Справа № 453/647/18 Головуючий у 1 інстанції: Микитин В.Я.
Провадження № 22-ц/811/1495/19 Доповідач в 2-й інстанції: Струс Л. Б.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 листопада 2019 року м. Львів

Справа № 453/647/18

Провадження № 22-ц/811/1495/19

Львівський апеляційний суд в складі колегії суддів з розгляду цивільних справ:

головуючого Струс Л.Б.,

суддів Левика Я.А., Шандри М.М.

секретар Бадівська О.О.

за участю представників ОСОБА_1, ОСОБА_2

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_3

на рішення Сколівського районного суду Львівської області від 05 квітня 2019 року в складі судді Микитин В.Я.

у справі

за позовом ОСОБА_3 до Підгородецької сільської ради Сколівського району Львівської області про визнання права власності на нерухоме майно у порядку спадкування за законом,-

ВСТАНОВИВ:

Оскаржуваним рішенням Сколівського районного суду Львівської області від 05 квітня 2019 року у задоволенні позову відмовлено.

Дане рішення суду оскаржила ОСОБА_3, подавши апеляційну скаргу.

З рішенням не погоджується, вважає що воно є незаконним та необґрунтованим, що полягає у неповноті встановлення обставин, які мають значення для справи та неправильності установлення обставин, які мають значення для справи.

Вказує, суд першої інстанції зазначив, що ОСОБА_3 не може оформити спадкове майно внаслідок втрати правовстановлюючих документів. Апелянт зазначає, що даний висновок суду не відповідає дійсності, так як правовстановлюючі документи не втрачено.

Звертає увагу апеляційного суду, що згідно довідки № 2453 від 24.10.1017 року, виданої Стрийським МБТІ право власності на Ѕ житлового будинку, господарських будівель та споруд по АДРЕСА_1 зареєстроване за колгоспним двором, головою якого є ОСОБА_4, на підставі рішення № 72 від 21.03.1990 року виконавчого комітету Сколівської районної ради.

Зазначає, що відмовляючи в задоволенні позову суд першої інстанції посилався на ту обставину, що ОСОБА_3 пропустила шестимісячний строк на подання заяви про прийняття спадщини. Апелянт вказує, що дане твердження суду не відповідає дійсності, оскільки до смерті дружини брата у 2017 році ОСОБА_3 не була відома та обставина, що брат ОСОБА_5 не оформив материну частку у майні колгоспного двору.

Просить рішення Сколівського районного суду Львівської області від 05 квітня 2019 року скасувати та ухвалити нове, яким позов задовільнити, з врахуванням поданої заяви про зменшення позовних вимог, про визнання права власності на спадкове майно по закону - Ѕ житлового будинку господарських будівель та споруд по АДРЕСА_1 по смерті матері ОСОБА_4, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представників ОСОБА_1, ОСОБА_2, перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до вимог ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно з вимогами ч.1 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 6) як розподілити між сторонами судові витрати; 7) чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення;8) чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову.

Колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції відповідає зазначеним вимогам.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції дійшов висновку про необхідність відмови ОСОБА_3 у позові до Підгородецької сільської ради Сколівського району Львівської області про визнання права власності на Ѕ частину житлового будинку із відповідною частиною господарських будівель та споруд, розташованого у АДРЕСА_1, у порядку спадкування за законом після смерті матері ОСОБА_4, у зв'язку із встановленням відсутності порушення права позивача на спадщину після смерті матері і, як наслідок, відсутності підстав для їх поновлення.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції.

Згідно із ч.1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 померла у с. Урич Сколівського району Львівської області, що стверджується Витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про смерть № 0 від 08.09.2013 року (копія міститься у справі, а. с. 6).

За життя, 23.09.2008 року, ОСОБА_4 у Підгородецькій сільській раді Сколівського району Львівської області склала заповіт, яким усе своє майно заповіла синові - ОСОБА_5 (копія міститься у справі, а. с. 68). Заповіт до дня смерті ОСОБА_4 не змінювався та не скасовувався.

ОСОБА_5 прийняв спадщину за заповітом після смерті матері, так як постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, він також у встановлені строки та порядку не відмовився від спадщини. При цьому, ОСОБА_5 не оформив свої права на спадщину.

Господарство, головою якого з 1977 року була ОСОБА_4, а з 2009 року - ОСОБА_5, розташоване у с. Урич Сколівського району Львівської області, відносилося до суспільної групи колгоспний двір, та станом на 15.04.1991 року збереглося, а члени його двору не втратили права на частку у його майні. Такими членами були ОСОБА_4 та ОСОБА_5. Позивач ОСОБА_3, втратила відповідне право на частку у майні колгоспного двору, так як не менше трьох років підряд до зазначеної вище дати не брала участі своєю працею і коштами у веденні спільного господарства двору, з 1978 року переїхала та стала проживати в іншій місцевості.

Успадкувавши після смерті матері Ѕ частину домоволодіння по АДРЕСА_1, та маючи право на іншу Ѕ його частину як частку у майні члена колгоспного двору, ОСОБА_5 стали належати права на зазначене господарство у цілому, хоча й без оформлення у встановленому законом порядку своїх спадкових прав.

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_5 помер у с. Урич Сколівського району Львівської області, що стверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1, виданим повторно Відділом реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Сколівського районного управління юстиції у Львівській області 08.08.2013 року (копія міститься у справі, а. с. 7) та ще за життя склав заповіт на свою дружину ОСОБА_6

ОСОБА_3 є рідною дочкою ОСОБА_4, що встановлено рішенням Бориславського міського суду Львівської області, ухваленим 03.04.2018 року у цивільній справі № 438/377/18, провадження № 2-о/438/9/2018, за заявою ОСОБА_3, з участю заінтересованої особи - Підгородецької сільської ради Сколівського району Львівської області, про встановлення факту, що має юридичне значення (копія міститься у справі, а. с. 14-16).

Відповідно до ч.3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ч.1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно ч.1 ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. При цьому частинами 1-4 статті 77 ЦПК України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Згідно ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною 6 даної статті визначено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно ч.1 ст.89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Статтями 1216, 1218 ЦК України передбачено, що спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Статтею 1217 ЦК України передбачено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Згідно ст.1223 ЦК України передбачено, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

Позивачка заповіт ОСОБА_4 на користь ОСОБА_5 не оскаржувала, заяв до нотаріальної контори з приводу прийняття спадщини не подавала, на час відкриття спадщини не проживала постійно із спадкодавцем (своєю мітір'ю), пропустивши таким чином строк на прийняття спадщини після смерті матері.

Як вбачається з копії по господарських книг (а.с.32), крім позивача ОСОБА_3 був зареєстрованим та вибув ще її брат ОСОБА_7 1951 р.н.

За вказаних обставин доводи апеляційної скарги про невідповідність висновків суду першої інстанції вимогам закону є безпідставними.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга та зміст оскаржуваного рішення не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи були допущені порушення норм матеріального чи процесуального права, які відповідно до ст. 376 ЦПК України могли б бути підставами для його скасування.

Відповідно до ст. 129 Конституції України основними засадами судочинства є рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, а відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод таке конституційне право повинно бути забезпечене судовими процедурами, які повинні бути справедливими.

Відповідно до ч. 1. ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Колегія суддів вважає, що оскаржуване судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому його відповідно до ст.. 375 ЦПК України необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення, оскільки доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, Львівскьий апеляційний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 - залишити без задоволення.

Рішення Сколівського районного суду Львівської області від 05 квітня 2019 року - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повної постанови.

Повний текст постанови складено 09.12.2019 року.

Головуючий

Судді