КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 грудня 2019 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Київського апеляційного суду у складі:

судді-доповідача Голуб С.А.,

суддів: Ігнатченко Н.В., Таргоній Д.О.,

за участі секретаря судового засідання Сакалоша Б.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Бел Оіл», поданою через представника Томчишина Андрія Ігоровича, на рішення Печерського районного суду м. Києва від 19 жовтня 2017 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Бел Оіл» до ОСОБА_1 про захист ділової репутації та спростування недостовірної інформації,

в с т а н о в и л а :

У серпні 2016 року ТОВ «Бел Оіл» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 , в якому просило:

визнати недостовірною, такою, що не відповідає дійсності, принижує їх ділову репутацію інформацію, поширену відповідачем згідно звукозапису радіоефіру у вечірній студії «Радіо Вісті», ведучої ОСОБА_2 , під час обговорення питань ціноутворення на нафтопродукти в наступній частині: « ОСОБА_1 : и калампуцают вот эту бодягу и продают вам под видом сортового бензина или, что вообще, я не помню за всю историю, а я за 35 лет в этой истории - в нефтепродуктах и в нефти, чтобы подделывали дизель. А сегодня и дизель подделывают. Одна очень известная фирма, очень известного бывшего министра, продает реактивное топливо вместо дизеля. То есть мы можем попасть с вами, заправляя дизельный автомобиль, на реактивное топливо со смесью масла. И потом как бы заниматься ремонтом топливной аппаратуры, что самое дорогое в этом автомобиле и есть». « ОСОБА_1 : ОСОБА_3, например». « ОСОБА_1 : Это «ІНФОРМАЦІЯ_2», чтоб все слышали. Значит туда нельзя заезжать вообще никак. То есть там непонятно откуда люди, которые не импортировали, не завезли ни одной тонны девяносто второго бензина, продают девяносто второй бензин десятками тисяч тонн. Зато десятки тысяч тонн завезли стабильного».;

зобов`язати ОСОБА_1 спростувати недостовірну інформацію у такий же спосіб, у який вона була поширена, шляхом розміщення в ефірі радіостанції «Радіо Вісті» протягом 15 днів з моменту набрання законної сили рішення суду по справі, за власний рахунок - повідомлення під заголовком «Спростування» (без власних зауважень та коментарів) наступного змісту: «В ефірі радіостанції «Радіо Вісті» ОСОБА_1 була озвучена наступна недостовірна інформація: и калампуцают вот эту бодягу и продают вам под видом сортового бензина или, что вообще, я не помню за всю историю, а я за 35 лет в этой истории в нефтепродуктах и в нефти, чтобы подделывали дизель. А сегодня и дизель подделывают. Одна очень известная фирма, очень известного бывшего министра, продает реактивное топливо вместо дизеля. То есть мы можем попасть с вами, заправляя дизельный автомобиль, на реактивное топливо со смесью масла. И потом как бы заниматься ремонтом топливной аппаратуры, что самое дорогое в этом автомобиле и есть». ОСОБА_3, например. ОСОБА_1 : Это «ІНФОРМАЦІЯ_2», чтоб все слышали. Значит туда нельзя заезжать вообще никак. То есть там непонятно откуда люди, которые не импортировали, не завезли ни одной тонны девяносто второго бензина, продают девяносто второй бензин десятками тысяч . Зато десятки тысяч тонн завезли стабильного».

В обґрунтування позову зазначало, що висловлювання відповідача не відповідають дійсності. Ліцензійним договором №01/03/11-1 від 01.03.2011, договорами оренди, чеками підтверджується реалізація нафтопродуктів на орендованих договорами на відпуск паливно-мастильних матеріалів. Розповсюджена відповідачем інформація є недостовірною, такою, що порушує ділову репутацію позивача. Крім того, рішенням Господарського суду м. Києва від 18.06.2015 у справі №910/7467/15-г, залишеним без змін постановою Київського апеляційного Господарського суду від 22.09.2015, встановлено те, що розповсюджена вищезазначена інформація є недостовірною, такою, що підлягає спростуванню та розповсюджена особисто відповідачем, а тому, відповідно до ст. 61 ЦПК України зазначені обставини є встановленими та не підлягають доказуванню.

Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 19 жовтня 2017 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з даним рішенням суду, ТОВ «Бел Оіл», через представника, подало апеляційну скаргу, у якій просить скасувати рішення та ухвалити нове про задоволення позову в повному обсязі. Посилається на неправильне застосування норм матеріального права, неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи. А саме, суд не має право самостійно застосовувати строк позовної давності, оскільки відповідач такого клопотання не заявляв. Суд не взяв до уваги, що підтвердженням оприлюднення відповідачем недостовірної інформації є СД диск із звукозаписом радіоефіру; пояснення ОСОБА_1 у листі до Господарського суду м. Києва; лист ТОВ «Нові Медіа» № 170 від 04.12.2014 року; відзив Асоціації «Об`єднання операторів ринку нафтопродуктів України» від 18.05.2015 року у справі 910/7467/15-г до Господарського суду м. Києва. Крім того, суд не врахував, що позивачем надавались копії адвокатських запитів до ТОВ «Нові Медіа» та ТОВ «Телерадіокомпанія «Дивосвіт» від 13.03.2017 року про витребування запису з ефіру. Крім того, вислови «підроблення дизеля», «продаж реактивного пального замість дизеля», «не завезли та не імпортували ні одної тони 92 бензину продають 92 бензин десятками тисяч тон» містять фактичні дані та їх не можна вважати оціночними судженнями.

Представник відповідача ОСОБА_4 подала письмовий відзив, у якому просила апеляційну скаргу відхилити, а рішення суду першої інстанції залишити без змін, посилаючись на його законність та обґрунтованість. Зазначала, що посилання у апеляційній скарзі на застосування судом з власної ініціативи позовної давності є безпідставним, оскільки вони у запереченнях посилалися на пропуск позивачем позовної давності та суд відмовив у позові не за пропуском такого строку, а за безпідставністю позовних вимог. Вважає висновки суду про те, що позивачем не доведено розповсюдження оспорюваної інформації та що зазначена ним інформація є оціночними судженнями правильними.

Постановою апеляційного суду м.Києва від 09 січня 2018 року апеляційна скарга ТОВ «Бел Оіл» задоволена частково. Рішення Печерського районного суду м.Києва від 19 жовтня 2017 року скасовано та прийнято нову постанову про часткове задоволення позовних вимог.

Постановою колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 18 вересня 2019 року задоволена частково касаційна скарга ОСОБА_1 . Постанова апеляційного суду м.Києва від 09 січня 2018 року скасована і справа передана на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

У судовому засіданні представник позивача адвокат Томчишин А.І. підтримав апеляційну скаргу.

Представник відповідача адвокат ОСОБА_4 заперечувала проти задоволення апеляційної скарги.

Вислухавши доповідь судді, пояснення осіб, які з`явилися в судове засідання, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що у листопаді 2014 року у вечірній студії «Радіо Вісті», ведучої ОСОБА_2 , під час обговорення питань ціноутворення на нафтопродукти, гостем ефіру - президентом Асоціації «Об`єднання операторів ринку нафтопродуктів України» ОСОБА_1 була поширена наступна інформація: «…и калампуцают вот эту бодягу и продают вам под видом сортового бензина или, вообще, я не помню за всю историю, а я за 35 лет в этой истории - в нефтепродуктах и в нефти, чтобы подделывали дизель. А сегодня и дизель подделывают. Одна очень известная фирма, очень известного бывшего министра, продает реактивное топливо вместо дизеля. То мы можем попасть с вами, заправляя дизельный автомобиль, на реактивное топливо со смесью масла. И потом как бы заниматься ремонтом топливной аппаратуры, что самое дорогое в этом автомобиле и есть». ОСОБА_3, например. ОСОБА_1 : Это «ІНФОРМАЦІЯ_2», чтоб все слышали. Значит туда нельзя заезжать вообще никак. То есть там непонятно откуда люди, которые не импортировали, не завезли ни одной тонны девяносто второго бензина, продают девяносто второй бензин десятками тысяч тонн. Зато десятки тысяч тонн завезли стабильного».

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що наданий позивачем на підтвердження поширення вищезазначеної інформації диск не є належним доказом поширення такої інформації, оскільки отриманий у неналежний спосіб. Крім того, оскаржувана інформація не містить жодних відомостей, які б стосувалися позивача, не містить фактичних даних, а є оціночними судженнями.

Колегія суддів не може повністю погодитися з такими висновками суду першої інстанції виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 91 ЦК України юридична особа здатна мати такі ж цивільні права та обов`язки (цивільну правоздатність), як і фізична особа, крім тих, які за своєю природою можуть належати лише людині.

За змістом ст. ст. 94, 277 ЦК України фізична та юридична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації.

Недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені).

