Постанова

Іменем України

04 грудня 2019 року

м. Київ

справа №753/2783/15-ц

провадження № 61-30060св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого: Сімоненко В.М.,

суддів -Калараша А. А. (суддя-доповідач), Петрова Є. В., Мартєва С. Ю., Штелик С.П.,

учасники справи:

позивач - Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк»,

відповідач - ОСОБА_1 ,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 09 червня 2017 року, постановлену під головуванням судді Махлай Л.Д.,

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до пункту 4 розділу XIII Перехідних положень ЦПК України у редакції Закону України від 3 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Описова частина

У лютому 2015 року Публічне акціонерне товариство "Укрсоцбанк" ( далі - ПАТ «Укрсоцбанк») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки.

Короткий зміст судових рішень

Заочним рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 25 червня 2015 року позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ "Укрсоцбанк" заборгованість за кредитним договором від 12 липня 2007 року № 669/81166, в розмірі 53 767,69 швейцарських франків, що за курсом НБУ становить 1 273 934,77 грн.

Вирішено питання по судовим витратам.

Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 05 лютого 2016 року заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення залишено без задоволення.

Ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 09 червня 2017 року відмовлено у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на заочне рішення Дарницького районного суду м. Києва від 25 червня 2015 року.

Відмовляючи ОСОБА_2 у відкритті апеляційного провадження, суд апеляційної інстанції виходив з того, що скаржником строк на звернення з апеляційною скаргою пропущено, а причини пропуску строку визнані неповажними.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

Скаржник просив суд ухвалу суду апеляційної інстанції скасувати, а справу передати до суду апеляційної інстанції для вирішення питання про відкриття апеляційного провадження.

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції

У липні 2017 року ОСОБА_1 звернувся до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ з касаційною скаргою на ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 09 червня 2017 року.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 жовтня 2017 року відкрито касаційне провадження в указаній справі і витребувано цивільну справу № 753/2783/15-ц з Дарницького районного суду м. Києва.

Згідно зі статтею 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

У травні 2018 року справу № 753/2783/15-ц передано до Верховного Суду.

Ухвалою Верховного Суду від 25 листопада 2019 року справу було призначено до судового розгляду у порядку спрощеного позовного провадження.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

Касаційна скарга мотивована тим, що суд апеляційної інстанції не надав відповідачу можливості вказати інші підстави для поновлення строку, визнавши зазначені ним підстави неповажними та дійшов передчасного висновку про відмову у відкритті апеляційного провадження, що згідно вимог ЦПК України унеможливлює повторне подання апеляційної скарги відповідачем.

Відзив ПАТ «Укрсоцбанк» на касаційну скаргу мотивовано тим, що судом апеляційної інстанції було досліджено та вірно встановлено відсутність поважних причин для поновлення строку на подання апеляційної скарги на заочне рішення.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

Судами встановлено, що 18 квітня 2017 року ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу на заочне рішення Дарницького районного суду м. Києва від 25 червня 2015 року та клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження.

Ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 26 квітня 2017 року апелянту було надано строк на подачу заяви про поновлення строку апеляційного оскарження з зазначенням інших підстав поважності пропуску строку на апеляційне оскарження.

На виконання вимог ухвали суду, 07 червня 2017 року ОСОБА_1 подав клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження, в якому зазначив, що копію ухвали від 05 лютого 2016 року суд направив лише на адресу, за якою він не зареєстрований. Копію ухвали про відмову у перегляді заочного рішення він отримав лише 07 квітня 2017 року.

Відповідно до супровідного листа копія ухвали суду від 05 лютого 2016 року була направлена апелянту 06 лютого 2016 року за адресами: АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2 (а. с. 86).

Конверт за адресою: АДРЕСА_1 було повернуто до суду без вручення з відміткою « за закінченням терміну зберігання» (а. с. 87).

16 лютого 2016 року представник апелянта ОСОБА_3 ознайомився з матеріалами справи (а. с. 35; 88).

07 квітня 2017 року ОСОБА_1 отримав ухвалу Дарницького районного суду м. Києва від 05 лютого 2016 року ( а.с.89).

Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Згідно із положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог частин першої і другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Перевіривши наведені у касаційній скарзі доводи, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відмовляючи ОСОБА_1 у відкритті апеляційного провадження, суд апеляційної інстанції виходив з того, що скаржником строк на звернення з апеляційною скаргою пропущено, а причини пропуску строку визнані неповажними.

Колегія суддів погоджується з вказаними висновками суду апеляційної інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 38 ЦПК України ( в редакції, діючій станом на 15 грудня 2017 року) сторони можуть брати участь у цивільній справі особисто або через представника. Представник діє не від свого імені, а від імені сторони.

Статтею б Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР передбачено, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватись належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

З урахуванням практики Європейського суду з прав людини (зокрема у справі "Пономарьов проти України"), сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

У справі «Устименко проти України» Європейський суд з прав людини зазначив, що сама концепція «поважних причин» не є чіткою, тому для національних судів ще важливішим було вказати причини свого рішення про поновлення пропущеного строку і відновлення провадження у справі заявника.

Відповідно до п. 2 ч. З ст. 297 ЦПК України ( в редакції, діючій станом на 15 грудня 2017 року) якщо вказані підстави для поновлення строку апеляційного оскарження будуть визнані неповажними, суддя-доповідач відмовляє у відкритті апеляційного провадження.

Судом встановлено, що 25 червня 2015 року заочним рішенням Дарницького районного суду м. Києва позов ПАТ «Укрсоцбанк» було задоволено.

У серпні 2015 року представник ОСОБА_3 , який діяв в інтересах ОСОБА_1 з матеріалами справи був ознайомлений ( а.с.55).

Копію заочного рішення ОСОБА_1 отримав особисто 16 жовтня 2015 року (а.с.57).

Заяву про перегляд заочного рішення ОСОБА_1 подав тільки у грудні 2015 року ( а.с.60-68).

Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 05 лютого 2016 року заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення залишено без задоволення.

18 квітня 2017 року ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу на заочне рішення Дарницького районного суду м. Києва від 25 червня 2015 року, в якій містилось клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження.

Апеляційна скарга подана більш ніж через рік після постановлення ухвали Дарницького районного суду м. Києва від 05 лютого 2016 року, якою заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення залишено без задоволення.

В обґрунтування поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження ОСОБА_1 посилався на те, що строк на апеляційне оскарження пропустив з поважних причин, оскільки ухвалу Дарницького районного суду м. Києва від 05 лютого 2016 року, якою заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення залишено без задоволення, отримав особисто тільки 07 квітня 2014 року.

Судом апеляційної інстанції вказані причини пропуску строку на апеляційне оскарження були визнані неповажними з огляду на те, що з матеріалів справи вбачалось що представник скаржника - ОСОБА_3 (а.с.35) ознайомлювався з матеріалами справи 1б лютого 2016 року, тому ОСОБА_1 мало бути відомо про наявність вказаної ухвали суду першої інстанції.

На підставі викладеного, ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 26 квітня 2017 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 було залишено без руху з наданням строку для подання заяви про поновлення строку апеляційного оскарження з зазначенням інших підстав для поновлення вказаного строку.

На виконання вимог ухвали суду, 07 червня 2017 року ОСОБА_1 подав клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження, в якому зазначив, що копію ухвали суду першої інстанції від 05 лютого 2016 року суд направив на адресу за якою він не зареєстрований, а копію вказаної ухвали ОСОБА_1 отримав лише 07 квітня 2017 року. На спростування того, що представник скаржника - ОСОБА_3 ознайомлювався з матеріалами справи 16 лютого 2016 року, тому ОСОБА_1 мало бути відомо про наявність вказаної ухвали суду першої інстанції, апелянт у клопотанні нічого не зазначив.

У клопотанні фактично продубльовано аналогічні підстави поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження, які судом апеляційної інстанції вже визнавались неповажними. Інших причин пропуску строку на апеляційне оскарження ОСОБА_1 в клопотанні не зазначив.

Вказана поведінка ОСОБА_1 , як учасника справи, яка полягала у тому , що останній тривалий час не цікавився станом розгляду справи, тим більш, що заява про перегляд заочного рішення була подана ним особисто, що свідчить про його байдуже ставлення до розгляду справи, а також про безпідставне затягування розгляду справи та виконання судового рішення, що відповідно до статті 44 ЦПК України є зловживання процесуальними правами.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що суд апеляційної інстанції посилаючись на порушення статті 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, дійшов до правильного висновку про те, що причини пропуску строку на апеляційне оскарження заочного рішення є неповажними та відповідно обґрунтовано відмовив у відкритті апеляційного провадження.

Аналізуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що доводи касаційної скарги стосовно того, що суд апеляційної інстанції не надав відповідачу можливості вказати інші підстави для поновлення строку, визнавши зазначені ним підстави неповажними та дійшов передчасного висновку про відмову у відкритті апеляційного провадження, що згідно вимог ЦПК України унеможливлює повторне подання апеляційної скарги відповідачем не знайшли свого підтвердження, оскільки судом апеляційної інстанції було залишено апеляційну скаргу без руху з метою надати ОСОБА_1 можливості вказати інші підстави для поновлення строку.

Висновки Верховного Суду за результатом розгляду касаційних скарг

Відповідно до статті 410 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи вищевикладене, суд касаційної інстанції приходить до висновку, що оскаржувані судові рішення ухвалені з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому підстав для їх скасування немає .

Керуючись статтями 400, 410, 416, 436 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 09 червня 2017 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий: В. М. Сімоненко

Судді: А. А. Калараш

С. Ю. Мартєв

Є. В. Петров

С. П. Штелик