Постанова

Іменем України

04 грудня 2019 року

м. Київ

справа № 272/872/17

провадження № 61-35915св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Кузнєцова В. О.,

суддів: Жданової В. С., Карпенко С. О., Стрільчука В. А. (суддя-доповідач), Тітова М. Ю.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - Фермерське господарство «Коваленко ВГ»,

третя особа - Товариство з обмеженою відповідальністю «Укр-Ленд»,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Андрушівського районного суду Житомирської області від 12 грудня 2017 року у складі судді Палазюк В. М. та постанову Апеляційного суду Житомирської області від 25 квітня 2018 року у складі колегії суддів: Миніч Т. І, Павицької Т. М., Трояновської Г. С.,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог і судових рішень судів першої та апеляційної інстанцій.

У серпні 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Фермерського господарства «Коваленко ВГ» (далі - ФГ «Коваленко ВГ»), третя особа - Товариство з обмеженою відповідальністю «Укр-Ленд» (далі - ТОВ «Укр-Ленд»), про розірвання договорів оренди землі, стягнення заборгованості з орендної плати, посилаючись на те, що 10 липня 2015 року та 19 серпня 2015 року між ним та ФГ «Коваленко ВГ» було укладено два договори оренди землі, за якими він передав відповідачу в оренду земельну ділянку площею 3,3204 га, кадастровий номер :04:000:0095, та земельну ділянку площею 3,3202 га, кадастровий номер :04:000:0094, розташовані на території Іванківської сільської ради Андрушівського району Житомирської області. Умовами кожного із зазначених договорів передбачено сплату орендарем у комбінованій (грошовій та натуральній) формі орендної плати в розмірі 3 281 грн один раз на рік до 31 грудня відповідного року, в якому орендувалася земельна ділянка. Ці договори було зареєстровано Андрушівським районним управлінням юстиції Житомирської області, про що у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно вчинено запис від 20 липня 2015 року за № 10467651 та запис від 27 серпня 2015 року за № 10946986 відповідно. 19 липня 2016 року між ФГ «Коваленко ВГ» та ТОВ «Укр-Ленд» було укладено договори суборенди зазначених земельних ділянок. Відповідач не виконує умов договорів, орендну плату за 2015-2016 роки жодного разу не сплачував, внаслідок чого в нього утворилася заборгованість за договорами по 6 562 грн. Враховуючи викладене, ОСОБА_1 просив розірвати укладені між ним та ФГ «Коваленко ВГ» договори оренди землі від 10 липня 2015 року та від 19 серпня 2015 року, а також стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за кожним з цих договорів по 6 562 грн та понесені судові витрати.

Рішенням Андрушівського районного суду Житомирської області від 12 грудня 2017 року позов задоволено частково. Стягнуто з ФГ «Коваленко ВГ» на користь ОСОБА_1 6 562 грн заборгованості з орендної плати за договором оренди земельної ділянки площею 3,3204 га, кадастровий номер :04:000:0095, від 10 липня 2015 року. Стягнуто з ФГ «Коваленко ВГ» на користь ОСОБА_1 6 562 грн заборгованості з орендної плати за договором оренди земельної ділянки площею 3,3202 га, кадастровий номер :04:000:0094, від 19 серпня 2015 року. В іншій частині позовних вимог відмовлено. Стягнуто з ФГ «Коваленко ВГ» на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 1 280 грн.

Рішення місцевого суду мотивоване тим, що договір оренди землі можливо розірвати лише в разі систематичної несплати орендної плати в установлений договором строк, а разове порушення умов договору не є підставою для його розірвання. Голова ФГ «Коваленко ВГ» ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , тому невиплата орендної плати за 2016 рік сталася не з його вини. Після смерті ОСОБА_3 головою фермерського господарства став його син ОСОБА_4 , в якого ще не було обов`язку з виплати орендної плати за 2016 рік. ОСОБА_4 звертався з листом до ОСОБА_1 щодо отримання ним орендної плати за 2015-2016 роки, однак позивач не з`явився за її отриманням. Зазначені обставини не можуть свідчити про систематичне невиконання відповідачем своїх обов`язків за зазначеними договорами оренди, тому відсутні підстави для їх розірвання. Заборгованість з виплати орендної плати не погашена, тому вона підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Постановою Апеляційного суду Житомирської області від 25 квітня 2018 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, рішення Андрушівського районного суду Житомирської області від 12 грудня 2017 року залишено без змін.

Судове рішення апеляційного суду мотивоване тим, що висновки суду першої інстанції по суті вирішеного спору є правильними, підтверджуються наявними у справі доказами, яким суд дав належну правову оцінку. Доводи апеляційної скарги не спростовують цих висновків і не свідчать про порушення норм матеріального та процесуального права.

Короткий зміст та узагальнені доводи касаційної скарги.

У травні 2018 року ОСОБА_1 подав до Верховного Суду касаційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права і порушення норм процесуального права, просив скасувати рішення Андрушівського районного суду Житомирської області від 12 грудня 2017 року та постанову Апеляційного суду Житомирської області від 25 квітня 2018 року в частині відмови у задоволенні позовних вимог про розірвання договорів оренди землі та ухвалити в цій частині нове рішення про задоволення позову.

Касаційна скарга ОСОБА_1 мотивована тим, що стягнувши з відповідача на його користь заборгованість з орендної плати за два роки, суди дійшли помилкових висновків про те, що відбулося разове порушення умов договорів оренди землі. Посилання судів на те, що смерть голови ФГ «Коваленко ВГ» ОСОБА_3 унеможливила виконання зобов`язань за договорами оренди, є безпідставними, оскільки права та обов`язки спадкоємців ОСОБА_3 виникли в день відкриття спадщини, а не в момент отримання свідоцтва про право на спадщину. Відповідач повинен був сплатити на його користь орендну плату за 2015 рік до 31 грудня 2015 року, тобто за життя ОСОБА_3 , а після набуття спадкоємцями прав та обов`язків на майно фермерського господарства - сплатити орендну плату за 2016 рік до 31 грудня 2016 року. Крім цього, суди не врахували, що після смерті ОСОБА_3 діяльність ФГ «Коваленко ВГ» як юридичної особи не припинилася і той факт, що ОСОБА_4 став керівником ФГ «Коваленко ВГ» лише 15 березня 2017 року, не має правового значення. Вирішуючи спір в частині позовних вимог про розірвання договорів оренди землі, суди взяли до уваги те, що ФГ «Коваленко ВГ» зверталося до нього з пропозицією отримати орендну плату за 2015-2016 роки, однак не врахували, що зазначена пропозиція зроблена вже після відкриття провадження у справі.

Рух справи в суді касаційної інстанції.

Ухвалою Верховного Суду у складі судді Касаційного цивільного суду від 19 червня 2018 року відкрито касаційне провадження в цій справі та витребувано її матеріали з Андрушівського районного суду Житомирської області.

10 липня 2018 року справа № 272/872/17 надійшла до Верховного Суду.

Ухвалою Верховного Суду у складі Касаційного цивільного суду від 21 листопада 2019 року справу призначено до судового розгляду.

Позиція Верховного Суду.

Згідно з частиною третьою статті 3 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права (частина друга статті 389 ЦПК України).

Згідно з частиною першою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими (частина перша статті 400 ЦПК України).

За змістом касаційної скарги рішення Андрушівського районного суду Житомирської області від 12 грудня 2017 року та постанова Апеляційного суду Житомирської області від 25 квітня 2018 року в частині вирішення позовних вимог ОСОБА_1 до ФГ «Коваленко ВГ» про стягнення заборгованості з орендної плати в касаційному порядку не оскаржуються, тому в силу положень частини першої статті 400 ЦПК України Верховним Судом не переглядаються.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду дійшов висновку, що касаційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

За змістом статті 213 Цивільного процесуального кодексу України від 18 березня 2004 року в редакції, чинній на час ухвалення рішення судом першої інстанції (далі - ЦПК України 2004 року), та статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до частини першої статті 214 ЦПК України 2004 року та частини першої статті 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Згідно з частиною першою статті 367, частиною першою статті 368 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Справа розглядається апеляційним судом за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою 1 розділу V ЦПК України.

