МАЛИНОВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ОДЕСИ
Пр. №2сз/521/82/19
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 грудня 2019 року м. Одеса

Суддя Малиновського районного суду м. Одеси Сегеда О.М., розглянувши матеріали заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Ліко-Житлосервіс» про повернення судового збору за подачу заяви про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг,

встановила:

У жовтні 2019 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Ліко-Житлосервіс» (далі ТОВ «Ліко-Житлосервіс») звернулось до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг.

Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 05 листопада 2019 року у видачі судового наказу було відмовлено.

06 грудня 2019 року до суду надійшла заява ТОВ «Ліко-Житлосервіс» про повернення судового збору, згідно якої заявник просив суд винести ухвалу про повернення судового збору в розмірі 192,10 грн., що був сплачений ним при зверненні до суду з вимогою про видачу судового наказу згідно платіжного доручення № 2067 від 07 жовтня 2019 року.

Дослідивши матеріали справи, подану заяву про повернення судового збору, суд вважає, що дана заява не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Судом встановлено, що ТОВ «Ліко-Житлосервіс»при зверненні до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг, було сплачено судовий збір у розмірі 192,10 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 2067 від 07 жовтня 2019 року (а.с. 1).

Встановлено, що ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 05 листопада 2019 року у видачі судового наказу було відмовлено (а.с. 20-21).

Згідно ч. 2 ст. 164 ЦПК України у разі відмови у видачі судового наказу або в разі скасування судового наказу внесена сума судового збору стягувачу не повертається. У разі пред`явлення стягувачем позову до боржника у порядку позовного провадження сума судового збору, сплаченого за подання заяви про видачу судового наказу, зараховується до суми судового збору, встановленої за подання позовної заяви.

Відповідно до ч. 2 ст. 133 ЦПК України, розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

В свою чергу у ст. 7 Закону України «Про судовий збір» міститься вичерпний перелік підстав повернення та порядок повернення судового збору за клопотанням особи, яка його сплатила. Натомість, вимогами даної статті не передбачено можливості повернення судового збору у випадку прийняття судом рішення про відмову у видачі судового наказу.

Отже, заявник безпідставно посилається на положення ст. 7 Закону України «Про судовий збір», оскільки вказана правова норма передбачає повернення судового збору за умови відмови у відкритті провадження у справі за позовною заявою, а не відмови у видачі судового наказу.

За таких обставин суд приходить до висновку, що сплачена заявником сума судового збору не підлягає поверненню, а подана заява - не підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 164, 259, 260, 261 ЦПК України, суд

ухвалив:

Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Ліко-Житлосервіс» про повернення судового збору за подачу заяви про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг залишити без задоволення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: О.М. Сегеда