Постанова

Іменем України

04 грудня 2019 року

м. Київ

справа № 201/14266/16-ц

провадження № 61-34081св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Луспеника Д. Д.

суддів: Воробйової І. А., Гулька Б. І., Лідовця Р. А. (суддя-доповідач), Черняк Ю. В.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - Дніпровський національний університет імені Олеся Гончара (правонаступник Дніпропетровського національного університету імені Олеся Гончара),

третя особа -Міністерство освіти і науки України,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 02 лютого 2017 року у складі судді Ткаченко Н. В. та ухвалу Апеляційного суду Дніпропетровської області від 21 червня 2017 року у складі колегії суддів: Городничої В. С., Варенко О. П., Лаченкової О. В.,

ВСТАНОВИВ:

1. Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У жовтні 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Дніпропетровського національного університету імені Олеся Гончара (далі - ДНУ ім. Олеся Гончара), третя особа - Міністерство освіти і науки України (далі - МОН України), про визнання дій неправомірними та зобов`язання вчинити певні дії.

Позовна заява мотивована тим, що він має пільгу на вступ до вищих навчальних закладів, відповідно до статті 5 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці».

Зазначав, що 21 липня 2016 року ним до приймальної комісії ДНУ ім. Олеся Гончара подано заяву та документи на вступ до університету, зокрема, документи, що підтверджують його пільгу, як особи, батько якої є шахтарем та має стаж підземної роботи більше 15 років. Після закінчення вступної компанії в телефонному режимі його було повідомлено про те, що йому відмовлено у прийнятті на навчання за рахунок бюджетних коштів та запропонували прийняття на навчання за контрактом.

Вказував, що приймальна комісія ДНУ ім. Олеся Гончара його повідомила про припинення зазначеної пільги, оскільки були внесені зміни до Закону України «Про вищу освіту». Крім того, Наказом Міністерства освіти і науки України затверджені нові Умови прийому на навчання до вищих навчальних закладів України в 2016 році, зокрема, внесені зміни передбачають повне виключення такої категорії вступників, як вступники поза конкурсом, залишено лише категорію вступників першочергового зарахування, введено квоти для вступу дітей-сиріт, позбавлених батьківського піклування, а також інших осіб, відповідно до Умов прийому, проте для шахтарських пільг квот не виділено.

Стверджував, що у Законі України «Про вищу освіту» відсутня заборона на прийняття осіб на навчання до вищих навчальних закладів поза конкурсом. У разі, якщо норми Закону України «Про вищу освіту» та Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці» суперечать один одному, вважає, що необхідно застосовувати норму Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці», як спеціального закону, а не норму Закону України «Про вищу освіту», як загального акту.

Ураховуючи заяву про уточнення позовних вимог, ОСОБА_1 просив суд визнати дії ДНУ ім . Олеся Гончара щодо незарахування його на навчання неправомірними та зобов`язати ДНУ ім . Олеся Гончара зарахувати його на перший курс юридичного факультету денної форми навчання за рахунок бюджетних коштів.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 02 лютого 2017 року у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що відповідно до положень Законів України «Про вищу освіту», «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України», Умов прийому на навчання до вищих навчальних закладів України та положень Конституції України, ОСОБА_1 до переліку осіб, які зараховуються на основі повної загальної освіти в межах встановлених квот, не належить, а факт порушення ДНУ ім. Олеся Гончара прав, свобод чи інтересів ОСОБА_1 не підтверджено, отже жодних правових підстав для задоволення позову не встановлено.

Короткий зміст рішення суду апеляційної інстанції

Ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 21 червня 2017 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилено.

Рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 02 лютого 2017 року залишено без змін.

Рішення апеляційного суду мотивоване тим, що висновки суду першої інстанції є обґрунтованими та відповідають законодавству, оскільки у разі існування неузгодженості між нормами, виданими одним і тим самим нормотворчим органом, застосовується акт, виданий пізніше, навіть якщо прийнятий раніше акт не втратив своєї чинності, в даному випадку - Закон України «Про вищу освіту» від 01 липня 2014 року.

