Р І Ш Е Н Н Я

І м е н е м У к р а ї н и

03 грудня 2019 року м. Черкаси

Черкаський районний суд Черкаської області в складі:

головуючого-судді Смоляра О.А.

при секретарі Зарубі Н.М.

за участю позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

представника відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: служба у справах дітей Черкаської міської ради, про позбавлення батьківських прав,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулася з позовом до ОСОБА_4 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: служба у справах дітей Черкаської міської ради, про позбавлення батьківських прав . Свої вимоги обґрунтовує тим, що між сторонами було укладено шлюб, який на даний час розірвано. Від даного шлюбу в них є син - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Дитина проживає разом з нею та її цивільним чоловіком. Всі питання щодо виховання сина нею вирішуються самостійно без участі та підтримки з боку відповідача. Позивач зазначає, що відповідач самоусунувся від виконання своїх батьківських обов`язків по відношенню до сина, дошкільний навчальний заклад за весь час навчання сина не відвідував, не спілкувався з учителями, не забирав дитину після занять додому, батьківські збори жодного разу не відвідував та не брав участі в їх проведенні, відповідної фінансової підтримки для забезпечення повноцінного життя дитини не надає, має заборгованість по сплаті аліментів на утримання сина, притягувався до кримінальної відповідальності за збут наркотичних засобів та протягом останнього часу не здійснив жодних дій, які були спрямовані на спілкування з дитиною.

Позивач та представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримали, просили їх задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві.

Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечив, вважає, що зазначені позовні вимоги є безпідставними, оскільки на даний час ОСОБА_4 перебуває на заробітках, а тому в повній мірі не може брати участь у вихованні дитини. Зазначив, що позов необґрунтований, ґрунтується тільки на поясненнях позивача, доказів того, що позивач зверталась щодо примусового стягнення з відповідача аліментів та до служби у справах дітей щодо впливу на відповідача не надано, доказів щодо притягнення відповідача до кримінальної відповідальності не має, а тому позивачем не доведено факт систематичного невиконання батьківських обов`язків відповідачем. Просить суд в задоволенні позову відмовити.

Представник третьої особи служби у справах дітей Черкаської міської ради в судове засідання не з`явився про час та дату слухання справи повідомлений належним чином.

Свідок ОСОБА_6 в судовому засіданні показав, що проживає із позивачем 4 роки, шлюб уклали в березні 2019 року. З ними проживає син позивача - ОСОБА_7 , який називає його батьком та у них добрі відносини. Він та позивач здійснюють догляд за дитиною, дитина ходить в школу, займається спортом. Відповідача останній раз бачив 2 роки тому.

Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступні обставини та відповідні ним правовідносини.

Судом було встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 18 липня 2009 року, який було розірвано рішенням Черкаського районного суду Черкаської області від 06 вересня 2016 року.

Від шлюбу сторони мають малолітню дитину ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 , виданим Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Варвинського районного управління юстиції 20 січня 2012 року.

На теперішній час малолітня дитина проживає разом з позивачем за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується актом про обстеження умов проживання №237 виданого службою у справах дітей Черкаської міської ради від 17.08.2018 року.

Відповідно до ст. 150 Сімейного Кодексу України батьки зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя.

Відповідно до ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» на батьків покладається відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки зобов`язані виховувати дітей, піклуватися про їх здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку їх природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Згідно ст. 164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.

При цьому, вичерпний перелік підстав для позбавлення батьківських прав встановлено ч. 1 ст. 164 СК України, за змістом якої мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини.

Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яке тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (ст. 166 СК України).

Пунктом 15 Постанови Пленуму Верховного суду України № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» від 30 березня 2007 року позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують , та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

При вирішенні питання щодо позбавлення батьківських прав необхідно впевнитися не лише в невиконанні батьками обов`язків по вихованню, а також встановити, що вони ухиляються від їх виконання свідомо, тобто, що вони систематично, незважаючи на всі заходи попередження та впливу, продовжують не виконувати свої батьківські обов`язки.

Як одну з підстав для позбавлення відповідача батьківських прав позивач вважає ухилення відповідача від сплати аліментів. Жодного доказу позивачем з даного приводу не надано.

При розгляді даної справи судом не встановлено, що відповідач ухиляється від виконання батьківських обов`язків свідомо, тобто, що він систематично, продовжує не виконувати свої батьківські обов`язки, оскільки такі обставини не підтверджені належними та допустимими доказами.

У справі відсутні докази застосування до відповідача заходів впливу щодо неналежного виконання батьківських обов`язків у вигляді попередження з боку органів внутрішніх справ, накладення адміністративної відповідальності, бесіди, попередження з боку органу опіки та піклування, органів місцевого самоврядування.

Вирішення питання про позбавлення батьківських прав має ґрунтуватися на оцінці особистості відповідача, його поведінки; факт заперечення відповідача проти позову про позбавлення його батьківських прав також може свідчити про його інтерес до дитини (Рішення ЄСПЛ від 07 грудня 2006 року у справі «Хант проти України», § 54, § 58). З письмових пояснень відповідача у відзиві на позовну заяву та пояснень представника відповідача в судовому засіданні вбачається, що ОСОБА_4 бажає спілкуватися з дитиною, однак має місце створення перешкод у спілкуванні з дитиною з боку позивача та те, що на даний час ОСОБА_4 перебуває на заробітках, а тому не може в повній мірі брати участь у вихованні дитини.

З наведених обставин, суд критично ставиться до викладених у позові пояснень позивача щодо негативної характеристики відповідача, оскільки вони не найшли своє підтвердження в судовому засіданні

Позивач належним чином не вмотивувала та не довела власних доводів про обрання щодо відповідача такого крайнього заходу, як позбавлення батьківських прав, не надала належних та допустимих доказів невиконання відповідачем своїх батьківських обов`язків без поважних причин та те, що такий захід впливу застосовується в інтересах дитини, що має для суду переважне значення.

Судом встановлено відсутність свідомого нехтування відповідачем своїми батьківськими обов`язками, а також те, що батько дитини виявляє намір спілкуватись з дитиною, проти позбавлення батьківських прав заперечує.

У рішенні по справі «Хант проти України» від 07 грудня 2006 року Суд нагадує, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага (див. рішення у справі Olsson v. Sweden (N 2), від 27 листопада 1992 року, Серія A, N 250, ст. 35-36, п. 90)0, і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків.

Враховуючи викладене, а також приймаючи до уваги те, що переконливих доказів на підтвердження умисного ухилення відповідача від виконання своїх батьківських обов`язків щодо виховання дитини матеріали справи не містять, а відтак суд вважає, що позбавлення батьківських прав відповідача на даний час є передчасним, позов є недоведеним, у зв`язку з чим в задоволенні позовних вимог слід відмовити.

Суд вважає, що сам факт звернення позивача до суду з позовом про позбавлення батьківських прав, є достатнім стимулюючим заходом щодо спонукання відповідача змінити ставлення до виховання дитини, піклування про її фізичний і духовний розвиток, а також про належне матеріальне забезпечення.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 12,13,81,89,141, 280-283 ЦПК України,

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову - відмовити.

Учасники справи можуть ознайомитись з текстом судового рішенням, в електронній формі, на офіційному веб-порталі Єдиного державного реєстру судових рішень в мережі Інтернет - http://reyestr.court.gov.ua.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до судової палати у цивільних справах Черкаського апеляційного суду через Черкаський районний суд Черкаської області шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Повний текст рішення складено та підписано 05 грудня 2019 року.

Суддя: О. А. Смоляр