Справа № 196/316/19
№ провадження 2-о/196/40/2019
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 березня 2019 року смт.Царичанка

Царичанський районний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючої - судді ГУДИМ О.М.

за участі секретаря - Шевченко Т.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт.Царичанка Дніпропетровської області цивільну справу за заявою ОСОБА_1, ОСОБА_2, заінтересовані особи: ОСОБА_3, приватний нотаріус Царичанського районного нотаріального округу Дніпропетровської області ОСОБА_4, про встановлення факту постійного проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1, ОСОБА_2 звернулися із заявою про встановлення факту постійного проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини.

В обґрунтування своїх вимог вказали, що 06 червня 2018 року померла ОСОБА_5 (свідоцтво про смерть серії І-КИ №815817, видане Царичанським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області 06.06.2018 року).

Відповідно до довідки виконавчого комітету Ляшківської сільської ради Царичанського району Дніпропетровської області від 11.12.2018 року №69 ОСОБА_5 дійсно була зареєстрована та постійно проживала за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1 (згідно запису погосподарської книги №03 від 2016 року), на день смерті разом з нею мешкала: племінниця ОСОБА_3 В сільській раді заповіт від імені померлої ОСОБА_5 зареєстровано 18.03.2011 року за №06.

Проте, останні півроку вони постійно проживали разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, хоча зареєстровані за іншими адресами. Спадкодавець потребувала постійного догляду, у зв'язку з чим вони почергово брали участь у догляді, вправлялися по господарству, за власні кошти купували ліки, ночували.

Заповітом, зареєстрованим виконавчим комітетом Ляшківської сільської ради Царичанського району Дніпропетровської області 18.03.2011 року за №06 ОСОБА_5 земельну ділянку (пай), що належала їй на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії ІІ-ДП №116959 від 30.04.2002 року заповіла ОСОБА_2; житловий будинок з усіма господарськими, побутовими спорудами, що розташований по вул.Садова, 10 в с.Шарівка Царичанського району Дніпропетровської області, заповіла ОСОБА_1

17 січня 2019 вони звернулися до приватного нотаріуса Царичанського районного нотаріального округу із заявою щодо отримання свідоцтва про право на спадщину за заповітом після померлої 06.06.2018 року ОСОБА_5 та отримали постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії у зв'язку з пропуском строку прийняття спадщини.

Таким чином, їм необхідно встановити факт постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини.

Враховуючи вищевикладені обставини та посилаючись на ст.ст.293, 315 ЦПК України, прохають встановити факт постійного проживання ОСОБА_1 та ОСОБА_2 зі спадкодавцем на час відкриття спадщини після смерті ОСОБА_5, яка померла 06.06.2018 року.

Заявник ОСОБА_1 в судовому засіданні заявлені вимоги підтримав повністю та прохав їх задовольнити.

Заявник ОСОБА_2 в судове засідання не з'явилася, надіславши до суду заяву про розгляд справи у її відсутність, заявлені вимоги підтримує повністю та прохає їх задовольнити.

Заінтересована особа ОСОБА_3 в судове засідання не з'явилася, надіславши до суду заяву про розгляд справи у її відсутність, не заперечує проти задоволення заявлених вимог.

Заінтересована особа - приватний нотаріус Царичанського районного нотаріального округу ОСОБА_4 в судове засідання не з'явилася, надіславши до суду заяву про розгляд справи у її відсутність.

Свідки ОСОБА_6 та ОСОБА_7 в судовому засіданні показали, що є сусідами заявників, які з січня 2018 року разом зі своєю матір'ю ОСОБА_3 проживали з ОСОБА_5 по день смерті останньої, яка була їм бабусею, а їх матері тіткою, доглядали за нею та утримували господарство.

Суд, заслухавши думку заявника, покази свідків, перевіривши матеріали справи, вважає, що заява підлягає задоволенню за слідуючих підстав.

Згідно ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

В судовому засіданні встановлено, що 06 червня 2018 року померла ОСОБА_5 (свідоцтво про смерть серії І-КИ №815817, видане Царичанським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області 06.06.2018 року).

Відповідно до довідки виконавчого комітету Ляшківської сільської ради Царичанського району Дніпропетровської області від 11.12.2018 року №69 ОСОБА_5 дійсно була зареєстрована та постійно проживала за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1 (згідно запису погосподарської книги №03 від 2016 року), на день смерті разом з нею мешкала: племінниця ОСОБА_3, заінтересована особа в даній справі (а.с.8).

За життя 18.03.2011 року ОСОБА_5 склала заповіт, яким земельну ділянку (пай), що належала їй на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії ІІ-ДП №116959 від 30.04.2002 року заповіла ОСОБА_2; житловий будинок з усіма господарськими, побутовими спорудами, що розташований по вул.Садова, 10 в с.Шарівка Царичанського району Дніпропетровської області, заповіла ОСОБА_1 Заповіт посвідчений секретарем виконавчого комітету Ляшківської сільської ради Царичанського району Дніпропетровської області 18.03.2011 року, зареєстрований в реєстрі за №06 (а.с.9).

17 січня 2019 ОСОБА_1 звернувся до приватного нотаріуса Царичанського районного нотаріального округу із заявою щодо отримання свідоцтва про право на спадщину за заповітом після померлої 06.06.2018 року ОСОБА_5 та отримав постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії у зв'язку з пропуском строку прийняття спадщини (а.с.10).

Проте, в судовому засіданні встановлено, що з січня 2018 року заявники постійно проживали разом зі спадкодавцем ОСОБА_5 на час відкриття спадщини, хоча зареєстровані за іншими адресами. Спадкодавець потребувала постійного догляду, у зв'язку з чим вони почергово брали участь у догляді, утримували господарство, за власні кошти купували ліки.

Пунктом 23 Постанови Пленуму ВСУ від 30.05.2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування" зазначено, що якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв'язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не про встановлення факту прийняття спадщини.

Відповідно до положень ст.ст.1216-1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно з ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Зі змісту ст.1268 ЦК України для спадкоємців, які на час відкриття спадщини постійно проживали спільно із спадкодавцем, встановлюється презумпція прийняття спадщини, яка може бути спростована лише шляхом подання ними заяви про відмову від спадщини до нотаріальної контори.

Для того, щоб спадкоємець вважався таким, що прийняв спадщину, самого факту спільного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини недостатньо. Необхідно, щоб таке проживання було постійним.

При цьому, слід враховувати, що чинним законодавством не розкривається поняття постійного місця проживання фізичної особи, тому визнання цього факту розцінюється законом як встановлення факту, що має юридичне значення.

Статтею 315 ЦПК України визначено факти, які можуть встановлюватись у судовому порядку. Частиною другою даної норми передбачено, що у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Отже, виходячи з наведеного, встановлення факту постійного проживання ОСОБА_1, ОСОБА_2 та спадкодавця ОСОБА_5 породжує для заявників юридичні наслідки, від яких залежать їх майнові права, іншої можливості встановити цей факт заявники не мають.

За таких обставин, оскільки законом не визначено іншого, крім судового порядку встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, і факт постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, який просять встановити заявники, підтверджується письмовими матеріалами справи та показами свідків ОСОБА_6 та ОСОБА_7, наданими в судовому засіданні, згідно яких заявники ОСОБА_1 та ОСОБА_2 дійсно постійно проживали зі спадкодавцем ОСОБА_5 на час відкриття спадщини, суд приходить до висновку, що вимоги заявників є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.258, 263-265, 315-319, 354, п.п.15 п.15 ч.1 Перехідних положень Розділу ХІІІ ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Заявлені вимоги ОСОБА_1, ОСОБА_2, заінтересовані особи: ОСОБА_3, приватний нотаріус Царичанського районного нотаріального округу Дніпропетровської області ОСОБА_4, про встановлення факту постійного проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, задовольнити в повному обсязі.

Встановити той факт, що ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, уродженець ІНФОРМАЦІЯ_3, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, та ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, уродженка села Орлівка Царичанського району Дніпропетровської області, ідентифікаційний номер НОМЕР_2, на час відкриття спадщини, 06 червня 2018 року, постійно проживали за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_5 разом із спадкодавцем ОСОБА_5, яка померла 06 червня 2018 року.

Рішення може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення.

У відповідності до п.п.15.5 п.15 ч.1 Розділу ХШ Перехідних Положень ЦПК України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, тобто через Царичанський районний суд Дніпропетровської області.

Головуюча О.М.ГУДИМ