ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/2873/19 Справа № 175/3349/18 Суддя у 1-й інстанції - Озерянська Ж.М. Суддя у 2-й інстанції - Свистунова О. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 березня 2019 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді - Свистунової О.В.,

суддів - Красвітної Т.П., Єлізаренко І.А.,

за участю секретаря - Гулієва М.І.о.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпро

апеляційну скаргу Відділу освіти, культури, молоді та спорту Дніпровської районної державної адміністрації Дніпропетровської області

на рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 13 листопада 2018 року

по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Відділу освіти, культури, молоді та спорту Дніпровської районної державної адміністрації Дніпропетровської області, третя особа - Дніпровська районна рада Дніпропетровської області, про поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку, -

В С Т А Н О В И Л А:

У серпні 2018 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, який в подальшому уточнювався та доповнювався, до Відділу освіти, культури, молоді та спорту Дніпровської районної державної адміністрації Дніпропетровської області, третя особа - Дніпровська районна рада Дніпропетровської області, про поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку.

Позовна заява мотивована тим, що з 1984 року вона працювала на посаді директора КЗ "Підгородненський навчально-виховний комплекс №4 "Загальноосвітня школа І-ІІІ ступенів - дошкільний навчальний заклад" Дніпровської районної ради Дніпропетровської області".

09 серпня 2018 року о 08:38 год. її було ознайомлено з наказом відповідача від 09.08.2018 року № 182-к/тр «Про звільнення з посади директора Комунального закладу «Підгородненський навчально-виховний комплекс №4 «Загальноосвітня школа І-ІІІ ступенів - дошкільний навчальний заклад» Дніпровської районної ради Дніпропетровської області» ОСОБА_1».

Позивачка зазначала, що стаття 41 КЗпП України визначає п'ять підстав, згідно з якими може бути розірваний трудовий договір з працівником з ініціативи власника або уповноваженого ним органу, однак з положень спірного наказу незрозуміло на якій підставі, відповідно до положень ст. 41 КЗпП України, її було звільнено з посади директора.

Крім того, 09.08.2018 року, в другій половині дня, вона потрапила до Центральної районної лікарні з діагнозом - загальне захворювання, гіпертонічний криз і з 09.08.2018 року по 17.08.2018 року включно, перебувала на лікарняному.

Власником та засновником КЗ "Підгородненський навчально-виховний комплекс №4 "Загальноосвітня школа І-ІІІ ступенів - дошкільний навчальний заклад" Дніпровської районної ради Дніпропетровської області" є Дніпровська районна рада. В той же час, повноваження органів виконавчої влади та місцевого самоврядування врегульовані ст. 37 Закону України "Про загальну середню освіту", де частина третя не передбачає наявність повноважень у органів виконавчої влади на звільнення керівника комунального загальноосвітнього закладу. Тобто, з моменту набрання чинності Закону України "Про освіту", повноваження відповідача в частині звільнення керівника комунального навчального закладу були припинені. Також, звільнення з посади відбулося без погодження з головою Дніпровської районної державної адміністрації.

Ураховуючи викладене, уточнивши позовні вимоги, позивачка просила суд: визнати незаконним та скасувати наказ Відділу освіти, культури, молоді та спорту Дніпровської районної державної адміністрації Дніпропетровської області від 09.08.2018 року № 182-к/тр «Про звільнення з посади директора Комунального закладу «Підгородненський навчально-виховний комплекс №4 «Загальноосвітня школа І-ІІІ ступенів - дошкільний навчальний заклад» Дніпровської районної ради Дніпропетровської області» ОСОБА_1»; поновити її на посаді директора КЗ "Підгородненський навчально-виховний комплекс №4 "Загальноосвітня школа І-ІІІ ступенів - дошкільний навчальний заклад" Дніпровської районної ради Дніпропетровської області"; стягнути з відповідача на її користь середній заробіток за час вимушеного прогулу в розмірі 29 557,20 грн.

Рішенням Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 13.11.2018 року позовні вимоги задоволено.

Визнано незаконним та скасовано наказ Відділу освіти, культури, молоді та спорту Дніпровської районної державної адміністрації Дніпропетровської області від 09.08.2018 року № 182-к/тр «Про звільнення з посади директора Комунального закладу «Підгородненський навчально-виховний комплекс №4 «Загальноосвітня школа І-ІІІ ступенів - дошкільний навчальний заклад» Дніпровської районної ради Дніпропетровської області» ОСОБА_1».

Поновлено ОСОБА_1 на посаді директора КЗ "Підгородненський навчально-виховний комплекс №4 "Загальноосвітня школа І-ІІІ ступенів - дошкільний навчальний заклад" Дніпровської районної ради Дніпропетровської області".

Стягнуто з Відділу освіти, культури, молоді та спорту Дніпровської районної державної адміністрації Дніпропетровської області на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу в розмірі 47 151,92 грн.

Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

Допущено негайне виконання рішення в частині поновлення на роботі.

В апеляційній скарзі Відділ освіти, культури, молоді та спорту Дніпровської районної державної адміністрації Дніпропетровської області, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить рішення скасувати та закрити провадження у справі.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом першої інстанції при ухваленні оскаржуваного рішення неповно з'ясовано обставини, що мають значення для справи та висновки суду не відповідають встановленим обставинам.

У відзиві на апеляційну скаргу, позивачка просить рішення суду першої інстанції залишити без змін, а скаргу відповідача - без задоволення.

Згідно з частиною 3 статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з положенням частини 2 статті 374 ЦПК України підставами апеляційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог частини 1 статті 367 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку суд переглядає справу за наявними і ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав.

Судом першої інстанції установлено, що з 1984 року ОСОБА_1 працювала на посаді директора КЗ "Підгородненський навчально-виховний комплекс №4 "Загальноосвітня школа І-ІІІ ступенів - дошкільний навчальний заклад" Дніпровської районної ради Дніпропетровської області".

09 серпня 2018 року на підставі наказу Відділу освіти, культури, молоді та спорту Дніпровської районної державної адміністрації Дніпропетровської області № 182-к/тр «Про звільнення з посади директора Комунального закладу «Підгородненський навчально-виховний комплекс №4 «Загальноосвітня школа І-ІІІ ступенів - дошкільний навчальний заклад» Дніпровської районної ради Дніпропетровської області» ОСОБА_1», ОСОБА_1 була звільнена з посади директора КЗ "Підгородненський навчально-виховний комплекс №4 "Загальноосвітня школа І-ІІІ ступенів - дошкільний навчальний заклад" Дніпровської районної ради Дніпропетровської області" згідно ст. 41 КЗпП України.

09 серпня 2018 року в другій половині дня ОСОБА_1 потрапила до Центральної районної лікарні з діагнозом - загальне захворювання, гепіртонічний криз, і в період з 09.08.2018 року по 17.08.2018 року включно перебувала на лікарняному, що підтверджується листком непрацездатності серія АДО № 940132.

Згідно довідки про доходи № 93 від 04.10.2018 року, виданої Відділом освіти, культури, молоді та спорту Дніпровської районної державної адміністрації Дніпропетровської області, заробітна плата ОСОБА_1 склала: за травень 2018 року - 17 047,03 грн., за червень 2018 року - 23 770,02 грн., за липень 2018 року - 4 380,52 грн. (а.с.62). Всього заробітна плата за два місяці складає 28 150,54 грн. та 20 відпрацьованих днів. Середньоденна заробітна плата позивачки складає 1407 грн. 52 коп. (28150,54 грн./20 днів = 1407 грн. 52 коп.). За період з 09.08.2018 року (день звільнення з посади) по 13.11.2018 року (день ухвалення рішення по справі) було 67 робочих дні, тобто середньомісячне число робочих днів у розрахунковому періоді складає 33,5 днів.

Тому, розмір середнього заробітку за час вимушеного прогулу становить 47 151,92 грн. (1407,52 грн. х 33,5 днів = 47151,52 грн.).

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з їх обґрунтованості та доведеності, прийшовши до висновку про незаконність звільнення позивачки, поновивши її на роботі та визнавши незаконним і скасувавши наказ Відділу освіти, культури, молоді та спорту Дніпровської районної державної адміністрації Дніпропетровської області від 09.08.2018 року № 182-к/тр «Про звільнення з посади директора Комунального закладу «Підгородненський навчально-виховний комплекс №4 «Загальноосвітня школа І-ІІІ ступенів - дошкільний навчальний заклад» Дніпровської районної ради Дніпропетровської області» ОСОБА_1».

Однак, колегія суддів у повній мірі погодитися з такими висновками суду не може, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 43 Конституції України, ст. 5-1 КЗпП держава гарантує працездатним громадянам, які постійно проживають на території України, правовий захист від незаконного звільнення, сприяння у збереженні роботи. Право громадян на працю забезпечується тим, що трудовий договір може бути розірваний лише з підстав і в порядку, передбаченому трудовим законодавством.

Стаття 41 КЗпП України визначає п'ять підстав, згідно з якими може бути розірваний трудовий договір з працівником з ініціативи власника або уповноваженого ним органу.

Відповідно до ч.3 ст. 40 КЗпП України не допускається звільнення працівника з ініціативи власника або уповноваженого ним органу в період його тимчасової непрацездатності (крім звільнення за пунктом 5 цієї статті), а також у період перебування працівника у відпустці.

Аналогічна позиція викладена в п.17 постанови Пленуму Верховного Суду України у "Про практику розгляду судами трудових спорів" від 06.11.1992 року № 9, в якій зазначено, що правила про недопустимість звільнення працівника в період тимчасової непрацездатності, а також у період перебування у відпустці (ч.3 ст. 40 КЗпП) стосуються як передбачених статтями 40, 41 КЗпП, так й інших випадків, коли розірвання трудового договору відповідно до чинного законодавства провадиться з ініціативи власника або уповноваженого ним органу. Розірвання трудового договору з ініціативи власника або уповноваженого ним органу не може бути визнано обґрунтованим, якщо в день звільнення працівнику видано лікарняний листок (довідку в установлених законом випадках) про його тимчасову непрацездатність.

Звільнення працівника з підстав, не передбачених законом, або з порушенням установленого законом порядку свідчить про незаконність такого звільнення та тягне за собою поновлення порушених прав працівника.

Таким чином, звільнивши позивачку в період її тимчасової непрацездатності, відповідач порушив норми ч.3 ст. 40 КЗпП України, що є самостійною підставою для поновлення його на роботі.

Листок непрацездатності на ім'я позивачки, який знаходиться в матеріалах справи у передбаченому законом порядку не оскаржений і не скасований.

Крім того, вирішуючи питання про незаконність звільнення позивачки, колегія суддів входить з наступного.

Відділ освіти, культури, молоді та спорту Дніпровської районної державної адміністрації Дніпропетровської області діє відповідно до Положення, яке затверджено розпорядженням голови Дніпровської районної державної адміністрації Дніпропетровської області від 28.11.2016 року № Р-421/0/291-16, і у своїй діяльності керується нормами Конституції України та іншими нормативно-правовими актами.

05 вересня 2017 року Верховною радою України був прийнятий Закон України "Про освіту" (набрав чинності 27.09.2017 року), яким були внесені відповідні зміни до Закону України "Про загальну середню освіту".

Так, відповідно до положень ч.2 ст. 26 Закону України "Про загальну середню освіту" передбачено, що керівник закладу загальної середньої освіти призначається на посаду та звільняється з посади рішенням засновника (засновників) закладу або уповноваженого ним (ними) органу.

Відповідно до п.1.2 Статуту Комунального закладу "Підгородненський навчально-виховний комплекс №4 "Загальноосвітня школа І-ІІІ ступенів - дошкільний навчальний заклад" Дніпровської районної ради Дніпропетровської області" встановлено, що власником та засновником Комунального закладу "Підгородненський навчально-виховний комплекс №4 "Загальноосвітня школа І-ІІІ ступенів - дошкільний навчальний заклад" Дніпровської районної ради Дніпропетровської області" - є Дніпровська районна рада (а.с.14-17).

В той же час, повноваження органів виконавчої влади та місцевого самоврядування врегульовані ст. 37 Закону України "Про загальну середню освіту", де частина 3 даної статті не передбачає наявність повноважень у органів виконавчої влади, в даному випадку повноважень Відділу освіти, культури, молоді та спорту Дніпровської районної державної адміністрації Дніпропетровської області на звільнення керівника комунального загальноосвітнього закладу.

Як установлено судом першої інстанції, так і судом апеляційної інстанції, погодження голови Дніпровської районної державної адміністрації стосовно звільнення ОСОБА_1 з посади директора загальноосвітньої школи відсутнє, тобто відповідач в порушення чинного Положення не отримав відповідного погодження від голови Дніпровської районної державної адміністрації на звільнення ОСОБА_1 з посади директора.

Разом з тим, представником відповідача до суду апеляційної інстанції були надані пояснення до апеляційної скарги, до яких була долучена копія службової записки від 09.08.2018 року з відміткою про погодження, проте не зазначено посаду та прізвище особи, яка підписала таке погодження, а тому колегія суддів не приймає її як належний доказ в силу ст. 77-80 ЦПК України.

Також, колегія суддів звертає увагу, що в матеріалах справи міститься службова записка від 09.08.2018 року, яка була надана представником відповідача в судовому засіданні суду апеляційної інстанції 19.02.2019 року, однак такої відмітки про погодження вона не містить (а.с.150).

Більш того, зазначена службова записка була надана вже після самого звільнення позивачки.

Відповідач за своїм статусом не є засновником або уповноваженим органом власника на прийняття рішення про звільнення керівників керівників закладів освіти комунальної форми власності в Дніпровському районі Дніпропетровської області.

Крім того, колегія вважає не доведеним посилання представника відповідача щодо делегування повноважень Дніпровської районної ради Дніпровській районній державній адміністрації саме з кадрових питань.

