Номер провадження: 22-ц/813/5491/19
Номер справи місцевого суду: 515/617/18
Головуючий у першій інстанції Тимошенко С. В.
Доповідач Черевко П. М.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.12.2019 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого - Черевка П.М.,

Суддів - Громіка Р.Д., Драгомерецького М.М.,

за участю секретаря - Фабіжевської Т.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м.Одесі справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Татарбунарського районного суду Одеської області від 23 жовтня 2018 року у справі за заявою ОСОБА_2 , заінтересована особа Татарбунарська міська рада Одеської області, про визнання фізичної особи недієздатною та призначення опікуна,

ВСТАНОВИВ:

24.04.2018 року ОСОБА_2 звернулась до Татарбунарського районного суду Одеської області із заявою про визнання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який є братом її померлого чоловіка, недієздатним та призначення йому опікуна. Заявник зазначала, що останній страждає на психічне захворювання, з 1982 року перебуває на обліку у психіатра з діагнозом «олігофренія в степені імбецільності». Внаслідок психічного розладу ОСОБА_3 не усвідомлює значення своїх дій та не може керувати ними.

Посилаючись на ці обставини, та відповідно до висновку органу опіки та піклування виконавчого комітету Татарбунарської міської ради Одеської області про доцільність призначення її опікуном над ОСОБА_3 , просила задовольнити заяву.

Рішенням Татарбунарського районного суду Одеської області від 23.10.2018 року заяву ОСОБА_2 про визнання фізичної особи недієздатною та призначення опікуна задоволено.

Визнано недієздатним ОСОБА_3 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_2 у м.Татарбунари Одеської області.

Призначено ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка проживає по АДРЕСА_1 , опікуном ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Вважаючи рішення суду постановленим з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, з порушенням норм матеріального і процесуального права, ОСОБА_1 - особа, яка не брала участі у справі, звернулась до апеляційного суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення Татарбунарського районного суду Одеської області від 23.10.2018 року в частині визнання недієздатним ОСОБА_3 скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення про відмову у задоволенні заяви.

В судове засідання, призначене на 20 листопада 2019 року, сторони не з`явилися, про розгляд справи були повідомлені належним чином.

Відповідно до ч.2 ст.372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Апеляційний суд з метою дотримання строків розгляду справи, вважає можливим слухати справу у відсутність сторін, які своєчасно і належним чином повідомлені про час і місце розгляду справи.

У відповідності до ч.5 ст.268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене).

Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду в межах позовної заяви та доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Згідно зі ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону рішення суду не відповідає.

Суд першої інстанції, задовольняючи заяву ОСОБА_2 про визнання фізичної особи недієздатною та призначення опікуна, виходив з того, що виконавчим комітетом Татарбунарської міської ради Одеської області та органом опіки та піклування при виконавчому комітеті міської ради зроблено висновок та прийнято рішення №46 від 28.03.2018 р. про доцільність призначення ОСОБА_2 опікуном над братом її чоловіка ОСОБА_3 , 1967 р.н.

Колегія суддів не погоджується з висновками суду першої інстанції з таких підстав.

Загальні положення по фізичну особу, зокрема положення щодо визнання фізичної особи недієздатною та обмеження цивільної дієздатності особи визначені главою 4 ЦК України.

Відповідно до ч.1 ст.36 ЦК України суд може обмежити цивільну дієздатність фізичної особи, якщо вона страждає на психічний розлад, який істотно впливає на її здатність усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними.

Згідно з ч.1 ст.37 ЦК України над фізичною особою, цивільна дієздатність якої обмежена, встановлюється піклування.

Окремо від вказаних вище положень, у ст.39 ЦК України визначені підстави визнання фізичної особи недієздатною, згідно з якими фізична особа може бути визнана судом недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними. Порядок визнання фізичної особи недієздатною встановлюється Цивільним процесуальним кодексом України.

Над недієздатною фізичною особою встановлюється опіка (ч.1 ст. 41 ЦК України).

Суд встановлює опіку над фізичною особою у разі визнання її недієздатною і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування (ч.1 ст.60 ЦК України).

Частиною третьою статті 297 ЦПК України у заяві про визнання фізичної особи недієздатною мають бути викладені обставини, що свідчать про хронічний, стійкий психічний розлад, внаслідок чого особа не здатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними.

Відповідно до ч.3 ст.294 ЦПК України справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Інші особливості розгляду цих справ встановлені цим розділом.

Таким чином, розгляд справ окремого провадження повинен здійснюватися з дотриманням принципу диспозитивності цивільного судочинства, згідно з яким суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ч.1 ст.13 ЦПК України).

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_3 було визнано недієздатним, а встановлено над ним опіку та призначено опікуном - ОСОБА_2 . Однак судом не було враховано рішення Татарбунарського районного суду Одеської області від 30.03.2007 року, згідно з яким ОСОБА_3 вже було визнано недієздатним та призначено опікуна його мати - ОСОБА_1 .

Колегія судів вважає, що суд дані факти не перевірив, сторони про це суд не повідомили, що слугувало фактично повторний розгляд питання визначення ОСОБА_3 недієздатним.

Тобто суд повторно розглянув питання, яке вже було вирішено судом з ухваленням рішення.

З підстав неповного з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; порушення норм процесуального права, рішення суду першої інстанції відповідно до вимог ст.376 ЦПК України підлягає до скасування з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні заяви.

Згідно з усталеною практикою ЄСПЛ, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

Колегія суддів вважає, що судом першої інстанції при ухваленні рішення були неповно з`ясовані обставини, що мають значення для справи, порушені норми матеріального і процесуального права.

Приймаючи до уваги вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції від 23.10.2018 року підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення.

Згідно з ч.5 ст.300 ЦПК України рішення суду після набрання ним законної сили надсилається судом органу опіки та піклування, органам ведення Державного реєстру виборців за місцем проживання фізичної особи.

Керуючись ст.ст.367, 374 ч.1 п.2, 376, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Рішення Татарбунарського районного суду Одеської області від 23 жовтня 2018 року - скасувати, постановити нове судове рішення.

У задоволенні заяви про визнання особи недієздатною та призначення опікуна ОСОБА_2 - відмовити.

Постанова суду набирає законної сили з моменту її прийняття, проте може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 02.12.2019 року.

Головуючий П.М. Черевко

Судді: Р.Д. Громік

М.М. Драгомерецький