УХВАЛА

25 січня 2019 року

м. Київ

справа № 204/1946/13

провадження № 61-809 ск 19

Верховний Суд у складі судді Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Сімоненко В. М., вирішуючи питання про відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою акціонерного товариства «Родовід банк» на рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 20 вересня 2018 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 05 грудня 2018 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Родовід банк» в особі відділення «Дніпропетровське РУ» акціонерного товариства «Родовід банк» до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИВ :

15 травня 2013 року ПАТ "Родовід Банк" звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором та просило стягнути солідарно з відповідачів суму боргу та пені за кредитним договором № 35/АК-0093.08.2 від 18 серпня 2008 року у розмірі 828 660,26 грн, яка складається з: загального розміру залишку по тілу кредиту - 47 015,58 грн, розміру пені - 781 644,68 грн, а також судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 3 441,00 грн.

Рішенням Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 20 вересня 2018 року, яке залишено без змін постановою Дніпровського апеляційного суду від 05 грудня 2018 року, позовну заяву ПАТ «Родовід банк» в особі відділення «Дніпропетровське РУ» АТ «Родовід банк» задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ПАТ «Родовід банк» заборгованість по тілу кредиту за кредитним договором № 35/АК-00093.08.2 від 18 серпня 2008 року у розмірі 47 015,58 грн. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ПАТ «Родовід банк» судовий збір у розмірі 470,15 грн. В іншій частині позовних вимог - відмовлено.

Задовольняючи частково позовні вимоги ПАТ «Родовід банк» суд першої інстанції з висновками якого погодився і суд апеляційної інстанції, щодо вимог до ОСОБА_3, як поручителя, виходили з того, що непред'явлення кредитором позовної вимоги до поручителя протягом строку для звернення до поручителя (6 місяців) від дня односторонньої зміни строку виконання основного зобов'язання, є підставою для припинення договору поруки, а отже, і обов'язку поручителя нести солідарну відповідальність перед кредитором разом із боржником за основним зобов'язанням.

Крім того, задовольняючи частково позовні вимоги ПАТ «Родовід банк» до ОСОБА_2, суди попередніх інстанцій виходили із того, що оскільки відповідач прострочив погашення поточних платежів за кредитним договором та не повернув отримані кредитні кошти, не виконавши взятих за договором зобов'язань, тому позовні вимоги в частині стягнення з відповідача ОСОБА_2 заборгованості по тілу кредиту за кредитним договором № 35/АК-00093.08.2 від 18 серпня 2008 року у розмірі 47 015,58 грн є обґрунтованими та доведеними.

Відмовляючи в частині стягнення пені, суди попередніх інстанцій, виходили з того, що позивач звернувся до суду після спливу строку позовної давності (з часу останнього переривання строку позовної давності у вересні 2010 року до моменту звернення до суду у березні 2013 року минуло більше одного року), який відповідно до частини 2 статті 258 ЦК України встановлений в один рік, що виключає можливість судового захисту порушеного права позивача в цій частині.

15 січня 2019 року АТ «Родовід банк» подало до Верховного Суду касаційну скаргу на рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 20 вересня 2018 року і постанову Дніпровського апеляційного суду від 05 грудня 2018 року, в якій просило скасувати оскаржувані ним судові рішення та ухвали нове рішення про повне задоволення позовних вимог не передаючи справу на новий розгляд.

Касаційна скарга АТ «Родовід банк» мотивована тим, що судами першої та апеляційної інстанції були порушення норми матеріального та процесуального права, що призвело до ухвалення незаконних та необґрунтованих судових рішень, оскільки скаржником не пропущено строк позовної давності.

Верховний Суд, вивчивши подану касаційну скаргу та додані до неї документи, оскаржувані судові рішення, зробив висновок, що у відкритті касаційного провадження необхідно відмовити з таких підстав.

Згідно з пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, яке не підлягає касаційному оскарженню.

Відповідно до пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах, крім випадків, якщо: касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Відповідно до частини шостої статті 19 ЦПК України малозначними справами є: справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує п'ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Частина перша статті 274 ЦПК України визначає, що у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються: малозначні справи і справи, що виникають з трудових відносин, а згідно частини другої цієї статті - може бути розглянута будь-яка інша справа, віднесена до юрисдикції суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті.

Системний аналіз частини шостої статті 19, статті 274 ЦПК України дає підстави для висновку, що малозначними у цивільному процесі є, зокрема, справи незначної складності, визнані судом малозначними (за виключенням справ, які мають розглядатися тільки за правилами загального позовного провадження).

При вирішенні питання про розгляд справи в порядку спрощеного або загального позовного провадження суд враховує критерії, визначені в частині третій статті 274 ЦПК України, а саме: ціну позову; значення справи для сторін; обраний позивачем спосіб захисту; категорію та складність справи; обсяг та характер доказів у справі, в тому числі чи потрібно у справі призначити експертизу, викликати свідків тощо; кількість сторін та інших учасників справи; чи становить розгляд справи значний суспільний інтерес; думку сторін щодо необхідності розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження.

За встановленими судами обставинами справи та визначеними правовідносинами, які випливають з кредитних договорів, правове регулювання та застосування норм матеріального права не представляє складності.

Суди ухвалювали рішення відповідно до усталеної судової практики, а доводи касаційної скарги зводяться до переоцінки наявних у справі доказів, що не входить до компетенції суду касаційної інстанції (частина перша статті 400 ЦПК України).

Таким чином, за встановленими фактичними обставинами, справи та правовідносинами; правовим регулювання спору, справа не представляє значної складності, не належить до виключень із категорії, передбачених пунктом 2 частини шостої статті 19 ЦПК України, а тому як така, що не представляє значної складності, є малозначною.

Крім того, відповідно до частини першої статі 411 ЦПК України судові рішення підлягають обов'язковому скасуванню з направленням справи на новий розгляд, якщо: справу розглянуто і вирішено неповноважним складом суду; в ухваленні судового рішення брав участь суддя, якому було заявлено відвід, і судом касаційної інстанції визнано підстави про відвід обґрунтованими; судове рішення не підписано будь-яким із суддів або підписано не тими суддями, що зазначені в судовому рішенні; судове рішення ухвалено суддями, які не входили до складу колегії, що розглянула справу; справу розглянуто за відсутності будь-кого з учасників справи, належним чином не повідомлених про дату, час і місце судового засідання, якщо такий учасник справи обґрунтовує свою касаційну скаргу такою підставою; судове рішення ухвалено судом з порушенням правил інстанційної або територіальної юрисдикції; суд розглянув в порядку спрощеного позовного провадження справу, яка підлягала розгляду за правилами загального позовного провадження;

У цій справі обставин, передбачених частиною четвертою статті 274, пунктом 2 частини третьої статті 389 та частиною першою статі 411 ЦПК України, за наявності яких судові рішення в малозначних справах підлягають касаційному оскарженню або обставин, за яких судове рішення підлягає обов'язковому скасуванню не встановлено.

З огляду на викладене та відповідно до пункту 2 частини третьої статті 389, пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України у відкритті касаційного провадження в даній справі слід відмовити.

Керуючись пунктом 2 частини третьої статті 389, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі судді Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

УХВАЛИВ :

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою акціонерного товариства «Родовід банк» на рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 20 вересня 2018 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 05 грудня 2018 року відмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя В. М. Сімоненко