06.2008 року, ОСОБА_2 є власником земельних ділянок кадастровий номер № :01:005:0088 та кадастровий номер № :01:005:089, загальною площею 0,2500 га. та 0,0479 га. за адресою: АДРЕСА_2 (а.с.9).

Відповідно до заяви ОСОБА_1 від 05.06.2008 р. вбачається, що остання надала згоду своєму чоловікові ОСОБА_2 (шлюб зареєстрований відділом ЗАГС м. Суми 05.10.1991 р.) на купівлю житлового будинку та земельних ділянок, загальною площею 0,2500 га. та 0,0479 га. за адресою: АДРЕСА_2 , за ціну і на умовах на його розсуд. При цьому стверджуючи, що договору купівлі-продажу житлового будинку та земельних ділянок укладаються її чоловіком в інтересах сім`ї на умовах, які вони попередньо обговорили і вважають вигідними для них, і укладання цих договорів відповідає їхньому спільному волевиявленню (а.с.10).

Вказані обставини встановлені рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 03.08.2018 року по справі №592/3394/17, яке набрало законної сили 04.09.2018 року (а.с.11-13).

Крім того, вищевказаним рішенням встановлено, що житловий будинок АДРЕСА_2 . Суми з господарськими будівлями і спорудами, якій розташований на відповідних земельних ділянках є спільним майном подружжя та визнано за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частини будинку АДРЕСА_2 Суми, загальною площею 52,5 кв.м., житловою площею 31 кв.м.

Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Тому вказані вище обставини доказуванню не підлягають.

Позивач бажає поділити спільне нерухоме майно, а саме земельну ділянку кадастровий номер :01:005:0088, для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, загальною площею 0,25 га, в тому числі під ріллею 0,2088 га, під будівлями та іншими угіддями - 0,0412 га та земельну ділянку кадастровий номер :01:005:0089, для ведення особистого селянського господарства, загальною площею 0,0479 га, в тому числі під ріллею 0,0479 га, які розташовані за адресою: АДРЕСА_2 .

Оскільки спірне майно набуте у 2008 році, а тому питання щодо його правового статусу регулюються як нормами Кодексу про шлюб та сім`ю України, так і нормами Сімейного кодексу України (чинного на час придбання майна).

Так, згідно ст. 22 КпШС України, ст. 60 СК України, майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном.

Подружжя користується рівними правами на майно і в тому разі, якщо один з них був зайнятий веденням домашнього господарства, доглядом за дітьми або з інших поважних причин не мав самостійного заробітку.

Пленум Верховного Суду України в своїй постанові №11 від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» (далі постанова Пленуму), а саме в п.п. 23, 24 зазначає, що спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу, можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом.

Спільною сумісною власністю подружжя, зокрема, можуть бути: квартири, жилі й садові будинки; земельні ділянки та насадження на них, продуктивна і робоча худоба, засоби виробництва, транспортні засоби; грошові кошти, акції та інші цінні папери, паєнакопичення в житлово-будівельному, дачно-будівельному, гаражно-будівельному кооперативі; грошові суми та майно, належні подружжю за іншими зобов`язальними правовідносинами тощо.

До складу майна, що підлягає поділу, включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи та те, що знаходиться у третіх осіб.

За загальним правилом застосування презумпції спільності майна подружжя, майно, набуте подружжям за час шлюбу, є об`єктом спільної сумісної власності подружжя, і позивач не зобов`язаний доводити належність набутого за час шлюбу майна до майна подружжя. Той із подружжя, який порушує питання про спростування зазначеної презумпції, зобов`язаний довести обставини, що її спростовують.

Така правова позиція сформована Верховним Судом та викладена в постановах від 24 травня 2019 року у справі № 360/303/17-ц, від 17 липня 2019 року у справі № 648/2988/16-ц, від 14 листопада 2019 року у справі №570/4823/15-ц.

Відповідач у відзиві на позовну заяву, обґрунтовуючи заперечення проти задоволення позовних вимог, зазначив, що позивач не має жодного відношення до купівлі вказаного майна, адже вказані земельні ділянки разом з будинком були придбані вже після припинення спільного проживання, їх купівля відбувалася за кошти, які належали відповідачу особисто. Позивач і відповідач на той час не вели спільного господарства, забезпечували себе самостійно, тому і не мали спільних грошових коштів. Таким чином, спірні земельні ділянки є особистою приватною власністю відповідача і тому не можуть бути предметом поділу.

При цьому, досліджені в судовому засіданні матеріалами справи не містять жодних доказів на підтвердження доводів відповідача. За встановлених обставин, враховуючи презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу, спірні земельні ділянки вважаються спільною сумісною власністю сторін та підлягають поділу між сторонами з врахуванням принципу рівності часток подружжя.

Тому, з урахуванням встановлених обставин, відсутності передумов для отримання одним з подружжя грошової компенсації замість його частки, суд вважає необхідним визнати за позивачкою право власності на 1/2 частину земельної ділянки кадастровий номер :01:005:0088, для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, загальною площею 0,25 га, в тому числі під ріллею 0,2088 га, під будівлями та іншими угіддями - 0,0412 га та на 1/2 частину земельної ділянки кадастровий номер :01:005:0089, для ведення особистого селянського господарства, загальною площею 0,0479 га, в тому числі під ріллею 0,0479 га, які розташовані за адресою: АДРЕСА_2 .

Що стосується розподілу судових витрат, то, оскільки позовні вимоги задоволено в повному обсязі, з урахуванням положень ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору в розмірі 704 грн. 80 коп.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 81, 258, 259, 263-265, 268 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) право власності на 1/2 частину земельної ділянки кадастровий номер :01:005:0088, для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, загальною площею 0,25 га, в тому числі під ріллею 0,2088 га, під будівлями та іншими угіддями 0,0412 га, та на 1/2 частину земельної ділянки кадастровий номер :01:005:0089, для ведення особистого селянського господарства, загальною площею 0,0479 га, в тому числі під ріллею 0,0479 га, які розташовані за адресою: АДРЕСА_2 .

Стягнути з ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) в рахунок відшкодування судового збору 704 грн. 80 коп.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Сумського апеляційного суду.

Учасник справи, якому повне рішення не були вручені у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя І.М. Фоменко