Провадження № 4-с/522/219/18
Справа № 2/1522/9060/11
УХВАЛА

23 січня 2019 року м. Одеса

Приморський районний суд м. Одеси

у складі: судді Бондар В.Я.,

за участі секретаря судового засідання Грищук В.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Одесі справу за скаргою Акціонерного товариства «УкрСиббанк» на дії державного виконавця Тарутинського районного відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області, -

ВСТАНОВИВ:

Заявник 11.12.2018 року звернувся до Приморського районного суду м. Одеси зі скаргою на дії державного виконавця Тарутинського районного відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області ОСОБА_1.

Скарга обґрунтована тим, що 09.11.2018 року представник АТ «УкрСиббанк» направив на поштову адресу Тарутинського ВДВС ГТУЮ в Одеській області виконавчий лист №2/1522/9060/11 виданий 30.12.2013 року Приморським районним судом м. Одеси про солідарне стягнення з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь АТ «УкрСиббанк» заборгованість за кредитним договором у розмірі 1 009 149,45 грн. 29.11.2018 року на адресу банку надійшло повідомлення про повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття до виконання, адже у виконавчому листі відсутня дата народження боржника. Заявник вважає такі дії державного виконавця неправомірними, у звязку з чим звернувся до суду.

Ухвалою суду від 14.12.2018 року скаргу АТ «УкрСиббанк» залишена без руху, заявнику надано 10-денний термін для усунення недоліків скарги.

Після усунення недоліків скарги, ухвалою суду від 14.01.2019 року провадження у справі відкрите, скаргу призначено до розгляду на 23.01.2019 року.

У судове засідання 23.01.2019 року учасники справи не зявилися, про час, дату та місце судового розгляду були повідомлені належним чином.

Відповідно до ч. 2 ст. 450 ЦПК України неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду.

У звязку з обмеженими строками розгляду справи, на підставі вимог законодавства, суд вважає за необхідне вирішити справу за скаргою по суті.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення учасників справи, приходить до висновку про задоволення заяви, зважаючи на наступне.

Судом встановлено, що Тарутинським районним відділом державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області повідомленням про повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття до виконання від 19.11.2018 року було повідомлено Акціонерне товариство «УкрСиббанк» про повернення виконавчого листа №2/1522/9060/11, виданого Приморським районним судом м. Одеси 30.12.2013 року щодо стягнення заборгованості з ОСОБА_3. Причиною повернення виконавчого листа стало те, що він не відповідає вимогам Закону України «Про виконавче провадження», а саме відсутня дата народження боржника.

Відповідно до ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Положеннями статті 1 Закону України "Про виконавче провадження" передбачено, що Виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Виконавець зобовязаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії (ст. 18 ч.1 Закону в редакції станом на час вчинення виконавчих дій).

Стаття 6 Конституції України визначає, що органи законодавчої, виконавчої та судової влади здійснюють свої повноваження у встановлених цією Конституцією межах і відповідно до законів України.

Згідно зі статтею 19 Конституції України особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов'язковими до виконання на всій території України. У п. 9 ч. 1 ст. 129 Конституції України вказано, що до основних засад судочинства віднесено обов'язковість рішень суду.

Зазначене конституційне положення відображено і у ст. 18 ЦПК України, згідно з якими судові рішення, що набрали законної сили, обов'язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Отже, виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Відповідно до статті 7 Закону України Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів державний виконавець є представником влади, діє від імені держави і перебуває під її захистом та уповноважений державою здійснювати діяльність з примусового виконання рішень у порядку, передбаченому законом.

Порядок виконання судових рішень та повноваження виконавців при вчиненні виконавчих дій визначені Законом України Про виконавче провадження.

Відповідно до ст. 1 Закону України Про виконавче провадження виконавче провадження, як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно з ч. 1 ст. 18 Закону Про виконавче провадження виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Згідно ч. 2 ст. 32 Конституції України й ч. 1 ст. 302 ЦК України не допускається збирання, зберігання, використання та поширення конфіденційної інформації про особу без її згоди, крім випадків, визначених законом, і лише в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та прав людини.

Офіційне тлумачення вказаного положення Конституції України міститься в Рішенні Конституційного Суду України від 20 січня 2012 року № 2-рп/2012, відповідно до пункту1 якого збирання, зберігання, використання та поширення конфіденційної інформації про особу без її згоди державою, органами місцевого самоврядування, юридичними або фізичними особами є втручанням в її особисте та сімейне життя, таке втручання допускається винятково у випадках, визначених законом, і лише в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та прав людини.

За положеннями ст. 431 ЦПК України виконавчий лист, судовий наказ, а у випадках, встановлених цим Кодексом, - ухвала суду є виконавчими документами. Виконавчий лист, судовий наказ, ухвала мають відповідати вимогам до виконавчого документа, встановленим законом.

Відповідно до вимог п. 3 та п. 4 ч. 1 ст. 4 Закону України Про виконавче провадження у виконавчому документі зазначаються: повне найменування (для юридичних осіб) або прізвище, ім'я та, за наявності, по батькові (для фізичних осіб) стягувача та боржника, їх місце знаходження (для юридичних осіб) або адреса місця проживання чи перебування (для фізичних осіб), дата народження боржника-фізичної особи, реєстраційний номер облікової картки платника податків або серія та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання в установленому порядку відмовилися від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку в паспорті) боржника (для фізичних осіб платників податків).

Частиною 1 статті 4 Закону України Про виконавче провадження передбачена також можливість зазначення інших даних, які ідентифікують боржника, та сприяють примусовому виконанню рішення, зокрема - реєстраційного номеру картки платника податків.

Відповідно до п. 6 ч. 4 ст. Закону України Про виконавче провадження, виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред'явлення, якщо виконавчий документ не відповідає вимогам, передбаченим цією статтею, або якщо стягувач не подав заяву про примусове виконання рішення відповідно до статті 26 цього Закону.

Повертаючи виконавчий документ стягувачу, державний виконавець посилався на відсутність в ньому дати народження боржника.

Між тим, згідно із п. 3 ч. 3 ст. 18 Закону з метою захисту інтересів стягувача державний виконавець має право одержувати безоплатно від державних органів, підприємств, установ, організацій незалежно від форми власності, посадових осіб, сторін та інших учасників виконавчого провадження необхідні для проведення виконавчих дій пояснення, довідки та іншу інформацію, в тому числі конфіденційну.

Про відсутність правових підстав для повернення виконавчого документу без виконання у зв'язку з відсутністю у виконавчому листі даних про особу боржника зазначено також у постановах Верховного Суду України від 25 червня 2014 р. у справі №6-62цс14 та в постанові від 21 травня 2014 р. у справі №6-45цс14, а саме: відсутність у виконавчому листі певних даних про особу боржника не є підставою для відмови державним виконавцем у відкритті виконавчого провадження.

В матеріалах справи відсутні дані про дату народження боржника, тому у стягувача відсутні правові механізми приведення виконавчого документа у відповідність з вимогами закону шляхом звернення до суду і сам він позбавлений можливості отримати конфіденційні дані відносно особи боржника, тоді як відсутність такої можливості у державного виконавця в суді не була доведена.

З урахуванням викладеного суд вважає, що державний виконавець, повертаючи виконавчий документ стягувачу, не у повній мірі скористався наданими йому законом правами та повноваженнями для своєчасного і повного виконання судового рішення і доказів протилежного суду не надав.

Відновлення порушених прав скаржника суд вважає можливим шляхом визнання дії державного виконавця неправомірними.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 2, 4, 10, 12, 48, 76, 81, 223, 247, 255, 258, 259, 260, 263, 268, 447, 450-451 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Скаргу Акціонерного товариства «УкрСиббанк» на дії державного виконавця Тарутинського районного відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області - задовольнити.

Визнати дії державного виконавця Тарутинського районного відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області ОСОБА_4 щодо повернення виконавчого листа №2/1522/9060/11 неправомірними.

Ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду шляхом подачі в 15-денний строк з дня її проголошення апеляційної скарги.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку на її оскарження, а в разі її оскарження - після розгляду справи апеляційним судом, якщо вона не буде скасована.

Повний текст ухвали суду складено 28.01.2019 року.

Суддя В.Я.Бондар