Справа №521/1838/18
Провадження №2/521/418/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 лютого 2019 року місто Одеса

Малиновський районний суд міста Одеси в складі:

головуючий суддя - Плавич І.В.,

секретар судового засідання - Коваль Т.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , які діють в інтересах неповнолітнього ОСОБА_4 , про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, третя особа - Малиновський районний відділ в місті Одесі ГУ ДМС України в Одеській області, Малиновська районна адміністрація Одеської міської ради в особі органу опіки та піклування,

ВСТАНОВИВ:

У провадженні суду знаходиться на розгляді цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , які діють в інтересах неповнолітнього ОСОБА_4 , про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, третя особа - Малиновський районний відділ в місті Одесі ГУ ДМС України в Одеській області, Малиновська районна адміністрація Одеської міської ради в особі органу опіки та піклування.

Обґрунтовуючи заявлені вимоги та пояснюючи підстави звернення до суду, позивач вказував, що на підставі ордеру на житлове приміщення він є основним квартиронаймачем квартири АДРЕСА_1 .

Позивач свідчить, що, зокрема, малолітній ОСОБА_4 зареєстрований за вказаною адресою, проте, тривалий час за відповідною адресою не проживає, але в позасудовому порядку не здійснено необхідних дій щодо зняття з реєстраційного обліку та реєстрації за фактичним місцем проживання. У зв`язку з викладеними обставинами та з огляду на те, що ОСОБА_1 змушений нести додаткові витрати по оплаті комунальних та інших послуг, виходячи з кількості зареєстрованих осіб за даною адресою, позивач звернувся до суду з даним позовом, в якому просив визнати ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме квартирою АДРЕСА_1 .

Від відповідача ОСОБА_3 , надійшла до суду заява про визнання позову у порядку ст. 206 ч. 1 ЦПК України.

Від відповідача ОСОБА_2 . , яка діє в інтересах малолітнього ОСОБА_4 , 05 серпня 2011 року, надійшов відзив на позовну заяву, у якому ОСОБА_2 , просить суд відмовити у задоволенні заявленого ОСОБА_1 позову, посилаючись на те, що ОСОБА_4 є інвалідом з дитинства, якій потребує значного догляду та коштів. Сторона звертає увагу, що квартира АДРЕСА_1 належить міській громаді, а не позивачу.

Від представника ОСОБА_4 надійшов відзив на позовну заяву, у якому представник заперечував проти задоволення позову ОСОБА_1 про визнання малолітнього ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , таким, що втратив право користування житловим приміщенням, посилаючись на те, що квартира АДРЕСА_1 є єдиним житлом для малолітнього ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Позивач ОСОБА_1 та його представник у відкрите судове засідання не з`явились, але від осіб надійшли заяви про підтримання позову у повному обсязі та розгляд справи за відсутності сторони в порядку ст. 211 ч. 3 ЦПК України.

Відповідач ОСОБА_3 у відкрите судове засідання не з`явився, але від особи надійшла заява про визнання позову із клопотанням про розгляд справи у його відсутність у порядку ст. 211 ч. 3 ЦПК України.

Представник ОСОБА_4 у відкрите судове засідання не з`явився, але від особи надійшла заява про розгляд справи у його відсутність у порядку ст. 211 ч. 3 ЦПК України.

Інші учасники справи у відкрите судове засідання не з`явились, про час та місце проведення судового засідання були повідомлені належним чином, причини неявки суду не відомі.

Вивчивши наявні матеріали справи, установивши фактичні обставини спору, дослідивши зібрані докази у їх сукупності, надавши правовідносинам, що виникли між сторонами у справі, належну правову оцінку, суд доходить наступного висновку.

Під час судового розгляду справи було встановлено, що ОСОБА_1 05 жовтня 1990 року видано ордер №577 на житлове приміщення серії ІР у вигляді квартири АДРЕСА_1

Як вбачається із довідки про склад сім`ї наймача ізольованої квартири №64/18 від 26 січня 2018 року, засвідченої керівником ОСББ «Радіалочка», за адресою: АДРЕСА_1 зареєстровані: ОСОБА_1 , ОСОБА_7 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4.

Згідно із свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 , виданого Одеським міським ВДРАЦС ГТУЮ в Одеській області 17 січня 2018 року, ІНФОРМАЦІЯ_2 року померла ОСОБА_7

Відповідно до акту про непроживання від 26 січня 2018 року, складеного у місті Одесі комісією у складі Фризюк Н.С., Гавриленко М.М., Антоненко Л. Г., за адресою: АДРЕСА_5 , ОСОБА_4 з 05 серпня 2011 року до 26 січня 2018 року не проживає, особисті речі за адресою відсутні.

Рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 23 січня 2017 року стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання сина ОСОБА_4 у твердій грошовій сумі 500,00 гривень щомісячно, починаючи з 20 травня 2016 року й до досягнення дитиною повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_3 року. Як вбачається із вищевказаного рішення, дитина проживає разом із матір`ю, знаходиться на її утриманні.

Стороною позивача було надано до суду довідку про склад сім`ї та реєстрацію №2891 від 06 квітня 2016 року, посвідчену КП ЖКС «Хмельницький», відповідно до якої ОСОБА_2 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_7

Згідно із листом Департаменту освіти і науки Одеської обласної державної адміністрації №2133/02/01-34-01-01 від 24 липня 2018 року, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , навчається у школі-інтернаті як дитина, що має складні вади розвитку, потребує корекції розумового та фізичного розвитку, у закладі перебуває з понеділка по п`ятницю з 09-00 до 17-00 години, у закладі не проживає.

Як вбачається з листа Служби у справах дітей Одеської міської ради №06/7701 від 14 вересня 2018 року обстежити житлово-побутові умови за адресою: АДРЕСА_5 , не виявилось можливим через те, що ОСОБА_1 не надав на це згоди, зазначив, що дитина за відповідною адресою не проживає.

Судом також звернуто увагу, що у ОСОБА_1 наявна заборгованість за оплату житлово-комунальних послуг, крім того, особа була повідомлена про припинення газопостачання за адресою: АДРЕСА_5

Як регламентує ст. 29 ч.1 ЦК України, місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово.

Згідно із ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна.

У силу ст. 405 ЦК України, члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

У силу ст. 64 ЖК УРСР, до членів сім`ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім`ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство.

Відповідно до ст. 72 ЖК УРСР, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.

Проте, як зобов`язує процесуальний закон, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, виключно в межах заявлених вимог та не вправі на власний розсуд виходи за рамки цих вимог чи змінювати осіб, до яких такі вимоги заявлено (ст. 13 ЦПК України). Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ст. 16 ЦК України). Як регламентує ст. 81 ч.1 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

У параграфі 58 рішення у справі «Серявін та інші проти України» («Seryavin and Others v. Ukraine», заява №4909/04), Європейський суд з прав людини зазначив, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» («Ruiz Torija v. Spain»), заява №18390/91, п. 29). Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень (див. рішення у справі «Суомінен проти Фінляндії» («Suominen v. Finland», заява №37801/97, п. 36). Ще одне призначення обґрунтованого рішення полягає в тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті. Крім того, вмотивоване рішення дає стороні можливість оскаржити його та отримати його перегляд вищестоящою інстанцією. Лише за умови винесення обґрунтованого рішення може забезпечуватись публічний контроль здійснення правосуддя (див. рішення у справі «Гірвісаарі проти Фінляндії» («Hirvisaari v. Finland», заява №49684/99, п. 30).

У процесі розгляду справи стороною позивача не надано належних та допустимих доказів на підтвердження того, що малолітній ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , дійсно не користується квартирою, розташованою за адресою: АДРЕСА_5 , у зв`язку з чим суд вбачає доцільним відмовити у задоволенні позову ОСОБА_1 .

Виходячи з викладеного, суд не встановив передбачених законом підстав для задоволення відповідної вимоги сторони позивача. При цьому, у зв`язку із висновком суду щодо відмови у задоволенні даного позову, стягнення понесених та документально підтверджених судових витрат сторони присудженню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 12, 13, 19, 76, 81, 133, 141, 258, 259, 263, 264, 265, 268, п.п. 8, 15.5 розділу ХІІІ ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , які діють в інтересах неповнолітнього ОСОБА_4 , про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, третя особа - Малиновський районний відділ в місті Одесі ГУ ДМС України в Одеській області, Малиновська районна адміністрація Одеської міської ради в особі органу опіки та піклування - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Одеського апеляційного суду або через Малиновський районний суд міста Одеси протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя: І.В. Плавич