Постанова

Іменем України

02 грудня 2019 року

м. Київ

справа № 712/13400/17

провадження № 61-46176св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Ступак О. В. (суддя-доповідач), Гулейкова І. Ю., Усика Г. І.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідачі: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

третя особа - територіальний сервісний центр № 7141,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_5 на рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 11 червня 2018 року у складі судді Пироженко В. Д. та постанову Апеляційного суду Черкаської області від 12 вересня 2018 року у складі колегії суддів: Фетісової Т. Л., Бородійчука В. Г., Бабенко В. М.,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог та рішень судів

У жовтні 2017 року ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , третя особа - територіальний сервісний центр № 7141, про визнання правочинів недійсними, скасування державної реєстрації транспортних засобів та визнання права власності на транспортні засоби.

Свої вимоги позивач мотивувала тим, що рішенням Черкаського районного суду Черкаської області від 29 березня 2017 року стягнуто із ОСОБА_3 на її користь борг за договором позики від 04 липня 2011 року в сумі 203 400,00 грн, проценти за позикою в сумі 146 968,70 грн, а також три проценти річних від простроченої суми за останні 5 років у сумі 30 510,00 грн, а всього 380 878,70 грн.

06 червня 2017 року їй стало відомо, що у Соснівському районному суді м. Черкаси призначено розгляд цивільної справи № 712/5805/17 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про поділ спільного майна подружжя. Ознайомившись із матеріалами вказаної справи їй стало відомо, що предметом спору зазначеної справи є лише автомобіль «Mercedes benz» (фургон), державний номерний знак НОМЕР_1 , та причіп легковий, державний номерний знак НОМЕР_2 , за яким здійснюється стягнення у порядку виконання вказаного рішення Черкаського районного суду Черкаської області від 29 березня 2017 року.

У позовній заяві ОСОБА_2 замовчаний той факт, що спільним майном подружжя є також автомобіль «Ford transit conect», державний номерний знак НОМЕР_3 , приблизною вартістю 7 500,00 дол. США, що еквівалентно 201 525,00 грн, та автомобіль ЗАЗ 11055, державний номерний знак НОМЕР_4 , приблизною вартістю 1 600,00 дол. США, що еквівалентно 42 992,00 грн, які придбані за час шлюбу і зареєстровані за ОСОБА_2 . Оскільки у позові ОСОБА_2 вирішується питання лише щодо частини спільного майна подружжя, то вважає, що такий позов спрямований на те, щоб унеможливити виконання згаданого рішення суду від 29 березня 2017 року, що є порушенням її прав як кредитора.

24 червня 2017 року ОСОБА_2 відчужила автомобіль ЗАЗ 11055, державний номерний знак НОМЕР_4 , та «Ford transit conect», державний номерний знак НОМЕР_3 , ОСОБА_4 . Проте, наміру створення правових наслідків за такими договорами у ОСОБА_2 та ОСОБА_4 не було, оскільки з моменту відчуження ОСОБА_2 та ОСОБА_3 користуються зазначеними автомобілями. Відчуження вказаних автомобілів здійснено із метою недопущення їх поділу в суді як спільного майна подружжя та унеможливлення виконання рішення Черкаського районного суду Черкаської області від 29 березня 2017 про стягнення з ОСОБА_3 380 878,70 грн.

Із урахуванням наведеного, позивач просила: визнати недійсним договір купівлі- продажу транспортного засобу ЗАЗ 110557, VIN НОМЕР_6 від 24 червня 2017 року № 7141/2017/514168;визнати недійсним договір купівлі-продажу транспортного засобу «Ford transit conect», VIN НОМЕР_5 від 24 червня 2017 року № 7141/2017/513885; скасувати державну реєстрацію транспортного засобу ЗАЗ 110557, VIN НОМЕР_6 від 24 червня 2017 року;скасувати державну реєстрацію транспортного засобу «Ford transit conect», VIN НОМЕР_5 від 24 червня 2017 року;виділити ОСОБА_3 у власність 1/2 частини автомобіля ЗАЗ 110557, VIN НОМЕР_6 із спільного майна подружжя;виділити ОСОБА_3 у власність 1/2 частини автомобіля «Ford transit conect», VIN НОМЕР_5 із спільного майна подружжя; звернути стягнення на 1/2 частини автомобіля ЗАЗ 110557, VIN НОМЕР_6 , виділених у власність ОСОБА_3 із спільної сумісної власності подружжя, визнавши за нею право власності на належну ОСОБА_3 1/2 частини автомобіля ЗАЗ 110557, VIN НОМЕР_6, що еквівалентно 5 500,00 грн у рахунок погашення боргу за рішенням Черкаського районного суду Черкаської області 29 березня 2017 року;звернути стягнення на 1/2 частини автомобіля «Ford transit conect», VIN НОМЕР_5 , виділених y власність ОСОБА_3 із спільної сумісної власності подружжя, визнавши за нею, право власності на належну ОСОБА_3 1/2 частини автомобіля «Ford transit conect», VIN НОМЕР_5 , що еквівалентно 89 042,53 грн у рахунок погашення боргу за рішенням Черкаського районного суду Черкаської області 29 березня 2017 року; виділити ОСОБА_2 у власність 1/2 частини автомобіля ЗАЗ 110557, VIN НОМЕР_6 із спільного майна подружжя;виділити ОСОБА_2 у власність 1/2 частини автомобіля «Ford transit conect», VIN НОМЕР_5 із спільного майна подружжя; звернути стягнення на 1/2 частини автомобіля ЗАЗ 110557, VIN НОМЕР_6 , виділених у власність ОСОБА_2 із спільної сумісної власності подружжя, визнавши за нею, право власності на належну ОСОБА_2 1/2 частини автомобіля ЗАЗ 110557, VIN НОМЕР_6, що еквівалентно 5 500,00 грн у рахунок погашення боргу за рішенням Черкаського районного суду Черкаської області від 29 березня 2017 року;звернути стягнення на 1/2 частини автомобіля «Ford transit conect», VIN НОМЕР_5 , виділених y власність ОСОБА_2 із спільної сумісної власності подружжя, визнавши за нею право власності на належну ОСОБА_2 1/2 частини автомобіля «Ford transit conect», VIN НОМЕР_5 , що еквівалентно 89 042,53 грн у рахунок погашення боргу за рішенням Черкаського районного суду Черкаської області від 29 березня 2017 року.

Рішенням Соснівського районного суду міста Черкаси від 11 червня 2018 року позов задоволено частково. Визнано недійсним договір купівлі-продажу № 7141/2017/514168 транспортного засобу ЗАЗ 110557, укладений 24 червня 2017 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_4 , та договір купівлі-продажу № 7141/2017/513885 транспортного засобу «Ford transit conect», VIN НОМЕР_5, укладений 24 червня 2017 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_4 . Вирішено здійснити перереєстрацію вказаних автомобілів із ОСОБА_4 на ОСОБА_2 Виділено ОСОБА_3 у власність 1/2 частини автомобіля ЗАЗ 110557 та 1/2 частини автомобіля «Ford transit conect» із спільного майна подружжя. Виділено ОСОБА_2 у власність 1/2 частини автомобіля ЗАЗ 110557 та 1/2 частини автомобіля «Ford transit conect» із спільного майна подружжя. В іншій частині позову відмовлено. Вирішено питання розподілу судових витрат.

Ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 22 червня 2018 року відмовлено у задоволенні заяви ОСОБА_1 про стягнення судових витрат.

Задовольняючи частково позов, суд першої інстанції виходив із того, що правочини на відчуження автомобілів є фіктивними, оскільки укладалися для того, щоб унеможливити звернення стягнення на вказане майно, а не для переходу права власності на автомобілі, що є підставою для визнання їх недійсними та скасування державної реєстрації транспортних засобів, яка проведена згідно з цими договорами.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог про звернення стягнення на майно, суд першої інстанції виходив із того, що ОСОБА_1 не довела факт, що боржник ОСОБА_3 брав у неї кошти у борг саме в інтересах сім`ї, а не для здійснення підприємницької діяльності, що унеможливлює звернення стягнення на спільне майно подружжя відповідачів у справі. У зверненні стягнення на належну ОСОБА_3 1/2 частини рухомого майна судом першої інстанції відмовлено з тих підстав, що вирішення цього питання відповідно до законодавства належить до компетенції державного виконавця у межах здійснення виконавчого провадження із виконання рішення суду, яким з ОСОБА_3 як боржника на користь позивача стягнуто борг за договором позики, а тому позивачем обрано неефективний спосіб захисту своїх прав.

Постановою Апеляційного суду Черкаської області від 12 вересня 2018 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилено. Рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 11 червня 2018 року залишено без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції мотивована тим, що висновки місцевого суду в частині відмови у задоволенні позову є законними та обґрунтованими. Позивач не надала суду першої інстанції належних доказів на підтвердження сплати витрат, понесених на правничу допомогу.

Короткий зміст та узагальнюючі доводи касаційної скарги

У жовтні 2018 року представник ОСОБА_1 - ОСОБА_5 подав до Верховного Суду касаційну скаргу на рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 11 червня 2018 року та постанову Апеляційного суду Черкаської області від 12 вересня 2018 року, в якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення судів попередніх інстанцій у частині стягнення витрат на правову допомогу та розміру стягнення із відповідачів на користь держави судового збору та ухвалити нове рішення, яким стягнути із відповідачів на користь позивача понесені витрати на правничу допомогу в судах попередніх інстанцій та стягнути із відповідачів на користь держави судовий збір за розгляд справи у суді першої інстанції у розмірі 15 914,55 грн та судовий збір за розгляд справи у суді апеляційної інстанції.

Касаційна скарга мотивована тим, що рішення судів у частині вирішення питання про стягнення із відповідачів на користь позивача витрат на правничу допомогу, а також розміру стягнення із відповідачів на користь держави судового збору є незаконними. На виконання вимог частини восьмої статті 141 ЦПК України представником позивача у судових дебатах заявлено клопотання про те, що всі докази на підтвердження понесених витрат на правову допомогу будуть подані протягом п`яти днів після ухвалення рішення, що підтверджується звукозаписом судового засідання. Квитанція про сплату витрат на правову допомогу від 13 червня 2018 року подана представником позивача 22 червня 2018 року в судовому засіданні, що підтверджується звукозаписом судового засідання.

Рух справи у суді касаційної інстанції

Ухвалою Верховного Суду від 07 листопада 2018 року відкрито касаційне провадження, витребувано цивільну справу та надано строк на подання відзиву на касаційну скаргу.

Згідно з частиною другою статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим (частина перша статті 263 ЦПК України).

Частиною першою статті 400 ЦПК України передбачено, що під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Позиція Верховного Суду

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду дійшов висновку, що касаційна скарга представника ОСОБА_1 - ОСОБА_5 не підлягає задоволенню із таких підстав.

Судами встановлено, що рішенням Черкаського районного суду Черкаської області від 29 березня 2017 року стягнуто із ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 заборгованість за договором позики від 04 липня 2011 року в сумі 203 400,00 грн, проценти за позикою в сумі 146 968,70 грн, а також три проценти річних від простроченої суми за останніх п`ять років, у сумі 30 510,00 грн, а всього 380 878,70 грн.

Відповідно до договору купівлі-продажу від 30 серпня 2016 року № 7141/2016/036451 ОСОБА_2 придбала у ОСОБА_6 автомобіль ЗАЗ 110557, державний номерний знак НОМЕР_4 , який у подальшому проданий ОСОБА_4 за договором купівлі-продажу транспортного засобу від 24 червня 2017 року № 7141/2017/514168.

Відповідно до договору купівлі-продажу транспортного засобу від 24 червня 2017 року № 7141/2017/513885 ОСОБА_2 продала ОСОБА_4 автомобіль «Ford transit conect», державний номерний знак НОМЕР_7 .

Нормативно-правове обґрунтування

Статтею 133 ЦПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу.

Згідно з вимогами статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Відповідно до частини восьмої статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та інше), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження).

Таким чином, якщо стороною буде документально доведено, що нею понесено витрати на правову допомогу, а саме: надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні таких витрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

Конструкція частини восьмої статті 141 ЦПК України свідчить про те, що законодавством не встановлено обов`язкової письмової форми для заяви про надання стороною доказів розміру витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, після ухвалення судового рішення. Така заява може подаватися як у письмовій, так і в усній формі. Законом визначені лише строки подання такої заяви - до закінчення судових дебатів у справі, та строки подання відповідних доказів - протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду.

Із такою заявою представник позивача звертався у судових засіданнях 08 травня та 11 червня 2018 року, що підтверджується наявними у матеріалах справи звукозаписами судових засідань.

13 червня 2018 року позивач звернулася до суду із заявою про компенсацію витрат на правничу допомогу, до якої надано розрахунок витрат на правову допомогу, договір про надання правової допомоги, акт прийому-передачі послуг за договором про надання правової допомоги, рахунок на оплату послуг.

Докази того, що позивач фактично здійснила оплату за надану їй правову допомогу у суді першої інстанції, а саме квитанція про одержання коштів на суму 38 902,35 грн, подано стороною позивача у судовому засіданні 22 червня 2018 року, тобто поза встановленими статтею 141 ЦПК України п'ятиденним строком, що підтверджується звукозаписом судового засідання. Вказана квитанція долучена до матеріалів справи апеляційним судом під час перегляду рішення суду першої інстанції.

За таких обставин, враховуючи те, що протягом п`яти днів після ухвалення судом першої інстанції рішення, позивач не надала належних доказів на підтвердження понесених нею витрат на правничу допомогу, що свідчить про не дотримання останньою встановленого процесуальним законом порядку надання таких доказів, а тому висновки судів попередніх інстанцій про відмову в стягненні із відповідачів на користь позивача витрат на правничу допомогу є правильними.

Верховним Судом не беруться до уваги доводи касаційної скарги про те, що суд першої інстанції неправильно стягнув із відповідачів на користь держави судовий збір, оскільки рішення суду у цій частині не стосується позивача та жодним чином не порушує її прав, розподіл судових витрат (стягнення судових витрат) не є позовною вимогою та не стосується суті спору. Рішення у цій частині може оскаржуватися лише державою в особі відповідного уповноваженого органу.

Сторонами не оскаржуються рішення судів попередніх інстанцій у частині вирішення вимог про визнання правочинів недійсними, скасування державної реєстрації транспортних засобів та визнання права власності на транспортні засоби, а тому суд касаційної інстанції не переглядає оскаржувані судові рішення у цих частинах.

Викладене дає підстави для висновку, що касаційна скарга є необґрунтованою, а тому підлягає залишенню без задоволення, а судовірішення судів попередні інстанцій - без змін із підстав, передбачених статтею 410 ЦПК України.

Керуючись статтями 409, 410, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_5 залишити без задоволення.

Рішення Соснівського районної суд м. Черкаси від 11 червня 2018 року та постанову Апеляційного суду Черкаської області від 12 вересня 2018 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді:О. В. Ступак

І. Ю. Гулейков

Г. І. Усик