КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Апеляційне провадження № 22-ц/824/4867/2019
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 березня 2019 року м. Київ

Справа № 357/11286/18

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді-доповідача Ящук Т.І.,

суддів Немировської О.В., Чобіток А.О.,

за участю секретаря судового засідання Пітенко І.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю Агрофірма «Матюші», яка подана представником Танцюрою Юлією Борисівною,

на ухвалу Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 02 січня 2019 року, постановлену у складі судді Кошель Л.М., про відмову у задоволенні заяви про забезпечення позову Товариства з обмеженою відповідальністю Агрофірма «Матюші» до ОСОБА_3, Державного реєстратора Київської обласної філії Комунального підприємства «Реєстрація нерухомості та бізнесу» Янчук Світлани Василівни, Товариства з додатковою відповідальністю «Шамраївський цукровий завод», Державного реєстратора Комунального підприємства Великодимерської селищної ради «Комунальна служба реєстрації речових прав» Мироненко Юлії Юріївни про визнання договору недійсним,

встановив:

У вересні 2018 року позивач ТОВ Агрофірма «Матюші» звернувся до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області з позовом до ОСОБА_3, Державного реєстратора Київської обласної філії Комунального підприємства «Реєстрація нерухомості та бізнесу» Янчук С.В., ТДВ «Шамраївський цукровий завод», Державного реєстратора Комунального підприємства Великодимерської селищної ради «Комунальна служба реєстрації речових прав» Мироненко Ю.Ю., в якому просить визнати недійсним правочин щодо розірвання в односторонньому порядку договору оренди б/н від 09.07.2014 року, визнати недійсним договір оренди б/н від 26.12.2017 року, скасувати відповідні рішення державного реєстратора про припинення права оренди та державну реєстрацію права оренди, стягнути солідарно з відповідачів судові витрати.

21 грудня 2018 року представник ТОВ Агрофірма «Матюші» звернувся з заявою про вжиття заходів забезпечення позову, шляхом: - накладення арешту на земельну ділянку, площею 2,1051 га з кадастровим номером НОМЕР_2, що розташована у межах Матюшівської сільської ради Білоцерківського району Київської області; - заборони Міністерству юстиції України та його територіальним органам, усім суб'єктам державної реєстрації речових прав на нерухоме майно виконавчим органам сільських, селищних та міських рад, Київській, Севастопольській міським, районним у містах Києві та Севастополі державним адміністраціям, акредитованим суб'єктам), усім державним реєстраторам речових прав на нерухоме майно, у тому числі нотаріусам, державним виконавцям, приватним виконавцям, вчиняти будь-які реєстраційні дії, приймати будь-які рішення про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень щодо земельної ділянки, площею 2,1051 га з кадастровим номером НОМЕР_2, що розташована у межах Матюшівської сільської ради Білоцерківського району Київської області.

Заява обґрунтована тим, що відповідачем ОСОБА_3 можуть бути вчинені дії щодо поділу спірної земельної ділянки, що унеможливить реальне виконання можливого рішення суду про задоволення позовних вимог.

Ухвалою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 2 січня 2019 року у задоволенні заяви відмовлено.

Не погоджуючись з ухвалою, представник ТОВ Агрофірма «Матюші» - Танцюра Ю.Б. подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу суду скасувати та постановити нове судове рішення про задоволення заяви про забезпечення позову, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи.

Вказував, що спір у даній справі виник у зв'язку з недобросовісними діями власника земельної ділянки та ТДВ «Шамраївський цукровий завод», а також державних реєстраторів, які здійснили державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно із порушенням вимог чинного законодавства України. У разі задоволення позовних вимог ТОВ Агрофірма «Матюші», позивач матиме безперешкодну можливість відновити свої порушені права шляхом звернення до будь-якого державного реєстратора речових прав на нерухоме майно або іншого суб'єкта, наділеного повноваженнями проводити реєстраційні дії в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, з метою проведення реєстраційних дій щодо відновлення реєстрації права оренди на землю за собою.

В процесі розгляду даного спору, позивачу стало відомо про вчинення з боку фізичних осіб - власників земельних ділянок та ТДВ «Шамраївський цукровий завод» незаконних дій, спрямованих на здійснення поділу земельної ділянки з метою унеможливлення виконання судового рішення у даній справі у разі задоволення позовних вимог ТОВ Агрофірма «Матюші». Скасування державної реєстрації та кадастрового номеру земельної ділянки призведе до неможливості виконання судового рішення у даній справі та унеможливить поновлення порушених прав позивача, як законного та єдиного орендаря спірної земельної ділянки.

Крім того, звернення до суду першої інстанції із заявою про забезпечення позову у даній справі мотивовано не лише наявністю тих обставин, які існували на момент звернення до суду із даним позовом, а саме імовірним вчиненням відповідачами дій, спрямованих на поділ земельної ділянки, а й тими обставинами, які вже фактично існували на момент звернення позивача до суду. Підставою заявлених позовних вимог були вчинені відповідачами неправомірні дії щодо підписання між ОСОБА_3 та ТДВ «Шамраївський цукровий завод» оспорюваного договору оренди земельної ділянки та проведення державної реєстрації такого правочину, внаслідок чого право оренди за ТОВ Агрофірма «Матюші» на таку земельну ділянку було припинено без будь-яких підстав, передбачених законом чи укладеним із власником земельної ділянки договором оренди.

На сьогоднішній день ОСОБА_3 та ТДВ «Шамраївський цукровий завод» можуть вчинити дії, спрямовані на унеможливлення виконання судового рішення у даній справі, шляхом розірвання оспорюваного правочину та підписання між собою нового договору оренди цієї самої земельної ділянки, або передачі земельної ділянки в оренду іншому підприємству, або передати земельну ділянку в суборенду третім особам тощо.

Наведені обставини прямо вказують на необхідність забезпечення позову у даній справі, оскільки невжиття відповідних заходів може унеможливити виконання судового рішення про задоволення позовних вимог ТОВ Агрофірма «Матюші», а позивач буде змушений звертатися щоразу із новими позовними вимогами задля ефективного захисту своїх порушених прав законного орендаря земельної ділянки. Після закінчення процедури поділу земельних ділянок поновлення порушених прав їх законного орендаря до того стану, в якому вони існували до поділу цих земельних ділянок, стає технічно неможливим, оскільки поділ земельних ділянок призводить до настання незворотних наслідків.

Зазначав, що підставою звернення до суду з даним позовом є незаконне позбавлення ТОВ Агрофірма «Матюші» юридичного титулу орендаря земельної ділянки та необхідність захисту порушених прав товариства на користування цією земельною ділянкою у відповідності до умов чинного, ніким не оспореного та не визнаного недійсним у судовому порядку правочину, строк дії якого не закінчився. Тому вважає, що заявлені вимоги про забезпечення позову прямо пов'язані із предметом позову і заходи забезпечення позову є співмірними із заявленими позивачем вимогами, адже їх вжиття буде мати наслідком лише збереження існуючого становища до розгляду справи по суті та набрання судовим рішенням законної сили. Заходи забезпечення позову, про які просив позивач, не зумовлюють фактичного вирішення спору по суті та не порушують права будь-яких третіх осіб.

У відзиві на апеляційну скаргу представник відповідача ОСОБА_3 - ОСОБА_6 просив залишити ухвалу суду першої інстанції без змін, апеляційну скаргу - без задоволення, посилаючись на те, що позовні вимоги ТОВ Агрофірма «Матюші» стосуються права користування земельною ділянкою на підставі укладених цивільно-правових договорів, а не переходу права власності на земельну ділянку. Заходи забезпечення позову, які просить застосувати позивач, порушують право власності ОСОБА_3

При цьому позивач не надав суду доказів, що відповідач вчиняє будь-які дії, направлені на поділ земельної ділянки. Земельна ділянка, на яку позивач просить накласти арешт, обтяжена в силу Закону - діє мораторій на відчуження земель сільськогосподарського призначення. Тому подвійне обтяження земельної ділянки є недоцільним та недопустимим. Обтяження буде впливати на права третьої особи - чинного орендаря земельної ділянки - ТДВ «Шамраївський цукровий завод».

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_7 підтримав доводи апеляційної скарги, просив ухвалу суду скасувати.

Інші учасники справи в судове засідання не з'явилися, будучи повідомленими про день та час розгляду справи у встановленому законом порядку, тому колегія суддів вважала можливим розглянути справу у їх відсутність у відповідності до вимог ч.2 ст. 372 ЦПК України.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, вислухавши представника позивача, з'ясувавши обставини справи, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про те, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково виходячи з наступного.

З виділених матеріалів справи вбачається, що у вересні 2018 року позивач ТОВ Агрофірма «Матюші» звернувся до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області з позовом до ОСОБА_3, Державного реєстратора Київської обласної філії Комунального підприємства «Реєстрація нерухомості та бізнесу» Янчук С.В., ТДВ «Шамраївський цукровий завод», Державного реєстратора Комунального підприємства Великодимерської селищної ради «Комунальна служба реєстрації речових прав» Мироненко Ю.Ю., в якому просить:

- визнати недійсним вчинений ОСОБА_3 односторонній правочин щодо розірвання в односторонньому порядку договору оренди № б/н від 09.07.2014 року, укладеного між ОСОБА_3 і ТОВ Агрофірма «Матюші», оформлений повідомленням ОСОБА_3

- скасувати рішення державного реєстратора Київської обласної філії Комунального підприємства «Реєстрація нерухомості та бізнесу» Янчук С.В. про державну реєстрацію припинення права оренди: індексний номер: 39028656 від 28.12.2017 року;

- визнати недійсним договір оренди землі № б/н від 29.12.2017 року, укладений між ОСОБА_3 та ТОВ «Шамраївський цукровий завод» щодо земельної ділянки, площею 2,1051 га з кадастровим номером НОМЕР_2;

- скасувати рішення державного реєстратора Комунального підприємства Великодимерської селищної ради «Комунальна служба реєстрації речових прав» Мироненко Ю.Ю. про державну реєстрацію права оренди: індексний номер: 39847568 від 23.02.2018 року;

- стягнути солідарно з відповідачів на користь позивача понесені ним судові витрати.

21 грудня 2018 року представник ТОВ Агрофірма «Матюші» звернувся до суду з заявою про забезпечення позову, в якій просить:

- накласти арешт на земельну ділянку, площею 2,1051 га з кадастровим номером НОМЕР_2, що розташована у межах Матюшівської сільської ради Білоцерківського району Київської області;

- заборонити Міністерству юстиції України та його територіальним органам, усім суб'єктам державної реєстрації речових прав на нерухоме майно (виконавчим органам сільських, селищних та міських рад, Київській, Севастопольській міським, районним у містах Києві та Севастополі державним адміністраціям, акредитованим суб'єктам), усім державним реєстраторам речових прав на нерухоме майно, у тому числі нотаріусам, державним виконавцям, приватним виконавцям, вчиняти будь-які реєстраційні дії, приймати будь-які рішення про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень щодо земельної ділянки, площею 2,1051 га з кадастровим номером НОМЕР_2, що розташована у межах Матюшівської сільської ради Білоцерківського району Київської області.

Постановляючи оскаржувану ухвалу, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не доведено та судом не встановлено, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити або зробити неможливим виконання рішення суду в разі задоволення позову, заявником належним чином не обґрунтовано свої вимоги щодо необхідності забезпечення позову, не надано жодних доказів того, що відповідач ОСОБА_3 вчиняє дії щодо відчуження чи поділу земельної ділянки, а додані до заяви матеріали не стосуються предмету спору у справі №357/11286/18 та не місять доказів, які стосуються як предмету спору, так і земельної ділянки, яка є предметом договору оренди. Заява про забезпечення позову є недостатньо обґрунтованою та її доводи не свідчать про те, що невжиття відповідних заходів може утруднити чи унеможливити виконання рішення суду у майбутньому. В ній не наведено посилань на те, що існують обставини, які свідчать про реальну можливість поділу ОСОБА_3 спірної земельної ділянки, що порушувало б права позивача.

Колегія суддів не погоджується з такими висновками суду першої інстанції з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених ст. 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Згідно з ч. 2 ст. 149 ЦПК України, забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Отже, умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до п. п. 1, 2 ч. 1 ст. 150 ЦПК України позов забезпечується, зокрема накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною вчиняти певні дії.

У відповідності до ч.3 ст.150 ЦПК України заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами .

Співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Ці обставини є істотними і необхідними для забезпечення позову.

Інститут забезпечення позову являє собою сукупність встановлених законом заходів, що вживаються судом за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, якщо у них існують побоювання, що виконання ухваленого у справі рішення виявиться у майбутньому утрудненим чи неможливим.

Забезпечення позову є тимчасовим обмеженням і його значення полягає в тому, що ним захищаються законні інтереси позивача на той випадок, коли відповідач буде діяти недобросовісно або коли невжиття заходів забезпечення позову може потягти за собою неможливість виконання судового рішення. Крім цього, інститут забезпечення позову захищає в рівній мірі інтереси як позивача, так і відповідача.

Цивільний процесуальний закон не зобов'язує при розгляді питань про забезпечення позову перевіряти обставини, які мають значення для справи, а лише запобігає ситуації, при якій може бути утруднено чи стане неможливим виконання рішення у разі задоволення позову.

Згідно з п.п.1,4 Постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише у разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до даних дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб, чи учасників процесу.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Як вбачається з матеріалів справи, предметом спору є право користування позивачем земельною ділянкою на підставі укладеного цивільно-правового договору, а саме оренди.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_3 в односторонньому порядку розірвала договір оренди № б/н від 09.07.2014 року, укладений між ОСОБА_3 та ТОВ Агрофірма «Матюші». На даний час спірна земельна ділянка знаходиться у користуванні Товариства з додатковою відповідальністю «Шамраївський цукровий завод».

Обґрунтовуючи заяву про забезпечення позову, позивач зазначав, що невжиття заходів забезпечення позову до винесення рішення суду по даній справі може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист порушеного права та поновлення порушених прав та інтересів позивача. Невжиття заходів забезпечення позову може призвести до того, що ухиляючись від майбутнього виконання рішення суду у даній справі, власники спірних земельних ділянок, які першочергово були передані в оренду ТОВ Агрофірма «Матюші», мають намір у найближчий час здійснити поділ таких земельних ділянок, внаслідок якого державна реєстрація земельних ділянок та їх кадастрові номери будуть скасовані, а новим земельним ділянкам, сформованим внаслідок поділу, будуть присвоєні нові кадастрові номери, що призведе до затягування розгляду справи та обмеження прав позивача на ефективний судовий захист.

Позивач вказував, що у разі, якщо земельна ділянка припинить існування у тому вигляді, в якому вона існувала на момент виникнення спірних правовідносин, тобто об'єкт оренди зміниться, позивач змушений буде звертатися із новими позовними вимогами для захисту своїх порушених прав та поновлення юридичного титулу орендаря. У разі поділу земельної ділянки, виконання рішення суду про скасування оспорюваного рішення державного реєстратора та скасування запису про державну реєстрацію права оренди на земельну ділянку за ТДВ «Шамраївський цукровий завод» буде неможливим, оскільки після здійснення поділу земельної ділянки відповідний розділ в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно закривається і внесення змін до нього є неможливим.

Викладені обставини, враховуючи положення ст.151 ЦПК України є достатніми для обґрунтованого припущення позивача, що невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду у разі його задоволення, оскільки позивач оспорює правочини щодо оренди земельної ділянки.

При цьому варто врахувати, що підтвердити за допомогою реально існуючих доказів подію, яка ймовірно настане або може настати в майбутньому, фактично неможливо, а тому наявність чи відсутність підстав для забезпечення позову оцінюються судом в залежності від кожного конкретного випадку, з урахуванням фактичних обставин справи і змісту позовних вимог.

Колегія суддів вважає, що при розгляді вказаної заяви суд першої інстанції не врахував, що здійснення поділу спірної земельної ділянки, яка є предметом спору у даній справі, та проведення в подальшому будь-яких реєстраційних дій щодо неї унеможливить виконання рішення суду у разі задоволення судом позову у вказаній справі, поновлення порушених прав позивача, та дійшов помилкового висновку, що заявником належним чином не обґрунтовано свої вимоги щодо необхідності забезпечення позову. Суд не врахував, що підтвердити за допомогою реально існуючих доказів подію, яка ймовірно настане або може настати в майбутньому, фактично неможливо, а тому наявність чи відсутність підстав для забезпечення позову оцінюються судом в залежності від кожного конкретного випадку, з урахуванням фактичних обставин справи і змісту позовних вимог, у зв'язку з чим необґрунтовано у повному обсязі відмовив в задоволенні заяви про забезпечення позову.

За наведеного, з метою ефективного забезпечення балансу інтересів сторін по справі, колегія суддів вважає, що наявні підстави для часткового задоволення заяви та застосування заходів забезпечення позову у вигляді заборони усім суб'єктам державної реєстрації речових прав на нерухоме майно вчиняти будь-які реєстраційні дії щодо земельної ділянки, площею 2,1051 га з кадастровим номером НОМЕР_2, що розташована у межах Матюшівської сільської ради Білоцерківського району Київської області.

Крім того, такий вид забезпечення позову, як заборона вчиняти будь-які реєстраційні дії щодо зазначеної земельної ділянки не порушує права ОСОБА_3 як власника земельної ділянки, а ТОВ «Шамраївський цукровий завод», як орендаря земельної ділянки.

Посилання представника відповідача на неспівмірність заходів забезпечення з позовними вимогами колегія суддів вважає безпідставними, оскільки предметом позову є земельна ділянка, яка належить ОСОБА_3, стосовно якої виник спір про її оренду.

Доводи представника відповідача про те, що позивачем не надано доказів здійснення ОСОБА_3 дій, спрямованих на поділ земельної ділянки, на думку колегії суддів, не може бути підставою для відмови у забезпеченні позову, оскільки вказані дії власник земельної ділянки може вчинити у будь-який час і вони не потребують значного часу. Крім того, метою забезпечення позову є саме попередження недобросовісних дій відповідача.

В частині вимог про забезпечення позову шляхом накладення арешту на земельну ділянку заява задоволенню не підлягає, оскільки застосований судом вид забезпечення позову у вигляді заборони вчиняти реєстраційні дії щодо земельної ділянки є достатнім та співмірним із заявленими позовними вимогами.

Крім того, з матеріалів справи вбачається, що у позовній заяві позивачем не ставиться питання про позбавлення ОСОБА_3 права власності на спірну ділянку, та позивач не оспорює таке право. За таких обставин колегія суддів вважає, що не підлягає задоволенню заява позивача в частині накладення арешту на спірну земельну ділянку, оскільки забезпечення позову в такий спосіб обмежуватиме право власності ОСОБА_3 на земельну ділянку.

Таким чином, доводи апеляційної скарги знайшли своє часткове підтвердження під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції.

Колегія суддів вважає, що судом першої інстанції при постановлені ухвали про забезпечення позову не були враховані обставини справи, надані докази у підтвердження заяви про забезпечення позову, допущено порушення норм процесуального права, тому ухвала підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про часткове задоволення заяви.

Керуючись ст.ст. 268, 367, 368, 374 - 379, 381-383 ЦПК України, суд

постановив:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю Агрофірма «Матюші», яка подана представником Танцюрою ЮлієюБорисівною - задовольнити частково.

Ухвалу Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 02 січня 2019 року - скасувати та постановити нове судове рішення наступного змісту:

Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю Агрофірма «Матюші» про забезпечення позову - задовольнити частково.

Заборонити усім суб'єктам державної реєстрації речових прав на нерухоме майно вчиняти будь-які реєстраційні дії щодо земельної ділянки, площею 2,1051 га з кадастровим номером НОМЕР_2, що розташована у межах Матюшівської сільської ради Білоцерківського району Київської області.

Стягувач: Товариство з обмеженою відповідальністю Агрофірма «Матюші», ідентифікаційний код 03755348, місце знаходження: Київська область, місто Біла Церква, вул. Олеся Гончара, 1/42, офіс 509.

Боржник: ОСОБА_3, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1, місце проживання: АДРЕСА_1 .

Постанова підлягає негайному виконанню.

Строк пред'явлення до виконання - три роки.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Повний текст постанови складено 26 березня 2019 року.

Суддя - доповідач: Ящук Т.І.

Судді: Немировська О.В.

Чобіток А.О.