печерський районний суд міста києва
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 грудня 2019 року Печерський районний суд м. Києва

суддя Батрин О.В.

секретар судового засідання Шевченко Т.В.

справа № 753/11165/19-Ц

учасники справи:

позивач: ОСОБА_1

відповідач Акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк»

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» про стягнення моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

У червні 2019 року позивач ОСОБА_1 звернувся до Дарницького районного суду м. Києва з позовом до відповідача АТ КБ «Приватбанк», в якому просив тягнути з відповідача на його користь у відшкодування моральної шкоди 46 127 грн. В обґрунтування позовних вимог посилався на те, що за місцем роботи в ТОВ «Гранд Менеджмент» з його заробітної плати підприємством проводиться відрахування на підставі постанови головного державного виконавця Дарницького РВ ДВС м. Київ ГТУЮ у м. Києві від 14.12.2018 р. у ВП № 57449070. Дане виконавче провадження відкрито на підставі виконавчого листа № 753/15280/14, виданого Дарницьким районним судом м. Києва 23.06.2018 р. на підставі заочного рішення від 09.12.2014 р. про стягнення з позивача на користь відповідача 29 968,10 грн. за кредитним договором від 28.11.2005 р. Зазначає, що вказаний кредитний договір було розірвано за судовим рішенням від 13.02.2007 р., борг за таким кредитним договором стягнуто, а виконавче провадження - закрито в червні 2011 р. Тому, позивач заперечує будь-яку заборгованість перед відповідачем за кредитним договором, вважає дії відповідача протиправними, та такими, що заподіяли йому моральної шкоди, що полягає у перенесених душевних стражданнях, що виразилися у необхідності зміни його звичайного способу життя та додаткового витрачання часу на відновлення становища, що існувало до звернення стягнення на заробітну плату. Свої душевні страждання позивач оцінює в загальному розмірі в 46 127 грн., що складаються з 29 968,10 грн. - суми, що відповідач стягнув за рішенням суду за виконання зобов`язання, що вже припинилося, 6 158,90 грн. - сума коштів, що була утримана із його заробітної плати та 10 000 грн. - шкоди за приниження ділової репутації, оскільки отримання виконавчих документів за місцем роботи позивача спричинило приниження його ділової репутації. Негативна інформація щодо позивача про наявність судового рішення про стягнення заборгованості та відкриття виконавчого провадження відображається у загальнодоступних відповідних реєстрах Міністерства юстиції України, впливає на ділову репутацію позивача, оскільки враховується при вирішенні питання про надання кредитів, при вирішення питань щодо працевлаштування, тощо. Позивач вказує, що утриманими коштами він не зміг скористатися на власний розсуд та спрямувати їх на утримання своєї непрацездатної матері, 1943 р.н., що спричинило додаткових душевних страждань. Протиправність дій відповідача полягає у порушенні вимог законодавства, що стало підставою для нарахування відповідачем та стягнення неіснуючої заборгованості з позивача за зобов`язанням, що припинено. Вина відповідача полягає у навмисних діях з нарахування та стягнення неіснуючої заборгованості за правочином, який припинив свою дію, а заборгованість за цим правочином була відсутня. Такі дії відповідача призвели до безпідставного його збагачення, оскільки відповідачу достовірно було відомо про відсутність заборгованості позивача та про припинення зобов`язання за кредитним договором. Причинно-наслідковий зв`язок між заподіяною шкодою полягає в активних протиправних діях відповідача, що полягали у стягненні з позивача відсутньої заборгованості за зобов`язанням, що припинилось.

На підставі викладеного та керуючись ст. 15, 16, 20, 23, 1167 ЦК України позивач просив суд задовольнити позов у вказаний ним спосіб.

Також позивач просив суд стягнути з відповідача судові витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 23 000 грн. та судовий збір.

Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 24 червня 2019 р. справу передано на розгляд до Печерського районного суду м. Києва за підступністю.

Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 09 серпня 2019 р. у справі відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження.

Згідно з ч. 1 ст. 174 ЦПК України при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом, що є правом учасників справи.

Як встановлено частиною 8 статті 178 ЦПК України, у разі ненадання учасником розгляду заяви по суті справи у встановлений судом або законом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Засвідчена належним чином копія ухвали про відкриття провадження у справі від 09 серпня 2019 р. та копія позовної заяви з додатками відповідачем отримана 28 серпня 2019 р.

Відзив на позовну заяву, заяви з процесуальних питань від сторони відповідача до суду не надходили.

Суд, у порядку спрощеного позовного провадження, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються відповідно до норм матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з такого.

Обґрунтовуючи заявлені позовні вимоги, позивач вказує, що відповідач, будучи достовірно обізнаний про припинення зобов`язань за кредитним договором від 28.11.2005 р. на підставі рішення Дарницького районного суду м. Києва від 13.02.2007 р., та закриття виконавчого провадження за вказаним рішенням суду в червні 2011 р., повторно звернувся до суду з позовом про стягнення з позивача заборгованості за вказаним кредитним договором. Наслідком чого за заочним рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 09.12.2014 р. у справі № 753/15280/14 з позивача на користь відповідача стягнуто безпідставно 29 968,10 грн., а головним державним виконавцем Дарницького РВ ДВС м. Київ ГТУЮ у м. Києві у ВП № 57449070 прийнято постанову про звернення стягнення на заробітну плату позивача та роботодавцем позивача ТОВ «Гранд Менеджмент» з його заробітної плати проводяться відрахування. Внаслідок таких протиправних дій відповідача позивачу заподіяно моральної шкоди, що полягає у перенесених душевних стражданнях, що виразилися у необхідності зміни його звичайного способу життя та додаткового витрачання часу на відновлення становища, що існувало до звернення стягнення на заробітну плату. Свої душевні страждання позивач оцінює в загальному розмірі в 46 127 грн., що складаються з 29 968,10 грн. - суми, що відповідач стягнув за рішенням суду за виконання зобов`язання, що вже припинилося, 6 158,90 грн. - сума коштів, що була утримана із його заробітної плати та 10 000 грн. - шкоди за приниження ділової репутації

Згідно з ч. 1, п. 2 ч. 2 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів.

Загальні підстави відповідальності за завдану моральну шкоду встановлені нормами ст. 1167 ЦК України, відповідно до яких шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Згідно з п. 5, 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.02.1995 р. № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Судом враховується, що обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Деліктна відповідальність за загальним правилом настає лише за наявності вини заподіювача шкоди. Шкода - це зменшення або знищення майнових чи немайнових благ, що охороняються законом. Протиправною є поведінка, що не відповідає вимогам закону або договору, тягне за собою порушення майнових прав та інтересів іншої особи і спричинила заподіяння збитків. Причинний зв`язок як елемент цивільного правопорушення виражає зв`язок протиправної поведінки та шкоди, що настала, при якому протиправність є причиною, а шкода - наслідком. При цьому в деліктних правовідносинах саме на позивача покладається обов`язок довести наявність шкоди та її розмір, протиправність поведінки заподіювача шкоди та причинний зв`язок такої поведінки із заподіяною шкодою. Отже, позивач повинен довести не тільки протиправність поведінки відповідача, а й наявність самої моральної шкоди та причинний зв`язок між поведінкою відповідача та заподіяною шкодою.

Зазначене повністю узгоджується з правовою позицією, викладеною у постановах Верховного Суду від 10 жовтня 2018 року по справі № 640/3837/17 та від 29 серпня 2018 року по справі № 686/16161/16-ц.

Отже, в даному випадку необхідною умовою для притягнення відповідача до відповідальності у вигляді стягнення моральної шкоди є доведення позивачем перед судом факту протиправної поведінки відповідача, наявність самої моральної шкоди, її розмір та причинний зв`язок між поведінкою відповідача та заподіяною шкодою.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. (ч. 1 ст. 13 ЦПК України).

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України)

За правилами ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

При цьому, суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом (ч. 2 ст. 13, ч. 6 ст. 81 ЦПК України).

Як вбачається з матеріалів справи позивачем належних та допустимих доказів обставин, викладених в позовній заяві, зокрема, щодо протиправності дій відповідача, суду не надано. Так, позивачем на надано належних та допустимих доказів, що рішення суду, на підставі якого роботодавцем здійснюються відрахування з його заробітної плати у встановленому законом порядку скасовано, а борг за вказаним судовим рішенням стягнуто в зв`язку з невиконанням позивачем кредитних зобов`язань за кредитним договором від 28.11.2005 р., який розірвано на підставі рішення Дарницького районного суду м. Києва від 13.02.2007 р.

Таким чином, за відсутності належних та допустимих доказів наявності порушеного відповідачем права позивача, яке підлягає захисту в судовому порядку, позов ОСОБА_1 до АТ КБ «Приватбанк» про стягнення моральної шкоди задоволенню не підлягає.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України в зв`язку з відмовою в задоволенні позову судовий збір та понесені позивачем витрати на професійну правничу допомогу та судовий збір покладаються на позивача.

Керуючись ст. 23, 1167 ЦК України, ст.ст. 12, 13, 76, 81, 141, 267, 273, 274, 354, 355 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В :

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» про стягнення моральної шкоди - відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не були вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Апеляційні скарги подаються учасниками справи до Київського апеляційного суду або через Печерський районний суд м. Києва, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності ЦПК України в редакції від 15 грудня 2017 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1 : АДРЕСА_1 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 .

Відповідач: Акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк»: вул. Грушевського, буд. 1-Д, м. Київ, 01001, ко .

Суддя О.В.Батрин