КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 листопада 2019 року Київський апеляційний суд в складі колегії суддів Судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого Волошиної В.М.

Суддів Слюсар Т.А., Мостової Г.І.

Секретаря судового засідання Маличівській Н.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 - представника ОСОБА_2 на ухвалу Святошинського районного суду міста Києва від 20 серпня 2019 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінанс ТІМ», Державного реєстратора Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Журавльової Лариси Михайлівни про визнання протиправних дій та скасування рішення щодо державної реєстрації прав та обтяжень.

Заслухавши доповідь судді Волошиної В.М., перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи скарги, колегія суддів, -

в с т а н о в и в:

У липні 2019 року ОСОБА_2 , ОСОБА_3 звернулись в суд з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінанс ТІМ», Державного реєстратора Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Журавльової Лариси Михайлівни про визнання протиправних дій та скасування рішення щодо державної реєстрації прав та обтяжень.

Ухвалою Святошинського районного суду міста Києва від 20 серпня 2019 року відкрито провадження у справі за позовом ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінанс ТІМ», Державного реєстратора Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Журавльової Лариси Михайлівни про визнання протиправних дій та скасування рішення щодо державної реєстрації прав та обтяжень.

19 серпня 2019 року представник позивачів ОСОБА_1 подав заяву про вжиття заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту та заборони вчиняти певні дії щодо квартиру АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 000.

Ухвалою Святошинського районного суду міста Києва від 20 серпня 2019 року відмовлено в задоволенні заяви ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про забезпечення позову в цивільній справі за позовом ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінанс ТІМ», Державного реєстратора Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Журавльової Лариси Михайлівни про визнання протиправних дій та скасування рішення щодо державної реєстрації прав та обтяжень.

Не погоджуючись з постановленою ухвалою суду першої інстанції, представник позивача ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу.

В апеляційній скарзі порушує питання про скасування ухвали суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення, яким заяву позивачів про забезпечення позову задовольнити мотивуючи тим, що ухвала суду постановлена з порушенням норм процесуального права.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначив, що висновок суду першої інстанції про відмову у забезпеченні позову з підстав ненадання пропозиції щодо зустрічного забезпечення не ґрунтується на вимогах закону. При цьому судом першої інстанції залишились без перевірки наведені позивачами обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову та не враховано, що невжиття заходу по забезпеченню позову може призвести до того, що ухиляючись від майбутнього виконання рішення суду у даній справі, відповідач ТОВ «Фінансова компанія» «Фінанс Тім» може відчужити спірне майно на користь інших осіб, що призведе до затягування розгляду справи та обмеження прав позивачів на ефективний судовий захист. Звернули увагу суду апеляційної інстанції на те, що на даний час вже заподіяна шкода правам та інтересам позивачам, оскільки відповідач ТОВ «Фінансова компанія» «Фінанс Тім» під час судового розгляду справи здійснив відчуження спірного майна на користь іншої особи, що підтверджується інформаційною довідкою з державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

У судовому засіданні представник відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінанс ТІМ» - Ровенський О.В. заперечував проти доводів апеляційної скарги. Позивачі ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та відповідач Державний реєстратор - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Журавльова Л.М. в судове засідання не з`явились, про час і місце розгляду справи судом повідомлені у встановленому законом порядку. У відповідності до вимог статті 130, 372 ЦПК України неявка сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час і місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи, а тому колегія суддів вважає можливим слухати справу у їх відсутності.

Заслухавши доповідь судді, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відмовляючи в задоволенні заяви ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про забезпечення позову, суд першої інстанції виходив із того, що подана заява не відповідає змісту та формі заяви про забезпечення позову, що визначені статтею 151 ЦПК України, а саме: заявником не зазначені пропозиції щодо зустрічного забезпечення щодо особи, яка придбала спірне майно, яку позивач не зазначає відповідачем у справі і якій можуть бути спричинені збитки забезпеченням позову, як не зазначені пропозиції щодо зустрічного забезпечення і щодо інших учасників справи.

З таким висновком суду першої інстанції повністю погодитися не можна.

Із направлених до суду апеляційної інстанції виділених матеріалів вбачається, що до суду за захистом порушених прав звернулись ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінанс ТІМ», Державного реєстратора Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Журавльової Лариси Михайлівни про визнання протиправних дій та скасування рішення щодо державної реєстрації прав та обтяжень на квартиру АДРЕСА_1 , обгрунтовуючи вимоги тим, що відповідачі у порушення умов договору про іпотечний кредит від 26 квітня 2007 року, іпотечний договір від 24 квітня 2007 року, Закону України «Про іпотеку», Постанови Кабінету Міністрів «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» № 1127 від 25 грудня 2015 року звернули стягнення на предмет іпотеки - квартиру АДРЕСА_1 .

З метою забезпечення позову просили накласти арешт на квартиру АДРЕСА_1 , що належить на праві власності ТОВ «Фінансова компанія «Фінанс ТІМ»; заборонити співробітниками ТОВ «Фінансова компанія «Фінанс ТІМ» проникати та знаходитись в квартирі АДРЕСА_1 , знімати з реєстрації чи виселяти в примусовому порядку громадян, які зареєстровані у спірній квартирі (а.с. 41-44).

В обґрунтування доводів забезпечення позову позивачі посилались на те, що перереєстрація спірної квартири відбулася без згоди та відома позивачів, тому останні звернулися із вимогами про оскарження дій ТОВ «Фінансова компанія «Фінанс ТІМ» та рішення державного реєстратора. Приймаючи до уваги, що предметом судового розгляду справи є вирішення питання щодо законності переходу права власності на спірну квартиру, вважали, що необхідним і достатнім способом забезпечення позову в даному випадку буде накладення арешту на спірну квартиру та забороною представникам ТОВ «Фінансова компанія «Фінанс ТІМ» у позасудовому порядку вчиняти дії щодо користування та розпорядженням спірною квартирою.

На підтвердження перереєстрації права власності на спірну квартиру за ТОВ «Фінансова компанія «Фінанс ТІМ» позивачі долучили інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (а.с. 19-21).

Цивільним процесуальним законодавством передбачені заходи щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача, що гарантують реальне виконання позитивно прийнятого рішення, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до вимог статті 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи.

Отже, метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, тимчасових заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання можливого судового рішення, якщо його буде ухвалено на користь позивача, у тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення. Суд застосовує заходи забезпечення позову у разі, якщо існує очевидна небезпека заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення у справі.

Забезпечення позову по суті є обмеженням суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника). Зазначені обмеження встановлює суд в ухвалі, вони діють до заміни судом виду забезпечення позову або скасування заходів забезпечення позову.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Колегією суддів встановлено, що надаючи оцінку доводам заяви про забезпечення позову, суд першої інстанції виходив із того, що подана заява не відповідає змісту та формі заяви про забезпечення позову, що визначені статтею 151 ЦПК України, а саме: заявниками не зазначені пропозиції щодо зустрічного забезпечення.

Отже, в основу судового рішення про відмову в забезпеченні позову судом першої інстанції покладено висновок про невідповідність заяви про забезпечення позову вимогам, встановленим цивільним процесуальним законодавством, що свідчить про недотримання місцевим судом положень частини 10, 11 статті 153 ЦПК України, оскільки невідповідність заяви про забезпечення позову вимогам, встановленим цивільним процесуальним законодавством, і розгляд заяви про забезпечення позову по суті за правилами ЦПК України - це різні процесуальні дії, які вчиняються в різних правових процедурах.

Так, за правилами частини 10 статті 153 ЦПК України суд, встановивши, що заяву про забезпечення позову подано без додержання вимог статті 151 цього Кодексу, повертає її заявнику, про що постановляє ухвалу, тоді як за результатом розгляду заяви про забезпечення позову, суд у відповідності до вимог частини 11 статті 153 ЦПК України постановляє ухвалу про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову.

Перевіряючи зазначені в ухвалі мотиви щодо зустрічного забезпечення, колегія суддів виходить з такого.

Зустрічне забезпечення - це гарантія відшкодування ймовірних для відповідача збитків. Пропозиція щодо зустрічного забезпечення - це висловлення заявником думки щодо забезпечувальних заходів.

Із змісту заяви про забезпечення позову вбачається, що у поданій заяві представник позивачів, в тому числі, зазначив про те, що зустрічне забезпечення не є доцільним та відповідач не несе жодних збитків від видів забезпечення позову, які просять застосувати позивачі на час розгляду справи. Подання пропозиції у такій формі свідчить про те, що позивачі висловили свою думку щодо забезпечувальних заходів, а відтак дотримались процесуального порядку пред?явлення заяви про забезпечення позову.

При цьому, у відповідності до положень статті 153 ЦПК України суд, розглядаючи заяву про забезпечення позову, може викликати особу, яка подала заяву про забезпечення позову, для з`ясування питань, пов`язаних із зустрічним забезпеченням. У виняткових випадках, коли наданих заявником пояснень та доказів недостатньо для розгляду заяви про забезпечення позову, суд може призначити її розгляд у судовому засіданні з викликом сторін - частина 4 статті 153 ЦПК України.

При вирішенні питання застосування зустрічного забезпечення суд керується правилами процесуальної норми статті 154 ЦПК України, за замістом якої суд має право, втім не зобов`язаний вимагати від особи, яка звернулася із заявою про забезпечення позову, забезпечити відшкодування збитків відповідача. Випадки обов`язкового застосування зустрічного забезпечення встановлені частиною третьою статті 154 ЦПК України, відповідно до якої суд зобов`язаний застосовувати зустрічне забезпечення, якщо: позивач не має зареєстрованого в установленому законом порядку місця проживання (перебування) чи місцезнаходження на території України та майна, що знаходиться на території України, в розмірі, достатньому для відшкодування можливих збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову, у випадку відмови у позові; або суду надані докази того, що майновий стан позивача або його дії щодо відчуження майна чи інші дії можуть ускладнити або зробити неможливим виконання рішення суду про відшкодування збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову, у випадку відмови у позові.

Аналіз зазначених норм права дозволяє дійти висновку про те, що відсутність у заяві конкретного виду зустрічного забезпечення на час її подання не є перешкодою для пред?явлення заяви про забезпечення позову, оскільки з`ясування питань, пов`язаних із зустрічним забезпеченням можливе на стадії розгляду заяви про забезпечення позову.

Отже, постановляючи ухвалу про відмову в задоволенні заяви про забезпечення позову з мотивів відсутності у заяві пропозиції щодо застосування зустрічного забезпечення, суд першої інстанції не врахував вищенаведених положень норм процесуального права та вирішив заяву при порушенні порядку, встановленого для розгляду заяви про забезпечення позову, без дослідження та наведення висновків щодо обставин, які повинні бути враховані на стадії розгляду заяви про вжиття заходів забезпечення позову, а саме: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

За наведених обставин, судом першої інстанції не досліджено усіх передбачених нормою процесуального права юридичних (доказових) фактів, наявність яких впливає на остаточний результат вирішення питання про забезпечення позову, що призвело до постановлення помилкової ухвали, що у відповідності до вимог статті 379 ЦПК України є підставою для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

На основі повного і всебічного з`ясування обставин у сукупності з іншими доказами, поданими учасниками справи, які будуть досліджені при розгляді заяви позивачів про забезпечення позову, підлягають перевірці судом першої інстанції і викладені позивачем ОСОБА_2 доводи у скарзі та надані ним докази в частині відчуження відповідачем ТОВ «Фінансова компанія» «Фінанс Тім» під час судового розгляду справи спірної квартири на користь іншої фізичної особи (а.с. 91-92).

Керуючись ст.ст. 374, 379, 382 ЦПК України, колегія суддів,

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - представника ОСОБА_2 задовольнити частково.

Ухвалу Святошинського районного суду міста Києва від 20 серпня 2019 року скасувати, справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення. При оголошенні вступної та резолютивної частин судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 03 грудня 2019 року.

Головуючий

Судді: