ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/7767/19 Справа № 208/6569/18 Суддя у 1-й інстанції - Івченко Т. П. Суддя у 2-й інстанції - Каратаєва Л. О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 грудня 2019 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого Каратаєвої Л.О.

суддів Ткаченко І.Ю., Деркач Н.М.,

за участю секретаря судового засідання Літвінової А.Г.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпро цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на заочне рішення Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 25 березня 2019 року по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну розміру аліментів, що стягуються, -

В С Т А Н О В И Л А:

У вересні 2018 року позивач звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів, що стягуються з ОСОБА_2 , за рішенням Заводського районного суду міста Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 04 листопада 2010 року на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Просила стягнути з ОСОБА_2 аліменти на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_3 на користь матері дитини, ОСОБА_1 , у розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітної плати (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, з наступною індексацією, починаючи з дня подачі позовної заяви до суду, тобто з 26 вересня 2018 року до досягнення дитиною повноліття.

Заочним рішенням Заводського районного суду м. Дніпродзержинська від 25 березня 2019 року в задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну розміру аліментів відмовлено.

Не погодившись з вказаним рішенням суду, ОСОБА_1 звернулася з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення суду та ухвалите нове, яким задовольнити її позовні вимоги.

В обґрунтування апеляційної скарги посилається на те, що судом першої інстанції не враховано змін її сімейного стану, погіршення стану здоров`я доньки ОСОБА_4 . Вважає, що встановлена сума є недостатньою для розвитку дитини та задоволення її мінімальних потреб, та посилається на те, що при постановленні рішення про стягнення аліментів суд виходив з розміру прожиткового мінімуму, з часом він зростає. Як наслідок, суми, що були достатніми у 2010 році, не можуть забезпечувати неповнолітню дитину в 2018 році.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду залишити без змін, виходячи з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та не заперечується сторонами, що відповідач є батьком ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 8).

Рішенням Заводського районного суду міста Дніпродзержинська 04 листопада 2010 року позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів, задоволені в повному обсязі, вирішено стягувати з ОСОБА_2 аліменти на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до досягнення нею повноліття в розмірі 500,00 грн. щомісячно, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з 14 червня 2010 року (а.с.10).

14 червня 2018 року лікарем ендокринологом дитині було встановлено діагноз «дифузний зоб І-ІІ ступеню», що підтверджується медичною довідкою та свідчить про погіршення стану здоров`я дитини (а.с. 12).

Ухвалюючи судове рішення про відмову у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивачка не звернулась із позовом про зміну способу їх стягнення та не обґрунтовувала його іншими фактичними обставинами, які настали після прийняття рішення про стягнення аліментів.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (ч. 3 ст. 181 СК України).

Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до положень ст. 183 СК України розмір аліментів визначається у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини.

При цьому підстави визначення розміру аліментів у частках до заробітку (доходу) або у твердій сумі визначаються з урахуванням як положень ст. 182 СК України, так і положень ст.183, 184 СК України.

Частина 1 ст. 192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Згідно з п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них.

Враховуючи зміст ст. 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.

Відповідно до ст. 183 та ст. 184 СК України за рішенням суду розмір аліментів визначається у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження (ч. 3 ст. 181 СК України). Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Зокрема, до підстав визначення розміру аліментів в твердій грошовій сумі (що фактично є зміною розміру) ст. 184 СК України відносить: нерегулярний, мінливий дохід платника аліментів, одержання частини доходу в натурі та інші обставини, що мають істотне значення.

Право вимагати заміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених ст. 182-184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням.

Законом «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів» від 17.05.2017 № 2037-VIII передбачено зміни щодо мінімального розміру аліментів на одну дитину, який не може бути меншим від 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, який з липня 2018 р. становить для дітей віком від 6 до 18 років 1944 грн.

З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки).

Проте, колегія суддів звертає увагу на те, що позивачкою не обґрунтовано належними та допустимими доказами зміну матеріального стану відповідача, зокрема, чи має він постійну роботу та постійний заробіток, за умови чого можливе стягнення аліментів не в твердій грошовій сумі, а в частині доходу, як того просила позивачка.

Також є неможливим збільшення мінімального розміру аліментів, які стягуються з відповідача з 30% до 50%, оскільки за рішенням суду з нього стягується 500 грн., що є більшим ніж половина прожиткового мінімуму.

Стосовно посилань апелянта на хворобу дитини, то колегія суддів звертає увагу, що позивачка має право звернення до суджу з позовом про стягнення додаткових витрат на лікування дитини, які мають бути підтверджені не тільки висновком лікаря про наявність хвороби, а і відповідними доказами понесених витрат, що прямо передбачено окремою нормою СК України.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції в достатньо повному обсязі встановив права і обов`язки сторін, що брали участь у справі, обставини справи, перевірив доводи і заперечення сторін, дав їм належну правову оцінку. Висновки суду обґрунтовані і підтверджуються письмовими доказами та не спростовуються доводами апеляційної скарги.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що рішення суду ухвалено з дотриманням норм матеріального і процесуального законодавства, у зв`язку із чим апеляційна скарга підлягають залишенню без задоволення, а рішення суду без змін.

Керуючись ст. 367, 374, 375, 381-383 ЦПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Заочне рішення Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 25 березня 2019 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку відповідно до чинного законодавства.

Судді: