Провадження №2/760/98/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 листопада 2019 року Солом`янський районний суд міста Києва

головуючого судді Усатової І.А.,

при секретарях Мелешко О.С., Омелько Г.Т.,

за участю:

представника позивача - Батуріна С.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «СТРАХОВА КОМПАНІЯ «ПРОВІДНА» про стягнення суми страхового відшкодуванн, -

В С Т А Н О В И В:

У вересні 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду із зазначеним позовом та просив стягнути з відповідача на свою користь невиплачену суму страхового відшкодування в розмірі 100 000 грн., пеню в розмірі 10 942,47 грн., 3 % річних у розмірі 953,42 грн., інфляційні втрати у розмірі 600 грн., а також судовий збір у розмірі 1124,97 грн.

Позовна заява обґрунтована тим, що 23 вересня 2016 року, приблизно о 14 год. 56 хв., на перехресті вул. Алішера Навої та бульвару Перова у м. Києві сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля Jeep Grand Cherokee, д.н.з. НОМЕР_1 , таавтомобіля «Opel Vektra», д.н.з. НОМЕР_2 . У результаті ДТП, пасажирці автомобіля «Opel Vektra» були заподіяні тілесні ушкодження середнього ступеню тяжкості, що спричинило тривалий розлад здоров`я на строк понад 21 добу. Повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення за даним фактом за ч. 1 ст.286 КК України внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань та слідчим відділом Дніпровського УП ГУ НП в м. Києві проведено досудове розслідування.

Позивач посилався на те, що у встановленій термін він повідомив свою страхову компанію про дорожньо-транспортну пригоду.

Зазначено, що 16.04.2018 Дніпровський районний суд м. Києва розглянувши справу № 755/4793/18 встановив, що 23.09.2016 під час руху, водій автомобілю «Opel Vektra», д.н.з. НОМЕР_2 , допустив порушення вимог п.п. 2.3, 12.3, 12.4 Правил дорожнього руху України: п. 2.3 ПДР України - «Для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний: бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі; п. 12.3 ПДР України - «У разі виникнення перешкоди або небезпеки для руху, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди»; п. 12.4 ПДР України - «У населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 60 км/год.». У діях водія автомобілю Jeep Grand Cherokee, д.н.з. НОМЕР_1 , ОСОБА_1 . порушень ПДР України не встановлено, так як він своїми одноосібними діями не мав можливості уникнути даної ДТП.

Позивач посилався на те, що цивільно-правова відповідальність водія автомобіля Opel Vectrа, д.н.з. НОМЕР_2 , застрахована в ПрАТ "СК "Провідна" згідно поліса №АК/0212610 від 04.12.2015, а тому 08.05.2018 ОСОБА_1 звернувся до ПрАТ СК «Провідна» із заявою про виплату страхового відшкодування.

Вказав, що 16.05.2018 представник ПрАТ СК «Провідна» оглянув автомобіль Jeep Grand Cherokee, д.н.з. НОМЕР_1 , та склав відповідний протокол, при цьому, акт оцінки пошкодженого автомобілю Jeep Grand Cherokee, д.н.з. НОМЕР_1 , був складений, але ОСОБА_1 не наданий.

Позивач посилався на те, що йому 19.06.2018 зателефонував представник ПрАТ СК «Провідна» та повідомив про те, що вартість ремонту пошкодженого автомобілю Jeep Grand Cherokee, д.н.з. НОМЕР_1 , складає більше 300 000,00 грн., при цьому позивачу було запропоновано сплатити йому 80% передбаченої договором страхування суми протягом декілька днів, або чекати виплати повної суми 3 місяці.

Позивач вказав, що 01.08.2018 він отримав листа відповідача з відмовою у здійсненні страхового відшкодування з посиланням на ст. 37.1.4. ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», оскільки заяву про виплату страхового відшкодування № він надав тільки 08.05.2018, тобто більш, ніж через рік від дати скоєння дорожньо-транспортної пригоди, та на адвокатський запит, щодо передчасності прийнятого рішення про відмову у виплаті страхового відшкодування за вказаних підстав, повторно отримано відповідь про відмову у виплаті страхового відшкодування.

Позивач, посилаючись на ст. 36 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», пояснив, що рішення у кримінальному провадженні за вказаним фатом ДТП прийняте Дніпровським судом м. Києва тільки 16.04.2018 та після набрання ним законної сили, він і звернувся до відповідача із заявою про виплату страхового відшкодування, на його думку, жодним чином не порушуючи строки.