Апеляційний суд зазначив, що при вирішенні питання про зарахування до навчального закладу необхідно керуватись нормами Закону України «Про вищу освіту», які відповідають Конституції України і передбачають право осіб на вступ до навчального закладу за результатами конкурсу.

Безкоштовне навчання в вищих навчальних закладах можливе за наявності кількісного державного замовлення на ті чи інші спеціальності (дотації бюджету), на які можуть претендувати вступники пільгових категорій населення та особи, які набрали найвищий рейтинг, а згідно Умов прийому до вищих навчальних закладів України, ОСОБА_1 до переліку осіб, які зараховуються на основі повної загальної середньої освіти в межах встановлених квот, не належить і має право лише на першочергове зарахування - право вступника на зайняття вищої позиції в рейтинговому списку при однаковому з іншими вступниками конкурсному балі, про що ДНУ ім. Олеся Гончара повідомило ОСОБА_1 , проте останній цим правом не скористався, наполягаючи на безоплатне зарахування до юридичного факультету денної форми навчання.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

У касаційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить оскаржувані судові рішення скасувати та ухвалити рішення, яким позов задовольнити.

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції

Ухвалою судді Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 вересня 2017 року відкрито касаційне провадження у цій справі та витребувано матеріали цивільної справи із суду першої інстанції.

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України у редакції Закону України від 3 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Згідно зі статтею 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

У червні 2018 року Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ справу передано до Верховного Суду.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 07 червня 2019 року справу передано судді-доповідачу Лідовцю Р. А.

Ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 04 листопада 2019 року справу призначено до розгляду.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

Касаційна скарга ОСОБА_1 мотивованатим, що суди попередніх інстанцій вважали, що норма статті 5 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці» не може застосовуватися до правовідносин із прийняття осіб на навчання до вищих навчальних закладів, з огляду на те, що умови прийому до таких закладів викладені в статті 44 Закону України «Про вищу освіту», в якій поняття «поза конкурсом», у зв`язку із складенням цієї норми відповідно до Конституції України, замінене на поняття «квоти». Проте «квота» не є тотожним поняттю «поза конкурсом», оскільки визначена категорія осіб, що вступають за «квотами» все одно приймають участь в конкурсі за результатами вступних іспитів з конкурсних предметів у вищому навчальному закладі, що випливає з норми статті 44 Закону України «Про вищу освіту». А в самому Законі та Конституції України відсутня заборона застосування поза конкурсного прийняття осіб на навчання.

Зазначає, що при заповненні бланку заяви від 21 липня 2016 року, який йому видали в приймальній комісії, комісією було зазначено, що графа «поза конкурсом» є застарілою і, відповідно до законодавства, йому необхідно зазначити в заяві свою пільгу як підставу «першочергового зарахування». Отже, він зробив відмітку саме на графі «першочергове зарахування», а не «поза конкурсом». Вказував, що надалі подав також заяву від 26 липня 2016 року (вхідний номер № Ме-552-55 від 26 липня 2016 року), в якій зазначено, що він просить вважати відмітку «позачерговий вступ» в бланку заяви (від 21 липня 2016 року) про вступ (зарахування) до ДНУ ім. Олеся Гончара обраною помилково на вимогу комісії, та вважати обраною вірно відмітку «поза конкурсом». При цьому у цій заяві просив врахувати та виконати вимоги статті 5 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці».

Посилається на правовий висновок Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 грудня 2015 року у справі № 6-31221ск15, у якому зазначено, що стаття 5 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці» є спеціальною нормою, що визначає виключення із правил, щодо кола осіб, яким призначається спеціальна стипендія, в той час коли частина п`ята статті 62 Закону України «Про вищу освіту» є загальною нормою і регулює відносини пов`язані з реалізацією права на стипендію взагалі.

Отже, вказані норми не суперечать одна одній і не конкурують.

Доводи особи, яка подала відзив (заперечення) на касаційну скаргу

У жовтні 2017 року ДНУ ім. Олеся Гончара подало відзив (заперечення) на касаційну скаргу, у якому зазначило, що касаційна скарга задоволенню не підлягає, оскільки мотиви і підстави, зазначені в цій скарзі щодо скасування оскаржуваних судових рішень є безпідставними, незаконними та такими, що необґрунтовані належними та допустимими доказами.

Вказує, що 21 липня 2016 року ОСОБА_1 до приймальної комісії ДНУ ім. Олеся Гончара подавав документи та заяву в паперовій формі, як абітурієнт, який мав право на участь у конкурсному відборі та право на першочергове зарахування, про що він власноручно зазначив у своїй заяві від 21 липня 2016 року, що відповідало частинам першій, третій статті 44 Закону України «Про вищу освіту» та Умовам прийому на навчання до вищих навчальних закладів України, в яких зазначено, що громадяни мають право безоплатно здобувати вищу освіту в комунальних і державних навчальних закладах на конкурсній основі.

Звертає увагу на те, що Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 24 грудня 2015 року № 911-УІП внесені зміни до статті 44 Закону України «Про вищу освіту», а саме, частина третя статті 44 Закону замінена на пряму норму Конституції України і викладена у наступній редакції: «Громадяни мають право безоплатно здобувати вищу освіту в комунальних і державних навчальних закладах на конкурсній основі» та абзац 3 частини сьомої статті 44 викладений у такій редакції: «Рейтинговий список вступників формується на основі конкурсного балу за кожною спеціальністю згідно з виставленими вступниками пріоритетами з повідомленням про отримання чи неотримання ними права здобувати вищу освіту за кошти державного бюджету».

Стверджує, що оскільки ОСОБА_1 відноситься до категорії вступників, «з осіб, протягом трьох років після здобуття загальної середньої освіти, батьки яких є шахтарями та які мають стаж підземної роботи не менш як 15 років», отже згідно з абзацом 10 пункту 1 розділу XII Умов прийому, йому було надано право на першочергове зарахування («право першочергового зарахування - право вступника на зайняття вищої позиції в рейтинговому списку при однаковому з іншими вступниками конкурсному балі»).

Вважає, що ОСОБА_1 визнав законність свого зарахування на навчання до університету за рахунок коштів фізичних або юридичних осіб, оскільки з 01 вересня 2017 року зарахований студентом 1 курсу денної форми навчання за спеціальністю «Право» за рахунок коштів фізичних або юридичних осіб.

Фактичні обставини справи, встановлені судом першої інстанції

21 липня 2016 року ОСОБА_1 подавав до приймальної комісії ДНУ ім. Олеся Гончара заяву на участь у конкурсному відборі, у якій зазначено, що він має право на участь у конкурсі та першочергове зарахування (а. с. 24).

Подана ОСОБА_1 заява в паперовому вигляді була зареєстрована уповноваженою особою приймальної комісії в Єдиній державній електронній базі з питань освіти. Інформація про вступників, які подають заяви на вступ до вищих навчальних закладів та беруть участь у конкурсному відборі формується на підставі даних, внесених приймальними комісіями до Єдиної бази, із зазначенням категорій вступників відповідно до розділів Х-ХІІ Умов прийому.

Факт ознайомлення ОСОБА_1 з Правилами прийому до Дніпропетровського національного університету ім. Олеся Гончара, наявною ліцензією і сертифікатом про акредитацію обраної спеціальності, а також факт наявності підстав для першочергового зарахування (розділ XII Умов прийому на навчання) був зафіксований в заяві ОСОБА_1 від 21 липня 2016 року (час подачі документів 16:20 годин) і підтверджується його особистим підписом, поставленим при поданні заяви у паперовій формі (а. с. 24).

Згідно з довідкою № 4201 від 21 липня 2016 року ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , має пільговий стаж на підземних роботах по видобутку вугілля з повним робочим днем в шахті - 24 роки 3 місяці 9 днів (а. с. 9).

Відповідно до заяви від 26 липня 2016 року ОСОБА_1 звернувся до ДНУ ім. Олеся Гончара з проханням вважати відмітну «позачерговий вступ» в бланку заяви про вступ до ДНУ ім . Олеся Гончара обраною ним помилково та вважати обраною вірно відмітку «поза конкурсом» (а. с. 42-44).

Листом від 08 серпня 2016 року № 89-552-55/ме ДНУ ім. Олеся Гончара повідомило ОСОБА_1 , що на підставі Закону України «Про вищу освіту» та Умов прийому до вищих навчальних закладів України у 2016 році прийом до вищих навчальних закладів здійснюється на конкурсній основі та йому надано право на першочергове зарахування, як особа, протягом трьох років після здобуття загальної середньої освіти, батьки яких є шахтарями та які мають стаж підземної роботи не менше як 15 років (а. с. 45).

2. Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Згідно з положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга ОСОБА_1 задоволенню не підлягає.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Відповідно до частини першої статті 402 ЦПК України у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.

У частинах першій, другій та п`ятій статті 263 ЦПК України встановлено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Оскаржувані судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводи касаційної скарги цих висновків не спростовують.

Згідно із частиною сьомою статті 27 Закону України «Про вищу освіту» вищий навчальний заклад діє на підставі власного статуту.

Відповідно до статуту ДНУ ім. Олеся Гончара, університет є вищим навчальним закладом - класичним університетом державної форми власності та підпорядковується Міністерству освіти і науки України.

Частиною першою статті 2 Закону України «Про вищу освіту» передбачено, що законодавство України про вищу освіту базується на Конституції України і складається із законів України «Про освіту», «Про наукову і науково-технічну діяльність», цього Закону та інших нормативно-правових актів, міжнародних договорів України, укладених в установленому законом порядку.

Згідно із частиною першою статті 44 Закону України «Про вищу освіту» прийом на навчання до вищих навчальних закладів здійснюється на конкурсній основі відповідно до Умов прийому на навчання до вищих навчальних закладів, затверджених центральним органом виконавчої влади у сфері освіти і науки. Умови конкурсу повинні забезпечувати дотримання права особи у сфері освіти.

Відповідно до Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 24 грудня 2015 року № 911-УІІІ внесені зміни до статті 44 Закону України «Про вищу освіту», зокрема, частина третя статті 44 Закону замінена на пряму норму Конституції України і викладена у наступній редакції: «громадяни мають право безоплатно здобувати вищу освіту в комунальних і державних навчальних закладах на конкурсній основі. Брати участь у конкурсі за результатами вступних іспитів з конкурсних предметів у вищому навчальному закладі у межах установлених квот прийому до вищих навчальних закладів України мають право особи (за їх вибором), які мають захворювання, що можуть бути перешкодою для проходження зовнішнього незалежного оцінювання, діти-сироти та особи, яких законом визнано учасниками бойових дій та які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України, брали участь в антитерористичній операції, забезпечені її проведення» та абзац 3 частини сьомої статті 44 викладений у такій редакції: «Рейтинговий список вступників формується на основі конкурсного балу за кожною спеціальністю згідно з виставленими вступниками пріоритетами з повідомленням про отримання чи неотримання ними права здобувати вищу освіту за кошти державного бюджету».

Згідно із частиною першою статті 5 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці» шахтарі, які мають стаж підземної роботи не менш як три роки, а також протягом трьох років після здобуття загальної середньої освіти особи, батьки яких є шахтарями та які мають стаж підземної роботи не менш як 15 років або які загинули внаслідок нещасного випадку на виробництві чи стали інвалідами I або II групи, зараховуються поза конкурсом за особистим вибором спеціальності до державних і комунальних вищих та професійно-технічних навчальних закладів України для навчання за рахунок коштів державного і місцевих бюджетів з наданням місць у гуртожитках на час навчання та гарантованою виплатою за рахунок коштів державного бюджету стипендії в розмірі прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб.

Судами встановлено, що ОСОБА_1 звернувся до ДНУ ім. Олеся Гончара з заявою на участь у конкурсному відборі, у якій зазначено, що він має право на участь у конкурсі та першочергове зарахування. Вважаючи, що оскільки його батько ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , має пільговий стаж на підземних роботах по видобутку вугілля з повним робочим днем в шахті - 24 роки 3 місяці 9 днів, він відноситься до осіб - дитина шахтаря, батьки яких мають стаж підземної роботи не менш 15 років, отже має право на зарахування до вищого навчального закладу поза конкурсом за кошти державного бюджету.

Відмовляючи у задоволенні позову районний суд, з висновком якого погодився апеляційний суд, вважав, що до спірних правовідносин застосуванню підлягає Закон України «Про вищу освіту» від 01 липня 2014 року, а ОСОБА_1 , до переліку осіб, які зараховуються на основі повної загальної середньої освіти в межах встановлених квот, не належить і має право лише на першочергове зарахування - право вступника на зайняття вищої позиції в рейтинговому списку при однаковому з іншими вступниками конкурсному балі.

З такими висновками судів попередніх інстанцій колегія суддів погоджується та вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.

Відповідно до преамбули Закону України «Про вищу освіту» цей Закон встановлює основні правові, організаційні, фінансові засади функціонування системи вищої освіти, створює умови для посилення співпраці державних органів і бізнесу з вищими навчальними закладами на принципах автономії вищих навчальних закладів, поєднання освіти з наукою та виробництвом з метою підготовки конкурентоспроможного людського капіталу для високотехнологічного та інноваційного розвитку країни, самореалізації особистості, забезпечення потреб суспільства, ринку праці та держави у кваліфікованих фахівцях.

Відповідно до преамбули Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці» цей Закон спрямований на підвищення престижності шахтарської праці, надання додаткових гарантій у виплаті та підвищенні заробітної плати і розв`язанні соціально-побутових проблем шахтарів.

Колегія суддів погоджується з доводами касаційної скарги про те, що стаття 5 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці» є спеціальним нормативно-правовим актом, який регулює особливості здобуття освіти, зокрема, питання вступу до вищих навчальних закладів осіб, батьки яких є шахтарями зі стажем підземної роботи не менш як 15 років. При цьому Закон України «Про вищу освіту» є загальним нормативно-правовим актом і регулює відносини пов`язані з реалізацією права на освіту взагалі.

Закон України «Про підвищення престижності шахтарської праці» встановлює пільгу для абітурієнтів, які мають бажання навчатися у певному навчальному закладі, батьки яких є шахтарями зі стажем підземної роботи не менш як 15 років, що полягає у можливості бути зарахованими до державних і комунальних вищих та професійно-технічних навчальних закладів України для навчання за рахунок коштів державного і місцевих бюджетів не на загальних умовах зарахування, а на пільгових - поза конкурсом.

Подібні пільги також передбачені для інших категорій громадян законодавством, що регулює особливості їх правового статусу. Зокрема, абзацом другим частини п`ятої статті 13 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (у редакції на час виникнення спірних правовідносин) передбачалося, що особа, у якої один з батьків (усиновлювачів) був військовослужбовцем, який загинув чи визнаний судом безвісно відсутньою особою при виконанні ним обов`язків військової служби, протягом трьох років після здобуття відповідної загальної середньої освіти зараховується поза конкурсом за особистим вибором спеціальності до державних і комунальних вищих та професійно-технічних навчальних закладів України для навчання за рахунок коштів державного і місцевих бюджетів.

Також частиною першою статті 22 Закону України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні» (у редакції на час виникнення спірних правовідносин) передбачалося, що разі складення вступних іспитів (вступних випробувань) з позитивним результатом до вищих навчальних закладів I-IV рівнів акредитації зараховуються поза конкурсом діти-інваліди та інваліди першої і другої груп, яким не протипоказане навчання за обраною спеціальністю, до професійно-технічних навчальних закладів - діти-інваліди та інваліди, яким не протипоказане навчання за обраною професією (спеціальністю) та спеціалізацією

З огляду на зазначене, положення частини першої статті 5 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці» про зарахування до вищого навчального закладу поза конкурсом слід тлумачити як зарахування до вищого навчального закладу поза конкурсом на загальних умовах.

Оскільки зарахування до навчального закладу необмеженої кількості осіб, які мають право на зарахування поза конкурсом неможливо з об`єктивних причин через обмежену кількість місць, що виділяються для вступу поза конкурсом, для реалізації зазначених положень законодавства Міністерством освіти і науки України було видано наказ від 15 жовтня 2015 року № 1085 «Про затвердження Умов прийому на навчання до вищих навчальних закладів України в 2016 році», яким затверджено Умови прийому на навчання до вищих навчальних закладів України в 2016 році (далі - Умови). Розділ ХІІ зазначених Умов регулював особливості (послідовність) зарахування до вищих навчальних закладів осіб, які мають пільги, зокрема, шахтарів, які мають стаж підземної роботи не менш як три роки, а також осіб, протягом трьох років після здобуття загальної середньої освіти, батьки яких є шахтарями та які мають стаж підземної роботи не менш як 15 років або батьки яких загинули внаслідок нещасного випадку на виробництві чи стали інвалідами I або II групи.

Враховуючи положення частини третьої статті 53 Конституції України, у якій зазначено, що громадяни мають право безоплатно здобути вищу освіту в державних і комунальних навчальних закладах на конкурсній основі, колегія суддів вважає, що відмовою ДНУ ім. Олеся Гончара у зарахуванні на перший курс до вищого навчального закладу поза конкурсом права ОСОБА_1 не порушені, оскільки наявність пільгової підстави для зарахування до вищого навчального закладу не свідчить про обов`язок автоматичного зарахування. Наявність статусу дитини шахтаря, батьки яких мають стаж підземної роботи не менш 15 років, не означає автоматичне зарахування до вищого навчального закладу на пільгових умовах, а дає право на участь у конкурсі серед осіб, що мають такі ж пільгові підстави для зарахування.

Отже, відмовляючи у задоволенні позову ОСОБА_1 , суди ухвалили рішення з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Згідно із частиною першою та другою статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Наведені, а також інші доводи касаційної скарги, не можуть бути підставами для скасування судових рішень судів першої та апеляційної інстанцій, оскільки вони не підтверджуються матеріалами справи, ґрунтуються на неправильному тлумаченні позивачем норм матеріального та процесуального права й зводяться до необхідності переоцінки судом доказів, що на підставі вимог статті 400 ЦПК України не входить до компетенції суду касаційної інстанції.

Отже, вирішуючи спір, суди попередніх інстанцій з дотримання вимог статей 212-215, 315 ЦПК України 2004 року повно, всебічно та об`єктивно з`ясували обставини справи, вірно встановили правовідносини, що склалися, та закон, який їх регулює, та, оцінивши зібрані у справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, обґрунтовано відмовили у задоволенні позову ОСОБА_1 .

Згідно із частиною першою статті 410 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки доводи касаційної скарги висновків судів попередніх інстанцій не спростовують, на законність та обґрунтованість їх судових рішень не впливають, колегія суддів вважає за необхідне залишити касаційну скаргу без задоволення, а оскаржувані судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій без змін.

Керуючись статтями 400, 402, 409, 410, 416, 419 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 02 лютого 2017 року та ухвалу Апеляційного суду Дніпропетровської області від 21 червня 2017 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий Судді:Д. Д. Луспеник І. А. Воробйова Б. І. Гулько Р. А. Лідовець Ю. В. Черняк