Справа № 414/1674/17
Провадження № 22-ц/810/142/18
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2019 року, січня місяця, 16-го дня, Луганський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ головуючого Яреська А.В. (судді - доповідача), суддів: Дронської І.О., Карташова О.Ю., за участю секретаря судового засідання Сінько А.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Луганського апеляційного суду в м. Сєвєродонецьку апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Кремінського районного суду Луганської області від 29 вересня 2017 року у цивільній справі (414/1674/17 суддя І інстанції - Ковальов В.М.) за позовом Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії - Луганське обласне управління АТ «Ощадбанк» до ОСОБА_2, ОСОБА_1, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

в с т а н о в и в:

У серпні 2017 року Публічне акціонерне товариство «Державний ощадний банк України» в особі філії - Луганського обласного управління АТ «Ощадбанк» звернувся до суду із позовною заявою до ОСОБА_2, ОСОБА_1, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування позовної заяви зазначили, що між ПАТ «Державний ощадний банк України» та фізичною особою - ОСОБА_4 був укладений кредитний договір № 47_183 від 20.06.2013 року. В якості забезпечення виконання ОСОБА_4 своїх зобов'язань за кредитним договором було укладено: договір поруки № 1 від 20.06.2013 з ОСОБА_1, та договір поруки № 2 від 20.06.2013 з ОСОБА_3, відповідно до п.п.2.1 - 2.2 яких поручителі зобов'язуються перед кредитором відповідати солідарно в повному обсязі за своєчасне та повне виконання боржником зобов'язання за кредитним договором № 47_183 від 20.06.2013.

У зв'язку з несплатою заборгованості за кредитом в строки, визначені кредитним договором, з метою досудового врегулювання спору, позивачем було направлено листи про усунення порушень умов кредитного договору та попередженням про захист прав і інтересів позивача в судовому порядку: ОСОБА_4 - лист - вимога № 46-15/1230-2847 від 11.08.2016 року про повернення кредиту; ОСОБА_1 - лист - вимога про усунення порушень № 46-15/1231-2948 від 11.08.2016 року; ОСОБА_3 - лист - вимога про усунення порушень № 46-15/1232-2849. Вимоги позивача щодо погашення заборгованості на сьогоднішній день не задоволені, заборгованість відповідачем не погашена. Таким чином станом на 14.08.2017 року, в результаті невжиття відповідачем заходів щодо погашення боргу перед позивачем наявна заборгованість за кредитним договором № 47_183 від 20.06.2013 року, яка складає 30 437, 82 грн., у тому числі: борг за кредитом 13 251, 74 грн.; відсотки за користування кредитом за період з 01.08.2014 року по 13.08.2017 року - 7 315, 60 грн.; інфляційні втрати банку з серпня 2014 року по липень 2017 року за прострочення сплати кредиту в розмірі 5 554, 07 грн.; інфляційні втрати банку з серпня 2014 року по липень 2017 троку за прострочення сплати відсотків за користування кредитом в розмірі 3 041, 05 грн.; три проценти річних за прострочення сплати кредиту з 01.07.2014 по 13.08.2017 в розмірі 824, 81 грн.; три проценти річних за прострочення сплати відсотків за користування кредитом з 02.07.2014 по 13.08.2017 в розмірі 450, 55 грн.

Просив суд стягнути з ОСОБА_4, ОСОБА_1 та ОСОБА_3, які є солідарними божниками з ОСОБА_4 на користь Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії - Луганського обласного управління АТ «Ощадбанк» заборгованість за кредитним договором № 47_183 від 20.06.2013 станом на 14.08.2017 у сумі 30 437, 82 грн., у тому числі борг: борг за кредитом 13 251, 74 грн.; відсотки за користування кредитом за період з 01.08.2014 року по 13.08.2017 року - 7 315, 60 грн.; інфляційні втрати банку з серпня 2014 року по липень 2017 року за прострочення сплати кредиту в розмірі 5 554, 07 грн.; інфляційні втрати банку з серпня 2014 року по липень 2017 троку за прострочення сплати відсотків за користування кредитом в розмірі 3 041, 05 грн.; три проценти річних за прострочення сплати кредиту з 01.07.2014 по 13.08.2017 в розмірі 824, 81 грн.; три проценти річних за прострочення сплати відсотків за користування кредитом з 02.07.2014 по 13.08.2017 в розмірі 450, 55 грн. Вирішити питання по судовим витратам.

Рішенням Кремінского районного суду Луганської області від 29 вересня 2017 року позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії - Луганського обласного управління АТ «Ощадбанк» до ОСОБА_2, ОСОБА_1, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором було задоволено. Суд вирішив стягнути з ОСОБА_4 та ОСОБА_1 солідарно на користь ПАТ «Державний ощадний банк України» в особі філії - Луганського обласного управління АТ «Ощадбанк» заборгованість за кредитним договором № 47_183 від 20 червня 2013 року в розмірі 30 437 грн. 82 коп. Стягнути ОСОБА_4 та ОСОБА_3 солідарно на користь ПАТ «Державний ощадний банк України» в особі філії - Луганського обласного управління АТ «Ощадбанк» заборгованість за кредитним договором № 47_183 від 20 червня 2013 року в розмірі 30 437 грн. 82 коп. Вирішено питання по судовим витратам.

Не погодившись з вказаним рішення суду ОСОБА_1 було подано апеляційну скаргу. В апеляційні скарзі скаржник зазначив, що рішення Кремінського районного суду Луганської області від 29.09.2017 року є незаконним та необґрунтованим у зв'язку з неповним встановленням обставин, що мають значення для справи, а саме договору поруки № 1 від 20.06.2013 року. Просив суд скасувати рішення Кремінського районного суду Луганської області від 29 вересня 2017 року та ухвалити по справі нове рішення, яким відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог.

Відповідно до вимог ч.1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Скаржник в судовому засіданні доводи апеляційної скарги підтримав, просив задовольнити їх в повному обсязі. Представник публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в судовому засіданні заперечував проти доводів апеляційної скарги, просив рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення скаржника, представника позивача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність й обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів апеляційного суду приходить до наступного.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Відповідно до ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань. Згідно із ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Ухвалюючи рішення по справі суд першої інстанції виходив з того, що 20 червня 2013 року між ПАТ «Державний ощадний банк України» та ОСОБА_4 був укладений кредитний Договір № 47_183, згідно якого останньому шляхом нарахування коштів на поточний рахунок було надано кредит у безготівковій формі у розмірі 20 000 грн. зі сплатою 27 % річних за користування кредитом, строком на 36 місяців, з терміном остаточного погашення не пізніше 17 червня 2016 року. Цей кредит ОСОБА_4 зобов'язувався повертати шляхом внесення оплат рівними частинами щомісяця, не пізніше останнього робочого дня місяця в сумі 555, 56 грн. та сплачувати проценти, нараховані банком на залишок заборгованості за кредитом. Відповідач ОСОБА_1 відповідно до договору поруки № 1 від 20 червня 2013 року зобов'язався відповідати перед банком солідарно з позичальником за неналежне виконання ним взятих на себе зобов'язань щодо виконання вказаного кредитного договору. Аналогічні зобов'язання взяв на себе ОСОБА_3 відповідно до договору поруки № 2 від 20 червня 2013 року. У зв'язку з неналежним виконання взятих на себе зобов'язань, позивачем 11 серпня 2016 року на адресу відповідачів були направлені вимоги про повернення кредиту та усунення порушень, але взяті на себе зобов'язання за кредитним договором та договорами поруки відповідачами не були виконані. У зв'язку з чим, станом на 14.08.2017 р. утворилась заборгованість в загальній сумі 30 437,82 грн., у тому числі: борг за кредитом 13 251, 74 грн.; відсотки за користування кредитом за період з 01.08.2014 року по 13.08.2017 року - 7 315, 60 грн.; інфляційні втрати банку з серпня 2014 року по липень 2017 року за прострочення сплати кредиту в розмірі 5 554, 07 грн.; інфляційні втрати банку з серпня 2014 року по липень 2017 троку за прострочення сплати відсотків за користування кредитом в розмірі 3 041, 05 грн.; три проценти річних за прострочення сплати кредиту з 01.07.2014 по 13.08.2017 в розмірі 824, 81 грн.; три проценти річних за прострочення сплати відсотків за користування кредитом з 02.07.2014 по 13.08.2017 в розмірі 450, 55 грн. Отже, суд першої інстанції дійшов висновку, що позовні вимоги банку є обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню.

Колегія суддів не може погодитись із усіма такими висновками суду першої інстанції, а саме із стягненням заборгованості за кредитним договором з ОСОБА_1, адже з матеріалів справи дійсно вбачається, що в якості забезпечення виконання позичальником своїх зобов'язань за кредитним договором було укладено договір поруки № 1 від 20.06.2013 з ОСОБА_1, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.18-22). Відповідно до п.п. 2.1. - 2.2. договору поруки поручитель безумовно, безвідклично та безоплатно зобов'язується перед кредитором відповідати солідарно з боржником за виконання в повному обсязі зобов'язання, у тому числі того, що виникне у майбутньому відповідно до умов кредитного договору та додаткових договорів до нього. Поручитель відповідає перед кредитором за виконання зобов'язання у тому ж обсязі, що і боржник, в порядку та строки, визначені кредитним договором. Через невиконання позичальником зобов'язання щодо погашення кредиту та своєчасної виплати процентів за його користування, банком 11.08.2016 року на адресу реєстрації ОСОБА_1, а саме: АДРЕСА_1, було направлено вимогу № 46-15/1231-2948 про усунення порушень за кредитним договором (а.с.37). Відповідно до рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення на ім'я ОСОБА_1, останньому не було вручено лист - вимогу про усунення порушень вимог за кредитним договором (а.с.39-39а). Між тим, як вбачається з наданих апелянтом доказів, що є наявними у матеріалах справи ОСОБА_1 на той час вже не перебував на тимчасово окупованій території України, як вбачається з довідки про взяття на облік особи, яка переміщується з тимчасово окупованої території України або району проведення антитерористичної операції від 02 грудня 2014 року № НОМЕР_1 ОСОБА_1 перемістився з тимчасово окупованої території в: вул. Красна, 1, м. Кремінна, Луганська область (а.с.115). Як пояснював у судовому засіданні ОСОБА_1 він звертався безпосередньо після переміщення у м. Кремінну до відділення АТ «Ощадбанк» для оформлення картки і отримання на неї пенсійних виплат, повідомляв про своє місцеперебування та проживання як переселенець, це твердження не є спростованим. З довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи від 16 лютого 2017 року № 24077 вбачається що фактичним місцем проживання/перебування ОСОБА_1 зазначено: АДРЕСА_2 (а.с.116). Знайшли своє підтвердження і пояснення ОСОБА_1 про те, що ним було надано заяву про приєднання до договору комплексного обслуговування фізичних осіб та відкриття поточного рахунку з використання електронного платіжного засобу (платіжної картки), оформленої у філії Харківського обласного управління АТ «Ощадбанк» (а.с.119) - у зазначеній заяві він письмово повідомив АТ «Ощадбанк» про зміну свого місця перебування та проживання. А отже доводи апеляційної скарги про вчасне неповідомлення банком ОСОБА_1 як поручителя про необхідність погашення заборгованості за кредитним договором знаходять своє твердження у матеріалах справи.

Колегія суддів враховує тут і ту обставину, що відповідно до змісту договору поруки, а саме п. 11.2 сторони були зобов'язані своєчасно повідомляти одна одну про будь які зміни , що стались в їх поштових та інших реквізитах (а.с.22) - у договорі поруки адресою кредитора зазначено ТВБВ №10012/0183 Луганського облуправління АТ «Ощадбанк» - м. Первомайськ, вул. Макушкіна, 1/55 - тобто розташування на тимчасово окупованій території, відповідач ОСОБА_1 не повідомлявся вчасно про зміни , що стались в поштових реквізитах АТ «Ощадбанк», про необхідність погашення заборгованості за кредитним договором - тоді як обслуговувався у АТ «Ощадбанк» і місце його проживання та перебування були безспірно відомі банку. Згідно частини четвертої статті 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. При вирішенні цього спору апеляційний суд враховує висновки Верховного Суду України та Верховного Суду щодо застосування норм права у подібних правовідносинах. У постанові ВСУ від 07 жовтня 2015 року по справі №6-263цс15 зроблено висновок, що умови договору поруки про його дію до повного виконання зобов'язань за кредитним договором не свідчать про те, що цим договором установлено строк припинення поруки в розумінні статті 251 ЦК України, тому в такому разі підлягають застосуванню норми частини четвертої статті 559 цього Кодексу про те, що порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. У постанові Верховного Суду України від 09 вересня 2015 року по справі № 6-933цс15 сформульований правовий висновок, згідно якого кредитор, пред'явивши вимогу про повне дострокове погашення заборгованості за кредитом, сплату процентів за його користування та пені, відповідно до частини другої статті 1050 ЦК України, змінив строк виконання основного зобов'язання й зобов'язаний пред'явити позов до боржника протягом трьох років, а до поручителя протягом шести місяців (частина четверта статті 559 ЦК України) від дати порушення боржником встановленого банком строку для дострокового повернення кредиту. У постанові ВСУ №6-125цс14 від 17 вересня 2014 року викладена правова позиція про те, що пред'явленням вимоги до поручителя в порядку ч.2 ст.1050 ЦК України (зміна кінцевого строку виконання зобов'язання) є у тому числі і пред'явлення до нього позову. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 13 червня 2018 року (справа №408/8040/12, провадження №14-145цс18) погодилася з висновками апеляційного суду, які ґрунтувалися на сталій практиці щодо застосування положень статті 559 ЦК України як Верховного Суду України, так і Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду. У зазначеній справі суд при вирішенні подібного спору виходив з того, що строк пред'явлення кредитором вимог до поручителя про повернення боргових сум, погашення яких згідно з умовами договору визначено періодичними платежами, повинен обчислюватися з моменту настання строку погашення кожного чергового платежу за основним зобов'язанням. У справі, що розглядається, пунктом 10.І договору поруки від 20 червня 2013 року, укладеного між Банком і ОСОБА_1, зазначено, що цей договір діє до повного виконання зобов'язань по кредитному договору. Отже, це положення договору слід розуміти таким чином, що порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя.

Отже, за таких обставин доводи апелянта в частині припинення поруки заслуговують на увагу і колегія суддів вважає за справедливе рішення Кремінського районного суду Луганської області від 29 вересня 2017 року скасувати в частині стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором, керуючись при цьому положеннями п. 2 частини 1 статті 374 ЦПК. Отже, оскаржуване рішення суду підлягає скасуванню в частині стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором та судового збору та ухвалити в цих частинах нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії - Луганського обласного управління АТ «Ощадбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором № 47_183 від 20 червня 2013 року в розмірі 30 437 грн. 82 коп. у солідарному порядку із ОСОБА_4 (РНОКПП НОМЕР_2) та у стягненні з ОСОБА_1 судових витрат у сумі 743 гривні 33 копійки.

Що ж до вимог про скасування виконавче провадження по виконавчому листу № 2/414/454/2017 від 10.10.2017 року; зобов'язання банку повернути стягненні з пенсії ОСОБА_1 кошти з квітня 2018 року, зняття арешту з пенсійного рахунку ОСОБА_1 - то вони не є предметом апеляційного розгляду з огляду на його предмет та повноваження апеляційного суду при апеляційному перегляді, апелянт не позбавлений права заявити ці вимоги у іншому, передбаченому законом порядку.

З огляду на викладене вище та керуючись ст. ст. 367, 374, 376, 382 - 384 ЦПК України,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Кремінського районного суду Луганської області від 29 вересня 2017 року скасувати в частині стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором та судового збору та ухвалити в цих частинах нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії - Луганського обласного управління АТ «Ощадбанк» () до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором № 47_183 від 20 червня 2013 року в розмірі 30 437 грн. 82 коп. у солідарному порядку із ОСОБА_4 (РНОКПП НОМЕР_2) та у стягненні з ОСОБА_1 судових витрат у сумі 743 гривні 33 копійки.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Повний текст постанови буде складено 21 січня 2019 року.

Головуючий

Судді