Провадження № 2/761/138/2019
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 листопада 2019 року Шевченківський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді: Волошина В.О.

при секретарі: Яворській А.А.

за участі:

позивачки: ОСОБА_1 ,

представника

позивачки ОСОБА_2 ОСОБА_3 ,

відповідача: ОСОБА_4 ,

представника

відповідачки ОСОБА_5 ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Шевченківського районного суду м. Києва цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 , ОСОБА_7 , ОСОБА_5 , ОСОБА_2 , третя особа: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Арестович - Корнійчук Олеся Миколаївна про визнання права власності на частку в спільній сумісній власності подружжя та за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_5 , ОСОБА_4 , ОСОБА_7 , третя особа: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Арестович - Корнійчук Олеся Миколаївна про визнання квартири об`єктом права спільної сумісної власності, визнання частки в спільному сумісному майні,

в с т а н о в и в :

В березні 2016р. позивачка ОСОБА_1 звернулася до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом (цивільна справа № 761/11753/16-ц, а.с. 2-5 т. 1) до відповідачів: ОСОБА_4 , ОСОБА_7 , третя особа: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Арестович - Корнійчук О.М., в якому просила суд:

1) визнати за собою на підставі шлюбно-сімейних відносин із ОСОБА_7 право власності на Ѕ частку наступного майна:

- квартири АДРЕСА_1 , загальною площею 61,6 кв.м.

- автомобіля «Toyota Prado», 2007р. випуску, колір - чорний, шасі (кузов, рама) № НОМЕР_1 , д.н.з. НОМЕР_2 , зареєстрований Дніпропетровським МРЕВ1 ДАІ УМВС України в Дніпропетровській області 14 червня 2007р.

Свої позовні вимоги позивачка ОСОБА_1 обгрунтовувала тим, що вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_7 з 14 грудня 1991р. В шлюбі у них народилися діти: син - відповідач ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та донька - відповідачка ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

За час перебування в шлюбі, подружжям було набуто зазначене майно. 27 лютого 2015р. було видано свідоцтво про розірвання шлюбу.

ІНФОРМАЦІЯ_3 колишній чоловік позивачки ОСОБА_1 - ОСОБА_7 помер. Після смерті якого відкрилася спадщина на зазначене майно. В силу положень ст. ст. 57. 60, 61 СК України, зазначене вище майно є спільним майном подружжя ОСОБА_1 і ОСОБА_7 . Оскільки після смерті ОСОБА_7 між спадкоємцями за законом та позивачкою ОСОБА_1 існує спір, позивачка вимушена була звернутись до суду з вказаним позовом для захисту своїх прав.

Ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Києва Волошина В.О. від 31 березня 2016р. відкрито провадження по справі за позовом ОСОБА_1 .

В травні 2016р. позивачка ОСОБА_2 звернулася до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом (цивільна справа № 761/17727/16-ц, а.с. 80-83 т. 1) до відповідачів: ОСОБА_5 , ОСОБА_4 , ОСОБА_7 , третя особа: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Арестович - Корнійчук О.М., в якому просила суд:

- визнати квартиру АДРЕСА_1 об`єктом спільної сумісної власності подружжя - ОСОБА_2 та ОСОБА_7 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3

- виділити частки співвласників у спільній сумісній власності на квартиру АДРЕСА_1 , визначивши, що частки ОСОБА_2 та ОСОБА_7 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 і складають по Ѕ частині.

Свої позовні вимоги позивачка ОСОБА_2 обгрунтовувала тим, що з 27 лютого 2015р. вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_7 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Після смерті ОСОБА_7 відкрилася спадщина, в тому числі на зазначену квартиру. До кола спадкоємців за законом належить вона, як дружина померлого, його діти від першого шлюбу: ОСОБА_4 , ОСОБА_7 , та мати спадкодавця ОСОБА_5 .

Не дивлячись на те, що шлюб було зареєстровано 27 лютого 2015р., позивачка ОСОБА_2 перебувала з померлим ОСОБА_7 тривалий час у фактичних шлюбних стосунках, оскільки останній розірвав шлюб з своєю першою дружиною ОСОБА_1 за рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 22 вересня 2009р., при цьому вказаним рішенням суду було встановлено, що з квітня 2009р. спадкодавець проживав саме з позивачкою ОСОБА_2 . За час перебування у фактичних шлюбних стосунках, за спільні кошти позивачки ОСОБА_2 та померлого ОСОБА_7 в спірній квартирі було здійснено капітальний ремонт, у зв`язку з чим значно збільшилась її вартість, оскільки інші спадкоємці за законом цього не визнають, на підставі ст. ст. 62, 70 СК України, позивачка ОСОБА_2 просила суд її позов задовольнити.

Ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Києва Юзьковою О.Л. від 03 червня 2016р. відкрито провадження по справі за позовом ОСОБА_2 .

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 13 липня 2016р. цивільну справу № 761/11753/16-ц та цивільну справу № 761/17727/16-ц об`єднано в одне провадження під єдиним унікальним № 761/11753/16-ц.

07 грудня 2016р. на адресу суду надійшов уточнений позов ОСОБА_1 (а.с. 204-217 т.1), в якому позивачкою було змінено коло відповідачів, а саме заявлено вимоги до: ОСОБА_4 , ОСОБА_7 , ОСОБА_5 , ОСОБА_2 , та позивачка ОСОБА_1 просила суд:

1) визнати за нею право власності на Ѕ частку майна, що було набуте нею та ОСОБА_7 за час спільного проживання і є спільною сумісною власністю, а саме:

- квартири АДРЕСА_1 , загальною площею 61,6 кв.м.

- автомобіля «Toyota Prado», 2007р. випуску, колір - чорний, шасі (кузов, рама) № НОМЕР_1 , д.н.з. НОМЕР_2 , зареєстрований Дніпропетровським МРЕВ1 ДАІ УМВС України в Дніпропетровській області 14 червня 2007р.

Свої уточнені позовні вимоги позивачка ОСОБА_1 обгрунтовувала тим, що вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_7 з 14 грудня 1991р., який було розірвано за рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 22 вересня 2009р. Реєстрація розірвання шлюбу відбулась 06 грудня 2014р., та 27 лютого 2015р. було видано свідоцтво про розірвання шлюбу.

05 червня 2007р. за договором купівлі - продажу № 582А/07 було придбано спірний автомобіль, а 29 грудня 2008р. за договором купівлі - продажу було придбано спірну квартиру, в зазначених договорах покупцем було зазначено ОСОБА_7 . Не дивлячись на ухвалене рішення суду про розірвання шлюбу, до грудня 2014р. позивачка ОСОБА_1 та ОСОБА_7 продовжували проживати разом і виховувати спільних дітей. Також позивачка зазначала, що при ухваленні рішення суду про розірвання шлюбу не було предметом позову поділ майна подружжя, а тим паче встановлення обставин набуття цього майна. Крім того, позивачка ОСОБА_1 зазначала, що після здійснення відновлювального ремонту в спірній квартирі, вона разом з донькою проживали в ній, при цьому позивачці відомо, що придбання квартири і здійснення в ній ремонту проводилось виключно за її кошти та її померлого чоловіка, друга дружина його чоловіка - ОСОБА_2 фінансової участі в придбанні та поліпшенні квартири не брала.

В процесі розгляду справи позивачкою ОСОБА_2 було подано заяву про призначення по справі будівельно - технічної експертизи та допит свідків. В свою чергу, позивачкою ОСОБА_1 , та відповідачкою ОСОБА_5 було подано також заяви про допит свідків. Додатково відповідачкою ОСОБА_5 було подано заяву про застосування строків позовної давності до позовних вимог ОСОБА_1 та заперечення на два позови (а.с. 186 т.1, 58, 59, 63-73, 85 т.2).

Крім того, відповідачем ОСОБА_4 було подано до суду заперечення на позов ОСОБА_2 (а.с. 106-116 т.2).

Відповідачка ОСОБА_7 , третя особа приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Арестович - Корнійчук О.М. подали на адресу суду заяви про розгляд справи у їх відсутність, а відповідачка ОСОБА_7 також зазначила в поданій нею заяві про визнання позову ОСОБА_1 до неї.