Аналізуючи положення спірного наказу про звільнення позивачки з посади, апеляційним судом встановлено, що відповідачем не обґрунтовано на якій правовій підставі (пункту статті) відповідно до положень ст. 41 КЗпП України, її було звільнено з посади директора загальноосвітньої шкоди.

Колегія суддів виходить з того, що дисциплінарна відповідальність повинна бути співмірна скоєному проступку. Враховує, що позивач самостійно усунула порушення, яке було підставою її звільнення та яке не спричинило негативних наслідків для закладу освіти, не вплинуло на сам процес роботи закладу освіти, не перервало виховну діяльність закладу освіти. Крім того, апелянт посилається на матеріальну шкоду спричинену дією позивачки, однак не конкретизуючи в чому така шкода полягала та якому розмірі вона наступила, але зазначає на можливість її наступлення, що є припущенням. А доводи та докази не можуть грунтуватись на припущеннях. Тому, саме звільнення позивачки, колегія суддів вважає надмірним дисциплінарним заходом застосованим до неї.

Доводи Відділу освіти, культури, молоді та спорту Дніпровської районної державної адміністрації Дніпропетровської області викладені в апеляційній скарзі, висновків суду першої інстанції не спростовують, всі були предметом перевірки в ході розгляду справи у суді першої інстанції та отримали належну правову оцінку і фактично зводяться до незгоди відповідача із висновками суду першої інстанції щодо відсутності підстав для звільнення позивачки, а також до незгоди з наданою судом оцінкою доказів, якими позивачка обґрунтовувала незаконність свого звільнення.

Посилання відповідача в апеляційній скарзі на наявність в діях позивачки ознак кримінального злочину, колегією суддів не приймаються до уваги, оскільки наведене не підтверджено відповідними доказами.

Згідно ч.ч.1,6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Наведені в апеляційній скарзі інші доводи не спростовують висновків місцевого суду, зводяться до переоцінки доказів і незгоди із висновками суду щодо обставин справи.

Відповідно до частини 1 статті 89 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Разом з тим, колегія суддів не може погодитися з рішенням суду в частині скасування наказу Відділу освіти, культури, молоді та спорту Дніпровської районної державної адміністрації Дніпропетровської області від 09.08.2018 року № 182-к/тр «Про звільнення з посади директора Комунального закладу «Підгородненський навчально-виховний комплекс №4 «Загальноосвітня школа І-ІІІ ступенів - дошкільний навчальний заклад» Дніпровської районної ради Дніпропетровської області» ОСОБА_1».

Колегією суддів встановлено, що оспорюваний наказ виданий відповідною посадовою особою і в межах його компетенції, тобто жодних підстав для скасування наказу немає, а оскільки, позивач звільнений з роботи з порушенням норм трудового законодавства, тобто незаконно, то цей наказ, щодо звільнення позивача, може бути визнаний лише незаконним.

Однак, суд першої інстанції на зазначене увагу не звернув та помилково прийшов до висновку про скасування оспорюваного наказу.

Відповідно до пункту 4 частини 1 статті 376 ЦПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

На підставі викладеного, колегія суддів прийшла до висновку, що рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 13.11.2018 року в частині скасування наказу Відділу освіти, культури, молоді та спорту Дніпровської районної державної адміністрації Дніпропетровської області від 09.08.2018 року № 182-к/тр «Про звільнення з посади директора Комунального закладу «Підгородненський навчально-виховний комплекс №4 «Загальноосвітня школа І-ІІІ ступенів - дошкільний навчальний заклад» Дніпровської районної ради Дніпропетровської області» ОСОБА_1» підлягає скасуванню з постановленням в цій частині нового про відмову в задоволенні вказаної позовної вимоги. В іншій частині рішення залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 259,268,374,376,381,382,383,384 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Відділу освіти, культури, молоді та спорту Дніпровської районної державної адміністрації Дніпропетровської області - задовольнити частково.

Рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 13 листопада 2018 року в частині скасування наказу Відділу освіти, культури, молоді та спорту Дніпровської районної державної адміністрації Дніпропетровської області від 09.08.2018 року № 182-к/тр «Про звільнення з посади директора Комунального закладу «Підгородненський навчально-виховний комплекс №4 «Загальноосвітня школа І-ІІІ ступенів - дошкільний навчальний заклад» Дніпровської районної ради Дніпропетровської області» ОСОБА_1» - скасувати та постановити в цій частині нове, яким відмовити в задоволенні вказаної позовної вимоги.

В іншій частині рішення залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та протягом тридцяти днів може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду з дня складання повного судового рішення.

Головуючий О.В. Свистунова

Судді: Т.П. Красвітна

І.А. Єлізаренко