КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа №3 367/480/18 Головуючий у І інстанції Саранюк Л.П.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 грудня 2019 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Київського апеляційного суду у складі:

судді-доповідача Голуб С.А.,

суддів: Ігнатченко Н.В., Таргоній Д.О.,

за участі секретаря судового засідання Сакалоша Б.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Київського апеляційного суду в м. Києві апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Ірпінського міського суду Київської області від 20 серпня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1, Ворзельської селищної ради про припинення права спільної часткової власності та визнання права власності,

ВСТАНОВИЛА:

У червні 2018 року ОСОБА_2. звернулася до суду першої інстанції з вказаним позовом посилаючись на те, що у вересні 2017 року вона придбала на прилюдних торгах (аукціоні) 1/2 частку житлового будинку, котрий знаходиться за адресою: АДРЕСА_1. Відповідно до Свідоцтва про придбання майна з прилюдних торгів (аукціону) від 27.10.2017 р., реєстр. № 2849, придбана нею 1/2 частка будинку має загальну площу 26,6 кв.м. Право власності на придбане майно зареєстроване відповідно до чинного законодавства у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно - Витяг з Державного реєстру від 27.10.2017 р., номер запису про право власності 23054507.

Власником іншої 1/2 частки будинку є ОСОБА_1 згідно зі Свідоцтвом про право на спадщину за заповітом.

Житловий будинок № АДРЕСА_1 належить позивачу та ОСОБА_1. на праві спільної часткової власності з розмірами часток по 1/2, будинок розділений стіною на дві відокремлені частини та має два самостійні виходи.

На праві особистої власності позивачу належить земельна ділянка площею 0,0682 га з кадастровим номером :01:058:0056 на АДРЕСА_1; на цій земельній ділянці розташована належна їй половина будинку.

Відповідачці ОСОБА_1. на праві особистої власності належить земельна ділянка площею 0,0713 га з кадастровим номером :01:058:0097 на АДРЕСА_1; на цій земельній ділянці розташована належна їй половина будинку.

Земельні ділянки відокремлені одна від одної парканами і мають окремі в'їзди.

Проведення поділу нерухомого майна регулюється Інструкцією щодо проведення поділу, виділу та розрахунку часток об'єктів нерухомого майна, затвердженою Наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 18.06.2007 р. № 55, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 06.07.2007 р. за № 774/14041 (надалі в тексті - Інструкція № 55). Главою 2 Інструкції № 55 встановлюється Порядок поділу об'єктів нерухомого майна, зокрема: "2.1. Об'єкти нерухомого майна, які підлягають технічній інвентаризації відповідно до Інструкції про порядок проведення технічної інвентаризації об'єктів нерухомого майна, затвердженої наказом Держбуду України від 24.05.2001 р. № 127, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 10.07.2001 за № 582/5773 (із змінами), а також єдині майнові комплекси, що належать на праві власності і розташовані на одній земельній ділянці, можуть бути поділені на самостійні об'єкти нерухомого майна. 2.2. Поділ на самостійні об'єкти нерухомого майна провадиться відповідно до законодавства з наданням кожному об'єкту поштової адреси. ... 2.7. Спори щодо поділу об'єктів нерухомого майна вирішуються в судовому порядку."

З метою припинення права спільної часткової власності на будинок та поділу будинку, ОСОБА_2. з ОСОБА_1. дійшли попередньої згоди щодо нотаріального посвідчення відповідного Договору.

Для цього було отримано необхідні документи:

1.Технічний паспорт на окрему частину житлового будинку;

2. Висновок щодо технічної можливості поділу житлового будинку від 20.03.2018 р. № 34, згідно якого "за технічними показниками об'єкт може бути поділено";

3. висновок Відділу містобудування та архітектури Ірпінської міської ради від 30.03.2018 р. № 90, згідно якого "є технічна можливість виділення в окремі об'єкти власності частин житлового будинку

Однак, укласти та нотаріально посвідчити Договір не вдалося, оскільки Ворзельська селищна рада, посилаючись на Порядок надання та зміни адреси об'єктам нерухомості в селищі Ворзель (затверджений рішенням Ворзельської селищної ради від 12.04.2013 р. № 502-29-VI), своїм листом від 27.04.2018 р. № 02-15/749 повідомив, що належна їй частина будинку ще "не є об'єктом окремого майна", тому "лише після виділення частини житлового будинку в окремий об'єкт власності, можливо присвоїти новий адресний номер". Ця відповідь унеможливила здійснення поділу в добровільному договірному порядку, оскільки такий поділ, відповідно до Інструкції № 55, провадиться з наданням кожному об'єкту поштової адреси.

У зв'язку з вищевикладеним, просила суд визнати за нею право власності як на окремий об'єкт нерухомого майна - на частину житлового будинку літ. "А" загальною площею 26,6 м.2, житловою площею 8,5 м2, а саме: кладова 1-1 площею 3,6 м2, санвузол 1-2 площею 3,1 м2, коридор 1-3 площею 11,4 м2, житлова кімната 1-4 площею 8,5 м2, з господарськими будівлями і спорудами: огорожа № 4, огорожа № 5, ворота № 6, за адресою: АДРЕСА_1.

На іншу частину будинку літ."А" загальною площею 21,2 кв.м., житловою площею 17,5 кв.м., а саме коридор 2-1 площею 3,7 кв.м., житлова кімната 2-2 площею 17,5 кв.м. з господарськими будівлями і спорудами: огорожа №1, ворота з хвірткою №2. колодязь №3 визнати право власності як на окремий об'єкт нерухомого майна за ОСОБА_1.

Право спільної часткової власності на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами за адресою: АДРЕСА_1, припинити.

14 гудня 2018 року ОСОБА_2. подала до суду заяву про відмову від частини позовних вимог, а саме щодо визнання права власності за ОСОБА_1. на належну їй частину будинку.

Рішенням Ірпінського міського суду Київської області від 20 серпня 2019 року позов задоволено. Визнано за ОСОБА_2 право власності на окремий об'єкт нерухомого майна - на частину житлового будинку літ. "А" загальною площею 26,6 м2, житловою площею 8,5 м2, а саме: кладова 1-1 площею 3,6 м2, санвузол 1-2 площею 3,1 м2, коридор 1-3 площею 11,4 м2, житлова кімната 1-4 площею 8,5 м2, з господарськими будівлями і спорудами: огорожа № 4, огорожа № 5, ворота № 6, за адресою: АДРЕСА_1.

Право спільної часткової власності на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами за адресою: АДРЕСА_1,- припинено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду, ОСОБА_1. оскаржила його в апеляційному порядку.

В доводах апеляційної скарги зазначає, що Ірпінським міським судом Київської області при винесенні цього рішення грубо порушенні норми матеріального та процесуального права.

Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. І цей перелік є вичерпним.

Апелянт наголошує на тому, що правовстановлюючий документ позивачка має, відповідачка не оспорює її право власності, тому позов про визнання права власності за позивачкою судом задоволений з порушенням норм матеріального права.

В січні 2018 р позивачка звернулась до відповідачки з пропозицією укласти договір про виділ у натурі частки з нерухомого спільного майна та припинення спільної часткової власності. Оскільки такий договір укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню, відповідачка запропонувала відвідати нотаріуса для укладання такого договору. Нотаріус, перевіривши документи сторін, повідомила, що у позивачки є проблеми з державною реєстрацією її частини нерухомості, які виникли при придбанні цього майна з публічних торгів. За таких обставин нотаріус не оформила договір.

Відвідини ще одного нотаріуса, дали такий же результат.

В позовній заяві, викладаючи обставини, якими позивачка обґрунтовує свої вимоги, вона посилається на ст. 367 ЦКУ та п.6 Постанови Пленуму ВС України від 04.10.1991, які регулюють поділ майна в натурі, що не відповідає змісту її позовних вимог про визнання права власності.

Позовні вимоги позивачки про визнання за нею права власності не відповідають її обґрунтуванням та вимогам чинного законодавства, і зміст її позовних вимог є, очевидно, намаганням через суд легалізувати ті недоліки, які були допущені при придбанні майна з публічних торгів.

Відповідачка пропонувала позивачці уточнити позовні вимоги, але позивачка настоює на заявлених нею вимогах про визнання права власності на належну їй частину будинку, що в черговий раз підтверджує очевидне її намагання через суд легалізувати ті недоліки, які були допущені при придбанні майна з публічних торгів.

Згідно зі статті 367 Цивільного кодексу України майно, що є у спільній частковій власності, може бути поділене в натурі між співвласниками за домовленістю між ними.

У разі поділу спільного майна між співвласниками право спільної часткової власності на нього припиняється.

Договір про поділ нерухомого майна, що є у спільній частковій власності, укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню.

Дана стаття жодним чином не регулює визнання права власності на частину будинку, а тільки - поділ будинку в натурі.

Відповідачка в судовому засіданні не заперечувала проти поділу будинку, а заперечувала проти позову про визнання права власності.

З порушенням процесуального права суд прийняв заяву позивачки про зміну позовних вимог. Ця заява в порушення чинного законодавства не була вручена відповідачці, яка взагалі не була зазначена в заяві.

Суд, прийнявши заяву позивачки про часткову відмову від позовних вимог з грубим порушенням чинного процесуального права, грубо порушив права відповідачки, зазначивши в рішенні тільки виділену позивачці частину будинку, при цьому проігнорувавши чинне матеріальне право та не зазначив виділену відповідачці частину.

Рішенням суду поділений спірний будинок в натурі, що передбачено ст. 367 Цивільного кодексу України, але чомусь суд в своєму рішенні навіть не послався на дану норму матеріального права.

Просить рішення Ірпінського міського районного суду Київської області від 20.08.2019 р. скасувати і ухвалити нове рішення яким:

Поділити житловий будинок з господарськими спорудами, що знаходиться в АДРЕСА_1 між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в натурі.

Виділити ОСОБА_1 коридор 2-1 площею 3,7 кв.м., житлову кімнату 2-2 площею 17,5кв.м. , господарські споруди -огорожу №1, ворота з хвірткою №2, колодязь №3, житлового будинку що знаходиться в АДРЕСА_1.

Виділити ОСОБА_2 кладову 1-1, площею 3,6 кв. м.. санвузол 1-2 площею 3,1 кв.м., коридор 1-3 площею 11,4 кв.м., житлову кімнату 1-4 площею 8,5 кв.м., господарські споруди - огорожу №4,огорожу №5, ворота №6,житлового будинку що знаходиться в АДРЕСА_1.

Виділити належну ОСОБА_1 1/2 частину житлового будинку будинку літ. А загальною площею 21,2, житловою площею 17,5 кв.м., а саме коридор 2-1 площею 3,7 кв.м., житлова кімната 2-2 площею 17,5кв.м. з господарськими спорудами -огорожа №1, ворота з хвірткою №2, колодязь №3, що знаходиться в АДРЕСА_1 в окремий індивідуально визначений об'єкт нерухомого майна.

Виділити належну ОСОБА_2 1/2 частину житлового будинку літ. А загальною площею 26,6, житловою площею 8,5 кв.м., а саме кладова 1-1, площею 3,6 кв. м., санвузол 1-2 площею 3,1 кв.м. , коридор 1-3 площею 11,4 кв.м., житлова кімната 1-4 площею 8,5 кв.м. з господарськими спорудами -огорожа №4,огорожа №5, ворота №6, що знаходиться в АДРЕСА_1 в окремий індивідуально визначений об'єкт нерухомого майна.

Припинити право спільної часткової власності на житловий будинок з господарськими спорудами , що знаходиться в в АДРЕСА_1.

В позові про визнання права власності відмовити.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 07 жовтня 2019 року справу призначено судді-доповідачу Голуб С.А.

ОСОБА_1. та її представника адвокат Нестиришин Т.С. в судовому засіданні підтримали апеляційну скаргу.

ОСОБА_2. заперечувала проти задоволення апеляційної скарги.

Колегія суддів, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, заслухавши учасників справи, які з'явилися в судове засідання, доходить висновку що апеляційна скарга підлягає до задоволення з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що у вересні 2017 року ОСОБА_2 придбала на прилюдних торгах (аукціоні) 1/2 частку житлового будинку, котрий знаходиться за адресою: АДРЕСА_1. Відповідно до Свідоцтва про придбання майна з прилюдних торгів (аукціону) від 27.10.2017 р., реєстр. № 2849, придбана нею 1/2 частка будинку має загальну площу 26,6 кв.м. Право власності на придбане майно зареєстроване відповідно до чинного законодавства у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно - Витяг з Державного реєстру від 27.10.2017 р., номер запису про право власності 23054507.

Власником іншої 1/2 частки будинку є ОСОБА_1. згідно зі Свідоцтвом про право на спадщину за заповітом. Житловий будинок № АДРЕСА_1 належить позивачу та ОСОБА_1. на праві спільної часткової власності з розмірами часток по 1/2, будинок розділений стіною на дві відокремлені частини та має два самостійні виходи.

На праві особистої власності позивачу належить земельна ділянка площею 0,0682 га з кадастровим номером :01:058:0056 на АДРЕСА_1; на цій земельній ділянці розташована належна їй половина будинку. Відповідачці ОСОБА_1. на праві особистої власності належить земельна ділянка площею 0,0713 га з кадастровим номером :01:058:0097 на АДРЕСА_1; на цій земельній ділянці розташована належна їй половина будинку. Земельні ділянки відокремлені одна від одної парканами і мають окремі в'їзди.

З метою припинення права спільної часткової власності на будинок та поділу будинку, позивач з ОСОБА_1. дійшла попередньої згоди щодо нотаріального посвідчення відповідного Договору. Для цього було отримано необхідні документи:

1.Технічний паспорт на окрему частину житлового будинку;

2. Висновок щодо технічної можливості поділу житлового будинку від 20.03.2018 р. № 34, згідно якого "за технічними показниками об'єкт може бути поділено";

3. висновок Відділу містобудування та архітектури Ірпінської міської ради від 30.03.2018 р. № 90, згідно якого "є технічна можливість виділення в окремі об'єкти власності частин житлового будинку, а саме:

- частину житлового будинку літ. "А", що належить гр. ОСОБА_2 та розташована в АДРЕСА_1 з відповідними господарськими будівлями та спорудами, а саме: кладову 1-1 площею 3,6 м2, санвузол 1-2 площею 3,1 м2, коридор 1-3 площею 11,4 м2, житлову кімнату 1-4 площею 8,5 м2: загальною площею 26,6 м2, житловою площею 8,5 м2; огорожі № 4, 5, ворота № 6 з присвоєнням нового адресного номеру АДРЕСА_2.

Після виділення частини житлового будинку, що знаходиться у власності гр. ОСОБА_2 в окремий об'єкт власності в АДРЕСА_1 присвоїти земельній ділянці площею 0,0682 га (кадастровий номер земельної ділянки: :01:058:0056) новий адресний номер АДРЕСА_2.

- частину житлового будинку літ. "А", що належить гр. ОСОБА_1 та розташовану в АДРЕСА_1 з відповідними господарськими будівлями та спорудами, а саме: коридор 2-1 площею 3,7 м2, житлову кімнату 2-2 площею 17,5 м2: загальною площею 21,2 м2, житловою площею 17,5 м2; огорожу № 1, ворота з хвірткою № 2, колодязь № 3 та залишити адресний номер АДРЕСА_1.

Після виділення частини житлового будинку, що знаходиться у власності гр. ОСОБА_1 в окремий об'єкт власності в АДРЕСА_1 залишити земельній ділянці площею 0,0713 га (кадастровий номер земельної ділянки: :01:058:0097) адресний номер АДРЕСА_1."

Сторони не уклали Договір про поділ будинку, оскільки Ворзельська селищна рада,посилаючись на Порядок надання та зміни адреси об'єктам нерухомості в селищі Ворзель (затверджений рішенням Ворзельської селищної ради від 12.04.2013 р. № 502-29-VI), своїм листом від 27.04.2018 р. № 02-15/749 повідомила, що належна позивачці частина будинку ще "не є об'єктом окремого майна", тому "лише після виділення частини житлового будинку в окремий об'єкт власності, можливо присвоїти новий адресний номер".

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що запропонований позивачем варіант розподілу об'єкту нерухомого майна - житлового будинку в АДРЕСА_1 співрозмірний належній їй 1/2 частині вказаного житла, а тому ця частина може бути виділена в окремий об'єкт з визнанням на нього права власності позивачки.

Судова колегія не погоджується з таким висновком суду першої інстанції враховуючи таке.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Статтею 5 ЦПК України передбачено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Частиною другою статті 16 ЦК України передбачено, що одним із способів захисту цивільних прав та інтересів судом може бути визнання права, у тому числі права власності на майно. Суд також може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Відповідно до ст. 355,356 ЦК України встановлено, що майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю.

Статтею 358 ЦЦК України встановлений порядок користування співвласниками спільною частковою власністю. Так право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою.

Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю.

Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації.

Якщо договір між співвласниками про порядок володіння та користування спільним майном відповідно до їхніх часток у праві спільної часткової власності посвідчений нотаріально, він є обов'язковим і для особи, яка придбає згодом частку в праві спільної часткової власності на це майно.

Згідно зі статтею 367 Цивільного кодексу України майно, що є у спільній частковій власності, може бути поділене в натурі між співвласниками за домовленістю між ними.

У разі поділу спільного майна між співвласниками право спільної часткової власності на нього припиняється.

Договір про поділ нерухомого майна, що є у спільній частковій власності, укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню».

Інших підстав визнання права власності на частку у спільному майні як на окремий об'єкт нерухомості крім поділу будинку в натурі, законом не передбачено.

Суд першої інстанції встановив, що сторони є співвласниками житлового будинку по 1/2 частині кожен. Сторони не заперечували цих обставин, однак письмових доказів, які б доводили право власності ОСОБА_1 на 1/2 частину будинку матеріали справи не містили. Матеріали справи також не містять технічної характеристики усього будинку, із яких приміщень він складається, його загальна площа. Без цих доказів суд не міг встановити обставини, що мають значення для справи.

Копію свідоцтва про право на спадщину за заповітом на Ѕ частину спірного будинку на ім'я ОСОБА_1., а також копію технічного паспорта на будинок ОСОБА_1. надала суду при розгляді її апеляційної скарги.

Разом із тим, позивач заявила позовні вимоги не про поділ будинку, а про визнання права власності на конкретно визначені приміщення. Оскільки не заявлявся позов про поділ майна, відповідно не призначалась і експертиза щодо можливості такого поділу в якій містились би дані щодо усього будинку, можливості його поділу відповідно до ідеальних часток, або з відхиленнями від ідеальної частки.

До позовної заяви позивачка додала висновок щодо технічної можливості поділу будинку, підписаний керівником ТОВ "БТІ КОНСАЛТИНГ", з якого вбачається, що будинок загальною площею 47,8 кв.м. Тобто ідеальні частки співвласників становлять 23,9 кв.м.

Однак позивач просила визнати за нею право власності на частину будинку площею 26,6 кв.м., що перевищує ідеальну частку на 2,7 кв.м.

Таким чином рішенням суду першої інстанції порушуються права ОСОБА_1. як співвласника будинку, оскільки на підставі рішення суду припиняє існування такий об'єкт нерухомості як будинок № АДРЕСА_1, який знаходився у спільній частковій власності і визнається за ОСОБА_2 право власності на його частину, при цьому не зазначається її розмір. Також судом не вирішується питання щодо виникнення у ОСОБА_1. права власності на окремий об'єкт нерухомості із зазначенням технічних характеристик такого об'єкту. Тобто на підставі оскаржуваного рішення суду ОСОБА_1. втрачає право спільної часткової власності на об'єкт нерухомості і не набуває права власності на новий окремий об'єкт нерухомості.

У відповідності до положень ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю та ухвалення нового рішення серед іншого є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права. При цьому неправильним застосуванням норм матеріального права вважається неправильне тлумачення закону, або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню.

Судова колегія вважає, що при ухваленні рішення суд першої інстанції неправильно застосував норми матеріального права, рішення ухвалене при неповному з'ясуванні обставин справи, а тому воно підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення.

Відповідно до правил частини 1 статті 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Оскільки позивач підставою позову зазначала набуття нею у власність з прилюдних торгів Ѕ частину будинку з конкретно визначеними приміщеннями, способом захисту обрала визнання права власності на ці конкретно визначені приміщення будинку як на окремий об'єкт нерухомості, позовних вимог про поділ будинку не заявляла, а суд не може виходити за межі позовних вимог, судова колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню. Судова колегія не може поділити будинок між сторонами в натурі, скільки такі позовні вимоги не заявлялись в суді першої інстанції. З врахуванням наведеного, рішення суду підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позову.

Відповідно до положень ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов'язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Таким чином з ОСОБА_2 підлягає стягненню на користь ОСОБА_1 судовий збір, сплачений останньою при зверненні до суду з апеляційною скаргою у розмірі 1692 грн. 07 коп.

Керуючись ст.ст. 141, 374, 376, 382-384 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Ірпінського міського суду Київської області від 20 серпня 2019 року скасувати і ухвалити нове рішення.

В задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1, Ворзельської селищної ради про припинення права спільної часткової власності та визнання права власності відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 1692 грн. 07 коп. сплаченого нею судового збору за подачу апеляційної скарги.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів. У разі проголошення вступної та резолютивної частини цей строк обчислюється з дня виготовлення повного судового рішення.

Повне судове рішення виготовлено 06 грудня 2019 року.

Реквізити сторін:

Позивач: ОСОБА_2, зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_3, РНОКПП НОМЕР_1.

Відповідач: ОСОБА_1, зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1, РНОКПП НОМЕР_2.

Суддя-доповідач

Судді