Справа № 199/8663/16-ц
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.03.2019 року м. Дніпро

Суддя Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська Якименко Л.Г., розглянувши заяву Першого заступника прокурора Дніпропетровської області Соскова Р. про забезпечення позову заступника прокурора Дніпропетровської області в інтересах держави в особі Дніпропетровської міської ради до ОСОБА_1, треті особи Приватне підприємство «Цесія», Комунальне житлово-експлуатаційне підприємство «Лівобережжя» Дніпропетровської міської ради, про витребування майна,-

В С Т А Н О В И В:

У проваджені Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська перебуває цивільна справа за позовом заступника прокурора Дніпропетровської області в інтересах держави в особі Дніпропетровської міської ради до ОСОБА_1, треті особи Приватне підприємство «Цесія», Комунальне житлово-експлуатаційне підприємство «Лівобережжя» Дніпропетровської міської ради, про витребування майна.

Перший заступник прокурора Дніпропетровської області надав до суду заяву про забезпечення позову, у якій просив вжити заходів забезпечення позову, а саме: - накласти арешт на нерухоме майно, що є предметом позову, а саме: нежитлове приміщення №41, що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна - 1) та заборонити ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_1) та будь-яким іншим особам, у тому числі суб'єктам державної реєстрації прав та державним реєстраторам прав на нерухоме майно вчиняти будь-які дії щодо відчуження, у тому числі шляхом укладення договору купівлі-продажу, дарування, міни, іпотеки, передачу в оренду, тощо, вчиняти будь-які дії, що пов'язані з державною реєстрацією речових прав на спірне нерухоме майно.

В обґрунтуванні заявлених вимог зазначив, що в провадженні Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська перебуває цивільна справа за позовом заступника прокурора Дніпропетровської області в інтересах держави в особі Дніпропетровської міської ради до ОСОБА_1, треті особи Приватне підприємство «Цесія», Комунальне житлово-експлуатаційне підприємство «Лівобережжя» Дніпропетровської міської ради, про витребування майна.

Спір у справі між Дніпровською міською радою та відповідачем виник з приводу незаконного заволодіння нежитлового приміщення № 41 розташованого за адресою: АДРЕСА_1, яке на даний час належить ОСОБА_1.

Арешт вказаного нерухомого майна та заборона вчиняти дії відносно нього на час вирішення справи забезпечать його гарантоване збереження у відповідача до набрання законної сили судовим рішенням, у зв'язку з чим Перший заступник прокурора Дніпропетровської області звернувся до суду із заявою про забезпечення позову.

Відповідно до ч.2 ст.149 ЦПК України, забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно з ч.1,2 ст.150 ЦПК України, позов забезпечується: накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною вчиняти певні дії; встановленням обов'язку вчинити певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов'язання; зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту; зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку; передачею речі, яка є предметом спору, на зберігання іншим особам, які не мають інтересу в результаті вирішення спору; зупиненням митного оформлення товарів чи предметів; арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1-9 цієї частини. Суд може застосувати кілька видів забезпечення позову.

Оскільки забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог, то розглядаючи заяву про забезпечення позову, з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, суд пересвідчується, зокрема, в тому, чи існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, з'ясовує відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Вирішуючи питання про забезпечення позову необхідно встановити наявність зв'язку між вказаним заходом забезпечення позову і предметом спору, співрозмірність та адекватність заходу із заявленими позивачем вимогами.

З приписів норм цивільно-процесуального законодавства України вбачається, що процесуальне законодавство обумовлює допустимість застосування заходів із забезпечення позову наявністю обставин, які свідчать про те, що невжиття таких заходів може ускладнити чи зробити неможливим виконання рішення суду. Забезпечення позову застосовується як засіб запобігання можливим порушенням майнових чи охоронюваних законом інтересів особи.

Приймаючи до уваги, що невжиття заходів щодо забезпечення позову може перешкодити або взагалі зробити неможливим виконання рішення суду, вважаю заяву в частині накладення заборони на відчуження нерухомого майна - задовольнити та накласти заборону будь-яким особам вчиняти будь-які дії по відчуженню нерухомого майна, а саме: нежитлового приміщення № 41 розташованого за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об'єкта 1).

У частині накладення арешту на нерухоме майно, суд вважає відмовити з наступних підстав.

Вирішуючи питання про забезпечення позову необхідно взяти до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням відповідних заходів, і які не є учасниками справи. Зокрема, такий вид забезпечення позову як арешт майна передбачає обмеження права власника майна на користування цим майном.

Частина 1 статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлює, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном; ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. За змістом наведеного, жодне з положень Конвенції не може бути витлумачене як таке, що легітимізує набуття права власності одним суб'єктом за рахунок протиправного позбавлення майнового права іншого суб'єкта, із відмовою, до того ж, у можливості захисту порушеного права. Кожен, чиї права та свободи було порушено має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження (Статті 13 і 14 Конвенції). Таким чином накладення арешту на вказане нерухоме майно позбавить власника можливості користуватися вказаним майном, що є порушенням його прав.

Керуючись ст.ст. 149, 150, 153 ЦПК України, -

П О С Т А Н О В И В:

Заяву Першого заступника прокурора Дніпропетровської області Соскова Р. про забезпечення позову заступника прокурора Дніпропетровської області в інтересах держави в особі Дніпропетровської міської ради до ОСОБА_1, треті особи Приватне підприємство «Цесія», Комунальне житлово-експлуатаційне підприємство «Лівобережжя» Дніпропетровської міської ради, про витребування майна, - задовольнити частково.

З метою забезпечення позову заступника прокурора Дніпропетровської області в інтересах держави в особі Дніпропетровської міської ради до ОСОБА_1, треті особи Приватне підприємство «Цесія», Комунальне житлово-експлуатаційне підприємство «Лівобережжя» Дніпропетровської міської ради, про витребування майна, накласти заборону будь-яким особам на відчуження будь-яким способом нерухомого майна, а саме: нежитлового приміщення № 41 розташованого за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об'єкта 1), який належить на праві власності ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1) на підставі договору купівлі-продажу від 09.09.2013 року, зареєстрованого в реєстрі за №1586, посвідчених приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Зєніковою М.С..

В іншій частині заяви - відмовити.

Ухвала набирає чинності з дня постановлення - 22.03.2019 року, але може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги до суду першої інстанції протягом п'ятнадцяти днів з дня проголошення ухвали. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом п'ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Строк пред'явлення ухвали до виконання три роки - до 22.03.2022 року.

Суддя: