Справа № 417/7224/19
Провадження № 6/417/15/19
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"25" січня 2019 р. с.Марківка Луганської області

Марківський районний суд Луганської області у складі:

головуючої судді Дідоренко А. Е.,

при секретарі Грибєнік О. В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали подання заступника начальника Марківського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Луганській області ОСОБА_1 про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_2, -

встановив:

Заступник начальника Марківського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Луганській області ОСОБА_1 звернувся до суду з поданням про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_2 до виконання зобовязань, покладених на неї рішенням Марківського відділення Старобільської ОДПІ про сплату боргу (недоїмки) в сумі 921,75 грн.

В обґрунтування подання зазначено, що на виконанні у Марківському районному відділі державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Луганській області знаходиться виконавче провадження № 50205631 від 18.02.2016 з примусового виконання вимоги № Ф-14499-12 від 04.01.2016, виданої Марківським відділенням Старобільської ОДПІ про стягнення з ОСОБА_2 на користь Старобільського управління ГУ ДФС у Луганській області недоїмки зі сплати єдиного внеску 921,75 грн.

18.02.2016 державним виконавцем відділу винесено постанову про відкриття виконавчого провадження по примусовому виконанню вимоги № Ф-14499-12 від 04.01.2016, виданої Марківським відділенням Старобільської ОДПЇ про стягнення з ОСОБА_2 на користь Старобільськош управління ГУ ДФС у Луганській області недоїмки зі сплати єдиного внеску 921,75 грн. Копії постанови направлені сторонам виконавчого провадження.

26.02.2016, у звязку з тим, що в самостійному порядку боржником вимога не виконана, державним виконавцем відділу винесено постанову про стягнення з боржника виконавчого збору. Копію постанови направлено боржнику.

Станом на 23.01.2019 державним виконавцем вжито всіх, передбачених чинним законодавством заходів примусового виконання рішень, боржник ухиляється від виконання покладених на нього зобов'язань, заборгованість не погашено.

Заступник начальника Марківського РВ ДВС ГТУЮ у Луганській області ОСОБА_1 до початку розгляду справи, через канцелярію суду, надав заяву про розгляд справи в його відсутність.

Розглянувши вказане подання, суд встановив наступні обставини та дійшов наступних висновків.

З матеріалів подання вбачається, що на виконання до Марківського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Луганській області надійшла вимога № ф-14499-І2 від 04.01.2016, видана Марківським відділенням Старобільської ОДПІ про стягнення з ОСОБА_2 на користь Старобільського управління ГУ ДФС у Луганській області недоїмки зі сплати єдиного внеску 921,75 грн.

У відповідності до копії постанови про відкриття виконавчого провадження заступника начальника Марківського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Луганській області ОСОБА_1 від 18.02.2016 відкрито виконавче провадження з виконання вищевказаної вимоги.

Постановою заступника начальника Марківського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Луганській області ОСОБА_1 від 26.02.2016 винесена постанова про стягнення з боржника виконавчого збору в сумі 92,18 грн.

Відповідно до ст.441 ЦПК України тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути застосоване судом як захід забезпечення виконання судового рішення або рішення інших органів (посадових осіб), що підлягає примусовому виконанню в порядку, встановленому законом. Тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України застосовується в порядку, визначеному цим Кодексом для забезпечення позову, із особливостями, визначеними цією статтею. Суд може постановити ухвалу про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України фізичної особи, яка є боржником за невиконаним нею судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), якщо така особа ухиляється від виконання зобовязань, покладених на неї відповідним рішенням, на строк до виконання зобовязань за рішенням, що виконується у виконавчому провадженні.

Статтею 33 Конституції України передбачено, що кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Згідно зі статтею 2 Протоколу № 4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, який гарантує деякі права і свободи, не передбачені в Конвенції та у Першому протоколі до неї, кожен є вільним залишати будь-яку країну, включно зі своєю власну. На здійснення цих прав не встановлюються жодні обмежень, крім тих, що передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для охорони здоров'я або моралі чи з метою захисту прав і свобод інших осіб.

Згідно статті 13 Загальної декларації прав людини кожна людина має право вільно пересуватися й обирати собі місце проживання в межах любої держави. Кожна людина має право залишати будь-яку країну, включаючи свою власну, і повертатися у свою країну.

Порядок здійснення права громадян України на виїзд з України і в'їзд в Україну, порядок оформлення документів для зарубіжних поїздок, випадки тимчасового обмеження права громадян на виїзд з України, порядок вирішення спорів у цій сфері регулюється Законом України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України».

Згідно ст.1 Закону України «Про порядок виїзду з України і вїзду в Україну громадян України» громадянин України має право виїхати з України, крім випадків, передбачених цим Законом, та вїхати в Україну.

Підстави для тимчасових обмежень у праві виїзду громадян України за кордон визначено статтею 6 вищевказаного Закону.

За змістом п.5 ч.1 ст.6 Закону України «Про порядок виїзду з України і вїзду в Україну громадян України» право громадянина ОСОБА_3 виїзд з України може бути тимчасово обмежено у випадках, коли він ухиляється від виконання зобовязань, покладених на

нього судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), що підлягає примусовому виконанню в порядку, встановленому законом, - до виконання зобовязань або сплати заборгованості зі сплати аліментів.

Згідно п.19 ч.3 ст.18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право у разі ухилення боржника від виконання зобовязань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи чи керівника боржника - юридичної особи за межі України до виконання зобовязань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів.

Таким чином, Законом України «Про виконавче провадження» передбачено юридичні санкції у вигляді тимчасового обмеження у праві виїзду не за наявності факту невиконання зобов'язань, а при ухиленні боржника від їх виконання. Право державного виконавця на звернення з поданням до суду про тимчасове обмеження права виїзду за межі України виникає винятково у випадку доведення фактів умисного ухилення боржника від виконання покладених на нього рішенням суду зобов'язань.

Разом з тим, поняття "ухилення від виконання зобов'язань, покладених на боржника рішенням" варто розуміти як будь-які свідомі діяння (дії або бездіяльність) боржника, спрямовані на невиконання відповідного обов'язку у виконавчому провадженні, коли виконати цей обов'язок у нього є всі реальні можливості (наприклад, наявність майна, грошових коштів тощо) і цьому не заважають будь-які незалежні від нього об'єктивні обставини (непереборної сили, події тощо).

Суд звертає увагу на те, що особа, яка має невиконані зобов'язання, не може вважатися винною в ухиленні, поки не буде доведено протилежне. Самі по собі відомості про відсутність майна та доходів не є свідченням того, що особа ухиляється від виконання зобовязань.

Судом також встановлено, що в матеріалах подання відсутні докази на підтвердження факту ухилення боржника від виконання своїх боргових зобов'язань. Крім того, державний виконавець не надав доказів того, що боржник має паспорт громадянина України для виїзду за кордон (закордонний паспорт) і відповідно має реальну можливість виїхати за межі України.

З огляду на викладене, та враховуючи, що матеріали подання не містять доказів того, що ОСОБА_2, як боржник свідомо не виконує зобовязання за виконавчим провадженням ВП № 50205631, суд доходить висновку про відсутність підстав для задоволення подання.

Керуючись ст.ст. 260, 353-355, 441 ЦПК України, суд

постановив:

Відмовити в задоволенні подання заступника начальника Марківського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Луганській області ОСОБА_1 про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_2.

Ухвала може бути оскаржена до Луганського апеляційного суду через Марківський районний суд шляхом подання апеляційної скарги на ухвалу суду протягом пятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом пятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Суддя А. Е. Дідоренко