Дата документу 08.10.2019
Справа № 334/9611/18
Провадження № 2-п/334/37/19
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 жовтня 2019 року Ленінський районний суд м. Запоріжжя у складі головуючого судді Турбіної Т.Ф., при секретарі Лиходід А.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Запоріжжя заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 20.06.2019 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , треті особи: Управління державної реєстрації фізичних осіб Департаменту реєстраційних послуг Запорізької міської ради, публічне акціонерне товариство «Перший український міжнародний банк» про визнання особи такою, що втратила право користування житлом, -

ВСТАНОВИВ:

22.07.2019 року до суду надійшла заява ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 20.06.2019 року по цивільній справі № 334/9611/18 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , треті особи: Управління державної реєстрації фізичних осіб Департаменту реєстраційних послуг Запорізької міської ради, публічне акціонерне товариство «Перший український міжнародний банк» про визнання особи такою, що втратила право користування житлом, посилаючись на те, що дане рішення було ухвалено у його відсутність, та судом не було в повному обсязі встановлені обставини справи та не буди досліджені докази.

Заява обґрунтована тим, що судових повісток на судові засідання відповідач не отримував, а про його існування дізнався лише 19.07.2019 року через Єдиний державний реєстр судових рішень.

Вважає, що заочне рішення підлягає скасуванню з наступних підстав.

В судове засідання відповідач не з`являлася з поважної причини, оскільки його жодним чином не було повідомлено про місце, предмет позову, позовні вимоги та час розгляду вказаної справи та про прийняте у ній рішення, ані документально, ані в усному порядку жодної ухвали та судової повістки поштою чи особисто він не отримував та іншими засобами зв`язку про таке він не повідомлявся. У зв`язку з вказаним, ОСОБА_1 не зміг взяти участь в судовому розгляді особисто, або через представника , не зміг скористатись наданими йому законодавцем правами, а саме: бути ознайомленим із позовними вимогами, надавати пояснення, заперечення, приймати участь у вивченні доказів та подавати зустрічний позов, що в свою чергу має значення для справедливого розгляду справи.

Просить скасувати заочне рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя №334/9611/18 від 20.06.2019 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , треті особи: Управління державної реєстрації фізичних осіб Департаменту реєстраційних послуг Запорізької міської ради, публічне акціонерне товариство «Перший український міжнародний банк» про визнання особи такою, що втратила право користування житлом, справу призначити до розгляду у загальному порядку.

ОСОБА_1 та його представник адвокат Бобровник К.В. в судовому засіданні підтримали вимоги заяви та просили задовольнити її і скасувати рішення суду від 20.06.2019 року, а справу призначити дло нового судового розгляду.

Позивачка в судове засідання не з`явилась, суду надала пояснення, в яких категорично заперечує проти задоволення заяви, обґрунтовуючи це тим, що у своєму рішенні суд обґрунтовано прийшов до висновку про те, що відповідач є колишнім власником квартири, не є членом родини позивачки та не є особою, яка проживає спільно з нею та веде спільне господарство. У належній позивачці квартирі відсутні будь-які особисті речі ОСОБА_1 , він не бере жодної участі в утриманні квартири. Крім того, вказані доводи не були спростовані відповідачем та не оскаржувались ним, до того ж в своїй заяві останній сам вказує, що не мешкає у спірній квартирі.

Представник третьої особи ПАТ «ПУМБ» також в судове засідання не з`явився, але надав суду письмові пояснення, з яких вбачається, що заперечує проти задоволення заяви про перегляд заочного рішення, обґрунтовуючи це тим, що у своєму листі від 01.04.2014 року «Аналіз практики застосування судами ст. 16 ЦК України», Верховний суд України звернув увагу на те, що підставами для зняття з реєстрації є також наявність документів, які свідчать про припинення підстав на право користування житловим приміщенням.

Позивачка придбала вказану квартиру 23.01.2018 року, шляхом укладення з ПАТ «ПУМБ» договору купівлі-продажу, який було посвідчено приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Горловою Ю.М., в свою чергу, вказана квартира перейшла у власність Банку у зв`язку з невиконанням ОСОБА_1 умов кредитного договору, у зв`язку з чим Банк звернув стягнення на предмет іпотеки в позасудовому порядку відповідно до ст.37 Закону України «Про іпотеку» шляхом прийняття квартири у власність в рахунок погашення заборгованості за основним зобов`язанням, про що 14.12.2017 року державним реєстратором Запорізької обласної філії комунального підприємства «Центр державної реєстрації» Кравченко В.А. здійснено державному реєстрацію права власності на квартиру за ПАТ «ПУМБ», правонаступником якого є АТ «ПУМБ».

Дослідивши матеріали заяви, цивільної справи, суд приходить до наступного.

Положеннями ч.1 ст.288 ЦПК України передбачено, що заочне рішення підлягає скасуванню, якщо судом буде встановлено, що відповідач не з`явився у судове засідання та (або) не повідомив про причини неявки, а також не подав відзив на позовну заяву з поважних причин, і докази, на які він посилається мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Тобто, необхідним є наявність трьох обставин: неявка відповідача у судове засідання і неповідомлення про причини неявки (або неявка відповідача у судове засідання, або не повідомлення про причини неявки); не подача відзиву з поважних причин; наявність доказів, які мають істотне значення для правильного вирішення справи, тобто такі докази, які не досліджувались судом при ухваленні заочного рішення.

Відповідно до п.3,4 ч.2 ст. 285 ЦПК України, у заяві про перегляд заочного рішення повинно бути зазначено обставини, що свідчать про поважність причин неявки в судове засідання та (або) неповідомлення їх суду, а також причин неподання відзиву, і докази про це, а також посилання на докази, якими відповідач обґрунтовує свої заперечення проти вимог позивача.

Судом встановлено, що заочним рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя №334/9611/18 від 20.06.2019 року позовні вимоги ОСОБА_2 були задоволені та ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_1 , було визнано таким, що втратив право користування квартирою АДРЕСА_1 . Також вказаним рішенням з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 було стягнуто витрати, пов`язані зі сплатою судового збору у розмірі 704,80 грн.

Суддею під час підготовки справи до судового розгляду, на вимогу ч.6 ст.187 ЦПК України було зроблено запит стосовно встановлення місця реєстрації відповідача.

Згідно відповіді Департаменту реєстраційних послуг Запорізької міської ради від 15.01.2019 року, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з 22.05.2013 року зареєстрований за адресою зазначеною у позові: АДРЕСА_2 .

Саме за вказаною адресою відповідачу направлялась вся поштова кореспонденція: ухвала про відкриття провадження, позовна заява з долученими до неї письмовими доказами, судові повістки (а.с.23), але як свідчать матеріали справи, у судові засідання відповідач та/або його представник не з`явились, а поштова кореспонденція поверталась до суду з відміткою «Адресат за поштовою кореспонденцією не з`явився».

В якості поважності причин неявки у судове засідання, відповідач посилається лише на той факт, що ним кореспонденція з суду не отримувалась.

Згідно зч.17 ст.6 Закону України від 11.12.2003 № 1382-1V «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» реєстрація місця проживання здійснюється тільки за однією адресою. У разі якщо особа проживає у двох і більше місцях, вона повинна здійснити реєстрацію місця проживання за однією з цих адрес за власним вибором. За адресою зареєстрованого місця проживання з особою ведеться офіційне листування та вручення офіційної кореспонденції.

Відповідно до пп.2 п.7 ст.128 Цивільного процесуального кодексу України, у разі ненадання учасниками справи інформації щодо їх адреси судова повістка надсилається фізичним особам, які не мають статусу підприємців - за адресою їх місця проживання чи перебування, зареєстрованою у встановленому законодавством порядку.

З огляду на вищевказане, судом вживались всі необхідні міри задля належного сповіщення боржника про наявність цивільної справи та про можливість скористатись своїми процесуальними правами під час її розгляду.

Згідно з ч.24 ст.6 Закону України від 11.12.2003 № 1382-ІV «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» особи, які не проживають за адресою, що зареєстрована як місце їх проживання, більше одного місяця і які мають невиконані майнові зобов`язання, накладені в адміністративному порядку чи за судовим рішенням, або призиваються на строкову військову службу і не мають відстрочки, або беруть участь у судовому процесі в будь-якій якості, зобов`язані письмово повідомити орган реєстрації про своє місце перебування.

Проте, при зверненні до суду з заявою про перегляд заочного рішення, відповідач не надав докази того, що за вказаною у позові адресою на час розгляду справи він не мешкав, також не надано доказів його мешкання чи реєстрації за іншою адресою, оскільки місце мешкання ОСОБА_1 за адресою зазначеною у вищевказаній заяві: АДРЕСА_2 також не знайшло свого підтвердження.

Отже суд приходить до висновку, що ці обставини свідчать про недобросовісність дій з боку відповідача щодо отримання кореспонденції.

Крім того, відповідач не надав жодного посилання на докази, якими він обґрунтовує свої заперечення проти вимог позивача, тобто не надано жодного доказу того, що заявлені ОСОБА_2 позовні вимоги щодо визнання його таким, що втратив право користування кватирою АДРЕСА_1 , а також стягнення судового збору у розмірі 704,80 грн. є необґрунтованими та не доведеними.

Тому, приймаючи рішення про ухвалення заочного рішення, суд керувався підставами можливості ухвалення такого рішення у відповідності до ст.280 ЦПК України.

Судом, який ухвалював рішення, визначено пріоритетним право позивача на захист своїх інтересів, способом, визначеним ст.4 ЦПК України із застосуванням принципу змагальності, визначеним ст.12 ЦПК України, над обставинами неявки відповідача та/або його представника.

У своїй заяві відповідач не повідомляє суд і не посилається на будь-який новий доказ, що має суттєве значення для правильного вирішення справи, як того вимагає ст.288 ЦПК України. Одне лише посилання на свої заперечення проти доводів позовної заяви не є тією обов`язковою обставиною, яку суд повинен встановити при розгляді заяви про скасування заочного рішення, а саме доказом, який має істотне значення для правильного вирішення справи. Не є доказом одне лише посилання на можливість у майбутньому в здобутті такого доказу.

Слід зазначити, що кожна сторона маючи обсяг прав, розпоряджається ними щодо предмета спору на власний розсуд, а суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін, які беруть участь у справі (диспозитивність цивільного судочинства - ст.13 ЦПК України).

Ухвалюючи 20.06.2019 року рішення, суд зважив на наявність доказів в обґрунтування тих вимог, які просив задовольнити позивач, встановив правовідносини сторін, які випливають із встановлених обставин та надав їм відповідну правову оцінку. Інша оцінка таких правовідносин не є метою розгляду заяви про скасування заочного рішення.

З урахуванням відсутності посилань на докази, що мають істотне значення для правильного вирішення справи суд вважає, що підстав для скасування заочного рішення суду та призначення справи до розгляду в загальному порядку немає.

Керуючись ст.ст. 287, 288, 352 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 20.06.2019 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , треті особи: Управління державної реєстрації фізичних осіб Департаменту реєстраційних послуг Запорізької міської ради, публічне акціонерне товариство «Перший український міжнародний банк» про визнання особи такою, що втратила право користування житлом - залишити без задоволення.

Ухвала окремо від рішення суду оскарженню не підлягає.

Заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому ЦПК України. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати проголошення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Суддя: Турбіна Т. Ф.