Дата документу 13.03.2019 Справа № 335/1480/18
Запорізький Апеляційний суд
ЄУН 335/1480/18Головуючий у 1-й інстанції Калюжна В.В. Повний текст рішення складено 25.09.2018 року
Пр. № 22-ц/807/602/19Суддя-доповідач Гончар М.С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 березня 2019 року м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді (судді-доповідача) Гончар М.С.

суддів Кочеткової І.В., Маловічко С.В.,

за участі секретаря Остащенко О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Комунального підприємства «Облводоканал» Запорізької обласної ради на рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 25 вересня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Комунального підприємства «Облводоканал» Запорізької обласної ради (надалі - КП «Облводоканал» ЗОР), третя особа - Запорізька обласна організація Профспілки працівників житлово-комунального господарства, місцевої промисловості, побутового обслуговування населення про стягнення невиплаченої заробітної плати

ВСТАНОВИВ:

У лютому 2018 року ОСОБА_2 звернувся до суду із вищезазначеним позовом (т.с. 1 а.с. 2-9), в якому просив стягнути з відповідача невиплачену заробітну плату за період з 01.01.2017 року по 20.09.2017 року у розмірі 19966,12 грн.

В обґрунтування свого позову позивач зазначав, що 28.08.2006 року наказом № 42к він прийнятий на посаду інженера-програміста у КП «Облводоканал» ЗОР. 01.05.2015 року наказом № 21к його переведено на посаду головного програміста КП «Облводоканал».

Ці факти підтверджуються записами в його трудовій книжці, копія якої додається.

20.09.2017 року наказом № 55к його звільнено з посади головного програміста КП «Облводоканал» ЗОР на підставі п. 1 ст. 36 КЗпП України.

Окрім цього, позивач зазначав, що починаючи із січня 2017 року та по дату його звільнення, КП «Облводоканал» ЗОР порушувало законодавство про працю, що призвело до недорахування та недоплати за вищевказаний період заробітної плати.

Відповідач, в період з 01.01.2017 року по 20.09.2017 року, в порушення ч. 2 ст. 97 КЗпП України, ч. 1 ст. 5 Закону України «Про оплату праці», ч. 1-2 ст. 5, ч. 3 ст. 7, ч. 2 ст. 8 Закону України «Про колективні договори і угоди», ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2017 рік», п. 3.1.2., Додатку 2 п. 3.1.4. Галузевої угоди, укладеної між Міністерством регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України, Об'єднанням організацій роботодавців „Всеукраїнська конфедерація роботодавців житлово-комунальної галузі України" та Центральним комітетом профспілки працівників житлово-комунального господарства, місцевої промисловості, побутового обслуговування населення України на 2017 - 2018рр. (далі - Галузева угода 2017-2018рр.), що зареєстрована Мінсоцполітики 31.01.2017 року за № 7, проводив нарахування позивачу заробітної плати з використанням занижених коефіцієнтів та розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, який втратив чинність.

Ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2017 рік» визначено: установити у 2017 році прожитковий мінімум для працездатних осіб в розрахунку на місяць у розмірі: з 1 січня 2017 року - 1600,00 грн., з 1 травня - 1684,00 грн., з 1 грудня - 1762,00 грн.

Але, всупереч цим вимогам, при нарахуванні заробітної плати працівникам КП «Облводоканал» ЗОР, зокрема й позивачу, відповідач в період з 1 травня 2017 року по 20 вересня 2017 року використовував суму розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб в розмірі 1600,00 грн. без врахування змін.

Крім того, була укладена Галузева угода 2017 - 2018 рр., що зареєстрована Мінсоцполітики 31.01.2017 року за № 7.

П. 3.1.4. Галузевої угоди 2017 - 2018 рр. встановлено: «Сторони встановлюють такі мінімальні обов'язкові гарантії в оплаті та нормуванні праці у сфері житлово-комунального господарства: коефіцієнти співвідношення мінімальної тарифної ставки робітника I розряду (місячної тарифної ставки) за видами робіт та окремими професіями до встановленої Галузевою угодою мінімальної тарифної ставки робітника I розряду згідно з Додатком 2 до цієї Угоди», у якому (Додатку 2 Угоди) коефіцієнт співвідношення за видом роботи «експлуатація та обслуговування обладнання систем водозабезпечення та водовідведення» становить 1,5.

Відповідач, в свою чергу, використав при розрахунку заробітної плати позивачу коефіцієнт співвідношення за видом роботи „експлуатація та обслуговування обладнання систем водозабезпечення та водовідведення" коефіцієнт 1,35 відповідно до Галузевої угоди між Міністерством регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України, Всеукраїнським об'єднанням обласних організацій роботодавців підприємств житлово-комунальної галузі "Федерація роботодавців ЖКГ України" та Центральним комітетом профспілки працівників житлово-комунального господарства, місцевої промисловості, побутового обслуговування населення України на 2013 - 2015 роки (далі - Галузева угода 2013 - 2015рр.), яка зареєстрована Міністерством соціальної політики України від 04.10.2013 N 26 та яка втратила чинність від 10.01.2017р.

28 грудня 2016 року на зборах трудового колективу КП «Облводоканал» ЗОР був укладений колективний договір 2017-2018рр., який набуває чинності з 01.01.2017 року.

Позивачу, як головному програмісту, КП «Облводоканал» ЗОР, у даному Додатку 8 розділу 3 Колективного договору 2017-2018рр. встановлено коефіцієнт співвідношень до мінімальної тарифної ставки робітника першого розряду основного виробництва у межах 2,9-3,1, а безпосередньо для розрахунку заробітної плати використовувалось найнижче значення 2,9.

Натомість, абзацом шостим п.3.4 розділу 3 колективного договору 2017-2018рр. передбачено, що посадові оклади заступників генерального директора, головного інженера, головного бухгалтера, головних: енергетика, механіка, програміста, начальників цехів та керівника структурного підрозділу встановлюється на 10-30 відсотків нижче посадового окладу генерального директора, коефіцієнт якого складає 5, що зазначено в Додатку 8 розділу 3 Колективного договору 2017-2018рр.

Якщо врахувати нижню відсоткову межу (30% від посадового окладу генерального директора), то коефіцієнт співвідношення розміру мінімального місячного посадового окладу головного програміста до мінімальної тарифної ставки робітника I розряду основного виробництва повинен складати 3,5 (5 (коефіцієнт генерального директора) помножити на 70% (посадовий оклад головного програміста у відсотковому співвідношенні до посадового окладу генерального директора) поділити на 100%).

Таким чином, даний розрахунок виходить з наступного: прожитковий мінімум для працездатних осіб * 1,2 * 1,5 * (100% - 30% = 70% * 5 = 3,5) = розмір посадового окладу позивача. Відповідач, в свою чергу, розраховував розмір посадового окладу позивача за формулою: прожитковий мінімум для працездатних осіб (без врахування змін) * 1,2 * 1,35 * 2,9.

Зважаючи на вищевикладене, позивачем зазначається, що відповідач порушував норми чинного законодавства України, що призвело до заниження розміру заробітної плати позивача за спірний період.

Ухвалою суду першої інстанції (т.с. 1 а.с. 50) провадження у цій справі відкрито.

Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 25 вересня 2018 року (т.с. 1 а.с. 192-194) позовні вимоги ОСОБА_2 у цій справі задоволено у повному обсязі.

Стягнуто з КП «Облводоканал» ЗОР (, адреса: 69057, м. Запоріжжя, вул. Перемоги, 129-А) на користь ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН НОМЕР_1, зареєстрований за адресою АДРЕСА_1) суму недоотриманої заробітної плати за період з 01.01.2017 року по 20.09.2017 року у розмірі 19966,12 грн.

Допущено негайне виконання рішення суду у межах суми платежу за один місяць.

Стягнуто з КП «Облводоканал» ЗОР (, адреса: 69057, м. Запоріжжя, вул. Перемоги, 129-А) в дохід держави судовий збір в розмірі 704,80 грн.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду першої інстанції, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права судом першої інстанції при його ухваленні, відповідач КП «Облводоканал» ЗОР у своїй апеляційній скарзі (т.с. 1 а.с. 202-210) просило рішення суду першої скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити позивачу у задоволенні його позовних вимог у повному обсязі, стягнути з позивача понесені судові витрати.

Указом Президента України «Про ліквідацію апеляційних судів та утворення апеляційних судів в апеляційних округах» від 29.12.2017 року №452/2017 ліквідовано зокрема: Апеляційний суд Запорізької області та утворено Запорізький апеляційний суд в апеляційному окрузі, що включає Запорізьку область з місцезнаходженням у місті Запоріжжі.

Указом Президента України № 297/2018 від 28.09.2018 «Про переведення суддів» судді Апеляційного суду Запорізької області переведені до Запорізького апеляційного суду, який почав роботу з 05 жовтня 2018 року.

В автоматизованому порядку для розгляду цієї справи визначено колегію суддів Запорізького апеляційного суду: головуючого суддю (суддю-доповідача) Гончар М.С., суддів Кочеткову І.В. та Маловічко С.В. (т.с. 1 а.с. 212).

Ухвалою апеляційного суду апеляційне провадження за вищезазначеною апеляційною скаргою відкрито (т.с. 1 а.с. 218), справу призначено до апеляційного розгляду (т.с. 2 а.с. 232) в порядку спрощеного провадження, без повідомлення учасників справи та без проведення судового засідання.

Ухвалою апеляційного суду від 29 листопада 2018 року (т.с. 1 а.с.233) у задоволенні клопотання КП «Облводоканал» ЗОР про зупинення виконавчих дій на час розгляду справи відмовлено.

Позивач ОСОБА_2 подав апеляційному суду відзив на вищезазначену апеляційну скаргу відповідача у цій справі (т.с. 1 а.с. 242-245).

Ухвалою апеляційного суду (т.с. 2 а.с. 1) в порядку ст. 369 ч. 3 ЦПК України, з урахування конкретних обставин справи, справу призначено у судове засіданні з повідомленням учасників цієї справи.

У судовому засіданні 06 березня 2019 року апеляційним судом розпочато розгляд цієї справи по суті: заслухано доповідь судді - доповідача, пояснення всіх учасників цієї справи, оголошено перерву у розгляді цієї справи після роз'яснення апеляційним судом прав представникові відповідача в порядку ст. 12 ч. 5 ЦПК України з метою повного та всебічного перегляду апеляційним судом законності та обґрунтованості рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги відповідача, оскільки представник відповідача заявив клопотання, що він хоче скористатись своїм процесуальним правом та надати апеляційному суду додаткові матеріали, зокрема акт перевірки відповідача управлінням держпраці, який, начеб - то, не виявив порушень у відповідача за вказаний період нарахувань.

Позивач ОСОБА_2 та відповідач КП «Облводоканал» ЗОР подали апеляційному суду додаткові письмові пояснення у цій справі із додатками (т.с. 2 а.с. 24-56, 57-80).

У судове засідання 13 березня 2019 року належним чином повідомлені апеляційним судом про дату, час і місце розгляду цієї справи (т.с. 2 а.с. 22, 81) позивач ОСОБА_2 та представник третьої особи - Запорізької обласної організації Профспілки працівників житлово-комунального господарства, місцевої промисловості, побутового обслуговування населення не з'явились, про причини своєї неявки апеляційний суд не сповістили, клопотань про відкладення розгляду цієї справи апеляційному суду не подавали.

В силу вимог ст. 372 ч. 2 ЦПК України неявка сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час і місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи апеляційним судом.

При вищевикладених обставинах, апеляційний суд визнав неповажними причини неявки у дане судове засідання позивача та представника третьої особи у цій справі і на підставі ст. 372 ч. 2 ЦПК України ухвалив розглядати дану справу апеляційним судом у даному судовому засіданні за відсутністю останніх за присутністю представників позивача ОСОБА_2 - ОСОБА_3 та ОСОБА_4 (т.с. 2 а.с. 19) і представників КП «Облводоканал» ЗОР - ОСОБА_5 та ОСОБА_6 (т.с. 2 а.с. 82,83).

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представників відповідача КП «Облводоканал» ЗОР - ОСОБА_5 і ОСОБА_6, які у тому числі на запитання апеляційного суду зазначали, що попередній представник відповідача у минулому судовому засіданні в апеляційному суді помилково зазначав, що має місце акт перевірки відповідача управлінням держпраці, який, начеб - то, не виявив порушень у відповідача за вказаний період нарахувань, останній у відповідача відсутній, тому він не міг бути наданий та не надається відповідачем апеляційному суду, та представників позивача - ОСОБА_3 і ОСОБА_4, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, апеляційний суд дійшов висновку про те, що апеляційна скарга відповідач КП «Облводоканал» ЗОР не підлягає задоволенню у цій справі з таких підстав.

В силу вимог ст. 367 ч. 1 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно із п. 1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За змістом ст. 381 ч. 1 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги приймає постанову за правилами ст. 35 і глави 9 розділу ІІІ цього Кодексу з особливостями, зазначеними у ст. 382 цього Кодексу.

Встановлено, що суд першої інстанції, задовольняючи позовні вимоги позивача у цій справі, керувався ст. ст. 4, 12, 13, 81, 82, 89, 141, 223, 247, 259, 263-265, 268 ЦПК України, та виходив із обґрунтованості та доведеності позовних вимог позивача у цій справі.

Апеляційний суд погоджується із таким висновком суду першої інстанції, вважає його правильним, а рішення суду першої інстанції - таким, що ухвалено з додержанням вимог закону, є обґрунтованим та законним.

Ст. 263 ЦПК України містить вимоги щодо законності і обґрунтованості судового рішення, а ст. 264 ЦПК України - питання, які вирішує суд під час ухвалення рішення суду.

Зазначеним вимогам закону рішення суду першої інстанції у цій справі відповідає.

Судом першої інстанції правильно було встановлено, що 28.08.2006 року наказом № 42к позивача ОСОБА_2 прийнято на посаду інженера-програміста у КП «Облводоканал» ЗОР. 01.05.2015 року наказом № 21к ОСОБА_2 переведено на посаду головного програміста КП «Облводоканал» ЗОР. 20.09.2017 року наказом № 55к позивача ОСОБА_2 було звільнено з посади головного програміста КП «Облводоканал» ЗОР на підставі п. 1 ст. 36 КЗпП України (копія трудової книжки позивача, т.с. 1 а.с. 35-43, копії наказів т.с. 1 а,с. 65,67).

28 грудня 2016 року зборами трудового колективу КП «Облводоканал» ЗОР було укладено колективний договір 2017-2018 рр. (т.с. 1 а.с. 14-27, 68-81).

Крім того, була укладена Галузева угода 2017 - 2018 рр., що зареєстрована Мінсоцполітики 31.01.2017 року за № 7 (т.с. 1 а.с. 166-189).

Проаналізувавши матеріали, які є доказами по даній справі, суд першої інстанції правильно встановив, що розмір посадового окладу позивача повинен бути розрахований згідно наступного розрахунку: розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб (ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2017 рік»), помножити на «1,2» (коефіцієнт, передбачений п.3.1.2. Галузевої угоди 2017 - 2018рр.) помножити на «1,5» (коефіцієнт співвідношення мінімальної тарифної ставки робітника I розряду за видами робіт та окремими професіями (експлуатація та обслуговування обладнання систем водозабезпечення та водовідведення), передбачений Додатком 2 п.3.1.4. Галузевої угоди 2017 - 2018рр.,) помножити на «3,5» (коефіцієнт співвідношення розміру мінімального місячного посадового окладу головного програміста до мінімальної тарифної ставки робітника I розряду основного виробництва, який вирахуваний з огляду на Додаток 8 розділу 3 та абзацу шостому п.3.4 розділу 3 «Оплата праці та нормування» Колективного договору 2017-2018 рр. на підставі такого розрахунку: коефіцієнт «5» генерального директора, який передбачений Додатком 8 розділу 3 Колективного договору 2017-2018рр., помножити на 70% відсоткового співвідношення посадового окладу головного програміста до посадового окладу генерального директора, який вирахуваний на підставі такого розрахунку: від 100% розміру посадового окладу генерального директора (коефіцієнт «5») відняти 30% (згідно абзацу шостого п.3.4 розділу 3 «Оплата праці та нормування» Колективного договору 2017-2018рр.).

Тобто, даний розрахунок має такий вигляд: прожитковий мінімум для працездатних осіб * 1,2 * 1,5 * 3,5 (100% - 30% = 70% * 5 =3,5) = розмір посадового окладу позивача.

З огляду на те, що структура розрахунку нарахування розміру посадового окладу та суми невиплаченої позивачу ОСОБА_2 заробітної плати загалом, на який посилається позивач та наводить у додатку до позовної заяви (т.с. 1 а.с. 10-13), а також структура розрахунку, який використовує відповідач, при нарахуванні ОСОБА_2 заробітної плати, є однаковими і єдиною відмінністю у них є різні розміри коефіцієнтів та прожиткового мінімуму, то, суд робить висновок, що подана позивачем у позові структура розрахунку невиплаченої заробітної плати є такою, що не суперечить структурі розрахунку нарахування заробітної плати працівникам КП «Облводоканал» ЗОР. Щодо складових розміру посадового окладу позивача суд першої інстанції правильно встановив таке.

Згідно із ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2017 рік» вказано: установити у 2017 році прожитковий мінімум для працездатних осіб в розрахунку на місяць у розмірі: з 1 січня 2017 року - 1600,00 грн., з 1 травня - 1684,00 грн., з 1 грудня - 1762,00 грн.

Відповідно до п.3.1.2. Галузевої угоди 2017 - 2018 рр.: «Сторони встановлюють такі мінімальні обов'язкові гарантії в оплаті та нормуванні праці у сфері житлово-комунального господарства: мінімальну тарифну ставку (оклад) за просту некваліфіковану працю у розмірі прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб, а мінімальну тарифну ставку робітника I розряду в розмірі не менше 120 відсотків розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб», що у кратності з відсоткового співвідношення можна перевести як коефіцієнт у розмірі 1,2.

Керуючись п.3.1.2. Галузевої угоди 2017 - 2018 рр. та ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2017 рік», розраховується: мінімальна тарифна ставка робітника 1 розряду з січня по квітень 2017р., розмір якої становить 1920,00 грн. (1600,00грн. х 1,2 = 1920,00 грн.); мінімальна тарифна ставка робітника 1 розряду з травня по листопад 2017р., розмір якої становить 2020,80 грн. (1684,00 грн. х 1,2 = 2020,80 грн.).

Згідно із п.3.1.4. Галузевої угоди 2017 - 2018 рр.: «Сторони встановлюють такі мінімальні обов'язкові гарантії в оплаті та нормуванні праці у сфері житлово-комунального господарства: коефіцієнти співвідношення мінімальної тарифної ставки робітника I розряду (місячної тарифної ставки) за видами робіт та окремими професіями до встановленої Галузевою угодою мінімальної тарифної ставки робітника I розряду згідно з Додатком 2 до цієї Угоди», у якому (Додатку 2 Угоди) коефіцієнт співвідношення за видом роботи «експлуатація та обслуговування обладнання систем водозабезпечення та водовідведення» становить 1,5.

Керуючись п.3.1.4. та Додатком 2 Галузевої угоди 2017 - 2018рр., а також згідно мінімальної тарифної ставки робітника 1 розряду у розмірі 1920,00 грн. з січня по квітень 2017р. та 2020,80 грн. з травня по листопад 2017р., розраховується мінімальна тарифна ставка робітника першого розряду основного виробництва за основною професією та видом роботи «експлуатація та обслуговування обладнання систем водозабезпечення та водовідведення», що є сферою господарської діяльності КП «Облводоканал» ЗОР:

1920,00 грн. х 1,5 = 2880,00 грн. - це тарифна ставка робітника 1 розряду основного виробництва, яка повинна бути встановлена у Примітці Додатку 8 розділу 3 Колективного договору 2017-2018рр. та застосовуватися з січня по квітень 2017р. згідно вищезазначених вимог Галузевої угоди 2017 - 2018рр.;

2020,80 грн. х 1,5 = 3031,20 грн. - це тарифна ставка робітника 1 розряду основного виробництва, яка повинна бути встановлена у Примітці Додатку 8 розділу 3 Колективного договору 2017-2018рр. та застосовуватися з травня по листопад 2017р. згідно вищезазначених вимог Галузевої угоди 2017 - 2018рр.

Однак, всупереч вищезазначеним положенням законодавства у примітці Додатку 8 до розділу 3 Колективного договору 2017-2018рр. КП «Облводоканал» ЗОР встановив мінімальну тарифну ставку робітника першого розряду основного виробництва у розмірі 2592,00 грн., що вирахуваний згідно такого розрахунку: 1600,00 грн. х 1,2 х 1,35 = 2592,00грн., де:

1600,00 грн. - це прожитковий мінімум, встановлений з січня по квітень 2017р. для працездатних осіб, але у зв'язку із збільшенням розміру прожиткового мінімуму, що становив з травня по листопад 2017р. - 1684,00 грн., перерахунок розміру мінімальної тарифної ставки робітника першого розряду основного виробництва відповідач не проводив, що у результаті призвело до заниження розміру заробітної плати позивача;

1,2 - це коефіцієнт згідно з п.3.1.2. Галузевої угоди 2017 - 2018рр.;

1,35 - це коефіцієнт згідно з Додатком 2 п.3.1.3. Галузевої угоди між Міністерством регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України, Всеукраїнським об'єднанням обласних організацій роботодавців підприємств житлово-комунальної галузі "Федерація роботодавців ЖКГ України" та Центральним комітетом профспілки працівників житлово-комунального господарства, місцевої промисловості, побутового обслуговування населення України на 2013 - 2015 роки, яка зареєстрована Міністерством соціальної політики України від 04.10.2013 N 26 та яка втратила чинність від 10.01.2017р. на підставі абзацу першому п.8.1.10. Галузевої угоди 2017 - 2018рр. Але всупереч того, що Галузева угода 2013 - 2015рр., у Додатку 2 п.3.1.3. якої передбачено коефіцієнт 1,35, втратила чинність від 10.01.2017р., а також у зв'язку з тим, що набрала чинності з 10.01.2017р. нова Галузева угода 2017 - 2018рр, у Додатку 2 п.3.1.4. якої передбачено коефіцієнт 1,5, КП «Облводоканал» ЗОР не вніс дані зміни до Колективного договору 2017-2018рр. та не проводив перерахунок розміру мінімальної тарифної ставки робітника першого розряду основного виробництва, що у результаті призвело до заниження розміру заробітної плати позивача.

Крім того, абзацом шостим п.3.4 розділу 3 Колективного договору 2017-2018рр. передбачено, що посадові оклади заступників генерального директора, головного інженера, головного бухгалтера, головних: енергетика, механіка, програміста, начальників цехів та керівника структурного підрозділу встановлюється на 10-30 відсотків нижче посадового окладу генерального директора.

З огляду на те, що посада генерального директора та головного програміста КП «Облводоканал» ЗОР згідно Додатку 8 розділу 3 Колективного договору 2017-2018рр. відноситься до категорії «керівники», то розмір посадового окладу «керівників» розраховується за такою формулою: прожитковий мінімум для працездатних осіб помножити на коефіцієнт 1,2 згідно п.3.1.2. Галузевої угоди 2017 - 2018рр. помножити на коефіцієнт 1,5 згідно п.3.1.4. та Додатком 2 Галузевої угоди 2017 - 2018рр. помножити на коефіцієнт згідно Додатку 8 розділу 3 Колективного договору 2017-2018рр. передбачений на того чи іншого працівника.

Отже, коефіцієнт згідно Додатку 8 розділу 3 Колективного договору 2017-2018рр., передбачений на того чи іншого «керівника», встановлює різницю розміру посадових окладів «керівників» КП «Облводоканал» ЗОР та виступає одночасно як коефіцієнт міжпосадових співвідношень між посадою генерального директора та посадами інших керівників КП «Облводоканал» ЗОР.

Саме тому відсоткове співвідношення (10-30 відсотків) між посадовим окладом генерального директора та посадовим окладом головного програміста, передбачене абзацом шостим п.3.4 розділу 3 Колективного договору 2017-2018рр., можна застосувати до коефіцієнту «5», що передбачений для генерального директора у Додатку 8 розділу 3 Колективного договору 2017-2018рр., на підставі чого здійснюється наступний розрахунок: від 100% розміру посадового окладу генерального директора (коефіцієнт 5) відняти 30% (згідно абзацу шостого п.3.4 розділу 3 Колективного договору 2017-2018рр.) дорівнює 70 % розмір посадового окладу головного програміста у співвідношенні до розміру посадового окладу генерального директора (коефіцієнт 3,5).

Однак, відповідачем визначено коефіцієнт співвідношень до мінімальної тарифної ставки робітника першого розряду основного виробництва у розмірі 2,9-3,1 (для головного програміста), при чому відповідачем встановлено найнижчу межу цього коефіцієнту - 2,9, що у відсотковому співвідношенні нижче на 42 % посадового окладу генерального директора, тобто, нижче найнижчої межі (30 %), що встановлена у Колективному договорі 2017-2018рр.

Про те, що не всі умови Колективного договору 2017-2018рр. відповідають вимогам чинного законодавства України, зокрема у т.ч. Галузевої та Територіальної угод, міститься і в офіційному листі голови Запорізької обласної організації Профспілки працівників житлово-комунального господарства, місцевої промисловості, побутового обслуговування населення (далі - Облпрофспілка) від 20.11.2017р. № 201 (т.с. 2 а.с. 36-37).

Даним листом Облпрофспілки, повідомлено, що Колективний договір 2017-2018рр. потребує терміново внесення змін до нього, зокрема щодо збільшення розміру тарифної ставки робітника 1 розряду основного виробництва у зв'язку із збільшенням протягом поточного 2017 року прожиткового мінімуму для працездатних осіб, а також потребує терміново внесення змін до нього (Колективного договору) щодо збільшення розміру коефіцієнта за видами робіт (у Колективному договорі 2017-2018рр. при розрахунку посадового окладу зазначено коефіцієнт 1,35, який застосовує відповідач, а згідно Галузевої та Територіальної угод треба застосовувати коефіцієнт 1,5).

Отже, дослідивши матеріали справи, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що формула, за якою розраховується заробітна плата позивача виглядає так: прожитковий мінімум для працездатних осіб (зі змінами) * 1,2 * 1,5 * 3,5 (100% - 30% = 70% * 5 =3,5) = розмір посадового окладу позивача.

Відповідач, в свою чергу, розрахував заробітну плату позивачу наступним чином: прожитковий мінімум для працездатних осіб (без змін) * 1,2 * 1,35 * 2,9 = розмір посадового окладу позивача.

Вищезазначена формула розрахунку посадового окладу відповідачем, що встановлена з порушенням вимог чинного законодавства, призвела до заниження розміру заробітної плати позивача з 01.01.2017р. по 20.09.2017р., а тому у КП «Облводоканал» ЗОР перед позивачем ОСОБА_2 виникла заборгованість у розмірі 19966,12 грн. (розрахунок: т.с. 1 а.с. 10-13).

Відповідно до ст. 129 Конституції України, ст. 12, 81 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідачем не було надано суду першої інстанції у цій справі належних, допустимих та достатніх доказів на спростування доводів позивача, не надано розрахунку заробітної плати, яким КП «Облводоканал» ЗОР керувався при розрахунку та виплаті позивачу заробітної плати, а доводи відповідача, викладені у відзиві на позов, на переконання суду є необґрунтованими та спростовуються матеріалами справи.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що позовні вимоги ОСОБА_2 про стягнення з відповідача на користь позивача недоотриманої заробітної плати в розмірі 19966,12 грн. підлягають задоволенню у цій справі у повному обсязі.

Згідно ч. 2 ст. 233 КЗпП України у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком.

При вищевикладених обставинах, аналізуючи зібрані у справі докази, кожний окремо та всі в сукупності, суд першої інстанції дійшов правильного висновку щодо задоволення позовних вимог позивача у повному обсязі у цій справі.

Доводи апеляційної скарги відповідач КП «Облводоканал» ЗОР є такими, що не спростовують правильно встановлених судом першої інстанції фактичних обставин цієї справи та правильних висновків суду першої інстанції у цій справі, а лише відображають позицію відповідача у цій справі, яку він та його представники вважають такою, що є єдино вірною та єдино можливою.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень (ст. 12 ч. 3 ЦПК України).

Підстави для звільнення від доказування відповідача КП «Облводоканал» ЗОР, передбачені ст. 82 ЦПК України, у цій справі відсутні.

Відповідач КП «Облводоканал» ЗОР та його представники не надали суду першої інстанції належних, допустимих доказів в обґрунтування своїх заперечень проти позову позивача у цій справі.

Апеляційний суд на виконання вимог ст. 12 ч. 5 ЦПК України сприяв повному та всебічному апеляційному перегляду законності та обґрунтованості рішення суду першої інстанції у цій справі в межах доводів апеляційної скарги відповідача КП «Облводоканал» ЗОР.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї (ст. 367 ч. 2 ЦПК України).

В силу вимог ст. 367 ч. 3 ЦПК України докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об'єктивно не залежали від нього.

Доказами, передбачені ст. 367 ч. 2, 3 ЦПК України у цій справі, які можуть бути прийняті апеляційним судом до уваги, є надані сторонами апеляційному суду у цій справі матеріали: лист Запорізької обласної організації профспілки працівників житлово-комунального господарства, місцевої промисловості, побутового обслуговування населення № 201 від 20.11.2017 року (т.с. 2 а.с. 36-37), зміни до колективного договору КП «Облводоканал» ЗОР від 11.05.2018 року (т.с. 2 а.с. 38-56, 60-79).

Проте, останніми не спростовується, а лише додатково підтверджується правильність висновків суду першої інстанції у цій справі.

Оскільки, в силу вимог ст. 9 ЗУ «Про колективні договори і угоди» положення…галузевої …угоди діють безпосередньо і є обов'язковими для всіх суб'єктів, що перебувають у сфері дії сторін, які підписали угоду.

Галузеву угоду підписано сторонами соціального діалогу, в тому числі Всеукраїнською галузевою профспілкою, до складу якої входить первинна профспілкова організація підприємства, тобто перебуває у сфері впливу сторони, яка підписала угоду. Тому, ця угода вже стає обов'язковою для виконання сторонами соціального діалогу на рівні підприємства.

Той власник або уповноважений ним орган, який ухилявся чи з інших причин не брав участі у розробці галузевої угоди, не може це розцінювати як підставу чи аргумент не виконувати вимоги ст. 97 КЗпП України, ст. 15 ЗУ «Про оплату праці» та умови галузевої угоди.

У ст. 17 ЗУ «Про оплату праці» встановлено, що для працівників підприємств…умови оплати праці встановлюються в колективному договорі з дотриманням гарантій, визначених угодами тих галузей, до яких ці підприємства належать за характером виробництва, та в актах чинного законодавства.

Віднесення підприємства до певних гарантій базується на галузевому принципі, а не на участі роботодавця у підписанні угоди.

Галузеві угоди є обов'язковими для всіх власників та уповноважених ними органів незалежно від того, брали вони безпосередньо участь в переговорах з укладення галузевих угод, чи ні.

При вищевикладених обставинах, небажання відповідача КП «Облводоканал» ЗОР до травня 2018 року вносити будь-які зміни до колективного договору чи наявність інших причин: наявність будь-яких кримінальних проваджень чи арештів на рахунках відповідача у певний період тощо, не звільняє останнього від виконання вимог ст. 97 КЗпП України, ст. 15 ЗУ «Про оплату праці» та умов вищезазначеної галузевої угоди, яка діє безпосередньо та є обов'язковою для відповідача на 2017 -2018 роки при вищевикладених встановлених судом фактичних обставинах.

Згідно із ст. 376 ч. 3 ЦПК України передбачені порушення норм процесуального судом першої інстанції, які є обов'язковою підставою для скасування або зміни рішення.

В силу вимог ст. 376 ч. 2 ЦПК України лише порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення справи, можуть бути підставою для скасування або зміни рішення.

Встановлено, що у цій справі відсутні порушення судом першої інстанції норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування чи зміни рішення, а також відсутні порушення норм процесуального права, які б призвели до неправильного вирішення цієї справи по суті.

Додаткові усні у судовому засіданні в апеляційному суді доводи представників відповідача в обґрунтування апеляційної скарги відповідача у цій справі не могли бути прийняті апеляційним судом до уваги та не були предметом апеляційного розгляду у цій справі.

Оскільки, в силу вимог ст. 364 ч. 1 ЦПК України особа, яка подала апеляційну скаргу, має право доповнити чи змінити її протягом строку на апеляційне оскарження.

Встановлено, що відповідач у цій справі не доповнював та не змінював апеляційної скарги з дотриманням вимог ст. 364 ч. 1 ЦПК України.

Доповнення відповідача до апеляційної скарги (т.с.2 2 а.с. 9-11) подані апеляційному суду 27 лютого 2019 року, тобто поза межами строку на апеляційне оскарження вищезазначеного рішення суду першої інстанції від 25 вересня 2018 року у цій справі.

При цьому, відповідач не просив апеляційний суд поновити йому строк на подачу цих доповнень, а тому останні не могли бутии і не були предметом апеляційного розгляду у цій справі.

Крім того, ці доповнення апеляційної скарги відповідача за своїм змістом стосуються сплати відповідачем податків та обов'язкових зборів зі стягнутої суми недоотриманої заробітної плати з відповідача на користь позивача у цій справі та не могли бути підставою для скасування правильного по суті у цій справі рішення суду першої інстанції.

Оскільки, суд першої інстанції розглянув дану справу з додержанням вимог ЦПК України, тобто в межах заявлених позивачем позовних вимог та на підставі доказів сторін, яким надав відповідну оцінку з дотриманням вимог ст. 89 ЦПК України.

За змістом якої: «Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів; жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили; суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності; суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів)».

В силу вимог ст. 271 ч. 1 ЦПК України за заявою учасників справи, державного виконавця, приватного виконавця суд роз'яснює судове рішення, яке набрало законної сили, не змінюючи змісту такого рішення.

При вищевикладених обставинах, якщо для відповідача КП «Облводоканал» ЗОР рішення суду першої інстанції у цій справі є незрозумілим, зокрема: в частині стягнутої на користь позивача суми недоотриманої заробітної плати (остання зазначена з урахуванням чи без урахування обов'язкових податків чи зборів), відповідач не позбавлений права у подальшому подати відповідну заяву до суду першої інстанції у цій справі в порядку ст. 271 ЦПК України.

При вищевикладених обставинах, доводи апеляційної скарги відповідача КП «Облводоканал» ЗОР не ґрунтуються на законі та доказах, наявних у матеріалах цієї справи, рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, ухваленим з додержанням вимог ЦПК України.

Крім того, судом першої інстанції правильно, з додержанням вимог ст. 141 ЦПК України у цій справі було вирішено питання про розподіл між сторонами понесених судових витрат, пов'язаних із розглядом цієї справи судом першої інстанції.

За таких обставин, апеляційний суд не вбачає передбачених законом підстав для скасування рішення суду першої інстанції у цій справі або ж його зміни.

Крім того, в силу вимог ст. 141 ЦПК України у разі відмови відповідачу КП «Облводоканал» ЗОР у задоволенні його вищезазначеної апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції у цій справі, останній не має права на компенсацію будь-яких судових витрат, пов'язаних із розглядом цієї справи апеляційним судом, у тому числі у вигляді судового збору у розмірі 1057,20 грн. (т.с. 1 а.с. 205, 217), сплаченого відповідачем при подачі вищезазначеної апеляційної скарги до апеляційного суду у цій справі.

Керуючись ст. ст. 7, 12-13, 81-82, 89, 141, 367-368, 372, 374-375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Комунального підприємства «Облводоканал» Запорізької обласної ради залишити без задоволення.

Рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 25 вересня 2018 року у цій справі залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, проте, може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту цієї постанови.

Повний текст постанови апеляційним судом у цій справі складений 22.03.2019 року.

Головуючий суддяСуддяСуддя
Гончар М.С. Кочеткова І.В.Маловічко С.В.