ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 грудня 2019 року

м. Київ

справа № 362/3274/17

провадження № 61-11494 св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

Головуючого - Крата В. І.,

суддів: Антоненко Н. О. (суддя-доповідач), Журавель В. І., Дундар І. О., Краснощокова Є. В.

учасники справи:

позивач - 7-й Державний пожежно-рятувальний загін Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Київській області,

відповідачі - ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

третя особа - ОСОБА_5 ,

представник третьої особи - адвокат Швачко Олексій Вікторович,

розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи касаційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Васильківського районного суду Київської області від 02 серпня 2017 року в складі судді Корнієнка С. В. та на постанову апеляційного суду Київської області від 25 січня 2018 року в складі колегії суддів Волохова Л. А., Матвієнко Ю. О., Мельника Я. С.,

ВСТАНОВИВ :

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У червні 2016 року 7-й Державний пожежно-рятувальний загін Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Київській області звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та просив виселити відповідачів зі службової квартири АДРЕСА_1 ), без надання іншого житлового приміщення.

В обґрунтування позовних вимог зазначав, що рішенням житлової комісії апарату ГУ Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Київській області від 26 лютого 2016 року ОСОБА_5 як начальнику караула 29 Державної пожежно-рятувальної частини (смт Калинівка) 7 Державного пожежно-рятувального загону Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Київській області (м. Васильків) надана в користування службова квартира АДРЕСА_2 .

ОСОБА_5 не може вселитися в зазначену квартиру, оскільки там проживають члени сім`ї колишнього начальника пожежної частини № 57 ОСОБА_6 , який у грудні 1989 року звільнений із роботи за власним бажанням та в 1995 році помер.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Васильківського міськрайонного суду Київської області від 02 серпня 2017 року позов задоволено, виселено ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 зі службової квартири АДРЕСА_3 , без надання іншого житлового приміщення.

Суд першої інстанції виходив з того, що відповідачі вселилися та проживають у службовому житлі без достатніх правових підстав, оскільки є членами сім`ї звільненого працівника, право користування якого на спірну службову квартиру діяло до травня 1990 року. Оскільки відповідачі не належать до осіб, які не можуть бути виселені без надання іншого житлового приміщення, наявні правові підстави для задоволення даного позову.

Короткий зміст рішення суду апеляційної інстанції

Постановою апеляційного суду Київської області від 25 січня 2018 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишено без задоволення, рішення Васильківського міськрайонного суду Київської області від 02 серпня 2017 року - без змін.

Апеляційний суд виходив із того, що суд першої інстанції повно та всебічно з`ясував обставини справи та дійшов правильного висновку про наявінсть правових підстав для задоволення позову, а доводи апеляційної скарги правильності висновків суду не спростовують.

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції

26 лютого 2018 року ОСОБА_2 подав до Верховного Суду касаційну скаргу на зазначені судові рішення.

Ухвалою Верховного Суду від 17 квітня 2018 року відкрито касаційне провадження в даній справі та зупинено виконання рішення Васильківського районного суду Київської області від 02 серпня 2017 року, залишеного без змін постановою апеляційного суду Київської області від 25 січня 2018 року, до завершення розгляду касаційної скарги.

Ухвалою Верховного Суду від 12 грудня 2018 року дана справа призначена до судового розгляду.

Статтею 388 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) визначено, що судом касаційної інстанції в цивільних справах є Верховний Суд.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

У касаційній скарзі відповідач, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить оскаржувані судові рішення скасувати та прийняти нове рішення про відмову в задоволенні позову.

Заперечення на касаційну скаргу

У травні 2018 року до Верховного Суду надійшли відзиви ОСОБА_5 та Державного пожежно-рятувального загону, в якому вони просили залишити касаційну скаргу без задоволення, а оскаржувані судові рішення - без змін.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

Суди встановили, що рішенням виконавчого комітету Васильківської районної ради народних депутатів від 14 листопада 1977 року № 370 чотири квартири в приміщенні пожежного депо по АДРЕСА_4 віднесені до категорії службових.

У службовій квартирі № 1 за вказаною адресою був зареєстрований тимчасово до 20 травня 1990 року ОСОБА_6 , який із 01 грудня 1989 року звільнений із посади начальника пожежної частини № 57 (смт Калинівка) за власним бажанням.

ОСОБА_6 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Станом на 07 березня 2017 року після смерті ОСОБА_6 в службовій квартирі № 1 зареєструвалися члени його сім`ї: ОСОБА_4 (дружина) - з 27 грудня 1996 року, ОСОБА_1 (дочка)- з 22 лютого 2002 року, ОСОБА_3 (син) - із 29 липня 2003 року, а також ОСОБА_2 (чоловік ОСОБА_1 ) - із 02 березня 2006 року.

Листом архівного сектору Васильківської РДА від 16 червня 2016 року № 0139-224 підтвердужється факт відсутності даних щодо видачі ОСОБА_1 ордеру на вселення її з сім`єю в службову квартиру АДРЕСА_2 .

Згідно з витягом із наказу начальника ГУ ДСНС України в Київській області від 08 грудня 2014 року ОСОБА_7 прийнято на службу до 29 Державної пожежно-рятувальної частини 7 Державного пожежно-рятувального загону Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Київській області.

Відповідно до витягу з протоколу від 26 лютого 2016 року № 2 засідання житлової комісії апарату ГУ ДСНС України в Київській області рапорт начальника караулу 29-го Державної пожежно-рятувальної частини 7 Державного пожежно-рятувального загону Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Київській області підполковника служби цивільного захисту ОСОБА_5 і надано йому на період трудових відносин з Головним управлінням службову квартиру АДРЕСА_2 .

Рішенням виконавчого комітету Калинівської селищної ради Васильківського району Київської області № 18-04 від 29 березня 2016 року ОСОБА_5 відмовлено у видачі ордера на службове житлове приміщення квартиру АДРЕСА_2 , оскільки за даною адресою зареєстрована та проживає ОСОБА_1 з членами родини.

Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Згідно з положеннями частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Вивчивши матеріали цивільної справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до вимог частин першої і другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Згідно з частинами першою, другою та п`ятою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Оскаржувані судові рішення не відповідають зазначеним вимогам закону.

Згідно зі статтею 61 ЖК УРСР користування житловим приміщенням у будинках державного й громадського житлового фонду здійснюється відповідно до договору найму житлового приміщення, який укладається в письмовій формі на підставі ордера на жиле приміщення між наймодавцем і наймачем, на ім`я якого видано ордер.

Статтею 58 ЖК УРСР передбачено, що на підставі рішення про надання житлового приміщення в будинку державного або громадського житлового фонду виконавчий комітет районної, міської, районної в місті, селищної, сільської Ради народних депутатів видає громадянинові ордер, який є єдиною підставою для вселення в надане житлове приміщення.

Відповідно до частини першої статті 109 ЖК УРСР виселення з займаного житлового приміщення допускається з підстав, установлених законом. Виселення проводиться добровільно або в судовому порядку.

Вирішуючи питання про «необхідність у демократичному суспільстві» виселення відповідачів зі службового житла, суд має оцінити, чи існує нагальна суспільна необхідність для застосування такого заходу та чи буде таке втручання у право особи на житло пропорційним переслідуваній легітимній меті.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року в справі № 653/1096/16-ц (провадження № 14-181цс18) зроблено висновок, що «навіть якщо власник службового житла не висловив вимогу звільнити це житло, проживання у ньому після припинення трудових правовідносин з роботодавцем не свідчить про законність його використання особою, якій воно було надане на час існування вказаних правовідносин. Власник нерухомого майна не втрачає права володіння ним, навіть тоді, коли таке майно протиправно використовує інша особа. Допоки особа є власником нерухомого майна, вона не може бути обмежена у праві звернутися до суду з позовом про усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження цим майном, зокрема і шляхом виселення. А тому негаторний позов може бути пред`явлений упродовж всього часу тривання відповідного правопорушення. Виселення особи з житла без надання іншого житлового приміщення можливе за умов, що таке втручання у право особи на повагу до житла передбачене законом, переслідує легітимну мету, визначену у пункті 2 статті 8 Конвенції, та є необхідним у демократичному суспільстві. Відповідність останньому критерію визначається з урахуванням того, чи існує нагальна суспільна необхідність для застосування такого обмеження права на повагу до житла та чи буде втручання у це право пропорційним переслідуваній легітимній меті. Принцип пропорційності у розумінні ЄСПЛ полягає в оцінці справедливої рівноваги (балансу) між інтересами держави (суспільства), пов`язаними з втручанням у право людини на повагу до житла, й інтересами особи, яка зазначає негативних наслідків від цього втручання. Пошук такого балансу не означає обов`язкового досягнення соціальної справедливості у кожній конкретній справі, а передбачає наявність розумного співвідношення (обґрунтованої пропорційності) між легітимною метою, досягнення якої передбачається, та засобами, які використовуються для її досягнення. Необхідний баланс не буде дотриманий, якщо особа внаслідок втручання в її право на повагу до житла несе надмірний тягар. Оцінюючи пропорційність, слід визначити, чи можливо досягти легітимної мети за допомогою заходів, які були би менш обтяжливими для прав і свобод цієї особи, оскільки обмеження її прав не повинні бути надмірними або такими, що є більшими, ніж необхідно для досягнення вказаної мети. Навіть якщо законне право на зайняття житлового приміщення припинене, особа вправі мати можливість, щоб її виселення було оцінене судом на предмет пропорційності у світлі відповідних принципів статті 8 Конвенції. Відсутність обґрунтування у судовому рішенні фактичних підстав застосування приписів законодавства, навіть якщо формальні вимоги були дотримані, може серед інших чинників братися до уваги при вирішенні питання про те, чи встановлено справедливий баланс заходом, що оскаржується. Неврахування національними судами принципу пропорційності у справах про виселення особи з житла є підставою для висновку про порушення відносно такої особи статті 8 Конвенції».

Згідно з частиною першою статті 303 ЦПК України (у редакції, чинній на момент розгляду справи судом апеляційної інстанції) під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Але апеляційний суд пропорційність виселення відповідачів меті цього обмеження права на повагу до житла не оцінював, не перевірив чи покладе виселення на відповідачів надмірний тягар (зокрема, чи мають відповідачі інше житло). Хоча суди мають як надавати адекватне обґрунтування для відхилення аргументів стосовно застосування норм права, так і надавати оцінку виселення в контексті принципу пропорційності. А тому зробив передчасний висновок про залишення рішення суду першої інстанції без змін.

Порушення судом норм процесуального права унеможливило встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, що згідно з пунктом 1 частини третьої статті 411 ЦПК України є підставою для скасування судового рішення та направлення справи на новий розгляд до апеляційного суду.

Керуючись статтями 400, 409, 412, 416, 419 ЦПК України Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного суду.

ПОСТАНОВИВ :

Касаційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Васильківського районного суду Київської області від 02 серпня 2017 року та постанову апеляційного суду Київської області від 25 січня 2018 року скасувати.

Справу направити на новий розгляд до апеляційного суду.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий В. І. Крат

Судді Н. О. Антоненко

В. І. Журавель

І. О. Дундар

Є. В. Краснощоков