Справа № 368/1506/19
У Х В А Л А

Іменем України

"09" грудня 2019 р. Суддя Кагарлицького районного суду Київської області розглянувши в м. Кагарлику заяву ОСОБА_1 про вжиття заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на нерухоме майно в справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Кагарлицька районна державна нотаріальна контора Київської області про визнання житлового будинку спільною сумісною власністю подружжя, визнання договору дарування недійсним, визнання права власності на Ѕ частину житлового будинку,-

ВСТАНОВИВ:

В заяві про забезпечення позову позивач просить суд вжити заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на домоволодіння загальною площею 72,1 кв.м., яке розташоване за адресою: АДРЕСА_1 (право власності на яке зареєстровано за Відповідачем - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . До набрання чинності рішенням у справі заборонити будь-яким особам у будь-який спосіб вчиняти будь-які дії щодо спірного нерухомого майна: домоволодіння, загальною площею 72,1 кв.м., яке розташоване за адресою: АДРЕСА_1

Обгрунтувала заяву тим, що вона звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про визнання житлового будинку спільною сумісною власністю подружжя, визнання договору дарування недійсним, визнання права власності на Ѕ частину житлового будинку загальною площею 72,1 кв.м., яке розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , укладений між чоловіком Позивача ОСОБА_3 , та ОСОБА_2 , посвідчений державним нотаріусом Кагарлицької державної нотаріальної контори Воловенко Р.П. 24 червня 2003 року та зареєстровано в реєстрі за №2663.

Укладений договір дарування порушує права Позивача, яка в силу похилого віку і стану здоров`я, укладаючи договір, мала на меті відчуження на користь Відповідача будинку, який був її єдиним житлом, лише за умови довічного утримання, забезпечення харчуванням, утриманням будинку в належному стані для проживання, надання матеріальної допомоги на лікування та інші необхідні речі.

Проте, на цей час існують обставини, які значно можуть ускладнити або взагалі зробити неможливим виконання рішення суду.

Так, Відповідач впевнено заявляє, що спірне домоволодіння є її особистою власністю у зв`язку з тим, що право власності набуте нею саме на підставі договору дарування, а не договору довічного утримання. Станом на цей час Відповідач взагалі відмовляється спілкуватися з Позивачем, виконувати обіцяний нею догляд за ОСОБА_1 та погрожує продати будинок іншим особам та виселити Позивача з її єдиного житла.

Відповідач має можливість в будь-який момент продати спірне домоволодіння, що значно ускладнить в подальшому застосування до договору дарування домоволодіння від 24.06.2003 року, посвідченого державним нотаріусом Кагарлицької державної нотаріальної контори наслідки недійсності правочину, а саме, повернення у власність попередньому власнику ОСОБА_1 , домоволодіння загальною площею 72,1 кв.м., яке розташоване за адресою: АДРЕСА_1 .

Зважаючи на предмет спору, характер спірних правовідносин, те, що існує реальний ризик утруднення та унеможливлення виконання рішення по даній справі, Позивач вимушена звернутися до суду з заявою про вжиття заходів щодо забезпечення позову.

За ч.ч. 1, 2 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Судом встановлено слідуюче.

Відповідно до ч. 3 ст. 153 ЦПК України суд розглядаючи заяву про забезпечення позову, може викликати особу, яка подала заяву про забезпечення позову, для надання пояснень або додаткових доказів, що підтверджують необхідність забезпечення позову, або для з`ясування питань, пов`язаних із зустрічним забезпеченням.

Згідно ст. 149 ч.1 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених ст. 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Згідно ст. 149 ч.2 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Ст. 150 ЦПК України передбачено, що одним із видів забезпечення позову є заборона вчиняти певні дії.

Ухвалою суду від 05 грудня 2019 року у зв`язку з розглядом заяви ОСОБА_1 про вжиття заходів забезпечення позову викликано представника позивача адвоката Романцову Тетяну Володимирівну для подання доказів про погрози відповідача продати спірний будинок та виселити позивача, так як цими обставинами обґрунтована заява.

05.12.2019 року адвокату Романцовій Т.В. направлено ухвалу про виклик до суду для подання додаткових доказів.

Однак, адвокат Романцова Т.В. до суду не прибула та додаткових доказів про реальні погрози відповідача продати спірний будинок та виселити позивача не подала. Тому не доведено, що невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся.

А тому на підставі вище викладеного в задоволені заяви про забезпечення позову слід відмовити.

Керуючись ст.149-152 ЦПК України, суддя,-

ухвалив:

В задоволені заяви - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду протягом 15 днів з дня складення повного тексту ухвали який складено 09.12.2019 року.

Суддя В.І. Кириченко