Номер провадження: 22-ц/813/5674/19
Номер справи місцевого суду: 504/394/19
Головуючий у першій інстанції Вінська Н. В.
Доповідач Комлева О. С.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.11.2019 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

Головуючого-судді Комлевої О.С.,

суддів: Сегеди С.М., Цюри Т.В.,

з участю секретаря Ткачука В.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 , представника ОСОБА_2 на ухвалу Комінтернівського районного суду Одеської області від 06 лютого 2019 року про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі території України, постановлену під головуванням судді Вінської Н.В., -

в с т а н о в и в:

У лютому 2019 року старший державний виконавець Лиманського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області Баловнєва О.С. звернувся до суду з поданням про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі території України боржника - ОСОБА_2 .

Подання обґрунтовано тим, що на виконанні Лиманського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області знаходяться виконавчі провадження про стягнення з ОСОБА_2 на користь Одеської митниці ДФС грошових сум, які були стягнуті постановою 1139/50000/18 від 06.06.2018 року у розмірі 4647,86 грн. на користь держави в особі Одеської митниці ДФС, постановою 1425/50000/16 від 18.01.2017 року у розмірі 40948,44 грн. на користь держави в особі Одеської митниці ДФС, постановою 1311/50000/16 від 25.01.2017 року у розмірі 130491,27 грн. на користь держави в особі Одеської митниці ДФС на користь держави, виконавчі провадження № 54830618, №57023021, №5594811, № НОМЕР_1 , а всього заборгованість ОСОБА_2 на користь держави по постановам Одеської митниці ДФС України складає 436 494,56 гривень.

Відповідно до відповідей з УПФУ та ДФС, ОСОБА_2 пенсію або заробітну плату не отримує, рахунки в фінансових установах у нього відсутні.

Оскільки ОСОБА_2 належним чином не виконує зобовязання, покладені на нього Одеською митницею ДФС, старший державний виконавець Лиманського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області Баловнєва О.С. просила суд тимчасово обмежити ОСОБА_2 у праві виїзду за кордон без вилучення паспорта.

Ухвалою Комінтернівського районного суду Одеської області від 06 лютого 2019 року подання старшого державного виконавця Лиманського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області Баловнєвої О.С. задоволено.

Тимчасово обмежено ОСОБА_2 у праві виїзду за межі України, шляхом заборони перетинати державний кордон України до виконання своїх зобов`язань перед Одеською митницею ДФС.

На ухвалу суду ОСОБА_1 , представник ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу суду скасувати, відмовити державному виконавцю у задоволенні подання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України, посилаючись на неповне з`ясування обставин справи, а також порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що державним виконавцем не доведено факту ухилення ОСОБА_2 від виконання зобов`язань, також судом порушено ч. 4 ст. 441 ЦПК України, оскільки подання було розглянуто без участі державного виконавця, на що суд першої інстанції уваги не звернув, тому просив про скасування ухвали суду.

У відзиві на апеляційну скаргу Лиманський районний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області зазначив, що державним виконавцем були здійснені всі можливі заходи щодо виконання постанов Одеської митниці ДФС, однак ОСОБА_2 постанови не виконуються, що свідчить про затягування їх виконання, також зазначив, що представник боржника був ознайомлений з матеріалами справи ще у квітні 2019 року, однак борг не повернутий та не прийнято ніяких мір щодо його погашення, тому просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, ухвалу суду без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи апеляційної скарги, відзиву на неї, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Згідно ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Оскаржувана ухвала суду не відповідає зазначеним вимогам закону з огляду на наступне.

Задовольняючи подання державного виконавця про тимчасове обмеження боржника ОСОБА_2 у праві виїзду за межі території України, суд першої інстанції обґрунтував своє рішення тим, що боржник належним чином не виконує обов`язки покладені на нього Одеською митницею ДФС, а наявність у особи невиконаних зобов`язань, що покладені на нього постановою уповноваженого органу є підставою для обмеження у праві виїзду за межі території України.

Однак, з таким висновком суду, колегія суддів не погоджується, оскільки до нього суд дійшов з порушенням норм процесуального права, які регулюють порядок вирішення даного питання.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності

Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість:

1) керує ходом судового процесу;

2) сприяє врегулюванню спору шляхом досягнення угоди між сторонами;

3) роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій;

4) сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом;

5) запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов`язків.

Відповідно до ст. 441 ЦПК України тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути застосоване судом як захід забезпечення виконання судового рішення. Тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України застосовується в порядку, визначеному цим Кодексом для забезпечення позову, із особливостями, визначеними цією статтею. Суд може постановити ухвалу про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України фізичної особи, яка є боржником за невиконаним нею судовим рішенням, на строк до повного виконання такого судового рішення. Ухвала про тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути постановлена за поданням державного або приватного виконавця, яким відкрито відповідне виконавче провадження. Суд негайно розглядає таке подання без повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного (приватного) виконавця.

Правильне застосування судами процесуального законодавства при ухваленні судових рішень з питання тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України є визначальним з огляду на дотримання законних прав людини і громадянина та має на меті сприяти ефективному, своєчасному і законному примусовому виконанню рішень судів та інших органів (посадових осіб).

Вирішення судами питання про обмеження у виїзді за межі України можливе тільки у порядку, визначеному ст.441 ЦПК України, та за поданням державного виконавця на підставі ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» (02 червня 2016 року № 1404 -У111) у зв`язку з ухиленням боржника від виконання судового рішення чи рішення іншого органу, що перебуває на виконанні.

Відповідно до п.2 розділу XIII Інструкції з організації примусового виконання рішень затвердженої Наказом Міністерства юстиції України від 2 квітня 2012 року № 512/5 та зареєстрованої Мінюстом України від 2 квітня 2012 року № 489/20802 (із подальшими змінами) подання готується на бланку відповідного органу державної виконавчої служби, приватного виконавця.

Подання має обов`язково містити:

- для встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - найменування суду, до якого надсилається подання;

- відомості про виконавче провадження (найменування, дата, номер виконавчого документа, на підставі якого відкрито виконавче провадження, орган (посадова особа), який (яка) видав (ла) виконавчий документ, резолютивна частина рішення, номер виконавчого провадження згідно з автоматизованою системою виконавчого провадження, дата відкриття виконавчого провадження тощо);

- прізвище, ім`я та по батькові боржника (керівника юридичної особи - боржника), дату народження (число, місяць та рік);

- громадянство боржника (керівника юридичної особи - боржника) (за наявності таких даних);

- реєстраційний номер облікової картки платника податків або серію і номер паспорта боржника (керівника юридичної особи) - громадянина України, який через свої релігійні переконання відмовився від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомив про це відповідний контролюючий орган і має відмітку у паспорті (за наявності таких даних).

У разі виконання зведеного виконавчого провадження зазначаються його номер в автоматизованій системі виконавчого провадження, кількість виконавчих проваджень, включених до зведеного виконавчого провадження, загальна сума стягнення з урахуванням суми виконавчого збору та витрат виконавчого провадження, основної винагороди приватного виконавця тощо;

- обґрунтування ухилення боржника від виконання своїх зобов`язань (зобов`язань боржника - юридичної особи);

- резолютивну частину подання.

До подання додаються копії виконавчого документа, постанови про відкриття виконавчого провадження. У разі виконання зведеного виконавчого провадження до подання додається облікова картка на зведене виконавче провадження. За необхідності до подань державного виконавця, приватного виконавця можуть додаватися копії інших документів. За наявності в поданні також зазначаються місце проживання (реєстрації) та інші відомості про особу, які відомі державному виконавцю, приватному виконавцю.

Згідно ч. 1 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Пунктом 19 ч. 3 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право у разі ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду, за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи за межі України до виконання зобов`язань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів.

Закон України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України» регулює порядок здійснення права громадян України на виїзд і в`їзд в Україну, порядок оформлення документів для зарубіжних поїздок, визначає випадки тимчасового обмеження права громадян на виїзд з України і встановлює порядок розв`язання спорів у цій сфері.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України» право громадянина України на виїзд з України може бути тимчасово обмежено у випадках, коли він ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням, - до виконання зобов`язань

Право державного виконавця на звернення з поданням до суду про тимчасове обмеження у праві виїзду за кордон виникає лише у разі ухилення боржника від виконання, покладених на нього рішенням суду зобов`язань.

Особа, яка має невиконані зобов`язання, не може вважатися винною в ухиленні, поки не буде доведено протилежне.

Відповідно до положення ч. 3 ст. 12 ЦПК України наявність умислу та обставини, які є предметом посилання суб`єкта подання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України як на підставу його вимог, підлягають доведенню. Зокрема, задоволення такого подання можливе лише за умови «доведення факту ухилення боржника від виконання зобов`язання».

З матеріалів справи вбачається, що у Лиманського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області знаходяться виконавчі провадження про стягнення з ОСОБА_2 на користь Одеської митниці ДФС грошових сум, які були стягнуті постановою 1139/50000/18 від 06.06.2018 року у розмірі 4647,86 грн. на користь держави в особі Одеської митниці ДФС, постановою 1425/50000/16 від 18.01.2017 року у розмірі 40948,44 грн. на користь держави в особі Одеської митниці ДФС, постановою 1311/50000/16 від 25.01.2017 року у розмірі 130491,27 грн. на користь держави в особі Одеської митниці ДФС на користь держави, виконавчі провадження № 54830618, №57023021, №5594811, № НОМЕР_1 , а всього заборгованість ОСОБА_2 на користь держави по постановам Одеської митниці ДФС України складає 436 494,56 гривень.

Державним виконавцем відділу у відповідності до вимог Закону України «Про виконавче провадження» 04.10.2017 року винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 54830618; 06.03.2018 року винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 5594811; 04.04.2018 року винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 556111478; 20.08.2018 року винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 57023021.

Постанови про відкриття виконавчих проваджень, виклики державного виконавця були надіслані ОСОБА_2 рекомендованим повідомлення, однак повернулися з відміткою, що адресат за адресою: АДРЕСА_1 не проживає.

Боржником постанови Одеської митниці ДФС в добровільному порядку не виконані, у зв`язку з чим державним виконавцем проведено дії щодо розшуку майна, належного ОСОБА_2 та направлені запити до реєструючих установ, згідно відповідей про отримання доходів боржника, про номери рахунків, відкритих особами інформація відсутня, пенсію боржник також не отримує.

Згідно відповіді з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта Держземкадастру за боржником нерухоме майно не зареєстроване.

Так як, державним виконавцем в рамках виконавчих проваджень були вжиті заходи примусового виконання постанов, що підтверджується перевіреним майновим боржника, направленими запитами до реєстру прав на нерухоме майно в порядку доступу державних виконавців, вказане стало підставою для звернення державного виконавця з поданням до суду, так як державний виконавець вважав, що боржник ОСОБА_2 ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на нього рішення суду.

Оскільки, відповідно до ст. 441 зазначеного вище Кодексу, згадане подання розглядається судом негайно, без виклику чи повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб, за участю державного виконавця, то саме на останнього покладається тягар доказування. Тим паче, що особа, стосовно обмеження права якої внесено подання, фактично позбавлена можливості довести суду, що нею було вжито усіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання.

Законом передбачено юридичні санкції у вигляді тимчасового обмеження у праві виїзду не за наявність факту невиконання зобов`язань, а за ухилення від їх виконання. У зв`язку з цим з метою всебічного і повного з`ясування всіх обставин справи, встановлення дійсних прав та обов`язків учасників спірних правовідносин, суду належить з`ясувати, чи дійсно особа свідомо не виконувала належні до виконання зобов`язання в повному обсязі або частково.

За вказаних обставин, у суду першої інстанції були відсутні підстави, визначені процесуальним законом, для задоволення подання, оскільки саме державний виконавець повинен доказати ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням.

Суд першої інстанції на наведене уваги не звернув та постановив передчасну ухвалу за відсутністю державного виконавця.

Відповідно до приписів п.п.3,4 ч.1 ст. 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм процесуального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Враховуючи вище викладене, колегія суддів дійшла до висновку, що апеляційна скарга ОСОБА_1 , представника ОСОБА_2 підлягає задоволенню частково, ухвала суду скасуванню з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 376, 379, 381, 382, 383, 384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , представника ОСОБА_2 - задовольнити частково.

Ухвалу Комінтернівського районного суду Одеської області від 06 лютого 2019 року -скасувати, направити справу для продовження розгляду до того ж суду.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає.

Повний текст судового рішення складений 02 грудня 2019 року.

Головуючий______________________________________О.С. Комлева

Судді ______________________________________ С.М. Сегеда

______________________________________ Т.В. Цюра