Справа № 500/105/18
Провадження № 2/500/923/19
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області у складі:
головуючий: суддя Швець В.М.,
за участю: секретаря судового засідання Кузьменко О.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Ізмаїл цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про повернення коштів, -
Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання викликалася належним чином, але не зявилася, про причини неявки суд не повідомила, заяву про розгляд справи за її відсутності не надходило. Враховуючи думку позивача, у відповідності до ст.280 ЦПК України, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи на підставі наявних у справі доказів.
У відповідності зі ст.13 ЦПК України суд розглядає справу в межах заявлених вимог на підставі представлених доказів.
Перевіривши матеріали справи, суд вважає позов обґрунтованим і таким, що має бути задоволеним частково.
Згідно до ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Відповідно до ст.1000 ЦК України за договором доручення одна сторона (повірений) зобов'язується вчинити від імені та за рахунок другої сторони (довірителя) певні юридичні дії. Правочин, вчинений повіреним, створює, змінює, припиняє цивільні права та обов'язки довірителя. Договором доручення може бути встановлено виключне право повіреного на вчинення від імені та за рахунок довірителя всіх або частини юридичних дій, передбачених договором. У договорі можуть бути встановлені строк дії такого доручення та (або) територія, у межах якої є чинним виключне право повіреного. Відповідно до ст.1003 ЦК України у договорі доручення або у виданій на підставі договору довіреності мають бути чітко визначені юридичні дії, які належить вчинити повіреному. Дії, які належить вчинити повіреному, мають бути правомірними, конкретними та здійсненними. Відповідно до ст.1004 ЦК України повірений зобов'язаний вчиняти дії відповідно до змісту даного йому доручення. Статтею 1005 ЦК України встановлено, що повірений повинен виконати дане йому доручення особисто. До обовязків повіреного, згідно до ст.1006 ЦК України, відноситься: - повідомляти довірителеві на його вимогу всі відомості про хід виконання його доручення; - після виконання доручення або в разі припинення договору доручення до його виконання негайно повернути довірителеві довіреність, строк якої не закінчився, і надати звіт про виконання доручення та виправдні документи, якщо це вимагається за умовами договору та характером доручення; - негайно передати довірителеві все одержане у зв'язку з виконанням доручення.
Згідно ст.526 ЦК України, зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог-відповідно звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст.533 ЦК України грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях. Відповідно до ст.625 ЦК України - боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання.
Видана позивачем довіреність на імя відповідача відповідає вищезазначеним вимогам. Тому відповідач відповідно до вимог ст.ст.526, 1006 ЦК України повинна повернути позивачу суму отриманих коштів 5395 доларів США. Визначаючи суму, яка підлягає стягненню з відповідача, суд виходить з наступного. Відповідно до п.14 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18 грудня 2009 року № 14 «Про судове рішення у цивільній справі» роз'яснено, що у разі пред'явлення позову про стягнення грошової суми в іноземній валюті суду слід у мотивувальній частині рішення навести розрахунки з переведенням іноземної валюти в українську за курсом, встановленим НБУ на день ухвалення рішення. Відповідно до курсу НБУ на день розгляду справи 15 січня 2019 року - курс долару США до української гривні становить 2802,3674грн. до 100 доларів США. Таким чином сума заборгованості становить 151187грн. 72коп. (5395 х 2802,3674/100), тому позовні вимоги підлягають задоволенню саме в такому розмірі.
Відповідач не надала суду жодного доказу належного, допустимого та достовірного у відповідності до ст.ст.77-79 ЦПК України в заперечення позовних вимог.
Тому суд доходить до висновку, що вимоги позивача обґрунтовані і повинні бути задоволені частково в сумі 151187грн. 72коп. на підставі вищевикладених норм.
Вирішуючи питання про судові витрати, суд керується ст.141 ЦПК України та відносить до них витрати на оплату судового збору в сумі пропорційній задоволеному позову 1511грн. 88коп.
Керуючись ст.ст.526,533,625,1000, 1003-1006 ЦК України, ст.ст.11-13,76-81,258,259,263-265,280-284 ЦПК України, суд -
Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про повернення коштів задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1) на користь ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_2, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2) 151187грн. 72коп. та 1511грн. 88коп. витрат на оплату судового збору, а разом, 152699 (сто пятдесят дві тисячі шістсот девяносто девять)грн. 60коп.
В інший частині у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовити.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Повне рішення суду складено 25 січня 2019 року.
Суддя: ОСОБА_4