РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 січня 2019 року Хортицький районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого судді - Нещеретної Л.М.

за участю секретаря - Шварцер Г.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Запоріжжі цивільну справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до Районної адміністрації Запорізької міської ради по Хортицькому району про визнання відмови в приватизації житла неправомірною та зобовязання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

13.12.2018 року позивачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулися в суд з позовом який мотивують тим, що ОСОБА_1, з 07 червня 1990 року по теперішній час постійно зареєстрована та проживає в ІНФОРМАЦІЯ_1 (після перейменування вулиця Козака Бабури) в м.Запоріжжі, її син - ОСОБА_2, має постійну реєстрацію за вказаною адресою з 27 грудня 2005 року, вселились на підставі обмінного ордеру №2315 від 20.04.1990 року, який був зданий при вселенні в у житлово-експлуатаційну організацію. Квартира є трьохкімнатною, є жилим приміщенням спільного заселення, вони займають кімнату №6 площею 13.3 кв.м. та позивач ОСОБА_1 є відповідальним наймачем, на її імя відкритий особовий рахунок №000177. Кімнати №7 площею 17.2 кв.м та №8 площею 11,4 кв.м. займають ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, на імя ОСОБА_3 відкритий особовий рахунок №000177/1. В листопаді 2018р. вони звернулися до районної адміністрації з заявою про приватизацію вказаного житла, але листом від 23.11.2018р. в цьому їм було відмовлено з посиланням на відсутність ордеру про надання житла в користування. Разом з тим, надати копію ордеру вони не можуть, оскільки відповідно до діючого законодавства обмінний ордер дійсний протягом 30 днів і при вселенні в житло наймач здає його у житлово-експлуатаційну організацію, тобто у наймача він не зберігається. Також ними зясовано, що в Департаменті з управління ЖКГ ЗМР ордер чи його копія також не збереглися, ДКП «Бюро обміну житлової площі» ліквідовано. Вважає, що відмова відповідача у приватизації ними вказаного житла є неправомірною, оскільки перелік підстав, за яких може бути відмовлено в приватизації, визначений ст.2 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» та є вичерпним. Таких підстав при їх зверненні не було.

Просять визнати неправомірною відмову районної адміністрації Запорізької міської ради по Хортицькому району в приватизації житлового приміщення в квартирі за адресою: АДРЕСА_1, визнати за ними право на приватизацію та зобовязати відповідача провести приватизацію, передавши у спільну часткову власність житло, кімнату №6 житловою площею 13.3 кв.м (загальна площа 20,28 кв.м.) за адресою: АДРЕСА_1, у відповідності до вимог Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду».

Ухвалою судді від 27.12.2018 року цивільна справа прийнята до провадження судді Нещеретної Л.М., призначено підготовче судове засідання на 15.01.2019 року.

Ухвалою суду від 15.01.2019 року справа призначена до розгляду у судовому засіданні.

В судове засідання позивачі не зявилися, подали заяву про розгляд справи у їх відсутність, позов підтримують повністю, просять його задовольнити.

Представник відповідача в судове засідання не прибула, подала заяву про розгляд справи у її відсутність на підставі матеріалів справи.

Треті особи в судове засідання не зявилися, надали суду заяву про розгляд справи у їх відсутність, позовні вимоги позивачів підтримують, просять позов задовольнити.

Суд вважає можливим розглянути справу у відсутність сторін за наявними доказами.

Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу звукозаписувальними технічними засобами не здійснювалось.

Суд, дослідивши матеріали справи, знаходить позов обґрунтованим та таким, що підлягає повному задоволенню за таких підстав.

Відповідно до ст.15,16 ЦК України, ст.4,5 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Відповідно до ст.47 Конституції України кожен має право на житло. Держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність чи взяти в оренду.

Відповідно до ст.345 ЦК України та ст.9ЖК України фізична особа може набути право власності на житло у разі приватизації державного майна та майна, що є в комунальній власності. Приватизація здійснюється у порядку, встановленому Законом.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» приватизація - це відчуження квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках, призначених для проживання сімей та одиноких осіб, кімнат у квартирах та одноквартирних будинках, де мешкають два і більше наймачів, та належних до них господарських споруд і приміщень (підвалів, сараїв і т. ін.) державного житлового фонду на користь громадян України.

Приватизація здійснюється,зокрема,шляхом безоплатної передачі громадянам квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках з розрахунку санітарної норми 21 квадратний метр загальної площі на наймача і кожного члена його сім'ї та додатково 10 квадратних метрів на сім'ю (ст.3 Закону).

Приватизація державного житлового фонду здійснюється уповноваженими на це органами, створеними місцевою державною адміністрацією, та органами місцевого самоврядування, державними підприємствами, організаціями, установами, у повному господарському віданні або оперативному управлінні яких знаходиться державний житловий фонд.

Передача квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках здійснюється в спільну сумісну або часткову власність за письмовою згодою всіх повнолітніх членів сім'ї, які постійно мешкають у цій квартирі (будинку), житловому приміщенні у гуртожитку, в тому числі тимчасово відсутніх,за якими зберігається право на житло, з обов'язковим визначенням уповноваженого власника квартири (будинку), житлового приміщення у гуртожитку.

Передача квартир (будинків) у власність громадян здійснюється на підставі рішень відповідних органів приватизації, що приймаються не пізніше місяця з дня одержання заяви громадянина (ч.1-3 ст.8 Закону).

Органи приватизації, органи місцевого самоврядування не мають права відмовити мешканцям квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках у приватизації займаного ними житла, крім випадків, передбачених законом (ч.10 ст.8 Закону).

Спори, що виникають при приватизації квартир (будинків) та житлових приміщень у гуртожитках державного житлового фонду, вирішуються судом (ч.11 ст.8 Закону).

Наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 16.12.2009р. №396 затверджено Положення про порядок передачі квартир (будинків), жилих приміщень у гуртожитках у власність громадян, відповідно до якого громадянин, який виявив бажання приватизувати займану ним і членами його сім'ї на умовах найму квартиру (будинок), жиле приміщення в гуртожитку, кімнату в комунальній квартирі, звертається в орган приватизації, де одержує бланк заяви та необхідну консультацію (п.17); громадянином до органу приватизації подаються: - оформлена заява на приватизацію квартири (будинку),жилого приміщення у гуртожитку,кімнати у комунальній квартирі;- копію документа, що посвідчує особу;- технічний паспорт на квартиру (будинок), жиле приміщення у гуртожитку; - довідка про склад сім'ї та займані приміщення; - копія ордера про надання жилої площі (копія договору найму жилої площі у гуртожитку);- документ, що підтверджує невикористання ним житлових чеків для приватизації державного житлового фонду; - копія документа, що підтверджує право на пільгові умови приватизації; - заява згода тимчасово відсутніх членів сім'ї наймача на приватизацію квартири (будинку), жилих приміщень у гуртожитку, кімнат у комунальній квартирі (п.18).

Суд становив, що квартира АДРЕСА_2 є трьохкімнатною: складається з коридору № 1 площею 10.0 кв.м, туалету № 2 площею 1.0 кв. м; ванної кімнати № 3 площею 2.5 кв.м; кухні № 4 площею 7.8 кв.м; кладової № 5 площею 0.7 кв.м; кімнати № 6 площею 13,3 кв.м; кімнати №7 площею 17.2 кв.м; кімнати №8 площею 11,4 кв.м., балкону площею 0.86 кв.м., лоджії площею 2,95 кв.м., відповідно до технічного паспорта на квартиру. Квартира є комунальною: ОСОБА_1, разом з сином ОСОБА_2, займає кімнату №6 площею 13.3 кв.м. та є відповідальним наймачем, на її імя відкритий особовий рахунок №000177. Кімнати №7 площею 17.2 кв.м та №8 площею 11,4 кв.м. (загальна житлова площа 28,6 кв.м.) займають ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, на імя ОСОБА_3 відкритий особовий рахунок №000177/1, що підтверджується довідкою ОСББ «Козак Бабура» від 04.01.2019р.

Позивач ОСОБА_1 була вселена на підставі обмінного ордеру №2315 від 20.04.1990 року, з 07 червня 1990 року по теперішній час постійно зареєстрована та проживає в ІНФОРМАЦІЯ_2, що підтверджується довідкою Департаменту реєстраційних послуг ЗМР №04-2716-14804 від 21.11.2018р.

Позивач ОСОБА_2, 18.10.1983 р.н ., був вселений до вказаної квартири як член родини основного наймача, зареєстрований в ній з 27 грудня 2005 року по теперішній час, що підтверджується довідкою Департаменту реєстраційних послуг ЗМР №04-2716-15597 від 10.12.2018р.

Згідно довідки АТ «Ощадбанк» від 05.12.2018 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 житлові чеки не використовували, останні значаться в списках на приватизацію.

В листопаді 2018р. Позивач ОСОБА_1 звернулася до районної адміністрації ЗМР по Хортицькому району з заявою про приватизацію житла за адресою: АДРЕСА_1.

Листом від 23.11.2018р. №М-0578 відповідач відмовив позивачу в приватизації вказаного житла з посиланням на те, що ним не додано копію ордеру на вказану квартиру.

Згідно листа Департаменту житлово-комунального господарства Запорізької міської ради від 16.11.2018 року повідомлено, що надати копію ордеру на спірну квартиру неможливо, оскільки ДКП «Бюро обміну житлової площі» ліквідовано, справи ліквідованого підприємства були передані на зберігання лише з 01.01.1994р.

Згідно з ст.12,13,81 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом.

