Справа № 306/1938/18
П О С Т А Н О В А

Іменем України

01 липня 2019 року м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі

головуючого судді КОНДОРА Р.Ю.

суддів СОБОСЛОЯ Г.Г., ГОТРИ Т.Ю.

при секретарі ЮРОЧКО А.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Ужгороді цивільну справу № 306/1938/18 за позовом Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача Товариство з обмеженою відповідальністю «Свалявський ЛПК», про стягнення боргу, за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» на ухвалу Свалявського районного суду від 22 березня 2019 року, повний текст якої складено 22 березня 2019 року, головуюча суддя Ганчак Л.Ф., -

встановив:

Позивач ПАТ «Державний ощадний банк України» оскаржив ухвалу Свалявського районного суду від 22.03.2019, якою вищеназваний позов залишено без розгляду. Сторона вказує на порушення судом норм процесуального права. Так, суд залишив заяву без розгляду з підстави, передбаченої п. 8 ч. 1 ст. 257 ЦПК України внаслідок відкриття провадження у справі за заявою, поданою без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу та несплати судового збору і неусунення позивачем цих недоліків у встановлений судом строк. Суд вказав, що «до позовної заяви не додано документів, які дають можливість суду зробити висновки щодо існуючої заборгованості по кредитному договору, допущеної основним позичальником ТОВ «Свалявський ЛПК», а тому судом було відкрито провадження в справі, проте, позовна вимога не відповідає вимогам ст. 175, 177 ЦПК України, з цих підстав, позов слід залишити без розгляду».

Однак, такі висновки не відповідають дійсним обставинам справи, оскільки усі необхідні документи, розрахунки і докази позивачем були надані, включно з преюдиційним у цій справі судовим рішенням. Крім того, суд фактично не вжив заходів для повного і об`єктивного з`ясування обставин справи, не дав належної оцінки доказам, не виконав інших вимог цивільного судочинства.

Позивач просить ухвалу скасувати, справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Заслухавши доповідь судді, пояснення представників: позивача ПАТ «Державний ощадний банк України» адвоката Мартиняка В.В., який апеляцію підтримав, третьої особи ТОВ «Свалявський ЛПК» Татача І.Г ОСОБА_2 , який залишив вирішення питання на розсуд суду, розглянувши на підставі ст. 372 ч. 2 ЦПК України справу за відсутності відповідача ОСОБА_1 , обговоривши доводи учасників процесу, перевіривши матеріали справи, суд приходить до такого.

З матеріалів справи вбачається, що ПАТ «Державний ощадний банк України» пред`явило до ОСОБА_1 позов про стягнення боргу за кредитним договором від 29.09.2016 № 290916 у сумі 784523,66 грн, укладеним із ТОВ «Свалявський ЛПК», як до поручителя за виконання зобов`язання позичальником (а.с. 2-5).

Ухвалою судді Свалявського районного суду від 19.11.2018 відкрито провадження в справі (а.с. 54). Отже, суд визнав заяву такою, що відповідає вимогам ст.ст. 175, 177 ЦПК України.

Ухвалою судді Свалявського районного суду від 17.12.2018 було закрито підготовче провадження в справі (а.с. 61).

14.01.2019 до суду від позивача надійшла копія рішення Господарського суду Закарпатської області від 07.11.2018 у справі № 907/542/18, що набрало законної сили 04.12.2018, яким задоволено позов ПАТ «Державний ощадний банк України» до ТОВ «Свалявський ЛПК» про стягнення боргу за кредитним договором від 29.09.2016 № 290916 у сумі 784523,66 грн, а також копія наказу суду, виданого 17.12.2018 (а.с. 66-68).

На 30.01.2019 і на 18.02.2019 судом призначалися судові засідання, розгляд справи в яких відкладався через неявку в засідання відповідача ОСОБА_1 та клопотання третьої особи (а.с. 77-80, 84).

21.03.2019 до суду надійшла заява ОСОБА_1 , якою від просив відмовити в позові, оскільки його стягнення провадиться з основного боржника ТОВ «Свалявський ЛПК» (а.с. 85). З листа ПАТ «Державний ощадний банк України» на адресу ТОВ «Свалявський ЛПК» від 13.02.2019 № 106.20-12/1/81, заяви банку від 01.03.2019 на ім`я приватного виконавця виконавчого округу Закарпатської області Лукечі О.В. випливає, що банк погодив боржнику графік погашення боргу, стягнутого рішенням господарського суду, та відкликав виконавчий документ, постановою приватного виконавця виконавчого округу Закарпатської області Лукечі О.В. від 04.03.2019 у виконавчому провадженні № 57968547 повернуто наказ Господарського суду від 17.12.2018 № 907/542/18 стягувачу на підставі ст. 37 ч. 1 п. 1 Закону України «Про виконавче провадження» (подання стягувачем заяви про повернення виконавчого документа) (а.с. 86-90).

У судовому засіданні 22.03.2019 за відсутності учасників процесу, доказів повідомлення яких судом про час і місце розгляду справи немає, суд залишив позов без розгляду на підставі п. 8 ч. 1 ст. 257 ЦПК України внаслідок відкриття провадження у справі за заявою, поданою без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, та несплати судового збору і неусунення позивачем цих недоліків у встановлений судом строк (а.с. 91, 92). Мотивуючи таке процесуальне рішення, суд вказав, що «до позовної заяви не додано документів, які дають можливість суду зробити висновки щодо існуючої заборгованості по кредитному договору, допущеної основним позичальником ТОВ «Свалявський ЛПК», а тому судом було відкрито провадження в справі, проте, позовна вимога не відповідає вимогам ст. 175, 177 ЦПК України, з цих підстав, позов слід залишити без розгляду».

Погодитись із ухвалою суду першої інстанції не можна, оскільки її постановлено з порушенням норм процесуального права.

Як установлено під час апеляційного розгляду справи, провадження в справі судом першої інстанції було відкрито, підготовче провадження в ній було закінчено, справа неодноразово призначалася до розгляду в судовому засіданні. Тобто, перешкод для судового провадження суд першої інстанції не вбачав.

Залишення заяви без розгляду на підставі п. 8 ч. 1 ст. 257 ЦПК України передбачає дотримання відповідної процедури: встановлення судом недоліків заяви, надання позивачу строку на їх усунення і лише в разі невиконання відповідних вимог суду залишення заяви без розгляду. Ці вимоги закону не були виконані, недоліки заяви суд не встановив, не довів їх до відома позивача, відповідної ухвали не постановляв, а одразу залишив позов без розгляду. Цим істотно були порушені процесуальні права позивача, який має право бути обізнаним про рух справи та діяти відповідно до чітких, зрозумілих і прийнятих та доведених до нього відповідно до процесуального закону вимог суду (ст.ст. 8, 12, 13, 43, 49 та інші норми ЦПК України).

Понад те, позивач не був і повідомлений про час і місце розгляду справи (ст.ст. 8, 128, 130, 211 ЦПК України), наявність заяви від 11.01.2019 про розгляд справи без представника позивача (а.с. 65) не звільняє суд від обов`язку повідомити сторону, яка вправі змінити свою процесуальну позицію, про час і місце розгляду справи, тим більше, в контексті вирішення питання про залишення заяви без розгляду. Тож позивач був позбавлений можливості висловити свою позицію з відповідного питання, виконати вимоги суду, коли б такі у належний процесуальний спосіб були поставлені.

Неможливо погодитись й із мотивами суду, з яких заяву було залишено без розгляду. По суті, заяву залишено без розгляду з мотивів, які означають необґрунтованість позову, відсутність доказів на підтвердження пред`явлених вимог. Однак, такі мотиви не можуть слугувати підставами для залишення позову без розгляду, оскільки питання про обґрунтованість та доведеність позову суд зобов`язаний вирішити при розгляді справи по суті (в тому числі, за наявності для того підстав з урахуванням вирішення відповідних клопотань, зміни позиції позивача, обсягу вимог тощо), за наслідками якого повинен прийняти рішення виходячи з оцінки наявних у справі доказів. Формулювання про те, що позовна вимога не відповідає вимогам ст. 175, 177 ЦПК України, цілком безпідставне, оскільки позовні вимоги викладені відповідно до фактичних і правових підстав позову, їх визначення є правом позивача і відкриваючи провадження в справі та призначаючи її до судового розгляду суд із цим погодився, позаяк жодних претензій із цього приводу не мав.

Наявність чинного судового рішення щодо стягнення боргу з ТОВ «Свалявський ЛПК» та дії, пов`язані з виконанням цього рішення і стягненням боргу з позичальника, не є перешкодою для пред`явлення вимог також і до поручителя ОСОБА_1 . Право пред`явлення до солідарних боржників вимоги про стягнення боргу повністю або частково як до кожного з них окремо, так і до всіх разом належить кредитору (ст. 543 ч. 1 ЦК України), це право він реалізує на власний розсуд (ст. 12 ч. 1, ст. 20 ч. 1 ЦК України). Питання, пов`язані з виконанням відповідних рішень (у разі задоволення вимог), не впливають на реалізацію цих прав кредитора як таких і вирішуються на стадії виконавчого провадження.

Під час апеляційного розгляду справи представник позивача ПАТ «Державний ощадний банк України» підтвердив позицію кредитора, яка полягає в тому, що він не втратив процесуального інтересу в справі, продовжує підтримувати вимоги до поручителя ОСОБА_1 , а безпідставне залишення позову без розгляду перешкоджає кредитору в доступі до правосуддя та в реалізації його законних майнових прав.

Відтак, суд першої інстанції не мав передбачених цивільним процесуальним законом підстав для залишення заяви без розгляду та порушив норми процесуального права, що призвело до постановлення незаконної ухвали і на підставі ст. 379 ч. 1 п. 4 ЦПК України тягне задоволення апеляції, скасування ухвали з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись ст. 374 ч. 1 п. 6, ст. 379 ч. 1 п. 4, ст. 382 ЦПК України, апеляційний суд

постановив:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» задовольнити, ухвалу Свалявського районного суду від 22 березня 2019 року скасувати, справу для продовження розгляду направити до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню не підлягає. Повне судове рішення складене 9 липня 2019 року.

Судді