Справа № 697/1171/18
Провадження № 2/697/30/2019
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 січня 2019 року

Канівський міськрайонний суд Черкаської області

в складі: головуючого судді Русакова Г.С.

з участю секретаря судового засідання Десятник О.А.

позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

представника відповідача Дудника В.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Каневі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Територіальної громади с. Ліпляве в особі Ліплявської сільської ради ОТГ Черкаської області про встановлення факту родинних відносин та про визнання права власності на земельну частку(пай) ,

ВСТАНОВИВ:

Позивачка звернулася до суду з позовом Територіальної громади с. Ліпляве в особі Ліплявської сільської ради ОТГ Черкаської області про встановлення факту родинних відносин та про визнання права власності на земельну частку(пай) посилаючись на те, що ОСОБА_4 (її батько) та ОСОБА_5 являються рідним братом та сестрою. ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 померла. Після її смерті відкрилася спадщина, яка складається з житлового будинку з надвірними спорудами в с. Ліпляве Канівського району. У 2017 році вона довідалась про те, що померлій також належало право власності на земельну частку (пай) для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 3,56 в умовних кадастрових гектарах, що знаходиться в межах Ліплявської сільської ради Канівського району Черкаської області. ОСОБА_4 помер у 1950 році. Відповідно до заповіту від 01.02.1990 року позивач та її двоюрідний брат ОСОБА_7 після смерті їх тітки ОСОБА_5 успадкували по 1/2 частині житлового будинку з надвірними спорудами, що знаходиться в с. Ліпляве Канівського району Черкаської області. Про наявність земельної ділянки вона дізналася ознайомившись із матеріалами цивільної справи, що розглядалася Канівським міськрайонним судом Черкаської області. Рішенням Апеляційного суду Черкаської області від 05.07.2017 року № 22-ц/793/1455/17 сину спадкоємця за заповітом ОСОБА_7 ОСОБА_8 відмовлено в задоволенні позову до територіальної громади села Ліпляве в особі Ліплявської сільської ради Канівського району, ОСОБА_9 про визнання права власності на спадкове майно - право власності на земельну частку (пай) для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 3,56 в умовних кадастрових гектарах, що знаходиться в межах Ліплявської сільської ради Канівського району Черкаської області. Позивач вважає, що має право на вказане майно як спадкоємець першої черги за правом представлення. А тому звернулась до нотаріальної контори за отриманням свідоцтва про право на спадщину, але в неї виникли труднощі у доведенні родинних зв'язків померлого батька з рідною сестрою та оригінал вище згаданого сертифікату на право на земельну частку(пай) було втрачено. При вказаних обставинах вона не може отримати свідоцтво про право на спадщину в нотаріальній конторі, у зв'язку з чим просила встановити факт родинних відносин та визнати за нею право на вищевказану земельну частку (пай) в порядку спадкування за законом.

В судовому засіданні позивачка заявлені вимоги підтримала і в своїх поясненнях підтвердила обставини викладені в позовній заяві.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила суд їх задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні не заперечував щодо задоволення позову, оскільки дійсно згідно наданої довідки виконкомом Ліплявської сільської ради ОТГ Черкаської області, земельна частка (пай), ОСОБА_5 знаходиться за межами населеного пункту в адміністративних межах Ліплявської сільської ради ОТГ.

Свідки ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12 кожен окремо, підтвердили, що ОСОБА_5 та ОСОБА_4 дійсно були рідними братом та сестрою. Вони знали їх особисто, обоє вже давно померли. ОСОБА_5 позивача признавала як свою рідну племінницю, і вона до самої смерті з нею родичалась.

Дослідивши пояснення учасників справи, свідків, обставини справи, представлені докази та давши їм оцінку, суд вважає, що позовна заява підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_5 та ОСОБА_4 ( батько позивачки) є рідними братом та сестрою.

В судовому засіданні з достовірністю встановлено, та ніким не оспорюється, що позивач є племінницею померлої ОСОБА_5, так як це підтверджується зібраними по справі письмовими доказами (а.с.8,57-59) та показами свідків.

Батько позивачки ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.9).

ІНФОРМАЦІЯ_1 померла тітка позивачки ОСОБА_5 (а.с.8)

Згідно заповіту, посвідченого секретарем виконкому с. Ліпляве Канівського р-н від 01.02.1990 року, спадкоємцями майна ОСОБА_5, яке складається з жилого будинку з надвірними спорудами, що знаходиться в с. Ліпляве Канівського району Черкаської області в рівних частках, по 1/2 частині кожному є ОСОБА_13 та ОСОБА_1, які спадщину прийняли та отримали свідоцтва про право на спадщину .

Відповідно до відповіді наданої Канівською державною нотаріальною конторою № 2147/02-14 від 13.07.2018 встановлено, що після смерті ОСОБА_5, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1, спадщину за законом та заповітом прийняли ОСОБА_7 та ОСОБА_1 (а.с.43-49).

ОСОБА_7 помер ІНФОРМАЦІЯ_3.

Крім житлового будинку в с. Ліпляве померлій належало право власності на земельну частку (пай) для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 3,56 в умовних кадастрових гектарах, що знаходиться в межах Ліплявської сільської ради Канівського району Черкаської області, що підтверджується копією сертифікату на земельну частку (пай) серії НОМЕР_1 (а.с.12-13).

З довідки Управління Держгеокадастру у Канівському районі № 31-23-0.191-44/178-17 від 22.02.2017 року вбачається, що вартість земельної частки (паю) в КСП ім. Гайдара по Ліплявській сільській раді становить 132098,15 грн. та державний акт на право власності на земельну ділянку в замін сертифікату на земельну частку (пай) серія НОМЕР_1 на ім'я ОСОБА_5 не видавався (а.с.15).

Після того, як позивач дізналася про наявність даного спадкового майна, вона звернулась до державної нотаріальної контори з заявою про отримання свідоцтва про право на спадщину, їй було відмовлено в зв'язку з відсутністю документів, які підтверджують родинні відносини між її батьком та померлою.

Згідно п.1 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» відносини спадкування регулюються правилами ЦК України, якщо спадщина відкрилася не раніше 01 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини та прийняття її до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема відповідні правила Цивільного кодексу УРСР, у тому числі щодо прийняття спадщини.

Відповідно до ст. 529 ЦК УРСР (редакція 1963 року) при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті.

Онуки і правнуки спадкодавця є спадкоємцями за законом, якщо на час відкриття спадщини немає в живих того з їх батьків, хто був би спадкоємцем; вони успадковують порівну в тій частці, яка належала б при спадкоємстві за законом їх померлому родителю.

Згідно ст. 530 ЦК УРСР (редакція 1963 року) при відсутності спадкоємців першої черги або при неприйнятті ними спадщини, а також в разі, коли всі спадкоємці першої черги не закликаються до спадкування, успадковують у рівних частках: брати і сестри померлого, а також дід та бабка померлого як з боку батька, так і з боку матері (друга черга).

З копії сертифікату на земельну частку (пай) серії НОМЕР_1 вбачається, що ОСОБА_5 належало право на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності с/г підприємства ім. Гайдара розміром 3,56 в умовних кадастрових гектарах. Дана земельна ділянка не входила до спадкової маси за заповітом та не була ніким успадкованою.

Відповідно до ст. 537 Цивільного Кодексу УРСР (в редакції 1963 року) частина майна, що залишилась незаповіданою, розподіляється між спадкоємцями за законом, закликаними до спадкоємства в порядку статей 529-533 цього Кодексу. До числа цих спадкоємців входять і ті спадкоємці за законом, яким інша частина майна була залишена за заповітом, якщо в заповіті не передбачено інше.

Отже ОСОБА_1 являється спадкоємцем як за заповітом так і за законом за правом представлення, так як успадкувала право на спадщину після смерті свого батька, рідного брата померлої.

Відповідно до ч.2 ст.548 ЦК Української РСР, положення якого діяли на час відкриття спадщини, прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини.

З урахуванням викладеного у суду немає підстав ставити під сумнів достовірність і правдивість фактів, повідомлених свідками. Їх показання обєктивно підтверджуються і не суперечать іншим вищезазначеним у справі доказам.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення фактів родинних відносин між фізичними особами.

Відповідно до ч. 2 ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Установлення фактів родинних відносин зі спадкодавцем на час відкриття спадщини має для позивача юридичне значення, адже дозволить йому реалізувати свої спадкові права після смерті рідної тітки. Установити вищевказані факти іншим способом неможливо, тому позовні вимоги про встановлення факту родинних відносин підлягають задоволенню.

У судовому засіданні встановлено, що оригінал сертифіката на право на земельну частку (пай) загублений, що підтверджується матеріалами архівної справи Канівського міськрайонного суду Черкаської області № 697/598/17, з яких встановлено що в газеті «Час пік» № 8 від 22.02.2017 року, було розміщено оголошення про те, що сертифікат на право на земельну частку (пай) серія НОМЕР_1 виданий на підставі рішення Канівської РДА № 188 від 19.06.1996 року на ім'я ОСОБА_5 втрачений .

Відповідно до статті 41 Конституції України та п. 2 ч. 1 ст. 3, ст. 321 ЦК України ніхто не може бути позбавлений права власності чи обмежений у його здійсненні, крім випадків, встановлених Конституцією та законом.

Згідно з ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно з ч. 2 ст. 318 ЦК України усі субєкти права власності є рівними перед законом.

Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Відповідно до п. 2 Указу Президента України «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» №720 від 8 серпня 1995 року право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акту на право колективної власності на землю. У разі смерті члена колективного сільськогосподарського підприємства, що набув права на земельну частку (пай) з дня видачі КСП державного акта на право колективної власності на землю, успадкування права на земельний пай здійснюється за загальними правилами спадкування.

Таким чином з огляду на зміст зазначених норм матеріального права та їх аналізу, враховуючи, що позивачка прийняла спадщину, але не може скористатись в повному обсязі своїм правом на спадкове майно шляхом нотаріального оформлення спадщини, суд приходить до висновку про обґрунтованість її вимог, а тому позов підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст.2,3,5,7,10,12,13,23,247,258,259,265,268,293,315,354ЦПК, ст.ст.529,548,549 ЦК Української РСР, суд -

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до Територіальної громади с. Ліпляве в особі Ліплявської сільської ради ОТГ Черкаської області про встановлення факту родинних відносин та про визнання права власності на земельну частку(пай) задовольнити повністю.

Встановити факт родинних відносин про те, що ОСОБА_4, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 є рідним братом ОСОБА_5, яка померла, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Визнати за ОСОБА_1, у порядку спадкування за законом за правом представлення право власності на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності колективного сільськогосподарського підприємства ім. Гайдара розміром 3,56 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі ( на місцевості), що знаходиться : Ліплявська сільська рада об'єднаної територіальної громади, Канівського району Черкаської області, яка згідно Сертифіката НОМЕР_2 від 22.11.1996 року серія НОМЕР_1 належала померлій ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Черкаської області через Канівський міськрайонний суд Черкаської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення складено 25.01.2019 року

Головучий підпис Г.С. Русаков

з оригіналом згідно: оригінал зберігається в матеріалах справи № 697/1171/18

Головуючий Г . С . Русаков