_____________________________________________________________________________________________________________________
Провадження № 2-о/947/500/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.12.2019 року

Київський районний суд м. Одеси в складі:

головуючого - судді Маломуж А.І.,

за участі секретаря судового засідання - Абухіної Н.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі цивільну справу за заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про видачу обмежувального припису,

ВСТАНОВИВ:

05.12.2019 року ОСОБА_1 звернулась до суду з заявою про видачу обмежувального припису, відповідно до якого просить видати обмежувальний припис відносно ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 строком на 6 місяців та заборонити перебувати ОСОБА_2 в місці спільного проживання за адресою АДРЕСА_1 ; усунути перешкоди у користуванні майном, що є об`єктом моєї приватної власності, а саме будинком за адресою АДРЕСА_1 ; обмежити спілкування ОСОБА_2 із дітьми ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_4 ; заборонити наближатися до будинку за адресою АДРЕСА_1 та загальноосвітньої школи АДРЕСА_2 ближче ніж на 300 метрів; заборонити ОСОБА_2 особисто та через третіх осіб розшукувати її ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_5 та дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_4 ; заборонити ОСОБА_2 вести листування та телефонні переговори, в тому числі за допомогою месенджерів з ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_5 та дітьми ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_4 , або контактувати з нею чи дітьми через засоби зв`язку, особисто чи через третіх осіб., оскільки зі сторони її співмешканця вчиняється домашнє насильство.

Ухвалою суду від 05.12.2019 року, відкрито провадження у справі та призначено до розгляду.

У судове засідання представник заявниці просила заяву задовольнити, з підстав викладених у заяві

Заінтересована особа ОСОБА_2 та його представник просили відмовити у задоволені заяви, посилаючись на те, що заявниця повторно звернулась з тією ж самою заявою до суду. Окрім того, ОСОБА_2 пояснив що не вчиняв насильство щодо заявниці та не збирається цього робити.

Дослідивши надані докази, суд дійшов висновку, що заява підлягає частковому задоволенню.

Згідно ст. 350-1 ЦПК України заява про видачу обмежувального припису подається до суду за місцем проживання (перебування) особи,яка постраждала від домашнього насильства. У разі якщо участь заявника становить загрозу подальшої дискримінації чи насильства для нього, справа може розглядатися без його участі. Неявка належним чином повідомлених заінтересованих осіб не перешкоджає розгляду справи про видачу обмежувального припису.

Згідно ст. 350-2 ЦПК України заява про видачу обмежувального припису може бути подана: зокрема, п. 1) особою, яка постраждала від домашнього насильства, або її представником - у випадках, визначених Законом України "Про запобігання та протидію домашньому насильству".

Згідно ст. 350-3 ЦПК України заінтересованими особами у справах про видачу обмежувального припису є особи, стосовно яких подано заяву про видачу обмежувального припису, а також інші фізичні особи, прав та інтересів яких стосується заява про видачу обмежувального припису, а також органи державної влади та органи місцевого самоврядування у межах їх компетенції.

Згідно ст. 350-4 ЦПК України в заяві про видачу обмежувального припису мають бути зазначені, зокрема, п. 3) обставини, що свідчать про необхідність видачі судом обмежувального припису, та докази, що їх підтверджують (за наявності).

Згідно ст.350-5 ЦПК України справа про видачу обмежувального припису розглядається судом за участю заявника та заінтересованих осіб. Неявка належним чином повідомлених заінтересованих осіб не перешкоджає розгляду справи про видачу обмежувального припису. Суд розглядає справу про видачу обмежувального припису не пізніше 72 годин після надходження заяви про видачу обмежувального припису до суду.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 , тривалий час проживала разом із ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 без реєстрації шлюбу, спільно із дочками заявниці ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що не заперечувалось сторонами у судовому засіданні.

ІНФОРМАЦІЯ_6 у сторін народився спільний син - ОСОБА_5 . Народження зареєстроване на підставі ст.126 СК України.

ОСОБА_1 , зареєстрована та проживає у будинку за адресою АДРЕСА_1 разом з дітьми та ОСОБА_2 , що підтверджується випискою з домової книги та довідкою СОН «Мікрорайон «Чубаївка».

14.10.2019 року заявниця звернулась до Київського ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській області з заявою про вчинення домашнього насильства, щодо неї.

Відповідно до акту судово-медичного дослідження (обстеження) № 2552 від 11.11.2019 року у ОСОБА_1 виявлені наступні тілесні ушкодження: по одному садну голови та шиї, синець лівої стопи.

В листі директора Одеської загальноосвітньої школи № 38 до начальника Служби у справах дітей Одеської міської ради зазначено, що згідно Закону України «Про запобігання і протидію домашньому насильству» адміністрація Одеської ЗОШ № 38 звертається до директора з наступним. В школі навчаються діти з багатодітної родини: ОСОБА_5 (ІНФОРМАЦІЯ_4) р, учень 1-Б класу та ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 ) і ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 ) учениці 5-Б класу. ОСОБА_3 і ОСОБА_4 , учениці 5-Б класу, розповіли класному керівнику про те, що вітчим дівчат систематично вчиняє фізичне та моральне насилля відносно матері в їхній присутності. Також розповіли про випадок побиття, який відбувся 14.10.2019 року, та те, що вимушені проживати не за адресою реєстрації, а ховатися в іншому помешканні далеко від школи.

ІНФОРМАЦІЯ_7 до 1-Б класу прийшов чоловік, який назвався батьком ОСОБА_10 . Класний керівник побачила цю людину вперше і запитала ОСОБА_10 , чи він хоче підійти до батька. ОСОБА_10 заховався в класі та відмовився спілкуватися. Після цього випадку ОСОБА_10 боїться виходити з класу без присутності матері або класного керівника. З 22 листопада 2019 року діти не відвідують навчальні заняття в школі. Класний керівник 5-Б класу викликала матір дівчат, ОСОБА_11 , яка дала пояснення щодо відсутності дітей у школі. Нажаль, причиною невідвідування школи є домашнє насильство. В шкільному житті дітей приймає участь лише ОСОБА_11 , мати дітей. Батько не бере участі в шкільному житті дітей.

Відповідно до листа обласного центру медико-соціальної реабілітації жертв насильства в сім`ї від 11.11.2019 року, ОСОБА_1 звернулась зі скаргами на те, що її цивільний чоловік ОСОБА_2 жорстоко з нею поводиться.

Відповідно до наданого висновку психолога від 13.11.2019 року спілкування дітей з ОСОБА_2 на даний час з дітьми є для дітей фрустраційним фактором, який може привести до невротизації.

В судовому засіданні ОСОБА_2 було пояснено, що в нього є батьки, з якими він може жити, проте не бажає, оскільки це призведе до незручностей, іншого житла не має.

Положеннями статті 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом № 475/97-ВР від 17.07.97, встановлено, що кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції.

Згідно вимог статті 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Такі докази мають відповідати критеріям достатності, допустимості, належності і достовірності, визначених ст. 77-80 ЦПК України.

Нормами статті 81 ЦПК України, визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Враховуючи вказані положення, суд зазначає, що на спростування позиції та доводів представника заявника, жодних доказів заінтересованою особою подано не було, а відповідно існування інших обставин, а ні ж зазначені в заяві, належними та допустимими доказами не підтверджено.

Як визначено п.3, 6, 7, 8 та 14 ч.1, ст.1 цього ж Закону домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Особа, яка постраждала від домашнього насильства - особа, яка зазнала домашнього насильства у будь-якій формі.

Кривдник - особа, яка вчинила домашнє насильство у будь-якій формі.

Обмежувальний припис стосовно кривдника - встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов`язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи.

Психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи

Враховуючи викладене вище обставини справи, а також зазначені положення Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», обмежувальний припис за своєю суттю не є заходом покарання особи (на відміну від норм, закріплених в КУпАП та КК України), а є тимчасовим заходом, виконуючим захисну та запобіжну функцію і направленим на попередження вчинення насильства та забезпечення першочергової безпеки осіб, з огляду на наявність ризиків, передбачених вищезазначеним законом, до вирішення питання про кваліфікацію дій кривдника та прийняття стосовно нього рішення у відповідних адміністративних або кримінальних провадженнях.

Частиною 2ст. 3 Закону України «Про запобіганню та протидію домашньому насильству» визначено перелік осіб, на яких поширюється дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству незалежно від факту спільного проживання,серед яких - особи, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у шлюбі між собою.

Приписами пунктів 5 та 6 частини 2 ст. 26 Закону України «Про запобіганню та протидію домашньому насильству» визначено, що обмежувальним приписом визначаються один чи декілька таких заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього певних обов`язків, зокрема: заборона особисто і через третіх осіб розшукувати постраждалу особу, якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею та заборона вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб.

Рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків (оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи).

Обмежувальний припис видається на строк від одного до шести місяців.

Згідно ч.1ч.2ст.350-6ЦПК України, розглянувши заяву про видачу обмежувального припису, суд ухвалює рішення про задоволення заяви або про відмову в її задоволенні. У разі задоволення заяви суд видає обмежувальний припис у вигляді одного чи декількох заходів тимчасового обмеження прав особи, яка вчинила домашнє насильство чи насильство за ознакою статі, передбачених Законом України"Про запобігання та протидію домашньому насильству" або Законом України"Про забезпечення рівних прав та можливостей жінок і чоловіків", на строк від одного до шести місяців.

Враховуючи усі надані заявником докази, з огляду на встановлені судом обставини, оцінюючи належність, допустимість та достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку про часткове задоволення заяви ОСОБА_1 , оскільки наявні обґрунтовані ризики вчинення ОСОБА_2 домашнього насильства щодо заявника, а тому є необхідність видачі обмежувального припису відносно нього, шляхом встановлення заходів тимчасового обмеження прав кривдника та покладення на нього обов`язків, зокрема, встановлених ст. 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству».

В силу ч. 3 ст. 350-5 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, суд відносить на рахунок держави. Згідно із ч. 4ст. 3506 ЦПК України рішення суду про видачу обмежувального припису підлягає негайному виконанню, а його оскарження не зупиняє виконання.

Керуючись ст. 265, 350-6 ЦПК України, ст.1, ч. 3 ст. 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», суд,

ВИРІШИВ:

Заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про видачу обмежувального припису задовольнити частково.

Видати обмежувальний припис відносно ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 строком на один місяць:

заборонити перебувати ОСОБА_2 в місці спільного проживання за адресою АДРЕСА_1 ;

обмежити спілкування ОСОБА_2 із дітьми ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_4 ;

заборонити наближатися до будинку за адресою АДРЕСА_1 та загальноосвітньої школи АДРЕСА_2 ближче ніж на 300 метрів.

В іншій частині заяви - відмовити.

Рішення підлягає негайному виконанню, а його оскарження не зупиняє його виконання.

Рішення може бути оскаржене шляхом подання Одеському апеляційному суду через Київський районний суд м. Одеси апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення виготовлено 09.12.2019 року.

Суддя Маломуж А. І.