Під поширенням інформації слід розуміти: опублікування її у пресі, передання по радіо, телебаченню чи з використанням інших засобів телекомунікаційного зв`язку; викладення в характеристиках, заявах, листах, адресованих іншим особам; повідомлення в публічних виступах, в електронних мережах, а також в іншій формі хоча б одній стороні.

Повідомлення оспорюваної інформації лише особі, якої вона стосується, не може визнаватись її поширенням, якщо особа, яка повідомила таку інформацію, вжила достатніх заходів конфіденційності для того, що ця інформація не стала доступною третім особам.

У підтвердження викладених обставин щодо поширення відповідачем оспорюваної інформації позивачем надано СD-R диск Arena № RFD80M із звукозаписом радіоефіру «Радіо Вісті» з ОСОБА_1 . На цьому диску міститься запис, який починається з такого повідомлення: « 19 часов 3 минуты. Это вечерняя студия на «Радио Вести». Меня зовут ОСОБА_2 . Сегодня будем общаться мы с ОСОБА_1 . Президент Асоциации «Обьединение операторов рынка нефтепродуктов Украини» наш гость.». Надалі у формі інтерв`ю йде обговорення питання про ціноутворення на нафтопродукти. Серед іншого гість програми сказав наступне: «…и калампуцают вот эту бодягу и продают вам под видом сортового бензина или, что вообще, я не помню за всю историю, а я за 35 лет в этой истории - в нефтепродуктах и в нефти, чтобы подделывали дизель. А сегодня и дизель подделывают. Одна очень известная фирма, очень известного бывшего министра, продает реактивное топливо вместо дизеля. То есть мы можем попасть с вами, заправляя дизельный автомобиль, на реактивное топливо со смесью масла. И потом как бы заниматься ремонтом топливной аппаратуры, что самое дорогое в этом автомобиле и есть» На запитання ведучої про те, якого з колишніх міністрів це підприємство ОСОБА_1 відповідає: «ОСОБА_3, например… Это «ІНФОРМАЦІЯ_2», чтоб все слышали. Значит туда нельзя заезжать вообще никак. То есть там непонятно откуда люди, которые не импортировали, не завезли ни одной тонны девяносто второго бензина, продают девяносто второй бензин десятками тисяч тонн. Зато десятки тысяч тонн завезли стабильного».

Зробивши висновок про те, що зазначена інформація не була поширена відповідачем суд виходив з того, що позивач відповідно до ч. ч. 1, 3, 5 ст. 64 Закону України «Про телебачення та радіомовлення» не скористався своїм правом вимоги до телерадіоорганізації про спростування поширених у її програмі відомостей та не просив надати фрагмент запису передачі.

Разом з тим, при розгляді даного спору підлягає встановленню факт поширення інформації у засобах масової інформації, а не наявність такої інформації на носіях на час розгляду справи чи своєчасне отримання позивачем запису від радіостанції.

Статтею 64 Закону України «Про телебачення та радіомовлення» передбачено право громадянина або юридичної особи вимагати від телерадіоорганізації спростування поширених у її програмі чи передачі відомостей, які не відповідають дійсності та/або принижують честь і гідність особи та право на отримання копії запису фрагменту з відповідною оплатою.

Зазначена норма не містить обов`язку громадянина або юридичної особи вимагати спростування недостовірної інформації лише у передбачений нею спосіб та не містить заборони на інший захист порушеного права, зокрема в судовому порядку.

Відповідно до ст. 57 та 60 ЦПК України, які були чинними на час розгляду справи доказами є будь - які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Тобто звукозапис є одним із доказів, які суд має оцінювати з іншими доказами у їх сукупності.

Суд першої інстанції не звернув уваги на те, що при розгляді справи у господарському суді ОСОБА_1 надав особисті письмові пояснення, у яких вказав про те, що він дійсно у жовтні 2014 року був запрошений до студії «Радио Вести» для обговорення ситуації, що склалася на ринку нафтопродуктів України, проте виступав не за дорученням Асоціації «Об`єднання операторів ринку нафтопродуктів України», де він обіймає посаду президента, а від себе особисто, та що така інформація ним була озвучена у листопаді 2014 року.

Саме з тих підстав, що інформація була поширена не Асоціацією «Об`єднання операторів ринку нафтопродуктів України», а особисто ОСОБА_1 як фізичною особою були скасовані рішення Господарського суду м. Києва від 18.06.2015 року, постанова Київського апеляційного господарського суду від 22.09.2015 року, якими позов було задоволено та при новому розгляді справи ухвалою Господарського суду м. Києва від 25.02.2016 року припинено провадження у справі за позовом ТОВ «Бел Оіл» до Асоціації «Об`єднання операторів ринку нафтопродуктів України» про захист ділової репутації.

Відповідач не заперечував можливості виходу такої радіопередачі в ефір, а лише послався на те, що наданий позивачем радіозапис не є належним доказом та що озвучена інформація містить оціночні судження. При цьому відповідач не надав доказів про те, що радіозапис на наданому позивачем диску є сфальшованим. Також не надано будь - яких доказів про те, що радіоінтерв`ю було записано, але не випущено в ефір, а диск надано лише позивачу.

Навпаки, позивач вказує на те, що запис на диск він зробив з мережі Інтернет, що свідчить про розповсюдження оспорюваної інформації, та 02.12.2014 року звернувся з претензією до Радіо студії «Радио Вести», копію якої направив ТОВ «Нові - Медіа».

Відповідно до листа ТОВ ТОВ «Нові - Медіа» від 04.12.2014 року останнє повідомило, що претензію заявника щодо розповсюдження недостовірної інформації про мережу АЗС «БРСМ - Нафта» в ефірі «Радио Вести» задоволено та видалено з мережі Інтернет відповідні аудіоматеріали.

Доводи позивача про те, що запис на диску взято з мережі Інтернет відповідачем ніякими доказами не спростовано. Вилучення такого запису надалі з мережі Інтернет чи знищення архівної копії радіопередачі не є доказом не розповсюдження оспорюваної інформації та відповідач фактично і не заперечував можливості розповсюдження такої інформації.

Вищезазначені докази в їх сукупності підтверджують обставини щодо розповсюдження оспорюваної інформації та те, що така інформація була озвучена саме відповідачем, а тому висновки суду першої інстанції в цій частині не можна визнати обґрунтованими.

Відповідно до абз. 1 ч. 2 ст. 30 Закону України «Про інформацію» оціночними судженнями, за винятком наклепу, є висловлювання, які не містять фактичних даних, критика, оцінка дій, а також висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, зокрема з огляду на характер використання мовно-стилістичних засобів (вживання гіпербол, алегорій, сатири). Оціночні судження не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості.

Відповідно до роз`яснень, викладених у п. 19 постанови пленуму Верхового Суду України № 1 від 27.02.2009 року «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» вирішуючи питання про визнання поширеної інформації недостовірною, суди повинні визначити характер такої інформації та з`ясувати, чи є вона фактичним твердженням, чи оціночним судженням.

Не є предметом судового захисту оціночні судження, думки, переконання, критична оцінка певних фактів і недоліків, які, будучи вираженням суб`єктивної думки і поглядів відповідача, не можна перевірити на предмет їх відповідності дійсності (на відміну від перевірки істинності фактів) і спростувати.

Озвучена відповідачем інформація, про спростування якої заявлено позов, містить у собі як фактичні дані так і оціночні судження. Така інформація як: «…. и калампуцают вот эту бодягу и продают вам под видом сортового бензина или, что вообще, я не помню за всю историю, а я за 35 лет в этой истории - в нефтепродуктах и в нефти, чтобы подделывали дизель. А сегодня и дизель подделывают. То есть мы можем попасть с вами, заправляя дизельный автомобиль, на реактивное топливо со смесью масла. И потом как бы заниматься ремонтом топливной аппаратуры, что самое дорогое в этом автомобиле и есть» не містить фактичних даних, та в контексті всього інтерв`ю є припущенням щодо виготовлення на території України неякісного пального з різних компонентів різними компаніями та можливості пошкодження автомобілів внаслідок заправки неякісним пальним. Оскільки така інформація не містить конкретних даних, вона не може бути недостовірною, а відтак і не підлягає спростуванню.

Разом з тим, у виступі ОСОБА_1 міститься і інформація, яка вказує на конкретні факти щодо конкретної компанії. Така інформація як: «…Одна очень известная фирма, очень известного бывшего министра, продает реактивное топливо вместо дизеля. Это «ІНФОРМАЦІЯ_2». … там непонятно откуда люди, которые не импортировали, не завезли ни одной тонны девяносто второго бензина, продают девяносто второй бензин десятками тисяч тонн» містить конкретні дані. А саме слова «не завезли», «не импортировали» «продают» вказують на кокретні дії та на відсутність певних дій та дані вислови стосуються конкретно «ІНФОРМАЦІЯ_2».

Відповідно до ліцензійного договору, укладеного між Компанією «Link Union Management LTD» та ТОВ «БЕЛ ОІЛ» № 01/03/11-1 від 01.03.2011 року позивачу належить право на використання знаку для товарів та послуг «БРСМ Нафта» у своїй господарській діяльності.

Відтак зазначена інформація стосується позивача.

Відповідно до договорів оренди, укладеними між позивачем та ТОВ «Рибторг Груп», ТОВ «Нік Інвест Плюс» позивач орендує автозаправочні комплекси у різних містах для здійснення своєї господарської діяльності з продажу нафтопродуктів.

На підтвердження того, що розповсюджена інформація не відповідає дійсності позивачем надано договір № 108 поставки нафтопродуктів, який укладений 01.08.2013 року між ТОВ «Укр ТрансОіл-2009» та ТОВ «Бел Оіл» ДГ - 0000493 та сертифікати відповідності на паливо для дизельних двигунів (термін дії з 12.03.2014 року по 11.03.2015 року) та бензин автомобільний Gasoline RON 92 (термін дії з 02.09.2014 року по 17.08.2015 року), а також декларацію на відповідність технічному регламенту щодо вимог до автомобільних бензинів, дизельного, суднових та котельних палив.

Зазначеними доказами підтверджено факт отримання позивачем за договором поставки нафтопродуктів, у тому числі і палива для дизельних двигунів та 92 бензину та розповсюдження його через мережі АЗС. Відтак поширена відповідачем інформація про те, що «БРСМ Нафта» не завізши жодної тони 92 бензину продає його десятками тисяч тонн є недостовірною та порушує права позивача. А тому зазначена інформація підлягає спростуванню.

Відповідач, заперечуючи проти позову вказував на пропуск позивачем строку позовної давності.

За положеннями статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України).

Пунктом 1 частини першої статі 268 ЦК України встановлено, що позовна давність не поширюється на вимогу, що випливає із порушення особистих немайнових прав, крім випадків, встановлених законом.

Положеннями статті 258 ЦК України врегульовано питання спеціальної позовної давності. За пунктом 2 частини другої вказаної статті для спростування недостовірної інформації, поміщеної у засобах масової інформації встановлюється строк позовної давності в один рік. У цьому разі позовна давність обчислюється від дня поміщення цих відомостей у засобах масової інформації або від дня, коли особа довідалася чи могла довідатися про ці відомості.

Згідно зі статтею 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

Початок перебігу позовної давності визначається статтею 261 ЦК України. Так, за загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила(частина перша статті 261 ЦК України). А за зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (частина п`ята цієї статті).

Згідно із частиною четвертою статті 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Для застосування позовної давності за заявою сторони у спорі суд має дослідити питання її перебігу окремо за кожною звернутою до цієї сторони позовною вимогою, і залежно від установленого дійти висновку про те, чи спливла позовна давність до відповідних вимог.

Отже, системний аналіз наведених положень дає підстави для висновку, що вимоги про захист гідності, честі чи ділової репутації випливають із порушення особистих немайнових прав, тому згідно з пунктом 1 частини першої статті 268 ЦК України позовна давність на них не поширюється, крім випадків, встановлених законом, зокрема пунктом 2 частини другої статті 258 ЦК України.

Відповідно до ч.2,3 ст. 264 ЦПК України позовна давність переривається у разі пред`явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач.

Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується.

Як вбачається із матеріалів справи, розповсюдження недостовірної інформації відбулось у листопаді 2014 року, тобто останній день для пред`явлення позову вважається 1 грудня 2015 року. Позивач звернувся до господарського суду із позовом про спростування недостовірної інформації у межах строку, визначеного п. 2 ч. 2 ст. 258 ЦК України. Ухвалою суду від 27 березня 2015 року відкрито провадження у справі № 910/7467/15-г за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «БЕЛ ОІЛ» до Асоціації «Об`єднання операторів ринку нафтопродуктів України», третя особа без самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача товариство з обмеженою відповідальністю «Нові-медіа» про спростування недостовірної інформації. Тобто з 27 березня 2015 року перервався річний строк позовної давності.

Ухвалою Господарського суду м. Києва від 25.02.2016 року, яка набрала законної сили, встановлено, що в ефірі «Радио Вести» у листопаді 2014 року ОСОБА_1 діяв від власного імені, не представляв інтереси Асоціації «Об`єднання операторів ринку нафтопродуктів України», у зв`язку з чим припинено провадження у справі за позовом ТОВ «БЕЛ ОІЛ» до Асоціації «Об`єднання операторів ринку нафтопродуктів України» про спростування недостовірної інформації. Саме з цього часу перебіг позовної давності розпочався заново відповідно до ч.3 ст. 264 ЦК України, який закінчився 25 лютого 2016 року.

Позов в цій справі позивач подав 15 серпня 2016 року, тобто в межах позовної давності.

Відповідно до ч. 1 ст. 265 ЦК України залишення позову без розгляду не зупиняє перебігу позовної давності.

Проте в даному випадку, позов не було залишено без розгляду.

Судова колегія також не погоджується із доводами відповідача про те, що та обставина, що розповсюдив недостовірну інформацію ОСОБА_1 не як президент Асоціації «Об`єднання операторів ринку нафтопродуктів України» до якої пред`являвся позов до господарського суду, а саме як фізична особа стала відома позивачу 18 червня 2015 року, коли Асоціації «Об`єднання операторів ринку нафтопродуктів України» подала відзив на позов у господарській справі № 910/7467/15-г у якому було вказано про те, що ОСОБА_1 висловлював свої судження у позаробочий час. Колегія суддів звертає увагу на те, що відзив на позов містить лише заперечення відповідача проти позову, має мету спростувати позовні вимоги і зводиться до захисту відповідача. Тому обставини, які викладені у відзиві на позов не давали позивачу підстав вважати, що ці обставини є дійсними. У позивача були беззаперечні дані, що недостовірну інформацію розповсюдив ОСОБА_1 , а та обставина, чи виступав він від свого імені як фізична особа, або як президент Асоціації «Об`єднання операторів ринку нафтопродуктів України» могла бути встановлена лише судом після дослідження доказів.

Таким чином, лише після ухвалення судом у господарській справі № 910/7467/15-г рішення, у позивача виникло право на пред`явлення позову до ОСОБА_1 .

За вказаних обставин рішення суду підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про часткове задоволення позову.

Судовий збір, сплачений позивачем за розгляд справи у суді першої інстанції та у суді апеляційної інстанції у розмірах, визначених Законом України «Про судовий збір» підлягає стягненню з відповідача на користь позивача та сукупний розмір такого збору складає 5787 грн. 60 коп., з яких 2756 грн. - сума судового збору, сплачена при зверненні до суду з позовом та 3031 грн. 60 коп. - сума судового збору сплачена при зверненні до суду з апеляційною скаргою на рішення суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 141, 367, 369, 374, 376 України, колегія суддів

п о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Бел Оіл» задовольнити частково.

Рішення Печерського районного суду м. Києва від 19 жовтня 2017 року скасувати та ухвалити нове судове рішення.

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Бел Оіл» до ОСОБА_1 про захист ділової репутації та спростування недостовірної інформації задовольнити частково.

Визнати інформацію, поширену ОСОБА_1 в радіоефірі у вечірній студії «Радио Вести» ведучої ОСОБА_2 , під час обговорення питань ціноутворення на нафтопродукти: «…Одна очень известная фирма, очень известного бывшего министра, продает реактивное топливо вместо дизеля. Это «ІНФОРМАЦІЯ_2». … там непонятно откуда люди, которые не импортировали, не завезли ни одной тонны девяносто второго бензина, продают девяносто второй бензин десятками тисяч тонн» недостовірною.

Зобов`язати ОСОБА_1 спростувати недостовірну інформацію шляхом розміщення за власний рахунок повідомлення під заголовком «Спростування» в ефірі радіостанції «Радіо Вісті», а саме «…Одна очень известная фирма, очень известного бывшего министра, продает реактивное топливо вместо дизеля. Это «ІНФОРМАЦІЯ_2». … там непонятно откуда люди, которые не импортировали, не завезли ни одной тонны девяносто второго бензина, продают девяносто второй бензин десятками тисяч тонн».

В решті позову відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Бел Оіл» 2756 грн. судового збору за звернення до суду з позовом та 3031 грн. 60 коп. судового збору за звернення до суду з апеляційною скаргою, а всього стягнути 5787 грн. 60 коп..

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня її проголошення в порядку та з підстав, що визначені ст. 389 ЦПК України.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 06 грудня 2019 року.

Реквізити сторін:

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «БЕЛ ОІЛ», зареєстроване місце знаходження: 08700, Київська обл., м. Обухів, вул. Київська, 25, .

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 .

Суддя-доповідач

Судді: