Постанова

Іменем України

23 січня 2019 року

м. Київ

справа № 761/22958/15-ц

провадження № 61-24434св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Стрільчука В. А. (суддя-доповідач),

суддів: Карпенко С. О., Кузнєцова В. О., Погрібного С. О., Ступак О. В.,

учасники справи:

позивачі: ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, фізична особа-підприємець ОСОБА_5,

відповідачі: ОСОБА_6, ОСОБА_7, Інтернет-видання «Полтавщина», ОСОБА_8, ОСОБА_9, Приватне підприємство «ЛЮГ», Громадське об'єднання «Аналітичний центр розвитку громадянського суспільства», Громадське об'єднання «Останній бастіон»,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 09 серпня 2016 року у складі судді Савицького О. А. та ухвалу Апеляційного суду міста Києва від 10 січня 2017 року у складі колегії суддів: Саліхова В. В., Прокопчук Н. О., Семенюк Т. А.,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог та судових рішень судів першої та апеляційної інстанцій.

У серпні 2016 року ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, фізична особа-підприємець (далі - ФОП) ОСОБА_5 звернулися до суду з позовом до ОСОБА_6, ОСОБА_7, Інтернет-видання «Полтавщина», ОСОБА_8, ОСОБА_9, Приватного підприємства «ЛЮГ» (далі - ПП «ЛЮГ»), Громадського об'єднання «Аналітичний центр розвитку громадянського суспільства» (далі - ГО «АЦРГС»), Громадського об'єднання «Останній бастіон» (далі - ГО «Останній бастіон») про захист честі, гідності і ділової репутації, спростування недостовірної інформації та відшкодування моральної шкоди, в якому, з урахуванням уточнених позовних вимог, просили:

- визнати недостовірною інформацію, поширену 18 серпня 2014 року Інтернет-виданням «Полтавщина», ОСОБА_10, ОСОБА_8, ОСОБА_9 та ПП «ЛЮГ» на веб-сайті Інтернет-видання «Полтавщина» у статті під назвою: «Підприємству «ЛЮГ» спалили три автобуси і пошкодили ще тридцять», про те, що сім'я ОСОБА_4 18 серпня 2014 року здійснила підпал трьох автобусів ПП «ЛЮГ» і пошкодила ще тридцять та в 2013 році спалила ОСОБА_9 легковий автомобіль «Mercedes-Benz S 320», а через місяць після підпалу - замовила пошкодження автобуса;

- визнати недостовірною інформацію, поширену ІНФОРМАЦІЯ_5 року Інтернет-виданням «Полтавщина», ОСОБА_7, ОСОБА_9, ПП «ЛЮГ» та ГО «АЦРГС» на веб-сайті Інтернет-видання «Полтавщина» у статті під назвою: «Чому горять автобуси: ОСОБА_17, ОСОБА_4, ПП «ЛЮГ», про те, що 24 квітня 2013 року через корупційну діяльність конкурсного комітету при Полтавській обласній державній адміністрації ФОП ОСОБА_5 протизаконно отримала перемогу у конкурсі на автобусний маршрут загального користування «Полтава-Лисівка (поворот)», оскільки голова конкурсного комітету з визначення пасажирських перевізників на автобусних маршрутах загального користування ОСОБА_1 є рідним братом ОСОБА_1, який пов'язаний з бізнесом ФОП ОСОБА_5;

- визнати недостовірною інформацію, поширену ІНФОРМАЦІЯ_1 року ГО «Останній бастіон», ОСОБА_9, ПП «ЛЮГ» та Громадським об'єднанням «АЦРГС» на веб-сайті ГО «Останній бастіон» у статті під назвою: «ІНФОРМАЦІЯ_2», про те, що 24 квітня 2013 року через корупційну діяльність конкурсного комітету при Полтавській обласній державній адміністрації ФОП ОСОБА_5 протизаконно отримала перемогу у конкурсі на автобусний маршрут загального користування «Полтава-Лисівка (поворот)», оскільки голова конкурсного комітету з визначення пасажирських перевізників на автобусних маршрутах загального користування ОСОБА_1 є рідним братом ОСОБА_1, який пов'язаний з бізнесом ФОП ОСОБА_5;

- визнати недостовірною інформацію, поширену ІНФОРМАЦІЯ_3 року Інтернет-виданням «В Полтаві.іnfо», ОСОБА_11, ОСОБА_9, ПП «ЛЮГ» та ГО «АЦРГС» на веб-сайті Інтернет-видання «VPoltave.info» у статті під назвою: «ІНФОРМАЦІЯ_7», про те, що 24 квітня 2013 року через корупційну діяльність конкурсного комітету при Полтавській обласній державній адміністрації ФОП ОСОБА_5 протизаконно отримала перемогу у конкурсі на автобусний маршрут загального користування «Полтава-Лисівка (поворот)», оскільки голова конкурсного комітету з визначення пасажирських перевізників на автобусних маршрутах загального користування ОСОБА_1 є рідним братом ОСОБА_1, який пов'язаний з бізнесом ФОП ОСОБА_5;

- зобов'язати Інтернет-видання «Полтавщина», ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9 та ПП «ЛЮГ» протягом п'яти календарних днів з часу набрання рішенням суду законної сили спростувати інформацію, поширену 18 серпня 2014 року о 09 год. 40 хв. на веб-сайті Інтернет-видання «Полтавщина» у статті під назвою: «Підприємству «ЛЮГ» спалили три автобуси і пошкодили ще тридцять», шляхом розміщення на цьому ж сайті статті наступного змісту: «З метою спростування недостовірної інформації про те, що 18 серпня 2014 року сім'я ОСОБА_1 здійснила підпал трьох автобусів ПП «ЛЮГ» і пошкодила ще тридцять та в 2013 році спалила ОСОБА_9 легковий автомобіль «Mercedes-Benz S 320», а через місяць після підпалу - замовила пошкодження автобуса, повідомляємо про те, що рішенням суду вищезазначена інформація визнана недостовірною і такою, що принижує їх честь, гідність та ділову репутацію, а також розмістити текст резолютивної частини рішення суду;

- зобов'язати Інтернет-видання «Полтавщина», ОСОБА_7, ОСОБА_9, ПП «ЛЮГ» та ГО «АЦРГС» протягом п'яти календарних днів з часу набрання рішенням суду законної сили спростувати інформацію, поширену ІНФОРМАЦІЯ_5 року о 16 год. 16 хв. на веб-сайті Інтернет-видання «Полтавщина» в статті під назвою: «ІНФОРМАЦІЯ_4», шляхом розміщення на цьому ж сайті статті наступного змісту: «З метою спростування недостовірної інформації про те, що 24 квітня 2014 року через корупційну діяльність конкурсного комітету при Полтавській обласній державній адміністрації ФОП ОСОБА_5 протизаконно отримала перемогу у конкурсі на автобусний маршрут загального користування «Полтава-Лисівка (поворот)», оскільки голова конкурсного комітету з визначення пасажирських перевізників на автобусних маршрутах загального користування ОСОБА_1 є рідним братом ОСОБА_1, який пов'язаний з бізнесом ФОП ОСОБА_5, повідомляємо про те, що рішенням суду вищезазначена інформація визнана недостовірною і такою, що принижує їх честь, гідність та ділову репутацію, а також розмістити текст резолютивної частини рішення суду;

- зобов'язати ГО «Останній бастіон», ОСОБА_9, ПП «ЛЮГ» та ГО «АЦРГС» протягом п'яти календарних днів з часу набрання рішенням суду законної сили спростувати інформацію, поширену ІНФОРМАЦІЯ_5 року на веб-сайті ГО «Останній бастіон» в статті під назвою: «ІНФОРМАЦІЯ_4», шляхом розміщення на цьому ж сайті статті наступного змісту: «З метою спростування недостовірної інформації про те, що 24 квітня 2014 року через корупційну діяльність конкурсного комітету при Полтавській обласній державній адміністрації ФОП ОСОБА_5 протизаконно отримала перемогу у конкурсі на автобусний маршрут загального користування «Полтава-Лисівка (поворот)», оскільки голова конкурсного комітету з визначення пасажирських перевізників на автобусних маршрутах загального користування ОСОБА_1 є рідним братом ОСОБА_1, який пов'язаний з бізнесом ФОП ОСОБА_5, повідомляємо про те, що рішенням суду вищезазначена інформація визнана недостовірною і такою, що принижує їх честь, гідність та ділову репутацію, а також розмістити текст резолютивної частини рішення суду;

- зобов'язати Інтернет-видання «В Полтаве.info», ОСОБА_16, ОСОБА_9, ПП «Люг» та ГО «АЦРГС» протягом п'яти календарних днів з часу набрання рішенням суду законної сили спростувати інформацію, поширену ІНФОРМАЦІЯ_3 року о 08 год. 45 хв. на веб-сайті Інтернет-видання «В Полтаве.іnfо» в статті під назвою: «ІНФОРМАЦІЯ_7», шляхом розміщення на цьому ж сайті статті наступного змісту: «З метою спростування недостовірної інформації про те, що 24 квітня 2014 року через корупційну діяльність конкурсного комітету при Полтавській обласній державній адміністрації ФОП ОСОБА_5 протизаконно отримала перемогу у конкурсі на автобусний маршрут загального користування «Полтава-Лисівка (поворот)», оскільки голова конкурсного комітету з визначення пасажирських перевізників на автобусних маршрутах загального користування ОСОБА_1 є рідним братом ОСОБА_1, який пов'язаний з бізнесом ФОП ОСОБА_5, повідомляємо про те, що рішенням суду вищезазначена інформація визнана недостовірною і такою, що принижує їх честь, гідність та ділову репутацію, а також розмістити текст резолютивної частини рішення суду;

- зобов'язати ОСОБА_6 принести свої вибачення ОСОБА_3 в присутності трудового колективу Приватного підприємства «Полтава Авто Лайн» та в усній формі спростувати поширену ІНФОРМАЦІЯ_6 року інформацію про те, що сім'я ОСОБА_3 є корупціонерами та злочинцями;

- стягнути солідарно з відповідачів на свою користь по 60 тис. грн на відшкодування моральної шкоди, а також понесені судові витрати.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ФОП ОСОБА_5 посилалися на те, що інформація, поширена у вищевказаних статтях, є недостовірною і такою, що принижує їх честь, гідність та ділову репутацію, у зв'язку з чим підлягає спростуванню. Внаслідок протиправних дій відповідачів їм було завдано моральної шкоди, яка полягає в душевних стражданнях, погіршенні стосунків в людьми, емоційних стресах, нервовому напруженні та погіршенні самопочуття.

Ухвалою Шевченківського районного суду міста Києва від 09 серпня 2016 року було закрито провадження у справі в частині позовних вимог до ОСОБА_11 та Інтернет-видання «В Полтаве.info».

Рішенням Шевченківського районного суду міста Києва від 09 серпня 2016 рокуу задоволенні позову відмовлено.

Рішення місцевого суду мотивоване тим, що інформація, яку позивачі вважають недостовірною та просять спростувати, є оціночними судженнями, які містять суб'єктивну думку авторів статей відносно особи та дій позивачів, і ця думка викладена не в брутальній, принизливій чи непристойній формі, що могло б принизити їх честь, гідність та ділову.

Ухвалою Апеляційного суду міста Києва від 10 січня 2017 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилено. Рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 09 серпня 2016 року залишено без змін.

Судове рішення апеляційного суду мотивоване тим, що висновки місцевого суду по суті вирішеного спору є правильними, підтверджуються наявними у справі доказами, яким суд дав належну правову оцінку. Доводи апеляційної скарги не спростовують цих висновків і не свідчать про порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Короткий зміст та узагальнені доводи касаційної скарги.

У лютому 2017 року ОСОБА_1 подав до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ касаційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просив скасувати рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 09 серпня 2016 рокуі ухвалу Апеляційного суду міста Києва від 10 січня 2017 року та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити.

Касаційна скарга мотивована тим, що висновки судів попередніх інстанцій про непоширення відповідачами недостовірної інформації не відповідають обставинам справи, оскільки наведенні у вищевказаних статтях висловлювання не ґрунтуються на будь-яких припущеннях, викладені у стверджувальній формі та містять дані з посиланням на джерело їх отримання.

Рух справи в суді касаційної інстанції.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 03 березня 2017 року відкрито касаційне провадження у цій справі, а ухвалою від 22 червня 2017 року справу призначено до судового розгляду.

Статтею 388 Цивільного процесуального кодексу України в редакції Закону України № 2147-VІІІ від 03 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», що набув чинності 15 грудня 2017 року (далі - ЦПК України), визначено, що судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

15 травня 2018 року справу № 761/22958/15-ц Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ передано до Верховного Суду.

Позиція Верховного Суду.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду дійшов висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Згідно з частиною першою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Відповідно до частини першої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Згідно з частиною першою статті 28, частиною четвертою статті 32 Конституції України кожен має право на повагу до його гідності. Кожному гарантується судовий захист права спростовувати недостовірну інформацію про себе і членів своєї сім'ї та права вимагати вилучення будь-якої інформації, а також право на відшкодування матеріальної і моральної шкоди, завданої збиранням, зберіганням, використанням та поширенням такої недостовірної інформації.

Статтею 297 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) передбачено, що кожен має право на повагу до його гідності та честі. Гідність та честь фізичної особи є недоторканними. Фізична особа має право звернутися до суду з позовом про захист її гідності та честі.

За змістом частини першої статті 277 ЦК України фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї та (або) членів її сім'ї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації.

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України у пункті 15 постанови від 27 лютого 2009 року № 1 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи», при розгляді справ зазначеної категорії суди повинні мати на увазі, що юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову, є сукупність таких обставин: а) поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; б) поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; в) поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; г) поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право. Недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені).

Судами встановлено, що в період із серпня по вересень 2014 року в мережі Інтернет були опубліковані наступні матеріали:

- розміщена 18 серпня 2014 року на веб-сайті Інтернет-видання «Полтавщина» стаття під назвою «Підприємству «ЛЮГ» спалили три автобуси і пошкодили ще тридцять», в якій зазначено: «За словами засновника ПП «ЛЮГ» ОСОБА_9 він «підозрює чиїх рук це справа» - це Чиплигін, Конишев, сім'я ОСОБА_1 та інші дрібні перевізники. Я пов'язую цей підпал з тим, що виграв суд першої інстанції проти них стосовно конкурсів по перевізниках, а це зачіпає їх комерційні інтереси. Зараз вони згуртувалися і знаходяться біля «нової влади» та у самій «новій владі». Це вже не вперше втілюється подібна схема. Вона доволі проста: підприємству виводять з ладу автобус, а потім, оскільки він не може їздити по вказаним маршрутам, з ним розривають договір. Таким чином, виводять з бізнесу конкурентів. Це вже не перша спроба тиску на ПП «ЛЮГ». Так, 24 грудня 2013 року засновнику ОСОБА_9 спалили автомобіль «Mercedes-Benz S 320». Через місяць після цього, невідомі з битами побили один з автобусів підприємства. Тепер же зловмисники пішли далі». Автором цієї статті є ОСОБА_8;

- розміщена ІНФОРМАЦІЯ_5 року на веб-сайті Інтернет-видання «Полтавщина» стаття під назвою «ІНФОРМАЦІЯ_4», в якій зокрема, зазначено: «24 квітня 2014 року ФОП ОСОБА_5 отримала перемогу у конкурсі на автобусний маршрут загального користування «Полтава-Лисівка». Голова комітету ОСОБА_13 є рідним братом людини, пов'язаної з бізнесом ФОП ОСОБА_5. Елементарне доведення родинного зв'язку. У тексті заяви ОСОБА_14 від ФОП ОСОБА_5 є два адресати: сама ОСОБА_17 і ОСОБА_2 (дружина брата ОСОБА_13 - ОСОБА_1). В заяві сказано, що «у наших сімей спільний бізнес - ПП ОСОБА_17 - пасажирські переведення». Є і домашня адреса ОСОБА_2. Але за цією адресою телефон зареєстрований саме на ОСОБА_15. Пазл складений». Автором цієї статті є ГО «АЦРГС»;

- розміщена ІНФОРМАЦІЯ_1 року на веб-сайті ГО «Останній бастіон» стаття під назвою «Чому горять автобуси: ОСОБА_17, ОСОБА_2, ПП «ЛЮГ». Автором цієї статті є ГО «АЦРГС»;

- розміщена ІНФОРМАЦІЯ_3 року на веб-сайті Інтернет-видання «VPoltave.info» стаття під назвою «ІНФОРМАЦІЯ_7», в якій є посилання на статтю «Чому горять автобуси: ОСОБА_17, ОСОБА_2, ПП «ЛЮГ» (автором цієї статті є ГО «АЦРГС»).

Звертаючись до суду з цим позовом, ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ФОП ОСОБА_5 посилалися на те, що вищевказана інформація є недостовірною і такою, що принижує їх честь, гідність та ділову репутацію, у зв'язку з чим підлягає спростуванню.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги.

Відповідно до статті 34 Конституції України кожному гарантується право на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань. Кожен має право вільно збирати, зберігати, використовувати і поширювати інформацію усно, письмово або в інший спосіб - на свій вибір. Здійснення цих прав може бути обмежене законом в інтересах національної безпеки, територіальної цілісності або громадського порядку з метою запобігання заворушенням чи злочинам, для охорони здоров'я населення, для захисту репутації або прав інших людей, для запобігання розголошенню інформації, одержаної конфіденційно, або для підтримання авторитету і неупередженості правосуддя.

Згідно з частинами першою, другою статті 30 Закону України «Про інформацію» ніхто не може бути притягнутий до відповідальності за висловлення оціночних суджень. Оціночними судженнями, за винятком наклепу, є висловлювання, які не містять фактичних даних, критика, оцінка дій, а також висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, зокрема з огляду на характер використання мовно-стилістичних засобів (вживання гіпербол, алегорій, сатири). Оціночні судження не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості. Якщо особа вважає, що оціночні судження або думки принижують її гідність, честь чи ділову репутацію, а також інші особисті немайнові права, вона вправі скористатися наданим їй законодавством правом на відповідь, а також на власне тлумачення справи у тому самому засобі масової інформації з метою обґрунтування безпідставності поширених суджень, надавши їм іншу оцінку. Якщо суб'єктивну думку висловлено в брутальній, принизливій чи непристойній формі, що принижує гідність, честь чи ділову репутацію, на особу, яка таким чином та у такий спосіб висловила думку або оцінку, може бути покладено обов'язок відшкодувати завдану моральну шкоду.

У своїй практиці Європейський Суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) розрізняє факти та оціночні судження. Якщо існування фактів може бути підтверджене, правдивість оціночних суджень не піддається доведенню. Вимога довести правдивість оціночних суджень є нездійсненною і порушує свободу висловлювання думки як таку, що є фундаментальною частиною права, яке охороняється статтею 10 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (рішення ЄСПЛ у справі «Лінгенс проти Австрії» від 08 липня 1986 року). Однак, навіть якщо висловлювання є оціночним судженням, пропорційність втручання має залежати від того, чи існує достатній фактичний базис для оспорюваного висловлювання. Залежно від обставин конкретної справи, висловлювання, яке є оціночним судженням, може бути перебільшеним за відсутності будь-якого фактичного підґрунтя (рішення ЄСПЛ у справі «ДеХаес і Гійселс проти Бельгії» від 24 лютого 1997 року, § 47).

Враховуючи наведене, суди попередніх інстанцій правильно виходили з того, що зазначені у статтях висловлювання, думки і переконання є вираженням суб'єктивної думки і поглядів відповідачів. Поширена інформація не містить жодних конкретних фактів, без їх обґрунтування та посилання на докази, у зв'язку з чим носить характер оціночних суджень, які не підлягають спростуванню, що виключає можливість доведення їх правдивості.

Відповідно до частини першої та пункту 4 частини другої статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Згідно з частиною першою статті 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Враховуючи відсутність у діях відповідачів складу цивільного правопорушення, що може бути підставою для відшкодування моральної шкоди, суди обґрунтовано відмовили у задоволенні цієї позовної вимоги.

Розглядаючи спір, який виник між сторонами у справі, суди правильно визначилися з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідили наявні у справі докази і дали їм належну оцінку згідно зі статтями 57-60, 212 Цивільного процесуального кодексу України від 18 березня 2004 року в редакції, чинній на час ухвалення оскаржуваних судових рішень, правильно встановили обставини справи, внаслідок чого ухвалили законні й обґрунтовані судові рішення, які відповідають вимогам матеріального та процесуального права.

Доводи касаційної скарги про поширення відповідачами недостовірної інформації зводяться до незгоди з висновками судів попередніх інстанцій стосовно установлення обставин справи, містять посилання на факти, що були предметом дослідження й оцінки судами, які їх обґрунтовано спростували. В силу вимог вищевказаної статті 400 ЦПК України суд касаційної інстанції не вправі встановлювати нові обставини та переоцінювати докази.

ЄСПЛ вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов'язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов'язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов'язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (пункт 23 рішення ЄСПЛ від 18 липня 2006 року у справі «Проніна проти України»).

Відповідно до статті 410 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і законне рішення з одних лише формальних міркувань.

Оскаржувані судові рішення відповідають вимогам закону й підстави для їх скасування відсутні.

Керуючись статтями 400, 409, 410, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 09 серпня 2016 року та ухвалу Апеляційного суду міста Києва від 10 січня 2017 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

ГоловуючийВ. А. Стрільчук
Судді:С. О. Карпенко
В. О. Кузнєцов
С. О. Погрібний
О. В. Ступак