В судовому засіданні позивачка ОСОБА_1 , заявлений нею позов підтримала і просила суд його задовольнити, наголошуючи, що вищезазначене майно було набуто саме за спільні кошти її та померлого чоловіка ОСОБА_7 , в задоволенні позову ОСОБА_2 просила суд відмовити.

Відповідач ОСОБА_4 , позов ОСОБА_1 просив суд задовольнити, наголошуючи, що не дивлячись, що батьки отримали в 2009р. рішення суду про розірвання шлюбу, ніхто з рідних не знав, що судом було здійснено розгляд позову про розірвання шлюбу, і майже до грудня 2014р. батьки проживали разом і виховували його та молодшу сестру ОСОБА_7 . Відповідачу відомо, що друга дружина батька - ОСОБА_2 не приймала участі не в придбанні, не в ремонті спірної квартири, а тому її позов не підлягає задоволенню.

Відповідачка ОСОБА_7 , в судові засідання не з`явилась, про час та місце розгляду справи була повідомлена в установленому законом порядку, надіслала на адресу суду заяву про розгляд справи у її відсутність, а також зазначала, що визнає позов ОСОБА_1 .

Відповідачка ОСОБА_5 в судові засідання не з`явилась, про час та місце розгляду справи була повідомлена в установленому законом порядку, надіслала на адресу суду письмові заперечення, в яких просила суд відмовити, в задоволенні позовів її невісток: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , а також подала заяву про застосування строків позовної давності до вимог ОСОБА_1 .

В судовому засіданні представник ОСОБА_5 - ОСОБА_6 , на стадії судових дебатів зазначила, що з приводу позову ОСОБА_1 сторона покладається на розсуд суду, а в задоволенні позову ОСОБА_2 - відмовити. Також представник ОСОБА_6 суду пояснила, що вона є рідною сестрою померлого ОСОБА_7 . Після придбання спірної квартири, яка була набута спільно її братом та його першою дружиною ОСОБА_1 , її брат попросив, оскільки проживав з першою дружиною та дітьми в м. Дніпропетровську, щоб вона здійснила відновлювальний ремонт в спірній квартирі, оскільки є фахівцем в цій галузі, та здійснює підприємницьку діяльність з цього приводу. Всі ремонтні роботи в спірній квартирі проводились професійними працівниками, яких вона винаймала. Також нею особисто, а у випадку перебування її брата у службовому відрядженні в м. Києві, то і разом з ним, здійснювалося прийняття обсягу виконаних робіт та проведення розрахунку з працівниками. Грошові кошти від позивачки ОСОБА_2 вона ніколи не отримувала, при цьому, як з першою, так і з другою дружиною її брата знайома особисто.

Представник ОСОБА_2 , в судовому засіданні просив суд позов ОСОБА_2 , задовольнити, а позов ОСОБА_1 залишити без задоволення, зазначивши, що твердження першої дружини ОСОБА_7 - ОСОБА_1 , що спірна квартира є спільним майном цього подружжя, є помилковими, оскільки рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська, було встановлено факт припинення шлюбних стосунків ОСОБА_7 та його дружини ОСОБА_1 до часу придбання спірної квартири. При цьому представник звертав увагу суду, що відповідно до висновку судової експертизи вартість спірної квартири збільшилась. Також представник зазначав, що спірний автомобіль не перебуває у володінні позивачки ОСОБА_2 , оскільки був викрадений, і з цього приводу нею було подано до правоохоронних органів заяву про вчинення кримінального правопорушення.

Третя особа приватний нотаріус Арестович - Корнійчук О.М., про час та місце розгляду справи була повідомлена в установленому законом порядку, надіслала на адресу суду заяву про розгляд справи у її відсутність.

Судом за заявами ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_5 про допит свідків (а.с. 186, 187 т.1, а.с. 58, 59, 85-87 т.2), були допитані: ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 .

Свідок ОСОБА_8 суду пояснив, що був сусідом ОСОБА_7 , оскільки його квартира розташована також в будинку АДРЕСА_2 . Був знайомий з померлим ОСОБА_7 , який був членом Правління ОСББ, яке обслуговує вказаний будинок. До липня 2011р. свідок спілкувався лише з сестрою ОСОБА_7 . У вересні 2011р. ОСОБА_7 представив ОСОБА_2 , як дружину. Також за життя покійний ОСОБА_7 познайомив свідка зі своїми дітьми. З вересня 2012р. по вересень 2013р. свідок не проживав в Україні, а проживав в Німеччині, в жовтні 2013р. ОСОБА_7 познайомив свідка з першою дружиною ОСОБА_1 та донькою. В листопаді 2013р. свідок повторно виїхав на декілька місяців до Німеччини.

Свідок ОСОБА_9 суду пояснив, що є рідним братом ОСОБА_2 , був знайомий з померлим ОСОБА_7 з 2009р.. В жовтні 2011р. він допомагав у проведенні будівельних робіт і присутня була ОСОБА_2 . З грудня 2013р. свідок постійно проживає в м. Києві. До 2013р. свідок в м. Києві був один, два рази на рік. З 2011р. по 2013р. ОСОБА_7 та ОСОБА_2 двічі приїздили в АРК. Свідку відомо, що наприкінці 2012р. закінчено ремонт в спірній квартирі, а з 2013р. ОСОБА_2 працює у медичній клініці.

Свідок ОСОБА_10 суду пояснив, що знайомий з сестрою ОСОБА_7 - ОСОБА_6 , яка винаймала його, як працівника для проведення облицювальних робіт в квартирі по АДРЕСА_2 . Декілька разів квартиру в якій робився ремонт відвідувала ОСОБА_2 . Свідок точно не пам`ятає, що хто представив йому ОСОБА_2 , як дружину померлого. Розрахунок за здійснену роботу зі свідком проводила ОСОБА_6 .

Свідок ОСОБА_11 суду пояснив, що певний період свого життя він займався проведенням ремонтних робіт. В 2012р. він проводив частину будівельних робіт в квартирі в будинку АДРЕСА_2 , за замовленням ОСОБА_15 , з якою знайомий тривалий час. Всі розрахунки за проведенні роботи з ним проводила ОСОБА_6 . Два, три рази свідок бачив в квартирі ОСОБА_2 , один раз ОСОБА_2 приймала участь у виборі кахля в квартиру.

Свідок ОСОБА_12 суду пояснив, що був тривалий час знайомий з ОСОБА_7 , а також з його першою дружино. З червня 2013р. і до лютого 2015р. свідок працював разом з ОСОБА_7 в ПАТ КБ «Надра». Свідку відомо, що до листопада 2014р. ОСОБА_7 проживав разом з ОСОБА_1 .

З ОСОБА_2 свідок познайомився влітку 2015р. Вперше до спірної квартири свідок потрапив на початку 2014р., в якій проживали ОСОБА_1 та донька ОСОБА_7 Протягом 2014р. свідок відвідував зазначену квартиру 5-6разів. З товариської розмови з померлим, останній повідомив. що ця квартира була набута за спільні кошти з першою дружиною померлого.

Свідок ОСОБА_13 суду пояснила, що її чоловік друг дитинства ОСОБА_7 , з яким товаришував до його смерті. З 1992р. свідок знайома з ОСОБА_1 В 2012-2013рр. ОСОБА_7 переїхав до м. Києва, у зв`язку зі зміною місця роботи, а у вихідні приїздив до сім`ї в м. Дніпропетровськ. Свідку відомо, що в 2014р. ОСОБА_1 переїхала разом з донькою до м. Києва, а старший син залишився в м. Дніпропетровську. Зі слів ОСОБА_7 та ОСОБА_1 придбання та подальший ремонт в квартирі було здійснено за спільні кошти цього подружжя, а також грошові кошти родичів. Свідку відомо, що покійний ОСОБА_7 та його дружина ОСОБА_1 працювали у банківській сфері, а певний час навіть в одному банку.

Свідок ОСОБА_14 суду пояснила, що знайома з ОСОБА_7 та його дружиною ОСОБА_1 , з якими працювала в одному відділенні АТ «Місто Банк», з 2005р. Померлий ОСОБА_7 працював до листопада 2012р., а його дружина ОСОБА_1 до жовтня 2013р. у зазначеному відділені. В жовтні 2013р. ОСОБА_1 переїхала разом з донькою до м. Києва. В листопаді 2014р. ОСОБА_1 повідомила свідка про припинення фактично шлюбних відносин з ОСОБА_7 , а в грудні 2014р. останній також повідомив свідку значені обставини, коли відвідував м. Дніпро. Свідку, як члену кредитного комітету банку відомо, що спірна квартира була придбана за кредитні кошти, у зв`язку з отриманням кредиту батьком ОСОБА_1 , і за письмовою згодою ОСОБА_1 та її чоловіка ОСОБА_7 , який виступав, як пам`ятає свідок поручителем.

Суд, заслухавши пояснення ОСОБА_1 , представника ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , представника ОСОБА_5 , допитавши свідків, розглянувши подані сторонами документи, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позови, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позов ОСОБА_1 підлягає задоволенню, а позов ОСОБА_2 слід залишити без задоволення з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи і це встановлено судом, позивачка ОСОБА_1 і ОСОБА_7 перебували у зареєстрованому шлюбі з 14 грудня 1991р. (а.с. 11 т. 1).

Судом встановлено, що у подружжя ОСОБА_1 і ОСОБА_7 народилися діти: відповідач ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відповідачка ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 29, 31 т.1).

05 червня 2007р. між ТОВ «Алмаз Мотор, Лтд» та ОСОБА_7 було укладено договір купівлі-продажу № 582А/07 (а.с. 21-26 т.1), відповідно до якого, останній придбав автомобіль «Toyota Prado», 2007р. випуску, колір - чорний, шасі (кузов, рама) № НОМЕР_1 , та зареєстрував його в Дніпропетровському МРЕВ1 ДАІ УМВС України в Дніпропетровській області 14 червня 2007р., отримав д.н.з. НОМЕР_2 .

29 грудня 2008р. між ОСОБА_16 (продавцем) та ОСОБА_7 (покупцем) було укладено договір купівлі - продажу (а.с. 13-18 т.1), відповідно до п. 1.1, 1.2. якого, продавець зобов`язується передати квартиру АДРЕСА_1 у власність покупцю, а покупець зобов`язується прийняти квартиру і сплатити за неї обговорену грошову суму. Продаж квартири за домовленістю сторін вчиняється за 130000,0 грн. (п. 2.1. договору). Згідно п. 4.3.3. договору купівлі - продажу, купівля зазначеної в цьому договорі квартири здійснюється за згодою дружини покупця ОСОБА_1 . Справжність її підпису на заяві про згоду на купівлю засвідчена приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Панченко О.В., 26 грудня 2008р., реєстр. № 8636.

23 січня 2009р. ОСОБА_7 зареєстрував право власності на спірну квартиру в КП «Київське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об`єкти нерухомого майна».

Судом встановлено, що спірна квартира була придбана подружжям ОСОБА_7 та ОСОБА_1 , внаслідок отримання кредиту батьком позивачки ОСОБА_1 за кредитним договором № 42/ф від 22 грудня 2008р., при цьому ОСОБА_7 виступив майновим поручителем, за згодою своєї дружини ОСОБА_1 (а.с. 220-238 т.1, а.с. 1-5 т. 2). На спростування вказаних позивачкою ОСОБА_1 обставин, жодною стороною, протягом всього часу розгляду справи в суді, не було надано суду належного і допустимого доказу.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 22 вересня 2009р. по цивільній справі № 2-9438/2009 шлюб між ОСОБА_7 та ОСОБА_1 розірваний (а.с. 89 т.1). Зазначеним рішенням суду встановлено, що сторони проживають окремо, мають роздільний бюджет, спільне господарство не ведуть, не ведуть подружніх відносин з січня 2008р. З квітня 2009р. позивач ОСОБА_7 , знаходиться у фактичних шлюбних відносинах з іншою жінкою.

06 грудня 2014р. здійснено реєстрацію розірвання шлюбу між ОСОБА_7 і ОСОБА_1 та видано 27 лютого 2015р. свідоцтво про розірвання шлюбу (а.с. 12 т.1).

27 лютого 2015р. ОСОБА_7 зареєстрував шлюб з ОСОБА_1 (а.с. 87 т. 1).

ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_7 помер (а.с. 88 т.1).

Частиною 3 ст. 368 ЦК України визначено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 60 СК України, майно набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Відповідно до ч. 1 ст. 68 СК України, розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу.

Відповідно до ст. 69 СК України, дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

Відповідно до ст. 70 СК України, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

При цьому право на спільне майно, яке виникає у подружжя в період шлюбу, не припиняє своє існування після його розірвання або фактичного припинення шлюбу. Розпорядження, користування та володіння об`єктами права спільної сумісної власності здійснюється подружжям з рівними правами та обов`язками, якщо інше не встановлено домовленості між ними.

Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» № 11 від 21 грудня 2007р. передбачено, що до складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. При поділі майна враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобов`язаннями, що виникли в інтересах сім`ї.

В силу положень ч. 4 ст. 263 ЦПК України, відповідно до правових позицій та висновків, які були висловлені: Верховним Судом України в постановах по справах: № 6-612цс15 від 01 липня 2015р., № 6-2333цс15 від 25 листопада 2015р., № 6-241цс15 від 16 грудня 2015р., №6-801цс16 від 07 вересня 2016р. №6-846цс16 від 12 жовтня 2016р., № 6-1568цс16 від 07 грудня 2016р., № 6-399цс17 від 05 квітня 2017р.; Верховним Судом в постановах по справах: № 185/8893/15-ц від 30 січня 2019р., № 335/11897/15-ц від 23 вересня 2019р., належність майна до спільної сумісної власності подружжя визначається не тільки фактом придбання його під час шлюбу, але й спільною участю подружжя коштами або працею в набутті майна. Застосовуючи цю норму права (статтю 60 СК України) та визнаючи право спільної сумісної власності подружжя на майно, суд повинен установити не тільки факт набуття майна під час шлюбу, але й той факт, що джерелом його набуття були спільні сумісні кошти або спільна праця подружжя.

Тобто критеріями, які дозволяють надати майну статус спільної сумісної власності, є:

1) час набуття такого майна;

2) кошти, за які таке майно було набуте (джерело набуття);

3) мета придбання майна, яка дозволяє надати йому правовий статус спільної власності подружжя.

Звертаючись до суду з вказаним позовом, позивачка ОСОБА_1 наголошувала, що зазначене вище майно є спільним майном подружжя ОСОБА_7 та ОСОБА_1 , зазначаючи, що сторони фактично перебували у шлюбних стосунках, після ухвалення Жовтневим районним судом м. Дніпропетровська рішення про розірвання шлюбу між ними, та вели спільне господарство до грудня 2014р., зазначено підтверджено в судовому засіданні, шляхом допиту в судовому засіданні свідків, та наданих документів. При цьому судом критично оцінюються покази свідка ОСОБА_9 , який є рідним братом ОСОБА_2 та зацікавлений у розгляді справи на стороні своєї сестри.

Відповідно до ч. 2 ст. 114 СК України, в редакції, яка діяла на час розірвання шлюбу ОСОБА_7 та ОСОБА_1 , у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу.

Розірвання шлюбу, здійснене за рішенням суду, має бути зареєстроване в державному органі реєстрації актів цивільного стану, за заявою колишньої дружини або чоловіка.

Розірвання шлюбу засвідчується свідоцтвом про розірвання шлюбу зразок якого затверджує Кабінет Міністрів України (ст. 115 СК України).

Доводи позивачки ОСОБА_2 , що спірна квартира не є спільним майном подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_7 на підставі обставин, встановлених рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 22 вересня 2009р. по цивільній справі № 2-9438/2009, судом оцінюється критично, оскільки при розгляді справи про розірвання шлюбу, судом не досліджувались обставини набуття вказаним подружжям спільного майна, а реєстрація розірвання шлюбу відбулась лише 06 грудня 2014р.

Відповідно до ст. 62 СК України, якщо майно дружини, чоловіка за час шлюбу істотно збільшилося у своїй вартості внаслідок спільних трудових чи грошових затрат або затрат другого з подружжя, воно у разі спору може бути визнане за рішенням суду об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Якщо один із подружжя своєю працею і (або) коштами брав участь в утриманні майна, належного другому з подружжя, в управлінні цим майном чи догляді за ним, то дохід (приплід, дивіденди), одержаний від цього майна, у разі спору за рішенням суду може бути визнаний об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Звертаючись до суду з позовом, позивачка ОСОБА_2 , з посиланням на положення ст. ст. 62, 70 СК України, ст. 370 СК України, просила суд визнати спірну квартиру АДРЕСА_1 - спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_2 та ОСОБА_7 , внаслідок того, що вартість квартири суттєво збільшилась за рахунок спільних позивачки ОСОБА_2 та її чоловіка ОСОБА_7 трудових і грошових затрат.

Відповідно до ч. 1 ,2 ст. 21 СК України, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Проживання однією сім`єю жінки та чоловіка без шлюбу не є підставою для виникнення у них прав та обов`язків подружжя.

За змістом ст. 62 СК України якщо майно дружини, чоловіка за час шлюбу істотно збільшилося у своїй вартості внаслідок спільних трудових чи грошових затрат або затрат другого з подружжя, воно у разі спору може бути визнане за рішенням суду об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Якщо один із подружжя своєю працею і (або) коштами брав участь в утриманні майна, належного другому з подружжя, в управлінні цим майном чи догляді за ним, то дохід (приплід, дивіденди), одержаний від цього майна, у разі спору за рішенням суду може бути визнаний об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Судом встановлено, що позивачка ОСОБА_2 перебувала у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_7 з 27 лютого 2015р. по 29 листопада 2015р. (часу смерті ОСОБА_7 ).

Протягом всього часу розгляду справи в суді, позивачкою ОСОБА_2 не було надано суду належних і допустимих доказів того, що за час перебування її у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_7 мало місце збільшення вартості майна останнього внаслідок спільних трудових чи грошових затрат подружжя. Надані стороною позивача ОСОБА_2 письмові докази, в обґрунтування проведення ремонтних робіт в спірній квартирі (а.с. 96-147 т.1), свідчать, що зазначені ремонтні роботи не проводилися, під час перебування її у зареєстрованому шлюбі з померлим. Крім того, зазначені письмові докази не містять відомостей, що замовником певних робіт, послуг та будівельних матеріалів була саме ОСОБА_2 . При цьому судом враховано, що більшість допитаних в судовому засіданні свідків не підтвердили участі позивачки ОСОБА_2 у проведенні відновлювального ремонту в квартирі. До того ж, матеріали справи не містять беззаперечних доказів та конкретного календарного часу того, що до реєстрації шлюбу ОСОБА_2 перебувала у фактичних шлюбних стосунках з ОСОБА_7 . Як і відсутні в матеріалах справи будь-які докази того, що позивачкою ОСОБА_2 були понесені будь-які фінансові витрати на проведення відновлювального ремонту в спірній квартирі.

Суд не може взяти до уваги висновок експерта за результатами проведення судової будівельно-технічної та оціночно-будівельної експертизи № 5312/17-43/17394/17395//18-43 від 18 вересня 2018р., яка була проведена за клопотанням ОСОБА_2 , якою було встановлено, що ринкова (дійсна) вартість спірної квартири, станом на грудень 2008р. могла становити (з округленням) - 2116200,0 грн. Ринкова вартість спірної квартири, станом на жовтень 2012р., з урахуванням здійснених невід`ємних поліпшень (ремонтно - оздоблювальних робіт, проведених за період 2009 - 2012рр.) могла становити (з округленням) 2263000,0 грн. Різниця між ринковою вартістю нерухомого майна з поліпшенням (ринкова вартість квартири станом на жовтень 2012р. з урахуванням проведених ремонтно - оздоблювальних робіт) та ринковою вартістю нерухомого майна без поліпшень (ринкова вартість квартири без поліпшень станом на жовтень 2012р. могла становити: 493000,0 грн. (а.с. 198-219 т.2). Оскільки, судом не встановлено, що в поліпшенні вказаної квартири приймала участь ОСОБА_2 та крім того, вказані поліпшення в спірній квартирі відбулися поза межами перебування ОСОБА_2 у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_7 .

Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, враховуючи вище наведенні правові позиції висловлені Верховним Судом України, Верховним Судом, суд приходить до висновку, що заявлені ОСОБА_1 позовні вимоги про визнання за нею права власності на Ѕ частину квартири АДРЕСА_1 ; на Ѕ частину автомобіля «Toyota Prado», 2007р. випуску, колір - чорний, шасі (кузов, рама) № НОМЕР_1 , д.н.з. НОМЕР_2 , підлягають задоволенню, оскільки є спільним майном подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_7 .

Позовні вимоги ОСОБА_1 про визнання квартири АДРЕСА_1 об`єктом спільної сумісної власності подружжя - ОСОБА_2 та ОСОБА_7 та виділення частки співвласників у спільній сумісній власності на цю квартиру, не підлягають задоволенню, оскільки судом не встановлено, що до реєстрації шлюбу з ОСОБА_7 , ОСОБА_2 перебувала у фактичних шлюбних стосунках з останнім, а також те, що позивачкою ОСОБА_2 були понесені будь-які фінансові витрати на проведення відновлювального ремонту в спірній квартирі. Як і не встановлено судом, що поліпшення в спірній квартирі відбувалися під час перебування ОСОБА_2 у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_7 .

Заява ОСОБА_5 про застосування строків позовної давності до вимог ОСОБА_2 не підлягає задоволенню, в силу положень ч. 2 ст. 72 СК України, оскільки, як встановлено судом протягом розгляду справи, що про порушене право позивачка ОСОБА_2 дізналась наприкінці 2014р., після припинення фактичних шлюбних стосунків з ОСОБА_7 , а з відповідним позовом до суду звернулась в березні 2016р.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України з ОСОБА_4 , ОСОБА_7 , ОСОБА_5 , ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 підлягає стягненню судовий збір по 1722,50 грн. з кожного.

Керуючись ст. ст. 4, 5, 12, 13, 17-19, 76-82, 89, 141, 258, 259, 263-266, 268, 352, 354, 355 ЦПК України; ст. ст. 57, 60, 62, 65, 68-70, 72 СК України; ст. ст. 15, 368 ЦК України; Постановою Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та спільного майна подружжя» від 21 грудня 2007р. за № 11, суд, -

в и р і ш и в :

Позов ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3 ) до ОСОБА_4 (РНОКПП НОМЕР_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 ), ОСОБА_7 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , паспорт серії НОМЕР_5 , виданий 03 квітня 2015р. Шевченківським РВ ГУДМС України в місті Києві, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_4 ), ОСОБА_5 (РНОКПП НОМЕР_6 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_5 ), ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_7 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_4 ), третя особа: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Арестович - Корнійчук Олеся Миколаївна (місцезнаходження: м. Київ, вул. Антоновича, буд. 41, прим. 2) про визнання права власності на частку в спільній сумісній власності подружжя - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності:

- на Ѕ частину квартири АДРЕСА_1 , загальною площею 61,6 кв.м.

- на Ѕ частину автомобіля «Toyota Prado», 2007р. випуску, колір - чорний, шасі (кузов, рама) № НОМЕР_1 , д.н.з. НОМЕР_2 , зареєстрований Дніпропетровським МРЕВ1 ДАІ УМВС України в Дніпропетровській області 14 червня 2007р.

Стягнути з ОСОБА_4 , ОСОБА_7 , ОСОБА_5 , ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір по 1722 /одна тисяча сімсот двадцять дві/ грн. 50 коп. з кожного.

Позов ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_7 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_4 ) до ОСОБА_5 (РНОКПП НОМЕР_6 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_5 ), ОСОБА_4 (РНОКПП НОМЕР_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 ), ОСОБА_7 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , паспорт серії НОМЕР_5 , виданий 03 квітня 2015р. Шевченківським РВ ГУДМС України в місті Києві, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_4 ), третя особа: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Арестович - Корнійчук Олеся Миколаївна (місцезнаходження: м. Київ, вул. Антоновича, буд. 41, прим. 2) про визнання квартири об`єктом права спільної сумісної власності, визнання частки в спільному сумісному майні - залишити без задоволення.

Рішення суду може бути оскаржене до Київського апеляційного суду через Шевченківський районний суд м. Києва шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення суду складено 05 грудня 2019р.

Суддя: