П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 січня 2019року місто Київ

Єдиний унікальний номер справи 2-783/11

Номер провадження № 22-ц/824/558/2019

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: судді-доповідача - Вербової І.М., суддів Саліхова В.В., Соколової В.В.,

за участю секретаря судового засідання - Іваницької О. В.,

вивчивши апеляційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 29 жовтня 2018 року, постановлену під головуванням судді Дубановської І.Д., у справі за скаргою Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» на дії старшого державного виконавця Білоцерківського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області Бібаєвої Віти Вікторівни, боржник - ОСОБА_2,

в с т а н о в и в :

У листопаді 2010 року АТ «Райффайзен Банк Аваль» звернувся до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області з позовом до ОСОБА_5, ОСОБА_2 про стягнення на користь АТ «Райффайзен Банк Аваль» в особі Київської регіональної дирекції АТ «Райффайзен Банк Аваль» з ОСОБА_5 заборгованості в сумі 2 114 448 грн. 95 коп. згідно з наведеним розрахунком та судових витрат у сумі 1 820 грн., звернувши стягнення на усі належні їй кошти та майно, в тому числі на предмет іпотеки за договором іпотеки від 27 грудня 2005 року реєстровий №1-6565, укладеного з відповідачем-2 для забезпечення виконання зобов'язань, що випливають з кредитних договорів №014/26/496, №014/26/513 та №014/26/732.

У квітні 2011 року позивач звернувся із заявою про уточнення позовних вимог, у якій просив суд ухвалити рішення про стягнення на користь АТ «Райффайзен Банк Аваль» в особі Київської регіональної дирекції АТ «Райффайзен Банк Аваль» з ОСОБА_5 заборгованість за кредитними договорами № 014/26/496 , № 014/26/513 і № 014/26/732 у розмірі 266 649,3 доларів США, що станом на день подання позову за курсом Національного банку України складає 2 114 448 грн. 95 коп. та судові витрати у розмірі 1 820 грн.; у рахунок погашення заборгованості за кредитними договорами № 014/26/496 , № 014/26/513 і № 014/26/732 звернення стягнення на іпотечне майно, передане за договором від 27 грудня 2005 року, посвідченим державним нотаріусом Другої Білоцерківської міської державної нотаріальної контори Магдич Т. І. за номером в реєстрі № 1-6565, що належить ОСОБА_2 на підставі договору купівлі-продажу житлового будинку, посвідченого 11 травня 2000 року державним нотаріусом Білоцерківської державної нотаріальної контори Дворко Т. Г. за номером в реєстрі №2-1278, зареєстрованого у Білоцерківському міжміському бюро технічної інвентаризації 22 травня 2000 року у реєстровій книзі № 99 за №11115, реєстраційний номер 13200809, житловий будинок АДРЕСА_1 та про визначення способу реалізації вказаного предмету іпотеки шляхом продажу з публічних торгів.

Заочним рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 29 квітня 2011 року позов задоволено, стягнуто з ОСОБА_5 на користь ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» заборгованість за кредитними договорами № 014/26/496, № 014/26/513 і № 014/26/732 у розмірі 2 114 448 грн. 95 коп. та судові витрати, а саме сплачене позивачем державне мито в сумі 1 700 грн., витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи у сумі 120 грн., у рахунок погашення заборгованості за кредитними договорами № 014/26/496, № 014/26/513 і № 014/26/732 в сумі 2 114 448 грн. 95 коп. звернуто стягнення на іпотечне майно, а саме житловий будинок АДРЕСА_1, що належить ОСОБА_2

Ухвалою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 25 жовтня 2011 року заяву ОСОБА_2 та ОСОБА_5 про перегляд заочного рішення залишено без задоволення.

Ухвалою Апеляційного суду Київської області від 09 грудня 2011 року апеляційну скаргу ОСОБА_5 та ОСОБА_2 на заочне рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 29 квітня 2011 року визнано неподаною та повернуто апелянтам.

Ухвалою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 02 квітня 2017 року задоволено подання головного державного виконавця Білоцерківського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області Гаєва М. І. про видачу виконавчого листа, видано дублікат виконавчого листа про стягнення заборгованості за кредитним договором.

У травні 2018 року Публічне акціонерне товариство «Райффайзен Банк Аваль» звернулось до суду зі скаргою про визнання неправомірними рішення старшого державного виконавця Білоцерківського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київської області Бібаєвої Віти Вікторівни щодо винесення постанови від 25 квітня 2018 року про повернення виконавчого документу стягувачу виконавчому провадженні №51282245, визнання незаконною та скасування вказаної постанови, а також зобов'язання старшого державного виконавця відновити виконавче провадження №51282245 та продовжити примусове виконання рішення в порядку, встановленому Законом України «Про виконавче провадження».

Ухвалою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 29 жовтня 2018 року (а.с.95-100) скаргу задоволено частково, визнано неправомірною та скасовано постанову старшого державного виконавця Білоцерківського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київської області Бібаєвої Віти Вікторівни від 25 квітня 2018 року про повернення виконавчого документу стягувачу у виконавчому провадженні №51282245, зобов'язано старшого державного виконавця Білоцерківського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київської області Бібаєву Віту Вікторівну відновити виконавче провадження №51282245. В іншій частині скарги - відмовлено.

Не погоджуючись з вищевказаним судовим рішенням, ОСОБА_2 16 листопада 2018 року подав апеляційну скаргу, в якій просив ухвалу Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 29 жовтня 2018 року - скасувати, в задоволенні скарги АТ «Райффайзен Банк Аваль» відмовити у повному обсязі.

Апеляційну скаргу мотивував, зокрема, тим, що оскаржувану ухвалу постановлено судом з порушенням норм матеріального та процесуального права, дана невірна оцінка фактичним обставинам справи.

Так, крім зазначеної судом підстави повернення виконавчого документа стягувачу, підставою слугувала ухвала Білоцерківського міськрайонного суду від 12 березня 2018 року по справі №357/913/18, якою визнано бездіяльність державного виконавця Бібаєвої В.В. щодо не вирішення питання про наявність підстав для повернення виконавчого листа №2-783/2011, виданого 07 червня 2012 року Білоцерківським міськрайонним судом Київської області стягувачу ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» без виконання, у зв'язку з дією Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», неправомірною.

Крім того, сам стягувач визнав (визначив) позичальника ОСОБА_5 як громадянина, який взяв споживчий кредит, позов про стягнення заборгованості був поданий за підсудністю до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області, а не до Господарського суду Київської області.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 20 грудня 2018 року відкрито апеляційне провадження за поданою апеляційною скаргою та надано строк для подачі відзиву.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 20 грудня 2018 року закінчено проведенні підготовчих дій, справу призначено в судове засідання з повідомленням учасників справи.

У судовому засіданні представник ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» - Хуторянець О.В., просив залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржувану ухвалу - без змін. Крім того пояснив, що кредит надавався як фізичній особі-підприємцю.

Інші учасники справи (їх представники) до суду апеляційної інстанції не з'явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином, у зв'язку з чим колегія суддів вважала за можливе на підставі ч.2 ст.372 ЦПК України розглядати справу за їх відсутності.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, вислухавши доводи та заперечення представника Банку, з'ясувавши обставини справи, перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваної ухвали в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для її задоволення, виходячи з наступного.

Частково задовольняючи скаргу ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» щодо визнання неправомірною та скасування постанови державного виконавця про повернення виконавчого документа стягувачу та зобов'язання відновити виконавче провадження, суд першої інстанції виходив з того, що кредит надавався ОСОБА_5 як суб'єкту підприємницької діяльності (ФОП), а за нормами Закону України «Про захист прав споживачів» фізична особа-підприємець не являється споживачем, у зв'язку з чим надані їй кредити не можуть вважатися споживчими, а майно, передане в іпотеку не являється таким, що надане для забезпечення споживчого кредиту. Оскаржувана постанова суперечить закону та порушує право стягувача на виконання судового рішення.

В задоволенні іншої частини скарги суд відмовив, оскільки в зазначеній частині вимог повністю поновлює права скаржника, порушені державним виконавцем.

Виходячи зі змісту частин 1-5 статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Колегія суддів не може погодитись з висновками суду першої інстанції, з огляду на таке.

Статтею 477 ЦПК України, яка є спеціальною нормою, встановлено, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Згідно п.9 ч.1 ст.37 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий документ повертається стягувачу, якщо законом встановлено заборону щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, якщо в нього відсутнє інше майно чи кошти, на які можливо звернути стягнення, а також щодо проведення інших виконавчих дій стосовно боржника, що виключає можливість виконання відповідного рішення.

Як встановлено колегією суддів в ході перегляду оскаржуваної ухвали, ПАТ «Райффайзен Банк Аваль», звертаючись до суду зі скаргою, обґрунтовував, з яких підстав він просить суд визнати неправомірною та скасувати постанову державного виконавця.

Разом з тим, суд першої інстанції, розглядаючи скаргу Банку, вийшов за межі вимог скарги та, як вбачається з оскаржуваної ухвали, частково задовольнив скаргу з інших підстав, що не передбачено вимогами процесуального закону.

З кредитного договору №014/26/496 від 20 грудня 2007 року до Генеральної кредитної угоди №67/08 від 23 грудня 2005 року чітко вбачається, що ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» надав позичальнику - громадянці України ОСОБА_5, споживчий кредит для використання кредитних коштів на споживчі цілі.

Тобто, з наведеного випливає, що сам стягувач - ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» надав фізичній особі ОСОБА_5 споживчий кредит.

Наведене також підтверджуються зверненням ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» зі скаргою до суду загальної юрисдикції, а не до господарського суду.

Вищезазначений кредитний договір в частині надання споживчого кредиту фізичній особі є чинним та сторонами не оскаржувався.

Виходячи зі змісту ч.1 ст.376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Враховуючи, що кредитний договір було укладено з ОСОБА_5 як фізичною особою, останній було надано споживчий кредит, крім того, згідно правовстановлюючих документів будинок АДРЕСА_1 належить ОСОБА_2 на праві власності, загальна площа будинку становить 185, 2 кв.м., у вказаному будинку проживає п'ять членів сім'ї та використовується боржником як постійне місце проживання, державний виконавець правильно застосувала Закон України «Про мораторій та стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» та повернула виконавчий документ стягувачу.

Таким чином, оскаржувану ухвалу не можна вважати законною та обґрунтованою, у зв'язку з чим наявні підстави для її скасування.

Керуючись ст.ст.367, 374, 376, 382, 384, 389 ЦПК України, Київський апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - задовольнити.

Ухвалу Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 29 жовтня 2018 року - скасувати та ухвалити нове судове рішення наступного змісту.

Скаргу Публічного акціонерного товариства «РайффайзенБанк Аваль» на дії старшого державного виконавця Білоцерківського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області Бібаєвої Віти Вікторівни, боржник - ОСОБА_2, - залишити без задоволення.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Повне судове рішення складено 25 січня 2019 року.

Суддя-доповідач: І.М.Вербова

Судді: В.В. Саліхов

В.В.Соколова