КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

справа № 754/10324/18

провадження № 22-ц/824/15279/2019

05 грудня 2019 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів:

судді-доповідача Кирилюк Г. М.,

суддів: Рейнарт І. М., Семенюк Т. А.,

за участю секретаря Примушка О. В.,

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи - ОСОБА_3 , Департамент з питань державного архітектурно-будівельного контролю міста Києва виконавчого органу Київської міської ради (КМДА), про знесення самочинно збудованої частини будинку, за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 - адвоката Храпійчука Віктора Олександровича на рішення Деснянського районного суду м. Києва від 09 вересня 2019 року у складі судді Таран Н. Г.,

встановив:

03.08.2018 року ОСОБА_1 звернулася до суду з вказаним позовом, посилаючись на ті підстави, що вона є власником 129/400 частин домоволодіння, розташованого по АДРЕСА_1 . Відповідач ОСОБА_2 є власником 147/400 частин вказаного домоволодіння, а третя особа ОСОБА_3 - 124/400 частин.

У вересні 2013 року було проведено обстеження даного домоволодіння та встановлено, що без її згоди була знесена частина будинку літ. А-1 та а-1 до фундаменту, про що складено відповідний акт. На місці знесеної частини, без отримання документа, який дає право виконувати будівельні роботи, були розпочаті будівельні роботи з будівництва прибудови.

07.12.2015 року посадовою особою Інспекції державного архітектурно - будівельного контролю у місті Києві проведено перевірку дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил на об`єкті з реконструкції житлового будинку на АДРЕСА_1 .

В ході перевірки встановлено, що відповідач виконував будівельні роботи із реконструкції житлового будинку шляхом надбудови другого поверху над приміщеннями будівлі літ. А-1, А-2, А2-1, а1, а3, а4, а5 та шляхом прибудови тераси із влаштуванням несучих конструкцій фундаментів, колон та перекриття 1 поверху (приміщення №4 відповідно до проекту " Реконструкція і обслуговування житлового будинку АДРЕСА_1 , розділ " АР&quot; , аркуш №5). Вказані роботи проведені з порушенням вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил.

За результатами перевірки головним інспектором будівельного нагляду було прийнято рішення №53 від 21.12.2015 про скасування реєстрації декларації про початок виконання будівельних робіт : «Реконструкція і обслуговування житлового будинку АДРЕСА_1 » № КВ 30 від 27.11.2015 р.

Зазначила, що відповідач не звертався до неї за дозволом на знесення частини будинку, не обговорював питання про проведення реконструкції будинку, розподілення коштів за ремонт (реконструкцію) будинку між співвласниками, про порядок користування житловими приміщеннями між співвласниками, що свідчить про намір позивача незаконно заволодіти всім будинком і обмежити її право користування своєю власністю. Проведені відповідачем роботи можуть призвести до руйнування спірної частини будинку та нещасних випадків.

Крім цього, діяльність відповідача робить неможливим виконання судового рішення у випадку задоволення позовних вимог в справі №754/11126/16-ц про відновлення знесеної частини житлового будинку.

З урахуванням положень частин четвертої та сьомої ст. 376 ЦК України, в поєднанні зі ст. 16, 386, 391 ЦК України, просила суд зобов`язати ОСОБА_2 за свій рахунок знести самочинно збудовану будівлю (прибудову) на місці незаконно знесеної ним частини будинку АДРЕСА_1 позначеної на плані літерою А-1, яка складалась з: житлової кімнати 1-3, жилою площею 29,1 кв.м; житлової кімнати 1-4, жилою площею 7,7 кв.м; коридору 1-2, площею 11,0 кв.м. та на місці частини будинку (прибудова), позначеної на плані літерою а-1, яка складалась з наступних приміщень: веранди - 1-1, площею 10,2 кв.м; кухні - 1-5, площею 6,8 кв.м; тамбуру - 1-І, площею 4,4 кв.м.

09.09.2019 ОСОБА_1 позовні вимоги доповнила. Просила суд знести приміщення, зазначені в технічному паспорті від 12.10.2018 року, а саме:

І поверх, квартира № 1: хол 1-1 загальною площею 22,5 кв.м.; котельня 1-2 загальною площею 5,5 кв.м.; кухня-їдальня 1-3 загальною площею 39,4 кв.м.; санвузол 1-4 загальною площею 1,7 кв.м. ; санвузол 1-5 загальною площею 4,2 кв.м.;

ІІ поверх, квартира № 1: хол 1-6 загальною площею 19,1 кв.м.; санвузол 1-7 загальною площею 6,0 кв.м., туалет 1-8 загальною площею 1,5 кв.м.; житлова кімната 1-9 загальною площею 21,9 кв.м.; житлова 1-10 загальною площею 14,6 кв.м.; житлова 1-11 загальною площею 19,8 кв.м.; санвузол 1-12 загальною площею 6,0 кв.м.; санвузол 1-13 загальною площею 5,9 кв.м.; житлова кімната 1-14 загальною площею 17,0 кв.м.; коридор 1-15 загальною площею 12,1 кв.м.;

ІІ поверх, квартира № 2: коридор 2-7 - 9,2 кв.м.; санвузол 2-8 - 3,2 кв.м.; гардероб 2-9 - 5,5 кв.м. ; житлова 2-10 - 22,8 кв.м.

Рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 09 вересня 2019 року позовні вимоги ОСОБА_1 залишено без задоволення.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 - адвокат Храпійчук В. О., посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, неправильне застосування судом норм матеріального права, просить скасувати рішення Деснянського районного суду м. Києва від 09 вересня 2019 року та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити.

Свої доводи мотивує тим, що на місці знесеної частини будинку, що належала позивачу на праві спільної часткової власності, відповідачем здійснено самочинне будівництво, чим порушено її права як власника та користувача майна.

Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 21 квітня 2017 року, з метою забезпечення позову в справі №754/11126/16-ц, заборонено ОСОБА_2 продовжувати проведення будівельних робіт з реконструкції спірної частини житлового будинку по АДРЕСА_1 . Не зважаючи на заборону суду та контролюючих органів відповідач здійснив самочинне будівництво (реконструкцію) частини спірного будинку з порушенням норм чинного законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил. Дії відповідача роблять неможливим виконання судового рішення у разі задоволення позову про відновлення знесеної частини житлового будинку, який є спільною частковою власністю сторін і третьої особи.

Посилання суду першої інстанції на невірно обраний спосіб захисту суперечить правовій позиції Верховного Суду України, викладеній у справі №6-137цс14 від 17 грудня 2014 року, та п. 17 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ "Про практику застосування судами статті 376 Цивільного кодексу України (про правовий режим самочинного будівництва)" від 30.03.2012 №6.

У відзиві на апеляційну скаргу представник ОСОБА_2 та ОСОБА_3 - адвокат Чучковська О. В. просить залишити рішення суду першої інстанції без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Вважає, що рішення суду першої інстанції ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Зазначила, що домоволодіння АДРЕСА_1 має такі технічні показники: 1961 року забудови, фундамент - бутобетон, стіни, покрівля - бляха, перекриття - дерев`яне, підлога - дошки. Станом на 2013 рік фундамент будинку тріснув; пліснява роз`їдала цегляні стіни, перекриття, підлогу та розросталась на внутрішнє обладнання будинку - шпалери, меблі тощо; стеля покрилась тріщинами.

Згідно звіту про незалежну оцінку вартості житлового будинку з прибудовами по АДРЕСА_1 від 13.06.2013 року, технічний стан об`єкта оцінки незадовільний, експлуатація елементів будівель можлива лише при умові проведення їх ремонту, фізичних знос становить 60%. Оціночна вартість (залишкова вартість заміщення) об`єкта оцінки - житлового будинку з прибудовами та сараю (літ. Б) становить 255 441,35 грн без ПДВ.

Через аварійний стан квартира АДРЕСА_1 у вересні 2013 року була знесена. На місці знесеної аварійної частини будинку було зведено двоповерховий житловий будинок під літ. "А-ІІ" з двоповерховими прибудовами "а1", " а8 " , які не введені в експлуатацію. У квартирі АДРЕСА_1 був проведений капітальний ремонт та добудовано другий поверх у житловій прибудові під літ. "А1-І", "а3", які також не введені в експлуатацію (дані за технічним паспортом від 12.10.2018) .

Позивач надала згоду на знесення аварійної будівлі при умові, що вона не приймає матеріальної участі у цих роботах та не претендує на те майно, що будується. В подальшому позивач забажала викупити свою частку у спільному майні за 80 000 доларів США під загрозою, що ОСОБА_4 не завершать будівництво та не введуть будівлю в експлуатацію. Іншого житла ОСОБА_4 не мають.

Також зазначила, що згідно Акту перевірки дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил від 18.04.2016 року, єдиним порушенням з боку ОСОБА_2 стало те, що не надано письмової згоди на проведення реконструкції від співвласника будинку ОСОБА_1 .

ОСОБА_1 з 1977 року у домоволодінні АДРЕСА_1 не проживає та ним не користується. Остання постійно проживає та зареєстрована у власному житловому будинку загальною площею 206,5 кв.м, що знаходиться у АДРЕСА_6 . Внаслідок зносу новозбудованого житлового будинку з прибудовами може бути повністю зруйнований старий житловий будинок 1975-2000 років побудови і дві родини ОСОБА_4 з неповнолітніми дітьми залишаться на вулиці.

Вважає, що ОСОБА_1 є неналежним позивачем у даних правовідносинах, що регламентуються ст. 376 ЦК України, і не має права вимагати знесення реконструйованої частини будинку. Позивач не довела, яким чином знесення реконструйованої частини будинку зможе відновити її права.

В судовому засіданні представник ОСОБА_1 - адвокат Храпійчук В. О. апеляційну скаргу підтримав та просив її задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 , його представник та представник третьої особи ОСОБА_3 - адвокат Чучковська О. В., просили відмовити у задоволенні апеляційної скарги, рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Інші учасники, що беруть участь у справі, в судове засідання не з`явились, про час, день та місце розгляду справи повідомлені судом належним чином.

Переглянувши справу за наявними в ній доказами, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з його необґрунтованості та тієї обставини, що позивач невірно визначила передбачений законом спосіб захисту її порушеного права, як співвласника житлового будинку.

Статтею 41 Конституції України передбачено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності.

Відповідно до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права, чи обмежений у його здійсненні.

Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, і вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом (ст. 328 ЦК України).

Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном (стаття 391 ЦК України).

Відповідно до п. 5 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012 №6 «Про практику застосування судами статті 376 Цивільного кодексу України ( про правовий режим самочинного будівництва)», відповідно до вимог статті 376 ЦК право на звернення до суду з позовом про знесення або перебудову самочинно збудованого об`єкта нерухомості мають як органи державної влади, так і органи місцевого самоврядування.

У випадках порушення прав інших осіб право на звернення до суду належить і таким особам за умови, що вони доведуть наявність порушеного права (стаття 391 ЦК), а також власнику (користувачу) земельної ділянки, якщо він заперечує проти визнання за особою, яка здійснила самочинне будівництво на його земельній ділянці, права власності на самочинно збудоване нерухоме майно (частина четверта статті 376 та стаття 391 ЦК).

Відповідно до положень статті 38 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» право на звернення до суду з позовом про знесення самочинно збудованих об`єктів містобудування належить також відповідним інспекціям державного архітектурно-будівельного контролю. Такий позов може бути пред`явлено до суду у разі, якщо особа в установлений строк добровільно не виконала вимоги, встановлені у приписі про усунення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил із визначенням строку для добровільного виконання припису, та/або якщо перебудова об`єкта є неможливою.

Розглядаючи зазначені позови відповідно до вимог вказаної норми та положень частини сьомої статті 376 ЦК, суди мають встановлювати, чи було видано особі, яка здійснила самочинне будівництво, припис про усунення порушень, чи можлива перебудова об`єкту та чи відмовляється особа, яка здійснила самочинне будівництво, від такої перебудови.

Відповідно до п. 25 вказаної Постанови, відхилення від проекту забудови об`єкта нерухомості або від вимог будівельних норм і правил, які не є істотними, не порушують прав інших осіб та інтересів суспільства, не суперечать санітарно-технічним вимогам і правилам експлуатації, не впливають на міцність і безпечність цього об`єкта (зокрема, відхилення у житловому будинку від внутрішнього планування зі збереженням чи незначним відхиленням від установленого проектом розміру житлової площі, незначна зміна його зовнішніх габаритів, місця розташування тощо), не можуть бути підставою для задоволення вимог про перебудову чи про знесення об`єкта нерухомості.

Судом встановлено, що домоволодіння, розташоване по АДРЕСА_1 , належить на праві власності: ОСОБА_2 - 147/400 частин; ОСОБА_3 - 124/400 частин; ОСОБА_1 - 129/400 частин.

Так, відповідно до договору дарування частини житлового будинку від 26 червня 2008 року, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу, Ларічева Т. М. подарувала ОСОБА_1 , що мешкає за адресою: АДРЕСА_6 , 20/ 100 частин житлового будинку під АДРЕСА_1 , з відповідною частиною господарчих будівель та споруд, що знаходиться в АДРЕСА_1 (а.с.14 т. 2).

Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 31 березня 2015 року, виданого держаним нотаріусом П`ятнадцятої київської державної нотаріальної контори, після смерті ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_1 успадкувала 49/400 частин житлового будинку під АДРЕСА_1 , з відповідною частиною господарчих будівель та споруд, що знаходиться в АДРЕСА_1 (а.с.12 т. 2).

Судом встановлено, що будинок між співвласниками поділено в натурі не було, порядок користування ним між співвласниками не визначався.

Відповідно до витягу з бази даних земельного кадастру ( черговий кадастровий план земельної ділянки №62:130:008), вказане домоволодіння розташоване на земельній ділянці площею 1893 кв.м.

У вказаному домоволодінні постійно проживають родини ОСОБА_2 ( він, дружина, троє неповнолітніх дітей) та ОСОБА_3 (вона та її чоловік).

Позивач ОСОБА_1 у спірному домоволодінні не проживає та не зареєстрована.

Відповідно до звіту про незалежну оцінку вартості житлового будинку з прибудовами, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 , зробленого оцінювачем ТОВ «Трансєвро» 13.06.2013, технічний стан об`єкта незадовільний, тобто експлуатація елементів будівель можлива лише при умові проведення їх ремонту, а фізичний знос їх становить ?60%. Оціночна вартість об`єкта оцінки становить 255 441, 35 грн без ПДВ станом на дату оцінки (а.с. 143 т.2).

Як пояснив відповідач, через аварійний стан будинку, за власні кошти, у вересні 2013 року квартиру АДРЕСА_1 ним було знесено, а на її місці зведено двоповерховий житловий будинок під літ. «А-ІІ» з двоповерховими прибудовами «а1», «а8», які не введені в експлуатацію. У квартирі АДРЕСА_1 був проведений капітальний ремонт та добудовано другий поверх у житловій прибудові під літ. «А1-І», «а3», які також не введені в експлуатацію.

В 2015 р. на підставі заяви ОСОБА_2 проектувальником ФОП ОСОБА_6 розроблено проект «Реконструкція і обслуговування житлового будинку по АДРЕСА_1 ».

27.11.2015 ОСОБА_2 до Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції у м. Києві подана декларація про початок виконання будівельних робіт (а.с. 41-45 т. 2).

Відповідно до відповіді від 14.03.2016 на звернення ОСОБА_7 щодо результатів перевірки дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності під час виконання будівельних робіт по АДРЕСА_1 , за результатами перевірки рішенням Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції у м. Києві №53 від 21.12.2015 скасовано реєстрацію декларації про початок виконання будівельних робіт від 27.11.2015 (а.с. 33-34, 76 т.1).

Відповідно до відповіді від 18.10.2016 Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції у м. Києві на запит адвоката Храпійчука В. О. щодо надання інформації відносно об`єкта будівництва за адресою: АДРЕСА_1 , перевіркою встановлено, що гр. ОСОБА_2 не виконав вимоги виданого йому припису про зупинення підготовчих та будівельних робіт, які не відповідають законодавству, будівельним нормам, державним стандартам і правилам від 10.12.2015, а саме: не отримано згоду на проведення реконструкції від співвласника будинку, чим порушено підп. б п. 3 ч.4 ст.41 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності». Під час перевірки на об`єкті будівництва також встановлені порушення вимог, зокрема ч. 5 ст.26, ч. 1 ст. 29, ч.2 ст.26, ч. 4 ст.34, ч.8 ст. 36,ч. 8 ст.39 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», п. 5.5 ДБН В.3.2-2-2009 «Реконструкція, ремонт, реставрація об`єктів будівництва. Житлові будинки. Реконструкція та капітальний ремонт», п. 3.2 , п.2.1.1, п.2.2.1, п. 3.3.1, ДБН А.3.1-5:2009 «Управління, організація і технологія. Організація будівельного виробництва», п.1.17 ДБН А.3.1-5:2009 «Управління, організація і технологія. Організація будівельного виробництва» (а.с. 35-38 т. 1).

На виконання припису від 10.12.2015 на замовлення ОСОБА_2 ПП «Компанія Геосфера» виконано робочий проект «Будівництво житлового будинку по АДРЕСА_1 , АДРЕСА_1 р-ні», технічний звіт за результатами інженерно-геологічних вишукувань (а.с.90-114 т.2).

Крім цього, ТОВ «Буддизайн Плюс» проведено «Перевірку несучої здатності основи та фундаментів 001-001-ВDР2016-КР об`єкт: «Будівництво житлового будинку по АДРЕСА_1 . Відповідно до висновку інженера-конструктора ОСОБА_9. (кваліфікаційний сертифікат АР №007046 від 27.03.2013) існуючі фундаменти задовольняють умовам будівництва, несуча здатність фундаментів має запас у 18%. А отже фундаменти відповідають всім вимогам загальної міцності, а залізобетонна основа фундаменту задовольняє загальній стійкості та перерозподілу навантажень на основу (а.с.115-128 т. 2).

З огляду на те, що відповідачем проведено реконструкцію частини житлового будинку на земельній ділянці з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку, останнім було подано повідомлення про початок виконання будівельних робіт, замовлено робочий проект, перевірку несучої здатності основи та фундаментів, отримані містобудівні умови та обмеження забудови земельної ділянки, за умов недоведеності того, що реконструкція спірного будинку зі збільшенням площі була здійснена з істотним порушенням будівельних норм і правил, а проведене будівництво суперечить санітарно-технічним вимогам і правилам експлуатації та впливає на міцність і безпечність цього об`єкта, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позову.

При цьому помилкове посилання суду першої інстанції на те, що позивач невірно обрала спосіб захисту, не призвело до неправильного вирішення справи.

З урахуванням змісту частин четвертої та сьомої ст. 376 ЦК України у поєднанні з положеннями статей 16, 386, 391 ЦК України вимоги про знесення самочинно збудованого нерухомого майна на земельній ділянці, співвласником або користувачем якої є інша особа, можуть бути заявлені співвласником чи користувачем земельної ділянки або іншою особою, права якої порушено, за умови доведеності факту порушення прав цих осіб самочинною забудовою.

Позивачем не доведено порушення вищевказаними діями відповідача її прав на володіння 129/400 частинами спірного домоволодіння, наявність фактів істотного порушення прав та інтересів інших осіб, неможливість усунення допущених відповідачем порушень без застосування такого крайнього заходу, як знесення самочинного будівництва.

Та обставина, що в провадженні суду перебуває справа, предметом спору в якій є вимога про відновлення незаконно знесеної частини будинку, який є спільною частковою власністю сторін по справі, не може бути самостійною підставою для задоволення даного позову.

Згідно статті 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Під час розгляду справи судом апеляційної інстанції не було встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування судового рішення, або неправильне застосування норм матеріального права, а тому суд апеляційної інстанції дійшов висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, а судового рішення без змін.

Керуючись ст. 367, 374, 375, 381-384 ЦПК України суд

постановив:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Храпійчука Віктора Олександровича залишити без задоволення.

Рішення Деснянського районного суду м. Києва від 09 вересня 2019 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з для її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 09 грудня 2019 року.

Суддя-доповідач: Г. М. Кирилюк

Судді: І. М. Рейнарт

Т. А. Семенюк