ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 530/1643/16-ц Номер провадження 22-ц/814/9/19Головуючий у 1-й інстанції Должко С.Р. Доповідач ап. інст. Пікуль В. П.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 січня 2019 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Пікуля В.П.,

суддів: Лобова О.А., Панченка О.О.,

при секретарі Коротун І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою приватного підприємства «Агроекологія» на рішення Зіньківського районного суду Полтавської області від 18 липня 2018 року по справі за позовом ОСОБА_2 до приватного підприємства «Агроекологія» про розірвання договору оренди,

В С Т А Н О В И В :

У листопаді 2016 року ОСОБА_2 звернувся до суду із позовом до ПП «Агроекологія» про розірвання договору оренди, посилаючись на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 року помер його батько - ОСОБА_3 Позивач прийняв спадщину, успадкувавши належне батьку майно, в тому числі і земельну ділянку площею 4,59 га кадастровий № НОМЕР_4, що розташована на території Ставківської сільської ради Зіньківського району Полтавської області та земельну ділянку площею 4,59 га кадастровий № НОМЕР_3, що розташована на території Ставківської сільської ради Зіньківського району Полтавської області. За життя 16 січня 2008 року ОСОБА_3 уклав з ПП «Агроекологія» договори оренди землі строком на 25 років кожен щодо оренди земельних ділянок, які належали йому на підставі державного акту серії НОМЕР_5 та державного акту серії НОМЕР_6. Відповідно до п.40 договорів оренди земельних ділянок перехід права власності на орендовану земельну ділянку до іншої особи, а також реорганізація юридичної особи-орендаря є підставою для зміни умов або розірвання договору. На даний час позивач має намір самостійно обробляти успадковані земельні ділянки, у зв'язку з чим, направляв лист ПП «Аргоекологія» про розірвання договорів оренди землі, проте відповіді від відповідача не надійшло.

Просив розірвати договір оренди земельної ділянки площею 4,59 га, кадастровий № НОМЕР_4, зареєстрований у Зіньківському районному відділі Полтавської філії ДП Центру ДЗК при Держкомземі України, про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 21 квітня 2010 року за № 26, та земельної ділянки площею 4,59 га, кадастровий № НОМЕР_3, зареєстрований у Зіньківському районному відділі Полтавської філії ДП Центру ДЗК при Держкомземі України, про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 21 квітня 2010 року, та стягнути судовий збір.

Рішенням Зіньківського районного суду Полтавської області від 18 липня 2018 року позовні вимоги ОСОБА_2 до ПП «Агроекологія» про розірвання договорів оренди землі задоволено частково.

Договір оренди землі укладений 16 січня 2008 року між ОСОБА_3 та ПП «Агроекологія» в особі директора ОСОБА_4, площею 4,59 га, кадастровий номер НОМЕР_4 розташованої на території Ставківської сільської ради Зіньківського району Полтавської області, зареєстрований Зіньківським районним відділом Полтавської регіональної філії ДП Центр ДЗК при Держкомземі України 21 квітня 2010 року за № 26 розірвано.

Договір оренди землі укладений 16 січня 2008 року між ОСОБА_3 та ПП «Агроекологія» в особі директора ОСОБА_4, площею 4,59 га, кадастровий номер НОМЕР_3, розташованої на території Ставківської сільської ради Зіньківського району Полтавської області, зареєстрований Зіньківським районним відділом Полтавської регіональної філії ДП Центр ДЗК при Держкомземі України 21 квітня 2010 року розірвано.

Стягнуто із ПП «Агроекологія» на користь ОСОБА_2 судовий збір в сумі 1191 грн. 20 коп.

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Непогодившись з рішенням суду першої інстанції його в апеляційному порядку оскаржило ПП «Агроекологія». Посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права, неправильне визначення істотних обставин справи та ненадання належної оцінки обставинам просило рішення суду скасувати та ухвалити нове, у задоволенні позову відмовити.

20 грудня 2018 року до Полтавського апеляційного суду надійшла заява про призначення судової експертизи.

Ухвалою Полтавського апеляційного суду від 22 січня 2019 року у задоволенні заяви про призначення експертизи, витребування матеріалів справи та оригіналів документів - відмовити - відмовлено.

Сторони будучи належним чином повідомлені про час і місце розгляду справи, що підтверджується рекомендованими повідомлення про вручення поштових відправлень, до суду не з'явилися.

Матеріали справи містять заяву представника позивача - адвоката ОСОБА_5 про розгляд справи без його участі. В якій зазначає, що позовні вимоги підтримує.

Також до Полтавського апеляційного суду 22 січня 2019 року ПП «Агроекологія» подано клопотання про відкладення слухання справи у зв'язку з веденням переговорів щодо укладення мирової угоди.

Проте, колегія суддів вважає, що дане клопотання не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Справа за апеляційною скаргою ПП «Агроекологія» перебуває в провадженні суду апеляційної інстанції з 10 вересня 2018 року, при цьому відповідачем неодноразово вживалися заходи для зупинення даного провадження чи перенесення розгляду справи. Протягом розгляду апеляційної скарги сторонами про намір укласти мирову угоду суду апеляційної інстанції не повідомлялося. Жодних доказів того, що на даний момент позивач та відповідач перебувають в процесі переговорів та мають намір укласти мирову угоду, а також залучення з цією метою медіатора, про що зазначено в клопотанні, суду апеляційної інстанції не надано.

При цьому, слід зазначити, що згідно ст. 434 ЦПК України сторони мають право укласти мирову угоду також і на стадії виконання судового рішення.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з наступних підстав.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Згідно із ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Частиною 1 с. 1225 ЦК України встановлено, що право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 16 січня 2008 року ОСОБА_3 уклав з ПП «Агроекологія», договори оренди землі строком на 25 років кожен щодо оренди земельних ділянок, які належали йому на підставі державного акту серії НОМЕР_5 площею 4,59 га, кадастровий № НОМЕР_4, та площею 4,59 га, кадастровий № НОМЕР_3, що розташовані на території Ставківської сільської ради Зіньківського району Полтавської області, які зареєстровані Зіньківським районним відділом Полтавської регіональної філії ДП Центр ДЗК при Держкомземі України про що у Державному реєстрі земель вчинено відповідний запис (т.1 а.с.4-9,108-113).

Після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_3 позивач, як спадкоємець за законом, 16 вересня 2016 року успадкував земельні ділянки кадастровий номер НОМЕР_3 площею 4,59 га та кадастровий номер НОМЕР_3 площею 4,59 га.

16 вересня 2016 року державним нотаріусом Зіньківської державної нотаріальної контори Полтавської області Герасименко Л.В. видано свідоцтва про право на спадщину за заповітом серії НОМЕР_2 та серії НОМЕР_1 зареєстровані в реєстрі за № 823, 824 (т.1 а.с. 16, 108).

З даних свідоцтв вбачається, що ОСОБА_2 прийняв спадщину після смерті ОСОБА_3 і є власником земельних ділянок кадастровий номер НОМЕР_3 площею 4,5898 га та кадастровий номер НОМЕР_3, площею 4,5901 га, які призначені для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовані на території Ставківської сільської ради Зіньківського району Полтавської області і належали ОСОБА_3, що підтверджується інформаційною довідкою з державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно ( т.1 а.с.17-18,109-112).

16 січня 2008 року ОСОБА_3 та ПП «Агроекологія», укладаючи договори оренди землі, дійшли взаємної згоди стосовно всіх істотних умов договору, про що свідчить факт підписання вказаних договорів.

Так, п. 40 зазначених вище договорів оренди землі передбачено, що перехід права власності на орендовану земельну ділянку до іншої особи, а також реорганізація юридичної особи-орендаря є підставою для зміни умов або розірвання договору.

Після вступу у спадщину та оформлення права власності ОСОБА_2 у зв'язку з наміром самостійно обробляти успадковані земельні ділянки, направляв на адресу ПП «Агроекологія» листа, в якому повідомив орендаря про офіційне набуття права власності на цю земельну ділянку та з посиланням на п. 40 Договору оренди земельної ділянки просив останнього припинити її використання та повернути йому (т.1 а.с.19,117). Однак відповідач продовжує користуватися спірними земельними ділянками.

Дана обставина ПП «Агроекологія» не оспорювалася.

Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Використання власності не може завдавати шкоди правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію і природні якості землі.

Згідно ч. 4 ст. 32 Закону України «Про оренду землі» (чинної на момент розгляду справи) перехід права власності на орендовану земельну ділянку до іншої особи, а також реорганізація юридичної особи-орендаря не є підставою для зміни умов або розірвання договору, якщо інше не передбачено договором оренди землі.

Пунктом 40 спірного договору оренди землі передбачено, що перехід права власності на орендовану земельну ділянку до другої особи є підставою для зміни або розірвання договору.

Відповідно до ст. 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Як вбачається з ч. 1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Згідно зі ст. 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом.

Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Частиною 3 ст. 203 ЦК України передбачено, що волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

Як вольова дія, правочин являє собою поєднання волі та волевиявлення. Воля сторін полягає в їхній згоді взяти на себе певні обов'язки, вона повинна бути взаємною, двосторонньою і спрямованою на досягнення певної мети.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку щодо наявності підстав для розірвання договору оренди земельної ділянки, укладеного між ОСОБА_3 та ПП «Агроекологія», оскільки сторони при укладенні договору (п.40) дійшли згоди, що перехід права власності на орендовану земельну ділянку до іншої особи, а також реорганізація юридичної особи-орендаря є підставою для зміни умов або розірвання договору.

Згідно вимог ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Посилання ПП «Агроекологія» на те, що позивач не надав оригінал договору є безпідставними, оскільки матеріали справи містять копії договорів оренди землі підписані сторонами та завірені печаткою ПП «Агроекологія», будь-яких доказів того, що копії договорів, які містяться в справі не відповідають дійсності, чи укладалися в іншій редакції відповідачем не надано. Також, ПП «Агроекологія» не надало ні суду першої інстанції ні суду апеляційної інстанції власний примірник договору, чи документи, які підтверджували право користування спірними земельними ділянками.

Тобто у суду апеляційної інстанції відсутні підстав вважати дані договори не належними чи недопустимими доказами.

Доводи наведенні в апеляційній скарзі стосовно того, що відповідно до уточненої позовної заяви її вимоги не містять дати спірного договору є необґрунтованими, так як з уточненої позовної заяви чітко вбачається, які саме договори просить розірвати позивач.

Також, безпідставними є посилання ПП «Агороекологія» щодо не проведення експертиз, що були заявлені в суді першої інстанції, оскільки суд в ухвалі від 18 липня 2018 року вірно прийшов до висновку про відсутність обґрунтованих підстав для проведення експертизи. При цьому, ні суду першої інстанції ні суду апеляційної інстанції не надано доказів та не зазначено обставин у зв'язку з якими виникає сумнів у достовірності наданих договорів та необхідність провести експертизу.

Зазначення в апеляційній скарзі, що відповідач не був належним чином повідомлений про час, дату та місце слухання справи не відповідає дійсності, оскільки відповідно до рекомендованого повідомлення про вручення поштових відправлень ПП «Агроекологія» отримало повістку про виклик до суду на 18 липня 2018 року ще 22 травня 2018 року (т.2 а.с. 89). Тобто відповідач був належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи.

Крім того, колегія суддів звертає увагу, що з матеріалів справи вбачається зловживання ПП «Агроекологія» своїми правами шляхом вчинення відповідних дій з метою затягування розгляду справи.

Посилання ПП «Агроекологія» на неврахування судом першої інстанції того, що відповідач належним чином виконував умови договору, а позивач не надав доказів що самостійно оброблятиме земельну ділянку є безпідставними, так як згідно п. 40 Договору оренди земельної ділянки передбачається можливість розірвання договору у разі переходу права власності на орендовану земельну ділянку до другої особи не залежно від подальшої мети використання даної земельної ділянки новим власником.

Тоді як, відповідно до ч.ч. 1 ст 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Безпідставними є доводи наведені в апеляційній сказі про те, що позивач не є стороною по спірним договорам, оскільки він успадкував право власності на земельну ділянку та зареєстрував його у встановленому законом порядку, тоді як згідно правової позиції ВСУ викладеної в постанові від 11 вересня 2013 року по справі № 6-69цс13 за змістом ст.ст. 215, 216 ЦК України вимога про визнання оспорюваного правочину недійсним та про застосування наслідків його недійсності може бути заявлена як однією зі сторін правочину, так і іншою заінтересованою особою, права та законні інтереси якої порушено вчиненим правочином. Отже, ОСОБА_2, як власник земельної ділянки, мав право звернутися до суду з відповідним позовом.

Посилання ПП «Агорекологія» на те, що позивачем не дотримано порядок повідомлення орендодавця згідно ст. 148-1 ЗК України не є підставою для скасування рішення суду так як дана стаття не позбавляє позивача скористатися правом передбаченим п. 40 спірних договорів, крім того відповідно до матеріалів справи ОСОБА_2 направляв відповідачу заяву про розірвання договору в якій також зазначав про перехід до нього земельних ділянок.

За вказаних обставин, колегія суддів приходить до переконання, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду першої інстанції, який повно встановивши фактичні обставини справи, із дотриманням норм процесуального права, вірно застосував норми матеріального права, що регулюють спірні правовідносини та ухвалив рішення, яке відповідає закону.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 382 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу приватного підприємства «Агроекологія» - залишити без задоволення.

Рішення Зіньківського районного суду Полтавської області від 18 липня 2018 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду шляхом подачі касаційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текс постанови виготовлено 22 січня 2019 року

Головуючий В.П. Пікуль

Судді: О.А. Лобов

О.О. Панченко