Таким чином, позивач вважає, що з відповідача на його користь підлягає також стягненню на підставі п. 36.5 ст. 36 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» пеня за несвоєчасне виконання зобов`язань за період з 08.05.2018 по 31.08.2018 у розмірі 10 942,47 грн., а також на підставі ст. 625 ЦК України за період з 08.05.2018 по 31.08.2018 3 % річних у розмірі 953,42 грн. та інфляційні збитки у розмірі 600 грн.

Ухвалою судді від 12.09.2019 у справі відкрито загальне позовне провадження та призначено підготовче судове засідання.

25.10.2018 на адресу суду від відповідача надійшов відзив на позов, у якому останній просив відмовити у задоволенні позову. В обгрунтування заперечень проти позову, відповідач посилався на те, що всупереч нормам ст. 35 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» заява про виплату страхового відшкодування та документи, які є необхідними для з`ясування наявності підстав для виплати страхового відшкодування позивачем надані лише 08.05.2018, що останнім і не заперечувалось, при цьому дтп сталася 23.09.2016, а в статті 37.1.4 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» зазначено, що підставою для відмови у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати) є, зокрема, неподання заяви про страхове відшкодування впродовж одного року, а тому у відповідача відсутні правові підстави для виплати страхового відшкодування позивачу.

До того ж, відповідач посилався на те, що додатковою обставиною, яка підтверджує відсутність правових підстав для виплати страхового відшкодування визначена в положенні ст. 37.1.3 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», де зазначено, що невиконання потерпілим або іншою особою, яка має право на отримання відшкодування, своїх обов`язків, визначених цим Законом, якщо це призвело до неможливості страховика (МТСБУ) встановити факт дорожньо-транспортної пригоди, причини та обставини її настання або розмір заподіяної шкоди. Не звернення до страховика в строк, більшим за один рік, призвів до неможливості ПрАТ «СК «Провідна» самостійно встановити факт дорожньо-транспортної пригоди, причини та обставини її настання. Таким чином, на переконання відповідача, на даний час, позивач, не виконав дій визначених Законом для здійснення свого права, а відповідно не має правових підстав на отримання страхового відшкодування.

З огляду на наведене, відповідач вважає позовні вимоги безпідставними.

Крім того, посилався на те, що законодавцем надано право страховику зупинити строк прийняття рішення щодо виплати/відмови у виплаті страхового відшкодування понад 90 днів з дня отримання заяви на виплату страхового відшкодування у разі, якщо ДТП розглядається в судовому порядку. Однак, жодним чином вищевказана норма не звільняє особу, яка має право на отримання страхового відшкодування звернутися до страховика з відповідною заявою у встановлений Законом строк.

Щодо можливого аргументу про необізнаність позивача про страхування цивільно-правової відповідальності транспортного засобу «Опель Вектра», д.н.з. НОМЕР_2 , відповідач посилається на наступне.

Вказав, що відповідно до Положення про єдину централізовану базу даних щодо обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, яке затверджено Розпорядженням Державної комісії з регулювання ринків фінансових послуг України 09.07.2010 №566, з 2011 року функціонує єдина централізована база даних Моторного (транспортного) страхового бюро України, та згідно п. 5.3. Положення, інформація, отримана з бази даних МТСБУ, використовується з метою отримання відомостей про наявність чи відсутність договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів на дату скоєння ДТП та отримання відомостей про страховика, який застрахував цивільно-правову відповідальність власника наземного транспортного засобу на дату ДТП або на дату укладення договору обов`язкового страхування. Тобто, позивач, володіючи мінімальною інформацією, такою як дата події та державний реєстраційний номер автомобіля, мав можливість дізнатись про наявність чи відсутність договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів на дату скоєння ДТП та вчасно звернутись до страховика за виплатою страхового відшкодування.

Ухвалою суду від 09.04.2019 у справі закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.

У судовому засіданні представник позивача позов підтримав та просив його задовольнити.

Відповідач у судове засідання свого представника не відправив, будучи повідомленим про розгляд справи.

Суд, заслухавши представника позивача, дослідивши матеріали справи, дійшов наступного висновку.

Судом встановлено, що 23 вересня 2016 року, приблизно о 14 год. 56 хв., на перехресті вул. Алішера Навої та бульвару Перова у м. Києві сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля Jeep Grand Cherokee, д.н.з. НОМЕР_1 , та автомобіля «Opel Vektra», д.н.з. НОМЕР_2 .

З матеріалів справи вбачається, що 27.09.2016 позивач повідомив свою страхову компанію ПрАТ «Просто страхування» про дорожньо-транспортну пригоду.

Встановлено, що цивільно-правова відповідальність водія автомобіля Opel Vectrа, д.н.з. НОМЕР_2 , застрахована в ПрАТ "СК "Провідна" згідно поліса №АК/0212610 від 04.12.2015.

З матеріалів справи вбачається, що 26.09.2016 до ПрАТ "СК "Провідна" звернувся власник автомобіля «Opel Vektra», д.н.з. НОМЕР_2 , - ОСОБА_2 із повідомленням про настання страхової події №136769.

Судом встановлено та не заперечувалося самими сторонами, що 08.05.2018 ОСОБА_1 звернувся до ПрАТ СК «Провідна» із повідомленням про дорожньо-транспортну пригоду №222273.

16.05.2018 представником ПрАТ СК «Провідна» було оглянуто автомобіль Jeep Grand Cherokee, д.н.з. НОМЕР_1 , за результатами якого складено відповідний протокол огляду транспортного засобу.

Як вбачається з листа ПрАТ СК «Провідна» №17-10/8460 від 30.07.2018, ОСОБА_1 повідомлено про відсутність правових підстав для виплати йому страхового відшкодування за пошкоджений 23.09.2016 на пр-ті Алішера Навої у м. Києві транспортний засіб Jeep Grand Cherokee, д.н.з. НОМЕР_1 , у зв`язку зі шкодою, що заподіяна при експлуатації забезпеченого ТЗ. Відмова обгрунтована тим, що заяву про виплату страхового відшкодування № було подано лише 08.05.2018, тобто, більш, ніж через рік від дати скоєння ДТП.

Позивач вважає, що відповідач зобов`язаний був сплатити йому страхове відшкодування, а тому звернувся до суду з даним позовом, на що суд зазначає наступне.

Згідно із п. 2.1 ст. 2 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів регулюються Конституцією України, Цивільним кодексом України, Законом України «Про страхування», цим та іншими законами України і нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них. Якщо норми цього Закону передбачають інше, ніж положення інших актів цивільного законодавства України, то застосовуються норми цього Закону.

Відповідно до ч. 3 ст. 36.2 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» якщо дорожньо-транспортна пригода розглядається в цивільній, господарській або кримінальній справі, перебіг цього строку припиняється до дати, коли страховику (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) стало відомо про набрання рішенням у такій справі законної сили.

Як встановлено вище, ДТП мала місце 23 вересня 2016 року, із повідомленням про дорожньо-транспортну пригоду ОСОБА_1 подав до страхової ПрАТ «СК «Провідна» 08 травня 2018 року.

18 вересня 2011 року набрав чинності Закон України від 17 лютого 2011 року № 3045-VІ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо дорожньо-транспортних пригод та виплати страхового відшкодування», яким внесені зміни, в тому числі щодо визначення підстав для відмови у здійсненні страхового відшкодування за договорами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності.

Відповідно до п. 37.1.4 ст. 37 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» підставою для відмови у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати) є неподання заяви про страхове відшкодування впродовж одного року, якщо шкода заподіяна майну потерпілого.

Тобто, нормою ст. 37 вказаного Закону, чітко визначено початок річного строку - з моменту скоєння дорожньо-транспортної пригоди. Цей строк є присічним і поновленню не підлягає.

У позові позивач посилається на ту обставину, що винним у дорожньо-транспортній пригоді є ОСОБА_2 , в обґрунтування даних вимог надає копію ухвали Дніпровського районного суду міста Києві від 16.04.2018 у справі №755/4793/18, однак, зазначена ухвала не містить ідентифікаційних даних осіб, що згідно ч. 1 ст. 77 ЦПК України не є належним доказом, однак, дані обставини не спростував, а підтвердив у відзиві відповідач, а тому суд приймає до уваги дані обставини, крім того перевіривши їх шляхом огляду даного рішення в Єдиному державному реєстрі судових рішень, що не заборонено діючим законодавством.

За умовами ч. 3 ст. 12, ч.1 ст. 13 ЦПК України обов`язок доказування покладається на сторони у справі.

Статтею 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Суд, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, системний аналіз положень чинного законодавства України, прийшов до висновку про необґрунтованість позову.

Доводи представника позивача щодо того, що позивачем пропущений річний строк для звернення із заявою про страхове відшкодування, оскільки не було відомо хто ж саме винен у ДТП до моменту розгляду Дніпровським районним судом міста Києва справи №755/4793/18, судом не приймаються до уваги, оскільки, позивачу ніщо не перешкоджало звернутися до страхової компанії з даною заявою, а страхова компанія відповідно до ч. 3 ст. 36.2 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» мала змогу припинити перебіг строку до дати, коли їй стало відомо про набрання рішенням у такій справі законної сили.

Суд, керуючись ч. 3 ст. 36.2, п. 33.1.4 ст. 33, п. 37.1.4 ст. 37 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», ст.ст. 3, 4, 10, 13, 76-82, 89, 223, 259, 263-265, 268 ЦПК України, -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Київського апеляційного суду через суд першої інстанції.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: