Виноградівський районний суд Закарпатської області
___________________________________________________________________________________________________ Справа № 299/2739/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09.12.2019 року м.Виноградів

Виноградівський районний суд Закарпатської області у складі:

головуючого судді-Надопта А.А.,

секретар судового засідання - Онисько С.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Виноградів цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Вилоцької селищної ради Виноградівського району про визнання права власності,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернулася до суду із вказаним позовом.

Вимоги позову мотивовано тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 року в смт. Вилок, Виноградівського району, Закарпатської області між позивачкою ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було укладено усний договір купівлі-продажу 2/20 частин житлового будинку по АДРЕСА_1 ,

На даний будинок у ОСОБА_2 , із правовстановлюючих документів на 2/20 частин житлового будинку по АДРЕСА_2 було свідоцтво про право власності на житловий будинок, виданого Вилоцькою селищною радою від 16.12.1960 р. №25, що підтверджується Довідкою виданою КП «Виноградівське районне бюро технічної інвентаризації» від 09.08.2019 року №681.

У зв`язку з сімейними обставинами та важким матеріальним становищем у ОСОБА_2 та позивачки ОСОБА_1 , вони не змогли укласти нотаріально посвідчений Договір купівлі-продажу 2/20 частин житлового будинку по АДРЕСА_2 , як того вимагало та вимагає чинне законодавство України.

Після укладення усного Договору купівлі-продажу, невдовзі, ОСОБА_2 переїхала проживати за іншою адресою, а в кінці 1998 року помирає, що підтверджується довідками виданими виконавчим комітетом Вилоцької селищної ради від 20.08.2019 року №894 та від 23.08.2019 року №909. У звязку із смертю ОСОБА_2 , що в свою чергу не дало можливості укласти нотаріально посвідчений договір купівлі-продажу 2/20 частин житлового будинку по АДРЕСА_3 частини житлового будинку по АДРЕСА_2 до цього часу зареєстровані за ОСОБА_2 . Факт проживання позивчки ОСОБА_1 , в будинку по АДРЕСА_2 більше десяти років, підтверджується довідкою, виданою виконавчим комітетом Вилоцької селищної ради від 20.08.2019 року №893.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилася, однак подала до суду письмову заяву про підтримання позовних вимог та про розгляд справи у її відсутності.

Відповідач-представник Вилоцької селищної ради Виноградівського району, в судове засідання не з`явився, однак подав до суду письмову заяву про те, що не заперечує проти задоволення заявлених до нього позовних вимог та про розгляд справи у її відсутності.

Вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог з наступних підстав.

Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Статтями 15 та 16 ЦК України передбачено право особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, визнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту прав, встановлених цивільним законодавством, є, зокрема, його визнання.

Згідно з ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст.5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

У відповідності до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

В судовому засіданні встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 року в смт. Вилок, Виноградівського району, Закарпатської області між позивачкою ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було укладено усний договір купівлі-продажу 2/20 частин житлового будинку по АДРЕСА_1 ,

На даний будинок у ОСОБА_2 , із правовстановлюючих документів на 2/20 частин житлового будинку по АДРЕСА_2 було свідоцтво про право власності на житловий будинок, виданого Вилоцькою селищною радою від 16.12.1960 р. №25, що підтверджується Довідкою виданою КП «Виноградівське районне бюро технічної інвентаризації» від 09.08.2019 року №681 (а.с.6).

У зв`язку з сімейними обставинами та важким матеріальним становищем у ОСОБА_2 та позивачки ОСОБА_1 , вони не змогли укласти нотаріально посвідчений Договір купівлі-продажу 2/20 частин житлового будинку по АДРЕСА_2 , як того вимагало та вимагає чинне законодавство України.

Позивачка передала продавцю кошти за 2/20 частини будинку і вони домовилися, що незабаром оформлять нотаріально посвідчений Договір купівлі-продажу, як того вимагало чинне законодавство України. Позивачка ОСОБА_1 в силу своєї необізнаності із законодавством погодилася на такий варіант.

Після укладення усного Договору купівлі - продажу, позивачка ОСОБА_1 , перейшла жити в 2/20 частини житлового будинку по АДРЕСА_2 , почала доглядати за будинком, робити поточний та капітальний ремонти, обробляти земельну ділянку, вести господарство, та вільно, безперешкодно, на власний розсуд користуватися 2/20 частинами житлового будинку по АДРЕСА_2 , що підтверджується довідкою виданою Вилоцькою селищною радою від 20.08.2019 року №893 (а.с.7).

Після укладення усного Договору купівлі-продажу, невдовзі, ОСОБА_2 переїхала проживати за іншою адресою, а в кінці 1998 року помирає, що підтверджується довідками виданими виконавчим комітетом Вилоцької селищної ради від 20.08.2019 року №894 та від 23.08.2019 року №909. У звязку із смертю ОСОБА_2 , що в свою чергу не дало можливості укласти нотаріально посвідчений договір купівлі-продажу 2/20 частин житлового будинку по АДРЕСА_3 частини житлового будинку по АДРЕСА_2 до цього часу зареєстровані за ОСОБА_2 . Факт проживання позивчки ОСОБА_1 , в будинку по АДРЕСА_2 більше десяти років, підтверджується довідкою, виданою виконавчим комітетом Вилоцької селищної ради від 20.08.2019 року №909 (а.с.7 див. зворот).

З часу укладання усного Договору купівлі-продажу між позивачкою ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , і по даний час, більше 20 років позивачка відкрито, безперешкодно та безперервно володію, проживаю і здійснюю догляд за будинком по АДРЕСА_2 , за цей час нею було зроблено капітальний ремонт самого житлового будинку, велось домогосподарство, оброблялась земельна ділянка, сплачувались рахунки за користування електроенергією і газ.

Суд бере до уваги, що вказані обставини визнаються як позивачем так і відповідачем, що відображено у їхніх заявах, які надані до матеріалів справи, а тому, в силу норм ч. 1 ст. 82 ЦПК України вважаються такими, які не підлягають доказуванню.

Відповідно до вимог ч.1 ст. 344 ЦК України особа яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом.

Згідно з ч. 4 ст. 344 ЦК України право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду.

Виходячи зі змісту частини першої статті 344 ЦК, відсутність державної реєстрації права власності на нерухоме майно не є перешкодою для визнання права власності на це майно у зв`язку зі спливом строку набувальної давності, оскільки така державна реєстрація може бути здійснена після визнання права власності за набувальною давністю.

Окрім того аналіз ст. 344 ЦК України в сукупності, зокрема, з нормами ч. 3 ст. 335, дають підстави для висновку, що законодавець лише приблизно визначив коло об`єктів набувальної давності, вказавши на можливість набуття рухомих і нерухомих речей, включаючи земельні ділянки, транспортні засоби і цінні папери, та не зазначивши вийнятки.

Як встановлено в судовому засіданні, позивач відкрито та добросовісно володіє вказаним нерухомим майном більше 20 років.

Відповідно до висновків Верховного Суду України щодо застосування норми права, викладених у його постановах, прийнятих за результатами розгляду справ з підстав, передбачених пунктами 1 і 2 частини першої статті 355 цього Кодексу, та систематизованих у Листі Верховного Суду України "Аналіз деяких питань застосування судами законодавства про право власності при розгляді цивільних справ" від 01.07.2013р., Розділ Набувальна давність (ст. 344 ЦК):

«У ЦК набувальна давність розглядається як спосіб набуття права власності.

Набувальна давність поширюється на випадки фактичного безпідставного володіння чужим майном за певних умов.

Для набуття права власності на майно за набувальною давністю згідно з правилами ст. 344 ЦК, по-перше, необхідно, щоб заволодіння майном було добросовісним, тобто особа при заволодінні майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності. Разом з тим факт обізнаності особи про те, що вона не є власником речі, не виключає добросовісності володіння за умови, що заволодіння майном не відбулося з порушенням норм права (викрадення, шахрайство).

По-друге, таке володіння повинно бути відкритим, тобто очевидним для всіх інших осіб, при цьому володілець має ставитись до цього майна як до власного (експлуатувати, вживати необхідні заходи для утримання майна в належному стані тощо). Приховування володільцем свого володіння майном є порушенням цієї вимоги.

По-третє, володіння майном повинно бути безперервним протягом встановлених законом строків (відповідно до ч. 2 ст. 344 ЦК особа, яка володіє майном, до часу свого фактичного володіння може приєднати час, протягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем (правонаступником) вона є).

Цей строк відповідно до ст. 344 ЦК для нерухомого майна встановлений тривалістю десять років, для рухомого майна - п`ять років.»

Відповідно до ст. 41 Конституції України, ст. 321, ст. 328 ЦК України право власності є непорушним та набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Набувальна давність визначається як засіб закріплення майна за суб`єктами, що ним володіють, у випадках, коли вони не мають можливості через певні обставини підтвердити підстави виникнення прав, а також в інших ситуаціях. Право власності за набувальною давністю може бути набутим як на безхазяйні речі, так і на майно, яке належить за правом власності іншій особі.

Суд також враховує, що згідно з ч.4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Відповідно до п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування норм цивільного законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» від 12.06.2009р. № 2, у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з`ясування і дослідження інших обставин справи.

Таким чином, оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд вважає, що позивачем в судовому засіданні у відповідності до вимог ст., ст. 13, 81 ЦПК України, було доведено належними та допустимими доказами обставини набуття ним права власності вказане нерухоме майно, за набувальною давністю, зважаючи на тривалість, добросовісність, відкритість та безперервність володіння ним, а відтак позов підлягає до задоволення.

На підставі зазначеного та керуючисьст.,ст. 264, 265, 274 ЦПК України, суд -

У Х В А Л И В :

Позовні вимоги задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , мешканкою АДРЕСА_2 , право власності на 2/20 частини житлового будинку з надвірними будівлями ( гараж літ. В), загальною площею 201,4 кв.метрів, в тому числі житловою площею 106,5 кв. метрів, який розташований по АДРЕСА_2 , за набувальною давністю.

Рішення може бути оскаржено до суду апеляційної інстанції шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів в порядку визначеному ст.,ст. 354-356 ЦПК України.

ГоловуючийА. А. Надопта