Справа № 291/368/19
Ружинський районний суд Житомирської області

Р І Ш Е Н Н Я

І м е н е м У к р а ї н и

26 березня 2019 року

Ружинський районний суд Житомирської області

в складі : головуючого - судді Грека М.М.,

за участю секретаря судового засідання Кащук Л.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт.Ружині Житомирської області цивільну справу за позовом

ОСОБА_1

до ОСОБА_2

про розірвання шлюбу,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася з вищеназваним позовом, мотивуючи його тим, що її шлюб з відповідачем розпався і відновленню не підлягає, оскільки шлюбні відносини між ними припинені: вони спільно не проживають, не ведуть спільного господарства і тому перебування в шлюбі з відповідачем суперечить її інтересам. Оскільки добровільно відповідач шлюб розривати не бажає, тому вона вимушена звертатись до суду та з врахуванням вказаного просить розірвати шлюб з відповідачем.

В суд позивачка не зявилася, подала заяву, в якій просить справу слухати у її відсутність, свої позовні вимоги підтримує.

Відповідач в судове засідання не з'явився, подав заяву, в якій просить справу слухати у його відсутність, позовні вимоги визнає та не заперечує проти їх задоволення.

Суд, дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав.

Факт перебування сторін у шлюбі підтверджується свідоцтвом про шлюб серії І-ТП № 140282, виданого 23 жовтня 2016 р. Виконавчим комітетом Тетерівської сільської ради Житомирського району Житомирської області.

Сторони є батьками ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, спору щодо місця проживання якого між сторонами немає.

З пояснень позивачки, викладених нею в позовній заяві, вбачається, що сторони на даний час не підтримують сімейних відносин, і позивачка примирятись з відповідачем та проживати з ним однією сім'єю не бажає.

Згідно зі статтею 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає статті 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім'ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання.

Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя (ст.110 СК України).

Оскільки позивачка наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим.

Крім того, як вбачається із поданої до суду заяви відповідача, він позовні вимоги визнає повністю.

Суд вважає, що вказане визнання позову не суперечить вимогам законодавства, не порушує прав та законних інтересів ні сторін по справі, ні інших осіб, а тому суд приходить до впевненості, що подальше збереження сім'ї ОСОБА_3 є неможливим , оскільки суперечить їхнім інтересам, і з цих підстав позовна вимога про розірвання шлюбу підлягає задоволенню.

Прізвище позивачки після розірвання шлюбу суд змінює на дошлюбне, оскільки нею подано відповідне клопотання до суду.

Оскільки відповідач до початку розгляду справи по суті визнав позовні вимоги повністю, тому суд, керуючись положенням ч.1 ст.142 ЦПК України, повертає позивачці з державного бюджету судовий збір у розмірі 50 відсотків, сплачених нею при подачі позову до суду.

В іншій частині судовий збір відповідно до ст.141 ЦПК України підлягає стягненню на користь позивачки з відповідача.

Що стосується стягнення витрат на правову допомогу,суд зазначає наступне.

Відповідності до ч. 2ст. 137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов'язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою.

Згідно ч. 3ст. 137 ЦПК України, для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Верховний Суд у своїй постанові від 03 травня 2018 року в справі №372/1010/16-ц дійшов висновку, що якщо стороною буде документально доведено, що нею понесені витрати на правову допомогу, а саме, надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні таких витрат, стороні на користь якої ухвалено судове рішення.

Разом з цим в матеріалах справи відсутній акт приймання-передачі наданих послуг.

Таким чином, понесені позивачем витрати за надану їй професійну правничу допомогу суд вважає не доведеними.

Керуючись ч.1ст.110,ст.112,ст.113 Сімейного Кодексу України, ст., ст. 141, 142, 258, 259, 264, 265, 351, 352, 354 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу - задовольнити частково.

Шлюб між ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, громадянином України, та ОСОБА_2 (дошлюбне прізвище Гановська) ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, громадянкою України, зареєстрований 23 жовтня 2016 року Виконавчим комітетом Тетерівської сільської ради Житомирського району Житомирської області за актовим записом № 21 - розірвати.

Після розірвання шлюбу прізвище позивачки змінити на дошлюбне - Гановська.

Повернути ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4, ідентифікаційний податковий номер НОМЕР_1, з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при подачі позову до суду відповідно до квитанції № 0.0..1 від 11.03.2019р., а саме: в сумі 384 грн. 20 коп.( Триста вісімдесят чотири гривні 20 копійок).

Стягнути із ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_5, ідентифікаційний податковий номер НОМЕР_2, на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4, ідентифікаційний податковий номер НОМЕР_1, судові витрати по справі в сумі 384 грн. 20 коп. (Триста вісімдесят чотири гривні 20 копійок).

В решті позовних вимог відмовити.

Сторони по справі:

позивачка - ОСОБА_1, проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_6, 13625, ідентифікаційний податковий номер НОМЕР_1;

відповідач - ОСОБА_2, проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_6, 13625, ідентифікаційний податковий номер НОМЕР_2.

Копію рішення після набрання законної сили надіслати органу державної реєстрації актів цивільного стану.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Суддя М. М. Грек.