621/3263/18
РІШЕННЯ

іменем України

24 січня 2019 року м. Зміїв

Зміївський районний суд Харківської області у складі:

головуючого Бібіка О.В.

з участю секретаря Горобець Н.М.

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання права власності на 1/2 частину грошових коштів,

ВСТАНОВИВ:

21.11.2018 ОСОБА_1, ОСОБА_2 звернулися до суду з позовом до ОСОБА_3 з вимогами: визнати за кожним право власності на 1/4 частину грошових коштів в сумі 25631,42 грн., які містяться на рахунках в ПАТ КБ «Приватбанк» відкритих на ім'я ОСОБА_4.

В обґрунтування позовної заяви зазначили, що вони народилися в сім'їзахарова П.О. та ОСОБА_5 28.09.2017 батько ОСОБА_4 помер. Після його смерті звернулися до наотаріальної контори з заявами про прийняття спадщини. 06.07.2018, згідно свідоцтва про право на спадщину за законом, посвідченого приватним нотаріусом Зміївського районного нотаріального округу ОСОБА_6, крім іншого майна, прийняли у спадщину грошові кошти, що містилися на банківських вкладах батька, відкритих в ПАТ КБ "Приватбанк": договір №SAMDNWFD1 від 23.02.2017 року рахунок № 8389, договір № SAMDNWFD701 від 01.03.2017 рахунок № 4999, рахунок / карта № 556199, рахунок "Бону плюс" 993886. Загальна сума грошових вкладів складала 102525,68 грн, тобто кожному з них по 51262,84 грн.

Однак, рішенням Зміївського районного суду Харківської області від 16.10.2018 за ОСОБА_3, яка є цивільною дружиною батька, визнано право власності на 1/2 частину грошових вкладів на депозитних рахунках, відкритих на ім'я ОСОБА_2 згідно договорів №№SAMDNWFD1 від 23.02.2017 та № SAMDNWFD701 від 01.03.2017. Дане рішення набрало законної сили.

Враховуючи, що ними при розгляді справи за позовом ОСОБА_3 не було заявлено зустрічних позовних вимог, свідоцтва про право на спадщину, видані раніше, на даний час є недійсними, просять позовні вимоги задовольнити.

Учасники справи у підготовче судове засідання не з'явилися.

08.01.2019 від позивачів ОСОБА_1, ОСОБА_2 надійшли заяви, в яких на задоволенні позовних вимог наполягають, просять ухвалити рішення у підготовчому судовому засіданні.

18.01.2019 від відповідача ОСОБА_3 надійшла заява, в якій позовні вимоги визнала, просить розгляд справи проводити за її відсутності.

У зв'язку з неявкою осіб, які беруть участь у справі, відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, суд розглянув цивільну справу без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального запису.

Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази, що містяться в матеріалах справи, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

З копії свідоцтва про народження ОСОБА_7 та ОСОБА_2 вбачається, що їх батьками були ОСОБА_4 та ОСОБА_5 (а.с. 11, 12)

З довідки № 118 від 2002 року вбачається, що ОСОБА_7 25.07.1992 зареєструвала шлюб з ОСОБА_1, після реєстрації якого змінила прізвище "Захарова" на "Горобець" (а.с. 14)

З копії свідоцтв про право на спадщину, виданих 06.07.2018 приватним нотаріусом Зміївського районного нотаріального округу Харківської області ОСОБА_6, вбачається, що після смерті ОСОБА_4 спадщину прийняли його син ОСОБА_4 та доньк ОСОБА_1 (а.с. 15, 16)

Рішенням Зміївського районного суду Харківської області від 16.10.2018 задоволено позовні вимоги ОСОБА_3: встановлено факт проживання однією сім'єю чоловіка ОСОБА_4 та жінки ОСОБА_3 без шлюбу протягом часу з 2009 року по день смерті ОСОБА_4, який помер 28 вересня 2017 року; визнано за ОСОБА_3 право власності на Ѕ частину грошових вкладів на депозитних рахунках, відкритих на імя ОСОБА_4 згідно договорів № SAMDNWFD701 від 23.02.2017 та № SAMDNWFD301 від 01.03.2017 (а.с. 17-18)

Відповідно дост. 1277 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Стаття 1270 ЦК України встановлює для прийняття спадщини строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

У відповідності до ч. 1ст. 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Пленум Верховного суду України у своїй Постанові за №5 від 07.02.2014 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» констатує факт того, що відповідно до ст. 41 Конституції України та п. 2 ч. 1 ст. 3, ст. 321 ЦК України ніхто не може бути позбавлений права власності чи обмежений у його здійсненні, крім випадків, встановлених Конституцією та законом. Враховуючи, що згідно зі ст. 92 Конституції України правовий режим власності визначається виключно законами України, то інші нормативно-правові акти, які обмежують права власника і не мають ознак закону, не підлягають застосуванню.

Згідно зіст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. На підставі вимог ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять всі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно зіст. 1296 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

З наданих позивачами доказів вбачається, що ними було отримано свідоцтва про право на спадщину (а.с. 15, 16)

Відповідач ОСОБА_3 визнала позовні вимоги у повному обсязі.

Згідно ч. 3 ст. 206 ЦПК України, За результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Згідно з ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

За таких обставин, позовна заява підлягає задоволенню.

Відповідно до положень ст. ст. 141, 142 ЦПК України, з урахуванням визнання відповідачами позову до початку розгляду справи по суті, належить повернути позивачу з державного бюджету 704,80 грн., що складає 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, а також з відповідачів належить стягнути на користь позивача на відшкодування витрат по сплаті судового збору по 352 грн. 40 коп. з кожного, що складає 50 відсотків від понесених нею витрат по сплаті судового збору.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 12, 81, 141, 200, 206, 247, 263-265 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 та ОСОБА_2 право власності на 1/4 частину грошових вкладів на депозитних рахунках, відкритих в ПАТ КБ "Приватбанк" на імя ОСОБА_4, у розмірі 25631 (двадцять п'ять тисяч шістсот тридцять одна) грн 42 коп.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1, ОСОБА_2 витрати по сплаті судового збору у розмірі по 352 (триста п'ятдесят дві) грн. 40 коп на кожного.

Зобов'язати управління державної казначейської служби у Зміївському районі Харківської області повернути ОСОБА_2 з державного бюджету 50 відсотків судового збору в розмірі 352 (триста п'ятдесят дві) грн. 40 коп., сплаченого при поданні позову за квитанцією №24 від 20.11.2018 ТВБВ 10020/0463.

Зобов'язати управління державної казначейської служби у Зміївському районі Харківської області повернути ОСОБА_1 з державного бюджету 50 відсотків судового збору в розмірі 352 (триста п'ятдесят дві) грн. 40 коп., сплаченого при поданні позову за квитанцією №25 від 20.11.2018 ТВБВ 10020/0463.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення може бути оскаржене повністю або частково безпосередньо до Харківського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги в тридцяти денний строк з дня його проголошення.

Повне судове рішення складено 24.01.2019.

Головуючий: