УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа №348/981/18

25 березня 2019 року м. Надвірна

Надвірнянський районний суд Івано-Франківської області

в складі головуючого-судді: Міськевич О.Я.

секретаря судового засідання: Нагорняк Г.М.

розглянувши заяву відповідача ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1, Пнівської сільської ради Надвірнянського району Івано-Франківської області про визнання незаконними рішень виконавчого комітету Пнівської сільської ради Надвірнянського району Івано-Франківської області та визнання недійсним державного акту на право приватної власності на землю,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_1, Пнівської сільської ради Надвірнянського району Івано-Франківської області про визнання незаконними рішень виконавчого комітету Пнівської сільської ради Надвірнянського району Івано-Франківської області та визнання недійсним державного акту на право приватної власності на землю.

22.03.2019 р. від відповідача ОСОБА_1 через канцелярію суду поступила заява про забезпечення позову, в якій просить накласти арешт на земельну ділянку, яка належить позивачу ОСОБА_2 на праві приватної власності.

Заява мотивована тим, що Надвірнянським районним судом Івано-Франківської області розглядається цивільна справа № 348/981/18 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання незаконними рішення виконкому Пнівської сільської ради.

Також в провадженні Надвірнянського районного суду знаходиться цивільна справа № 348/2428/17 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину за законом. Ухвалою суду від 17.07.2018 року провадження по даній справі зупинено до вирішення судом цивільної справи № 348/981/18 за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про визнання незаконними рішення виконкому Пнівської сільської ради.

Як в справі № 348/2428/17, так і в справі № 348/981/18, між сторонами існує спір щодо частини земельної ділянки, яка розташована в с. Пнів, уч. Фальчі, Надвірнянського району, кадастровий номер: :04:003:0173, загальна площа якої становить 0,5877 га, цільове призначення для ведення особистого селянського господарства, та належить ОСОБА_2 на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 20.09.2016 року, виданого державним нотаріусом ОСОБА_4, оскільки, в її частину ввійшла земельна ділянка площею 0,1398 га, яка на підставі державного акту № 004300 від 27 лютого 2003 року належить на праві приватної власності ОСОБА_1.

На сьогоднішній день правовстановлюючі документи на спірну земельну ділянку знаходяться в ОСОБА_2, інформацію про земельну ділянку внесено до Публічної кадастрової карти України, що дає йому можливість в будь-який час відчужити вказане майно, а оскільки є всі підстави для визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину за законом від 20.09.2016 року, виданого державним нотаріусом ОСОБА_4 ОСОБА_2 на земельну ділянку, розташовану в с. Пнів, уч. Фальчі, Надвірнянського району, та державного акту на право приватної власності на землю, в звязку з чим в неї виникають побоювання про те, що ОСОБА_2 може розпорядитись даним майном та відчужити його на користь третіх осіб з метою ухилення від виконання рішення суду в цивільній справі № 348/2428/17, що в свою чергу ускладнить або навіть зробить неможливим виконання цього рішення.

Суд, дослідивши заяву про забезпечення позову, перевіривши матеріали справи вважає, що заява про забезпечення позову підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до предявлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

За заявою сторони у справі, яка передана на розгляд міжнародного комерційного арбітражу, третейського суду, суд може вжити заходів забезпечення позову у порядку та з підстав, встановлених цим Кодексом.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 150 ЦПК України позов забезпечується: накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Відповідно до положень ст. 149 ЦПК України суд може забезпечити позов на підставі відповідної заяви, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно розяснень Пленуму Верховного Суду України, викладених у п. 4 постанови № 9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; зясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у звязку із застосуванням відповідних заходів.

В заяві зазначено, що ОСОБА_2, який є власником майна, що є предметом позову, має можливість відчужити земельну ділянку, тому існує реальна небезпека, що рішення суду без вжиття заходів забезпечення позову виконане не буде.

Враховуючи вище наведене суддя вважає, що з метою схоронності майна позивача, до розгляду справи по суті слід накласти арешт на нерухоме та рухоме майно, яка належить ОСОБА_2 на праві приватної власності.

Крім того, суд вважає за необхідне зазначити, що заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер, а тому накладення арешту на зазначене нерухоме майно до ухвалення рішення у справі жодним чином не порушує законні права та інтереси позивача.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.149-150, 153,157 ЦПК України , -

ПОСТАНОВИВ:

Заяву відповідача ОСОБА_1 про забезпечення позову задовільнити.

Вжити заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту нерухоме майно, що належить позивачу ОСОБА_2 на праві приватної власності, а саме на:

-на земельну ділянку, кадастровий номер: :04:003:0173, загальною площею 0,5877 га, цільове призначення для ведення особистого селянського господарства, яка розташована в с. Пнів, уч. Фальчі, Надвірнянського району, Івано-Франківської області, та належить на праві приватної власності ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН НОМЕР_1, заборонивши укладати угоди стосовно даного майна, проводити його перереєстрацію, здійснювати його відчуження.

Обовязок предявлення цієї ухвали до виконання покласти на відповідача ОСОБА_1.

Ухвала про забезпечення позову підлягає негайному виконанню в порядку, встановленому для виконання судових рішень.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом пятнадцяти днів з дня її проголошення до Івано-Франківського апеляційного суду через Надвірнянський районний суд Івано-Франківської області.

Суддя Міськевич О.Я.