ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/2317/19 Справа № 214/2996/18 Суддя у 1-й інстанції - Євтушенко О. І. Суддя у 2-й інстанції - Барильська А. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 січня 2019 року м.Кривий Ріг

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - судді: Барильської А.П.,

суддів: Бондар Я.М., Зубакової В.П.,

секретар судового засідання: Євтодій К.С.,

сторони:

позивач: ОСОБА_1

відповідачі: Публічне акціонерне товариство «Криворіжгаз», Товариство з обмеженою відповідальністю «Дніпропетровськгаз збут»

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Кривому Розі, в порядку спрощеного позовного провадження, апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 24 жовтня 2018 року, яке постановлено суддею Євтушенко О.І. у місті Кривому Розі та повний текст рішення складено 26 жовтня 2018 року, -

ВСТАНОВИВ:

В травні 2018 року ОСОБА_1 звернувся з позовом до Публічного акціонерного товариства "Криворіжгаз", Товариства з обмеженою відповідальністю "Дніпропетровськгаз збут" про захист прав споживачів, визнання незаконними дій, зобов'язання вчинити певні дії.

В обґрунтування позову позивачем зазначено, що він є власником 1/2 частини квартири АДРЕСА_1 з відкриттям на його ім'я окремого особового рахунку НОМЕР_1 в газопостачальній організації для оплати вартості отриманих послуг.

У іншого співвласника квартири також відкрито окремий особовий рахунок НОМЕР_2 для оплати послуг з газопостачання, який фактично там не проживає.

Згідно довідки Криворізького відділу реалізації ТОВ «Дніпропетровськгаз збут» від 26.09.2017 року, та за актом звірки ПАТ «КРИВОРІЖГАЗ» за його особовим рахунком заборгованість за спожитий природний газ відсутня, в той час як за особовим рахунком іншого співвласника заборгованість обліковується.

В березні 2018 року він отримав лист від ТОВ «Дніпропетровськгаз збут» щодо приведення договірних відносин з підприємством співвласниками квартир у відповідність до п.10 розділу ІІІ Правил постачання природного газу, а саме шляхом укладення одного договору.

В квітні 2018 року від ТОВ «Дніпропетровськгаз збут» він отримав повідомлення про об'єднання особових рахунків по квартирі АДРЕСА_1 з відкриттям єдиного особового рахунку НОМЕР_1 на його ім'я, на якому обліковується заборгованість в сумі 13 298,37 грн. станом на 12.04.2018 року.

Позивач вважає безпідставним покладенням на нього обов'язку погасити заборгованість замість інших осіб, до яких він не має відношення, газопостачальні підприємства порушили його права, як споживача, тому просив суд визнати незаконними дії ТОВ «Дніпропетровськгаз збут» щодо нарахування йому на відкритий особовий рахунок НОМЕР_1 по 1/2 частині квартири АДРЕСА_1 заборгованості за спожитий природний газ в розмірі 13 298,37 грн.; зобов'язати ТОВ «Дніпропетровськгаз збут» виключити з відкритого на його ім'я особового рахунку НОМЕР_1 по 1/2 частині квартири АДРЕСА_1 незаконно нарахованої заборгованості за спожитий природний газ в розмірі 13 298,37 грн.

Рішенням Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу від 24 жовтня 2018 року позивачу відмовлено в задоволенні позовних вимог.

В апеляційній скарзі позивач ставить питання про скасування рішення суду першої інстанції та постановлення нового рішення по справі про задоволення його позовних вимог, посилаючись на те, що покладення на нього обов'язку погасити заборгованість замість інших осіб, до яких він не має відношення, є безпідставним, а газопостачальні підприємства порушили його права, як споживача.

Позивач зауважує, що об'єднання особових рахунків по квартирі АДРЕСА_1 з відкриттям єдиного особового рахунку НОМЕР_1 на його ім'я, на якому обліковується заборгованість в сумі 13 298,37 грн. станом на 12.04.2018 року є протиправним та вважає, що ним обрано вірний спосіб захисту, а саме визнання незаконними дій ТОВ «Дніпропетровськгаз збут» щодо нарахування йому на відкритий особовий рахунок НОМЕР_1 по 1/2 частині квартири АДРЕСА_1 заборгованості за спожитий природний газ в розмірі 13 298,37 грн.

У відзивах на апеляційну скаргу, Публічне акціонерне товариство «Криворіжгаз» та Товариство з обмеженою відповідальністю «Дніпропетровськгаз збут», кожен окремо, просять рішення суду першої інстанції залишити без змін, апеляційну скаргу залишити без задоволення посилаючись на те, що в діях ПАТ «Криворіжгаз» щодо об'єднання двох особових рахунків в один відсутня неправомірність, у зв'язку із чим дії ТОВ «Дніпропетровськгаз збут» щодо нарахування за спожитий газ по особовому рахунку № НОМЕР_1 на ім'я позивача є правомірними.

Заслухавши суддю-доповідача, позивача ОСОБА_1 та його представника - ОСОБА_3, які, кожен окремо, підтримали доводи апеляційної скарги та просили її задовольнити, рішення суду першої інстанції скаксувати та задовольнити позовні вимоги позивача, представника Публічного акціонерного товариства «Криворіжгаз» - Ньорбу А.В. та представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Дніпропетровськгаз збут» - Угринович Н.К., які, кожна окремо, заперечували проти задоволення апеляційної скарги та просили залишити без змін рішення суду першої інстанції, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах заявлених позовних вимог, доводів апеляційної скарги та відзивів на апеляційну скаргу, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, з наступних підстав.

Як встановлено судом та вбачається із матеріалів справи, ОСОБА_1 є споживачем послуг природного газу, що надаються ПАТ «КРИВОРІЖГАЗ» за адресою: АДРЕСА_1, із відкриттям на його ім'я окремого особового рахунку № НОМЕР_1, та іншого особового рахунку на ім'я ОСОБА_6 за № НОМЕР_2. Квартира перебуває у володінні ОСОБА_1 - 1/2 частина, та інших осіб. Житлове приміщення обладнане газовою плитою, лічильник газу не встановлено.

Відповідно до інформаційної довідки за вказаною адресою станом на 31.05.2018 року зареєстровано місце проживання 12 осіб: ОСОБА_1, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_10, ОСОБА_15, ОСОБА_11 (а.с.48).

Як вбачається із актів звірки, проведених ТОВ «Дніпропетровськгаз збут» з ОСОБА_1, за адресою: АДРЕСА_1 за особовим рахунком № НОМЕР_1 обліковується заборгованість, розмір якої станом на 31.03.2018 року становить 4435,02 грн. (а.с.10-13). Так, по особовому рахунку № НОМЕР_2 станом на 01.07.2015 року обліковувалась заборгованість в сумі 3668,76 грн., в той час як за рахунком № НОМЕР_1 заборгованість була погашена. Станом на 01.03.2018 року заборгованість за о/р № НОМЕР_1 становила 58,42 грн., а за о/р НОМЕР_2 - 10 055,30 грн. Після проведення об'єднання особових рахунків в березні 2018 року, діючим особовим рахунком визначено о/р за № НОМЕР_1, де заборгованість продовжує обліковуватись.

Звертаючись до суду з позовом, позивач посилався на безпідставність покладення на нього обов'язку погасити заборгованість за спожитий природній газ в розмірі 13298,37 грн. замість інших осіб, до яких він не має відношення та на те, що газопостачальні підприємства порушили його права, як споживача.

Ухвалюючи рішення про відмову в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем по справі обрано невірний спосіб захисту прав та відсутності доказів про порушення з боку ТОВ «Дніпропетровськгаз збут» та ПАТ «Криворіжгаз» прав позивача.

Колегія суддів погоджується з такими з висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Як встановлено судом та вбачається із матеріалів справи, ОСОБА_1 є споживачем послуг природного газу, що надаються ПАТ «Криворіжгаз» за адресою: АДРЕСА_1, із відкриттям на його ім'я окремого особового рахунку № НОМЕР_1, та іншого особового рахунку на ім'я ОСОБА_6 за № НОМЕР_2. Квартира перебуває у володінні ОСОБА_1 - 1/2 частина, та інших осіб. Житлове приміщення обладнане газовою плитою, лічильник газу не встановлено.

Відносини з приводу надання фізичним особам послуг газопостачання регулюються ст. 714 ЦК України, Законом України «Про засади функціонування ринку природного газу», Законом України «Про захист прав споживачів, Кодексом газорозподільних систем, затвердженим Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 30.09.2015 р. №2494 та зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 06.11.2015 р. за № 1379/27824, Правилами постачання природного газу, затвердженими постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 30.09.2015 р. №2496 та зареєстрованими в Міністерстві юстиції України 06.11.2015 р. за № 1382/27827.

У зв'язку з реформуванням ринку природного газу та набранням чинності Законом України «Про ринок природного газу» №329-ІІІ від 09.04.2015 року, Правилами постачання природного газу, затвердженими постановою НКРЕКП від 30.09.2015 року №2496 встановлено новий порядок укладання договорів постачання природного газу побутовим споживачам.

Відповідно до ч.1 ст.12 Закону України «Про ринок природного газу», постачання природного газу побутовим споживачам здійснюється на підставі типового договору, що затверджується Регулятором та оприлюднюється в установленому порядку.

Згідно з вимогами п.10 розділу III Правилами постачання природного газу, затвердженими постановою НКРЕКП від 30.09.2015 року №2496, за однією поштовою адресою укладається один договір постачання природного газу. У разі коли об'єкт побутового споживача перебуває у власності (користуванні) кількох осіб, укладається один договір з одним із співвласників (користувачів) за умови письмової згоди всіх інших співвласників (користувачів), про що робиться відмітка в заяві-приєднанні.

Згідно з п.14 Правил, п.4.3, 4.6 Типового договору постачання природного газу побутовим споживачам, затвердженого Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 30.09.2015 року №2500, до умов якого ОСОБА_1 приєднався шляхом підписання письмової заяви-приєднання від 23.02.2016 року (а.с.47), розрахунковим періодом для визначення розміру оплати послуг з газопостачання побутовим споживачем є календарний місяць. Розрахунок споживача за природний газ здійснюється на підставі даних оператора ГРМ про об'єм (обсяг) природного газу, визначений за договором розподілу природного газу, за підсумками місяця, за платіжними документами (рахунками), які виписує постачальник, з урахуванням показань загальнобудинкового вузла обліку газу, встановленого на будинок.

Із заяви-приєднання, підписаної ОСОБА_1, вбачається, інші співвласники житлового приміщення надали згоду на її підписання ОСОБА_1.(а.с.47).

З аналізу змісту ч.3 ст.6, ч.1 ст.630 ЦК України, Правил, умови типового договору, що набули юридично обов'язкового значення в силу актів цивільного законодавства, є обов'язковими для сторін договору, які не мають права відступити від їх положень і врегулювати свої відносини на власний розсуд.

Таким чином, необхідність укладення договору про надання житлово-комунальних послуг передбачена законом і його укладення визначено як обов'язок, а не право споживача таких послуг. Крім цього, відповідно до змісту зазначених положень Закону споживач може відмовитися від укладення договору на надання житлово-комунальних послуг лише в разі відмови від користування такими послугами, а не через непогодження сторонами умов такого договору.

Таким чином, оскільки за адресою: АДРЕСА_1, було відкрито два особових рахунки, з метою приведення правовідносин між газопостачальним підприємством та ОСОБА_1 до вимог діючих нормативних актів, ТОВ «Дніпропетровськгаз збут» здійснило об'єднання цих рахунків в один за № НОМЕР_1 на ім'я ОСОБА_1, що слідує з листів підприємства (а.с.7-9).

Вказане об'єднання особових рахунків позивачем оскаржено не було, з претензіями щодо дотримання відповідачами стандартів, нормативів, норм, порядків і правил у сфері житлово-комунальних послуг позивач не звертався.

Згідно зі ст.3 ЦПК України, ч.1 ст.15 ЦК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення.

Статтею 20 ЦК України передбачено, що право на захист особа здійснює на свій розсуд.

Таким чином, суб'єктивне право на захист - це юридично закріплена можливість особи використати заходи правоохоронного характеру для поновлення порушеного права і припинення дій, які порушують це право. Під способами захисту суб'єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на правопорушника.

Частиною 2 ст.16 ЦК України закріплений перелік способів здійснення захисту цивільних прав та інтересів судом. Застосування конкретного способу захисту залежить як від змісту суб'єктивного права, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення. Разом з тим, зазначений в статті перелік способів захисту не є вичерпним.

Відповідно до абз.2 п.10 ч.2 ст.16 ЦК України суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Таким чином, з урахуванням положень ст.ст.15, 16 ЦК України, пред'явлення позову про зобов'язання вчинити дії щодо виключення заборгованості за послуги без зазначення конкретних порушень при нарахуванні такої заборгованості та надання доказів на її спростування, не є належним способом захисту судом цивільних прав та інтересів особи та не передбачено діючим законодавством в якості способу захисту прав.

В даному випадку, саме по собі посилання в особовому рахунку про наявність заборгованості не тягне для позивача негативних наслідків, обов'язків для захисту його прав за відсутності спору про них, крім рекомендації сплатити нараховані збитки, що є різновидом претензії, та не передбачено чинним законодавством як спосіб захисту прав.

На підставі наведеного вище, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що позивачем по справі обрано невірний спосіб захисту прав та відсутності доказів про порушення з боку ТОВ «Дніпропетровськгаз збут» та ПАТ «Криворіжгаз» прав позивача.

Не можуть бути підставою для скасування рішення суду та задоволення позовних вимог позивача доводи апеляційної скарги про те, що покладення на нього обов'язку погасити заборгованість замість інших осіб, до яких він не має відношення, є безпідставним, а газопостачальні підприємства порушили його права, як споживача, оскільки, в даному випадку фактично позивачем ставиться питання, яке має бути предметом доказування у разі пред'явлення до нього позовних вимог про стягнення заборгованості та має вирішуватись саме в рамках такого спору.

Колегією суддів не приймаються до уваги доводи апеляційної скарги про те, що відповідач ТОВ «Дніпропетровськгаз збут» не мав права без згоди позивача, об'єднувати особові рахунки, оскільки позовних вимог щодо визнання незаконними дій ТОВ «Дніпропетровськгаз збут» по об'єднанню особових рахунків, позивачем заявлено не було, в той час як відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше, як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Не приймаються до уваги колегією суддів доводи апеляційної скарги про те, що об'єднання особових рахунків по квартирі АДРЕСА_1 з відкриттям єдиного особового рахунку НОМЕР_1 на його ім'я, на якому обліковується заборгованість в сумі 13 298,37 грн. станом на 12.04.2018 року є протиправним та позивач вважає, що ним обрано вірний спосіб захисту, а саме визнання незаконними дій ТОВ «Дніпропетровськгаз збут» щодо нарахування йому на відкритий особовий рахунок НОМЕР_1 по 1/2 частині квартири АДРЕСА_1 заборгованості за спожитий природний газ в розмірі 13 298,37 грн., оскільки, відповідно до положень ст.ст.15, 16 ЦК України, пред'явлення позову про зобов'язання вчинити дії щодо виключення заборгованості за послуги без зазначення конкретних порушень при нарахуванні такої заборгованості та надання доказів на її спростування, не є належним способом захисту судом цивільних прав та інтересів особи та не передбачено діючим законодавством в якості способу захисту прав.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що вирішуючи спір, суд першої інстанції в достатньо повному обсязі встановив права і обов'язки сторін, що брали участь у справі, обставини справи, перевірив доводи і заперечення сторін, дав їм належну правову оцінку, ухвалив рішення, яке відповідає вимогам закону. Висновки суду обґрунтовані і підтверджуються письмовими доказами.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що рішення суду ухвалено з дотриманням норм матеріального і процесуального права, у зв'язку із чим апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду на підставі ст. 375 ЦПК України - залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 374,375,381,382 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 24 жовтня 2018 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено 28 січня 2019 року.

Головуючий:

Судді: