Справа № 297/2246/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 грудня 2019 року м. Берегове

Берегівський районний суд Закарпатської області в особі: головуючого Гал Л. Л., за участю секретаря Адамчо К.С., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , про визнання осіб такими, що втратили право користування жилим приміщенням,

встановив:

ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулись із позовною заявою до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , про визнання осіб такими, що втратили право користування жилим приміщенням, а саме за адресою АДРЕСА_1 .

Позов мотивований тим, що вони, позивачі, є власниками житлового будинку, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 , по 1/2 частці згідно свідоцтва про право на спадщину за заповітом за померлою ІНФОРМАЦІЯ_1 бабкою ОСОБА_6 . У вказаному будинку також зареєстровані відповідачі ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , які фактично не проживають у будинку. При цьому, відповідачі добровільно знятися з реєстрації місця проживання у будинку не бажають, отже останні створюють незручності позивачам у користуванні і розпорядженні будинком, оскільки не сплачують комунальні послуги, не несуть інших витрат по утриманню будинку та не приймають участі у спільному побуті.

Згідно ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

У відповідності до ч. 1 ст. 278 ЦПК України відповідачі відзив щодо позову не подали.

Вивчивши матеріали справи суд приходить до наступного.

Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути припинення дії, яка порушує право.

Згідно до ч. 1 ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Згідно свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 10.05.2017 року, зареєстрованого в реєстрі за № 1012 за померлою ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_6 , та Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 10.05.2017 року, житловий будинок, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 , належить на праві спільної часткової власності по 1/2 частці позивачам ОСОБА_1 та ОСОБА_2 (а.с. 5, 6).

Згідно копії свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 від 01.07.1998 року ОСОБА_6 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 7).

Згідно довідки про зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб від 15.10.2019 року відповідачі ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 зареєстровані за адресою АДРЕСА_1 (а.с. 4).

Відповідно до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням.

Згідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Частиною 2 ст. 406 ЦК України передбачено, що сервітут може бути припинений за рішенням суду на вимогу власника майна за наявності обставин, які мають істотне значення.

Таким чином, судом встановлено, що відповідачі, які зареєстровані за адресою АДРЕСА_1 , а самеОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , які не проживають у будинку понад 1 рік та добровільно не знялися із реєстрації місця проживання, чим порушують права власників, тому позов є підставним і підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 141, 280-282, 284, 289, 352, 354, 355 ЦПК України, ст.ст. 16, 321, 391, 405, 406 ЦК України, ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні»,

рішив:

Позов ОСОБА_1 , мешканки АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , ОСОБА_2 , мешканця АДРЕСА_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 , до ОСОБА_3 , зареєстрованого за адресою АДРЕСА_1 , ОСОБА_4 , зареєстрованої за адресою АДРЕСА_1 , ОСОБА_5 , зареєстрованої за адресою АДРЕСА_1 , про визнання осіб такими, що втратили право користування жилим приміщенням - задовольнити.

Визнати ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , такими, що втратили право користування жилим приміщенням за адресою АДРЕСА_1 .

Стягнути з ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 в користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі по 256 (двісті п`ятдесят шість) гривень 13 копійок з кожного.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Апеляційна скарга може бути подана до суду апеляційної інстанції через Берегівський районний суд.

Суддя Гал Л. Л.