ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 січня 2019 року м. Чернівці

справа № 713/1840/14-ц

Чернівецький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Половінкіна Н. Ю.

суддів Кулянди М.І., Одинака О.О.

секретаря Собчук І.Ю.

учасники справи

позивач товариство з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи»

відповідач ОСОБА_1, ОСОБА_2

за апеляційною скаргою товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи», апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Вижницького районного суду Чернівецької області від 18 жовтня 2018 року, головуючий у першій інстанції Пилип»юк І.В.,

встановила:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» у вересні 2014 року звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів.

Товариство з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» зазначало, що акціонерним комерційним банком «ТАС-Комерцбанк», правонаступником якого є публічне акціонерне товариство «Сведбанк», та ОСОБА_1 вчинено договір кредиту від 13 червня 2006 року №002/0606/12-053, за яким акціонерним комерційним банком «ТАС-Комерцбанк», правонаступником якого є публічне акціонерне товариство «Сведбанк», надано ОСОБА_1 кредит в сумі 45000 доларів США.

Правочин забезпечений договором між публічним акціонерним товариством «Сведбанк», та ОСОБА_2 поруки від 3 лютого 2009 року №002/0606/12-053-Р-1.

Справа №713/1840/14-ц Головуючий в суді 1 інстанції Пилип»юк І.В.

Провадження 22-ц/794/62/2018 Доповідач Половінкіна Н.Ю.

Вказувало, що публічним акціонерним товариством «Сведбанк», яке є правонаступником акціонерного комерційного банку «ТАС-Комерцбанк»,

та товариством з обмеженою відповідальністю «Факторинговая компанія «Глобал Фінанс» укладено договір факторингу 28 листопада 2012 року №15.

Після чого товариством з обмеженою відповідальністю «Факторинговая компанія «Глобал Фінанс» та товариством з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» вчинено договір факторингу 28 листопада 2012 року.

Посилаючись на заміну кредитора та невиконання ОСОБА_1 зобов»язання за договором між акціонерним комерційним банком «ТАС-Комерцбанк», правонаступником якого є публічне акціонерне товариство «Сведбанк», та ОСОБА_1 кредиту від 13 червня 2006 року №002/0606/12-053, товариство з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» просило стягнути з ОСОБА_1, ОСОБА_2 кредит в сумі 539927 грн. 95 коп., відсотки в сумі 298876 грн. 46 коп., пеню в сумі 116387 грн. 13 коп. солідарно.

Заочним рішенням Вижницького районного суду Чернівецької області від 1 грудня 2014 року позов задоволено, стягнуто з ОСОБА_1, ОСОБА_2 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» грошові кошти в сумі 955191 грн. 54 коп. солідарно.

Ухвалою Вижницького районного суду Чернівецької області від 26 червня 2018 року заочне рішення Вижницького районного суду Чернівецької області від 1 грудня 2014 року скасовано.

Закрито провадження у справі в частині позовних вимог товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення за договором між акціонерним комерційним банком «ТАС-Комерцбанк», правонаступником якого є публічне акціонерне товариство «Сведбанк», та ОСОБА_1 кредиту від 13 червня 2006 року №002/0606/12-053 кредиту в сумі 539927 грн. 95 коп. та відсотків в сумі 298876 грн. 46 коп. ухвалою Вижницького районного суду Чернівецької області від 18 жовтня 2018 року.

Рішенням Вижницького районного суду Чернівецької області від 18 жовтня 2018 року позов задоволено, постановлено стягнути з ОСОБА_1, ОСОБА_2 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» за договором між акціонерним комерційним банком «ТАС-Комерцбанк», правонаступником якого є публічне акціонерне товариство «Сведбанк», та ОСОБА_1 кредиту від 13 червня 2006 року №002/0606/12-053 відсотки в сумі 237732 грн. 40 коп., що еквівалентно 20336 доларів США 39 центів, та пеню в сумі 116387 грн. 13 коп., що еквівалентно 9952 доларам США 88 центам, солідарно.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Товариство з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» в апеляційній скарзі просить рішення Вижницького районного суду Чернівецької області від 18 жовтня 2018 року скасувати та направити справу до Вижницького районного суду Чернівецької області для вирішення питання про скасування заочного рішення Вижницького районного суду Чернівецької області від 1 грудня 2014 року.

Зазначає про неповне з»ясування обставин, що мають значення для справи, отримання ОСОБА_1 та ОСОБА_2 повідомлення про розгляд справи по АДРЕСА_1 м.Вашківці Вижницького району Чернівецької області на час ухвалення заочного рішення Вижницького районного суду Чернівецької області від 8 грудня 2011 року за позовом публічного акціонерного товариства «Сведбанк» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів, відсутність у ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перешкод у отриманні поштової кореспонденції, яка направлялась на АДРЕСА_1 м.Вашківці Вижницького району Чернівецької області, ознайомлення ОСОБА_2 з судовим рішенням з часу отримання ОСОБА_1 7 травня 2018 року копії заочного рішення Вижницького районного суду Чернівецької області від 1 грудня 2014 року, що призвело до неправильного висновку суду першої інстанції про наявність підстав для поновлення ОСОБА_2 строку на подачу заяви про перегляд заочного рішення та постановлення ухвали Вижницького районного суду Чернівецької області від 26 червня 2018 року про скасування заочного рішення Вижницького районного суду Чернівецької області від 1 грудня 2014 року.

ОСОБА_1 в апеляційній скарзі просить рішення Вижницького районного суду Чернівецької області від 18 жовтня 2018 року скасувати та постановити нове судове рішення, яким у позові товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» відмовити.

Посилається на порушення норм матеріального права, не застосування правового висновку, викладеного у постанові Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12, провадження № 14-10цс18, припинення права кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти після направлення 4 травня 2011 року публічним акціонерним товариством «Сведбанк» вимоги ОСОБА_1 про дострокове стягнення грошових коштів за договором між акціонерним комерційним банком «ТАС-Комерцбанк», правонаступником якого є публічне акціонерне товариство «Сведбанк», та ОСОБА_1 кредиту від 13 червня 2006 року №002/0606/12-053, відсутність підстав для стягнення нарахованої на проценти неустойки.

У відзиві на апеляційну скаргу товариство з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» просить апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Колегія суддів вважає, що апеляційна скарга товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» підлягає залишенню без задоволенню, а апеляційна скарга ОСОБА_1 задоволенню з наступних підстав.

Задовольняючи позовні вимоги товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів, суд першої інстанції керувався положеннями ч.1 ст.526, ч.1,2 ст.553, ч.1 ст.554, ч.1 ст.1049, ч.1 ст.1054 ЦК України та вважав, що з боржника ОСОБА_1 та поручителя ОСОБА_2 підлягають стягненню на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» відсотки в сумі 237732 грн. 40 коп., що еквівалентно 20336 доларів США 39 центів, та пеня в сумі 116387 грн. 13 коп., що еквівалентно 9952 доларам США 88 центам, солідарно.

На обґрунтування таких висновків суд першої інстанції послався на невиконання зобов»язання за договором між акціонерним комерційним банком «ТАС-Комерцбанк», правонаступником якого є публічне акціонерне товариство «Сведбанк», та ОСОБА_1 кредиту від 13 червня 2006 року №002/0606/12-053, заміну кредитора на товариство з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи».

Водночас суд першої інстанції зазначив, що наявність заочного рішення Вижницького районного суду Чернівецької області від 8 грудня 2011 року про стягнення з ОСОБА_1, ОСОБА_2 на користь публічного акціонерного товариства «Сведбанк» за договором між акціонерним комерційним банком «ТАС-Комерцбанк», правонаступником якого є публічне акціонерне товариство «Сведбанк», та ОСОБА_1 кредиту від 13 червня 2006 року №002/0606/12-053 грошових коштів в сумі 51394 доларів США 22 центів, що еквівалентно 410634 грн.67 коп., та 24184 грн. 23 коп., яке не виконано, не припиняє правовідносини сторін кредитного договору, не звільняє боржника та поручителя від відповідальності за невиконання грошового зобов»язання та не позбавляє товариство з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» права на отримання процентів та штрафних санкцій.

Відповідно до частин 1, 2, 5 ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Рішення Вижницького районного суду Чернівецької області від 18 жовтня 2018 року наведеним вимогам не відповідає.

Відповідно до правила, встановленого ч.1 ст.367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно із ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Як роз»яснив Пленум Верховного Суду у п.3 постанови від 18 грудня 2009 року №14 «Про судове рішення у цивільній справі», відповідно до положень статей 10 і 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених позивачем вимог та зазначених і доведених ним обставин. Відповідно до ст.19 Конституції України, ст.1 ЦПК та з урахуванням положення ч.4 ст.10 ЦПК вийти за межі заявлених вимог (вирішити незаявлену вимогу, задовольнити вимогу позивача у більшому розмірі, ніж було заявлено) суд має право лише у випадках, прямо передбачених законом.

Предметом позову товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи», тобто матеріально-правовою вимогою, стосовно якої останній просив ухвалити судове рішення, є стягнення з ОСОБА_1, ОСОБА_2 за договором між акціонерним комерційним банком «ТАС-Комерцбанк», правонаступником якого є публічне акціонерне товариство «Сведбанк», та ОСОБА_1 вчинено договір кредиту від 13 червня 2006 року №002/0606/12-053 кредит в сумі 539927 грн. 95 коп., відсотки в сумі 298876 грн. 46 коп., пеню в сумі 116387 грн. 13 коп. солідарно.

Обставинами, якими товариство з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» обгрунтовувало позовні вимоги, зазначалося невиконання ОСОБА_1 зобов»язання з сплати кредиту в сумі 46172 доларів США 10 центів, що еквівалентно 539927 грн. 95 коп., відсотків в сумі 25558 доларів США 51 центів, що еквівалентно 298876 грн. 46 коп., пені за останні 12 місяців в сумі 9952 долари США 88 центів, що еквівалентно 116387 грн. 13 коп.

Ухвалою Вижницького районного суду Чернівецької області від 18 жовтня 2018 року закрито провадження у справі в частині позовних вимог товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення за договором між акціонерним комерційним банком «ТАС-Комерцбанк», правонаступником якого є публічне акціонерне товариство «Сведбанк», та ОСОБА_1 кредиту від 13 червня 2006 року №002/0606/12-053 кредиту в сумі 539927 грн. 95 коп. та відсотків в сумі 298876 грн. 46 коп.

На підставі ч.2 ст. 256 ЦПК України у разі закриття провадження у справі повторне звернення до суду з приводу спору між тим самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається.

У такому разі судом першої інстанції вирішено позовні вимоги товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення за договором між акціонерним комерційним банком «ТАС-Комерцбанк», правонаступником якого є публічне акціонерне товариство «Сведбанк», та ОСОБА_1 кредиту від 13 червня 2006 року №002/0606/12-053 відсотків в сумі 298876 грн. 46 коп. на порушення норм процесуального права.

Згідно із п.4 ч.1 ст.376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Тому рішення Вижницького районного суду Чернівецької області від 18 жовтня 2018 року в частині стягнення з ОСОБА_1, ОСОБА_2 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» відсотків в сумі 237732 грн. 40 коп., що еквівалентно 20336 доларів США 39 центів, солідарно підлягає скасуванню з підстав, передбачених п.4 ч.1 ст.376 ЦПК України.

Постановою Чернівецького апеляційного суду від 8 січня 2019 року змінено ухвалу Вижницького районного суду Чернівецької області від 18 жовтня 2018 року у частині закриття провадження у справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення за договором між акціонерним комерційним банком «ТАС-Комерцбанк», правонаступником якого є публічне акціонерне товариство «Сведбанк», та ОСОБА_1 кредиту від 13 червня 2006 року №002/0606/12-053 відсотків з суми 298876 грн. 46 коп. на суму 61078 грн. 96 коп.

Встановлено, що між акціонерним комерційним банком «ТАС-Комерцбанк», правонаступником якого є публічне акціонерне товариство «Сведбанк», та ОСОБА_1 вчинено договір кредиту від 13 червня 2006 року №002/0606/12-053, який забезпечений договором між публічним акціонерним товариством «Сведбанк», та ОСОБА_2 поруки від 3 лютого 2009 року №002/0606/12-053-Р-1.

Також публічним акціонерним товариством «Сведбанк», яке є правонаступником акціонерного комерційного банку «ТАС-Комерцбанк», та ОСОБА_1 укладено договір про внесення змін та доповнень до договору між акціонерним комерційним банком «ТАС-Комерцбанк», правонаступником якого є публічне акціонерне товариство «Сведбанк», та ОСОБА_1 кредиту №002/0606/12-053 від 3 лютого 2009 року №1, договір про внесення змін та доповнень від 9 червня 2009 року №2, договір про внесення змін та доповнень від 9 червня 2009 року №3, додатковий договір від 30 червня 2010 року №4, договір про внесення змін та доповнень від 9 грудня 2010 року №5.

Публічним акціонерним товариством «Сведбанк», яке є правонаступником акціонерного комерційного банку «ТАС-Комерцбанк»,

та товариством з обмеженою відповідальністю «Факторинговая компанія «Глобал Фінанс» укладено договір факторингу 28 листопада 2012 року №15.

Після чого товариством з обмеженою відповідальністю «Факторинговая компанія «Глобал Фінанс» та товариством з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» вчинено договір факторингу 28 листопада 2012 року.

Відповідно до п.2.1 цієї угоди товариством з обмеженою відповідальністю «Факторинговая компанія «Глобал Фінанс» відступає товариством з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» свої права вимоги за кредитними договорами, укладеними з боржниками, зазначеними у реєстрі заборгованості боржників та у переліку кредитних договорів та договорів забезпечення, право на вимогу якої належить товариству з обмеженою відповідальністю «Факторинговая компанія «Глобал Фінанс».

Згідно із п.1 ч.2 ст.11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов»язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.512 ЦК України кредитор у зобов»язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Заміна кредитора у зобов»язанні - це така правова конструкція, що передбачає перехід від первісного кредитора до нового прав та обов»язків у зобов»язанні.

За змістом п.1 ч.1 ст.512 ЦК України відступлення права вимоги ототожнюється з заміною кредитора, що здійснюється у зв»язку з переданням ним своїх прав іншій особі на підставі правочину, що спрямований на здійснення такої заміни.

Згідно з вимогами чинного законодавства заміна кредитора у зобов»язанні через волевиявлення сторін (відступлення права вимоги) є частковим правонаступництвом (сингулярним правонаступництвом), оскільки не передбачає переходу всієї сукупності прав та обов»язків до правонаступника (універсальне правонаступництво).

За договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов'язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату, а клієнт відступає або зобов'язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов'язання клієнта перед фактором ( частина перша статті 1077 ЦК України).

За таких обставин товариством з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» набуто прав кредитора за договором між акціонерним комерційним банком «ТАС-Комерцбанк», правонаступником якого є публічне акціонерне товариство «Сведбанк», та ОСОБА_1 кредиту від 13 червня 2006 року №002/0606/12-053 та договором між публічним акціонерним товариством «Сведбанк», та ОСОБА_2 поруки від 3 лютого 2009 року №002/0606/12-053-Р-1.

Відповідно до частини другої статті 1054 ЦК України до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 («Позика») глави 71 («Позика. Кредит. Банківський вклад»), якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

За змістом ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов»язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов»язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до частини першої статті 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником.

На підставі ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За частиною першою статті 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

За змістом частиною першою статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (стаття 611 ЦК України).

Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання) (стаття 610 ЦК України).

Одним із видів порушення зобов'язання є прострочення - невиконання зобов'язання в обумовлений сторонами строк.

Відповідно до ч.2 ст.1050 ЦК України якщо договором встановлений обов»язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів.

Судом першої інстанції встановлено невиконання ОСОБА_1 умов договору між акціонерним комерційним банком «ТАС-Комерцбанк», правонаступником якого є публічне акціонерне товариство «Сведбанк», та ОСОБА_1 кредиту від 13 червня 2006 року №002/0606/12-053.

Зі змісту заочного рішення Вижницького районного суду Чернівецької області від 8 грудня 2011 року за позовом публічного акціонерного товариства «Сведбанк» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів вбачається задоволення позову публічного акціонерного товариства «Сведбанк» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення за договором між акціонерним комерційним банком «ТАС-Комерцбанк», правонаступником якого є публічне акціонерне товариство «Сведбанк», та ОСОБА_1 кредиту від 13 червня 2006 року №002/0606/12-053 кредиту в сумі 46172 доларів США 10 центів, процентів за період 13 червня 2006 року по 12 жовтня 2011 року в сумі 5222 долари США 12 центів, пені в сумі 24184 грн. 23 коп.

Заочним рішенням Вижницького районного суду Чернівецької області від 8 грудня 2011 року встановлено направлення 4 травня 2011 року публічним акціонерним товариством «Сведбанк» вимоги ОСОБА_1 про дострокове стягнення грошових коштів за договором між акціонерним комерційним банком «ТАС-Комерцбанк», правонаступником якого є публічне акціонерне товариство «Сведбанк», та ОСОБА_1 кредиту від 13 червня 2006 року №002/0606/12-053.

Такими діями кредитор публічне акціонерне товариство «Сведбанк», яке є правонаступником акціонерного комерційного банку «ТАС-Комерцбанк», на власний розсуд змінило умови основного зобов'язання щодо строку дії договору, періодичності платежів, порядку сплати процентів за користування кредитом.

Отже, припис абзацу 2 частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування.

В оцінці застосування наведених норм права Велика Палата Верховного Суду зробила висновок, викладений у постанові від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12 (провадження № 14-10цс18), згідно з яким право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред'явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов'язання.

У відповідності до правового висновку, викладеного у постанові Великої Палати Верховного суду від 4 липня 2018 року у справі №310/11534/13-ц (провадження 14-154цс18), наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора щодо всієї суми заборгованості, яке боржник не виконав, не є підставою для нарахування процентів та пені за кредитним договором, а кредитор в цьому випадку має право на отримання гарантій належного виконання зобов»язання відповідно до частини другої статті 625 ЦК України, а не у вигляді стягнення процентів та пені.

Правові наслідки порушення зобов»язання, забезпеченого порукою, передбачені ст.554 ЦК України.

Згідно зі частинами 1 та 2 ст.554 ЦК України у разі порушення боржником зобов»язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.

Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Тобто порука є додатковим (акцесорний) способом забезпечення виконання зобов'язань, а тому такі правочини щодо встановлення забезпечення матимуть юридичне значення тільки тоді, коли мають юридичну силу основні зобов'язання.

У статті 559 ЦК України передбачені спеціальні підстави та умови припинення поруки.

Відповідно до частини першої статті 559 ЦК України порука припиняється, зокрема, у разі зміни зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності.

Згідно із частиною четвертою статті 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов'язання не встановлений або встановлений моментом пред'явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред'явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки.

Велика Палата Верховного Суду відступила від правових висновків, викладених у постанові Верховного Суду України від 06 липня 2016 року (справа № 6-1199цс16) про презумпцію чинності поруки та неможливість її припинення на підставі частини четвертої статті 559 ЦК України з огляду на наявність рішення суду про стягнення кредитної заборгованості, оскільки таке рішення саме по собі свідчить про закінчення строку дії договору. А тому на правовідносини, які виникають після ухвалення рішення про стягнення заборгованості, порука не поширюється, якщо інше не встановлене договором поруки.

Таким чином суд першої інстанції дійшов висновку про стягнення з ОСОБА_1, ОСОБА_2 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» пені в сумі 116387 грн. 13 коп., що еквівалентно 9952 доларам США 88 центам, солідарно на порушення норм матеріального права.

Згідно із п.4 ч.1 ст.376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

У такому разі рішення Вижницького районного суду Чернівецької області від 18 жовтня 2018 року в частині стягнення з ОСОБА_1, ОСОБА_2 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» пені в сумі 116387 грн. 13 коп., що еквівалентно 9952 доларам США 88 центам, солідарно підлягає скасуванню з підстав, передбачених п.4 ч.1 ст.376 ЦПК України.

З огляду на наведене підстав для стягнення з ОСОБА_1, ОСОБА_2 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» відсотків та пені немає.

Не заслуговують на увагу посилання товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» в апеляційній скарзі на відсутність підстав для поновлення ОСОБА_2 строку на подачу заяви про перегляд заочного рішення та постановлення ухвали Вижницького районного суду Чернівецької області від 26 червня 2018 року про скасування заочного рішення Вижницького районного суду Чернівецької області від 1 грудня 2014 року.

В матеріалах справи відсутні відомості щодо належного повідомлення ОСОБА_1, ОСОБА_2 про розгляд справи, за яким ухвалено заочне рішення Вижницького районного суду Чернівецької області від 1 грудня 2014 року.

Направлення ОСОБА_1 та ОСОБА_2 поштової кореспонденції, на АДРЕСА_1 м.Вашківці Вижницького району Чернівецької області не відповідає встановленому порядку вручення судової повістки, тому не може слугувати підтвердженням повідомлення про розгляд справи судом.

Отримання ОСОБА_1 та ОСОБА_2 повідомлення про розгляд справи по АДРЕСА_1 м.Вашківці Вижницького району Чернівецької області на час ухвалення заочного рішення Вижницького районного суду Чернівецької області від 8 грудня 2011 року за позовом публічного акціонерного товариства «Сведбанк» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів, відсутність у ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перешкод у отриманні поштової кореспонденції, яка направлялась на АДРЕСА_1 м.Вашківці Вижницького району Чернівецької області, не свідчить про відмову ОСОБА_1, ОСОБА_2 від одержання повістки чи про незнаходження за адресою, повідомленою суду.

Згідно частин 1 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до абз.1, 5, 6 п.35 постанова Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних від 17 жовтня 2014 року №10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд має враховувати положення статті 88 ЦПК та керуватися тим, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві - пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

На підставі ч.13 ст.141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

У позові товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення відсотків та пені відмовлено.

ОСОБА_1 сплачено судовий збір при поданні апеляційної скарги в сумі 5083 грн. 07 за квитанцією публічного акціонерного товариства «Ошадбанк» №134 від 27 листопада 2018 року.

Отже, підлягає стягненню з товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» на користь ОСОБА_1 судові витрати в сумі 5311 грн. 81 коп.

Керуючись п.2 ч.1 ст.374, п.4 ч.1 ст.376 ЦПК України, колегія суддів

постановила:

Апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Вижницького районного суду Чернівецької області від 18 жовтня 2018 року скасувати.

У позові товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення відсотків та пені відмовити.

Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» на користь ОСОБА_1 судові витрати в сумі 5311 грн. 81 коп.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, але може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Головуючий - підпис (Половінкіна Н.Ю.)

Судді - підписи (Кулянда М.І., Одинак О.О.)

З оригіналом згідно: