РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 січня 2019 року

м. Рівне

Справа № 569/10588/18

Провадження № 22-ц/4815/51/19

Рівненський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді: Гордійчук С.О.,

суддів: Боймиструк С.В., Шимків С.С.

секретар судового засідання: Тхоревський С.О.

учасники справи:

позивач: ОСОБА_1,

відповідач: Публічне акціонерне товариство комерційний банк "Приватбанк" ,

розглянув в порядку спрощеного позовного провадження в м. Рівне апеляційну скаргу Акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк" на рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 04 жовтня 2018 року, ухваленого в складі судді Кучина Н.Г., у справі № 569/10588/18,

в с т а н о в и в :

У червні 2018 року ОСОБА_1 звернувся з позовом до Публічного акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк" про захист порушеного права споживача та припинення правовідношення за умовами договору споживчого кредитування, в якому просить визнати порушене право споживача та припинити правовідношення за умовами договору споживчого кредитування - кредитного договору № ROHPGK 00030222 від 26.06.2007 року, укладеного між ним та банком.

Позов обґрунтований тим, що між сторонами 06 вересня 2016 року укладена Додаткова угода №1 до Кредитного договору № ROHPGK 00030222 від 26.06.2007 р. за умовами якої сторони змінили валюту кредиту з долара США на гривню, встановили розмір заборгованості 10113037,35 грн., були прощені зобов'язання позичальника по сплаті основного боргу (курсових різниць) в розмірі 1399070,58 грн. та по сплаті процентів, комісії та/або штрафних санкцій (пені) в розмірі 8118950, 27 грн. Позивач в строк до 25.09.2017року здійснив погашення непрощеного кредиту в розмірі 595016,50 грн. На неодноразові його звернення до ПАТ КБ "Приватбанку" про надання інформації про стан рахунку та про видачу довідки про закритя всіх рахунків за Кредитним договором банк не відреагував. На усні звернення працівники банку повідомляли, що жодної довідки про закриття рахунків та повне погашення заборгованості банк не видає.

Вважає, що свої зобов'язання за Кредитним договором виконав належним чином в установлений строк, однак банк зі своєї сторони ігнорує встановлення припинення правовідошення за Кредитним договором, внаслідок чого зобов'язання сторін за "договором споживчого кредитування " не припинилися.

Просив суд про задоволення позову.

Рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 04 жовтня 2018 року позовні вимоги ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» про захист порушеного права споживача та припинення правовідношення за умовами договору споживчого кредитування задоволено.

Визнано порушене право споживача та припинено правовідношення за умовами договору споживчого кредитування - кредитного договору №ROHPGK 00030222 від 26.06.2007 року, укладеного між ПриватБанком та ОСОБА_1.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішення суду мотивовано тим, що зобов'язання за умовами кредитного договору № ROHPGK 00030222 від 26 червня 2007 року припинене виконанням, проведеним належним чином.

В апеляційній скарзі ПАТ КБ "Приватбанк", посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить суд скасувати судове рішення та ухвалити нове, яким відмовити в задоволені позову. Посилається на помилковість висновків суду щодо належного виконання умов кредитного договору.

Скаржник вказує, що в рахунок погашення боргу по кредиту надійшло 595016,44 грн., тобто ОСОБА_1 недоплатив борг по кредиту в розмірі 0,06 грн. Звертає увагу суду, що погашення боргу було здійснене з порушенням пунктів 1.4 та 7.1 кредитного договору.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

У частині третій статті 3 ЦПК України визначено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення з таких підстав.

Статтею 352 ЦПК України передбачено, що підставами апеляційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до частин 1, 2, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Таким вимогам судове рішення відповідає.

Убачається, що відповідно до укладеного договору № ROHPGK від 26 червня 2007 року ОСОБА_1 отримав споживчий кредит у вигляді не поновлюваної лінії у розмірі 74400,00 (сімдесят чотири тисячі чотириста дол. США 00 центів) на строк з 26 червня 2007 року по 25 червня 2037 року включно на наступні цілі: придбання нерухомості, а також у розмірі 25110,00 дол. США на сплату страхових платежів у випадках та в порядку, передбачених умовами договору (п.7.1 Кредитного договору).

З метою забезпечення виконання умов кредитного договору між Банком та ОСОБА_1 укладено також договір іпотеки від 26 червня 2007 року № ROHPGK 00030222, відповідно до якого останній передав в іпотеку Банку належне йому нерухоме майно, а саме: житловий будинок загальною площею 83,5 кв.м, жилою площею 45,7 кв.м, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1

06 вересня 2016 року між сторонами укладена Додаткова угода №1 до Кредитного договору № ROHPGK 00030222 від 26 червня 2007 року.

За умовами Додаткової угоди №1 до Кредитного договору №ROHPGK 00030222 від 26-06-2007 сторони встановили розмір заборгованості 10113037,35 грн., були прощені зобов'язання позичальника по сплаті основного боргу (курсових різниць) в розмірі 1399070,58 грн. та по сплаті процентів, комісії та/або штрафних санкцій (пені) в розмірі 8 118 950, 27 грн.

За положеннями ст.509 ЦК України зобов'язання виникають з підстав, перерахованих в ст.11 ЦК України і повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до закону, договору, а при відсутності таких вказівок - відповідно до вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч.І ст.598 ЦК України зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Зокрема, ці підстави зазначені у нормах ЦК України, відповідно до яких зобов'язання припиняється: виконанням, проведеним належним чином (ст.599); за домовленістю сторін (ст.604); внаслідок звільнення (прощення боргу) кредитором боржника від його обов'язків, якщо це не порушує прав третіх осіб щодо майна кредитора (ст. 605). За змістом ч.І ст.598 ЦК України зобов'язання може припинятися, зокрема з підстав, встановлених договором.

Стаття ст. 15 ЦК України передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Кожна особа також має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Відтак, зазначена норма визначає об'єктом захисту порушене, невизнане або оспорене право чи цивільний інтерес.

Порушення права пов'язано з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково.

При оспоренні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликана поведінкою іншої особи.

Таким чином, порушення, невизнання або оспорення суб'єктивного права є підставою для звернення особи за захистом свого права із застосуванням відповідного способу захисту.

Зі змісту ч. 2 ст. 16 ЦК України вбачається, що суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Законодавчі обмеження матеріально-правових способів захисту цивільного права чи інтересу підлягають застосуванню з дотриманням положень ст. ст. 55, 124 Конституції України та ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, відповідно до яких кожна особа має право на ефективний засіб правового захисту, не заборонений законом.

З огляду на вищевказане, апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції щодо наявності підстав для задоволення вимоги позивача про припинення правовідношення за даним Кредитним договором.

Доводи, викладені в апеляційній скарзі стосовно неналежного виконання позивачем умов кредитного договору, а саме недоплата позивачем 0,06 грн. апеляційним судом не приймаються, оскільки із наданих позивачем доказів, а саме довідки АТ КБ "Приватбанк" від 18.01.2019, касових чеків вбачається, що ОСОБА_1 сплатив всю суму заборгованості зазначену у додатковому договорі - 595016,50 грн.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов'язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов'язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

З урахуванням наведеного, колегія суддів приходить до висновку, що з'ясувавши в достатньо повному об'ємі права та обов'язки сторін, обставини справи, перевіривши доводи та давши їм правову оцінку, суд першої інстанції ухвалив рішення, що відповідає вимогам закону. Висновки суду достатньо обґрунтовані і підтверджені наявними в матеріалах справи письмовими доказами.

Згідно з статтею 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Ураховуючи викладене, апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк" залишити без задоволення.

Рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 04 жовтня 2018 року залишити без змін.

Судові витрати за перегляд справи судом апеляційної інстанції віднести за рахунок відповідача.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови виготовлений 25 січня 2019 року

Головуючий : Гордійчук С.О.

Судді : Боймиструк С.В.

Шимків С.С.