Зясувавши повно, всебічно та обєктивно усі обставини справи, оцінивши за своїм внутрішнім переконанням надані сторонами докази з точки зору їх належності, допустимості, достовірності, достатності і взаємозвязку, виходячи з вищевикладених вимог діючого законодавства, суд приходить до висновку про неправомірність та необґрунтованість дій відповідача щодо відмови позивачу в приватизації спірного житлового помешкання у звязку з ненаданням копії ордеру на спірну житлову площу.

Так, суд виходить з того, що відповідно до ст.58,83ЖК України єдиною підставою для вселення громадянина в надане жиле приміщення, в т.ч. в порядку обміну, є ордер, виданий виконавчим комітетом місцевої Ради народних депутатів.

При цьому, відповідно до п.13,14 Правил обміну жилих приміщень в УРСР, затверджених постановою Ради Міністрів УРСР від 31.01.1986р. №31, при вселенні в одержане по обміну жиле приміщення громадянин здає ордер у житлово-експлуатаційну організацію. Ордер дійсний протягом 30 днів.

Тобто ордер є документом з обмеженим строком дії і не підлягає зберіганню у наймача.

Також, судом встановлено, що позивачі на момент звернення з заявою про приватизацію житла постійно зареєстровані та проживають в квартирі за адресою: АДРЕСА_1, раніше право на безоплатну приватизацію житла не використовували, значиться в списках АТ «Ощадбанк» на приватизацію. На імя позивача ОСОБА_1 відкритий особовий рахунок №000177 на кімнату площею 13,3 кв.м.

З урахуванням вказаного суд вважає, що позивачі мають право на приватизацію спірної житлової площі.

Відповідач, заперечуючи право позивачів на приватизацію житлового приміщення, в порушення вимог ст.12,81 ЦПК України не надав суду належних та допустимих доказів на підтвердження своїх доводів щодо цього, доводи позивачів не спростував, в той час, коли вони знайшли своє повне підтвердження належними та допустимими доказами.

Також суд вважає необхідним вказати, що орган приватизації може відмовити в здійсненні приватизації житла тільки у випадках, передбачених законом, зокрема, визначених в ч.2 ст.2 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» - не підлягають приватизації: квартири-музеї; квартири (будинки), житлові приміщення у гуртожитках, розташовані на територіях закритих військових поселень, підприємств, установ та організацій, природних та біосферних заповідників, національних парків, ботанічних садів, дендрологічних, зоологічних, регіональних ландшафтних парків, парків-пам'яток садово-паркового мистецтва, історико-культурних заповідників, музеїв; квартири (будинки), житлові приміщення у гуртожитках, що перебувають в аварійному стані (в яких неможливо забезпечити безпечне проживання людей); квартири (кімнати, будинки), віднесені у встановленому порядку до числа службових, а також квартири (будинки), житлові приміщення у гуртожитках, розташовані в зоні безумовного (обов'язкового) відселення, забрудненій внаслідок аварії на Чорнобильській АЕС.

Даний перелік підстав для відмови в приватизації квартири є вичерпним і розширеному тлумаченню не підлягає.

Однак, як встановлено судом, відповідач відмовив позивачу в приватизації житла у звязку з відсутністю ордеру, тобто з підстав, не передбачених Законом.

Таким чином, виходячи з того, що позивачі були вселені до спірної квартири на законних підставах, законність їх проживання у квартирі ніхто не оспорює, вони в установленому порядку звернулися із заявою про приватизації житлам, надав усі наявні документи, надати копію ордеру на житло не змогли з обєктивних причин, і відсутність ордеру не може бути підставою для відмови в приватизації житла, суд вважає, що відповідач незаконно відмовив позивачам в приватизації спірного житла, порушивши їх право на житло, яке підлягає захисту судом шляхом визнання відповідних дій відповідача неправомірними та зобовязання відповідача провести приватизацію житла, яке займають позивачі.

На підставі викладеного, позов слід задовольнити повністю.

Керуючись ст.47 Конституції України, ст.15, 16, 345 ЦК України, ст.1,9 ЖК України, Законом України «Про приватизацію державного житлового фонду», ст.ст. 2,3, 4, 5, 12, 13, 76-82, 89, 141, 259, 263-265 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 та ОСОБА_2 задовольнити повністю.

Визнати неправомірною відмову районної адміністрації Запорізької міської ради по Хортицькому району від 23.11.2018р. №М-0578 в приватизації ОСОБА_1 та ОСОБА_2 житла за адресою: АДРЕСА_1. Зобовязати районну адміністрацію Запорізької міської ради по Хортицькому району прийняти документи, провести приватизацію та передати у спільну часткову власність житлове приміщення - кімнату №6 житловою площею 13.3 кв.м, в квартирі АДРЕСА_3 відповідно до вимог Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду».

Рішення суду може бути оскаржено до Запорізького апеляційного суду через Хортицький районний суд м.Запоріжжя протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Л.М. Нещеретна