Зазначеним вимогам закону оскаржувані судові рішення не відповідають.

Судами встановлено, що 10 липня 2015 між ОСОБА_1 та ФГ «Коваленко ВГ» в особі голови фермерського господарства ОСОБА_3 було укладено договір оренди землі, за умовами якого позивач передав відповідачу в оренду земельну ділянку площею 3,3204 га, кадастровий номер :04:000:0095, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Зазначений договір зареєстровано Андрушівським районним управлінням юстиції Житомирської області, про що у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно вчинено запис від 20 липня 2015 року за № 10467651.

19 серпня 2015 між ОСОБА_1 та ФГ «Коваленко ВГ» в особі голови фермерського господарства ОСОБА_3 було укладено договір оренди землі, за умовами якого позивач передав відповідачу в оренду земельну ділянку площею 3,3202 га, кадастровий номер :04:000:0094, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Зазначений договір зареєстровано Андрушівським районним управлінням юстиції Житомирської області, про що у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно вчинено запис від 27 серпня 2015 року за № 10946986.

За змістом пунктів 5, 6, 8 вказаних договорів оренди землі сторони дійшли згоди про їх укладення на 15 років і про сплату орендної плати орендарем у комбінованій (грошовій та натуральній) формі в розмірі 3 281 грн один раз на рік до 31 грудня року, в якому орендувалася земельна ділянка.

Згідно з актом прийому-передачі земельної ділянки, без зазначення дати, в липні 2015 року ОСОБА_1 передав ФГ «Коваленко ВГ» у строкове платне користування земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва загальною площею 3,3204 га, кадастровий номер :04:000:0095, яка знаходиться на території Іванківської сільської ради Андрушівського району Житомирської області.

За актом прийому-передачі земельної ділянки від 19 серпня 2015 року ОСОБА_1 передав ФГ «Коваленко ВГ» у строкове платне користування земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва загальною площею 3,3202 га, кадастровий номер :04:000:0094, яка знаходиться на території Іванківської сільської ради Андрушівського району Житомирської області.

ОСОБА_3 , який був головою ФГ «Коваленко ВГ», помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про смерть від 28 липня 2016 року серія НОМЕР_1 .

Після смерті ОСОБА_3 головою ФГ «Коваленко ВГ» в порядку спадкування став ОСОБА_4 .

Відповідно до частини першої статті 526 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).

Статтями 1, 13 Закону України «Про оренду землі» визначено, що оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності. Договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

Згідно з частинами першою, другою статті 15 Закону України «Про оренду землі» істотними умовами договору оренди землі є: об`єкт оренди (кадастровий номер, місце розташування та розмір земельної ділянки); строк дії договору оренди; орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, способу та умов розрахунків, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату. За згодою сторін у договорі оренди землі можуть зазначатися інші умови.

Частинами першою, другою статті 21 Закону України «Про оренду землі» передбачено, що орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою згідно з договором оренди землі. Розмір, умови і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди (крім строків внесення орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності, які встановлюються відповідно до Податкового кодексу України).

Згідно з частиною першою статті 32 Закону України «Про оренду землі» на вимогу однієї із сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов`язків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону та умовами договору, в разі випадкового знищення чи пошкодження об`єкта оренди, яке істотно перешкоджає передбаченому договором використанню земельної ділянки, а також на підставах, визначених Земельним кодексом України та іншими законами України.

Відповідно до пункту «д» частини першої статті 141 Земельного кодексу України (далі - ЗК України) підставою для припинення права користування земельною ділянкою є систематична несплата орендної плати.

Зазначені положення закону вимагають систематичної (два та більше випадки) несплати орендної плати, передбаченої договором, як підстави для розірвання договору оренди. Разове порушення умов договору оренди в цій частині не вважається систематичним і не може бути підставою для його розірвання.

Обґрунтовуючи свої вимоги, позивач вказував, що відповідач не сплатив орендну плату двічі за 2015-2016 роки.

Частинами першою, другою статті 651 ЦК України передбачено, що зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги.

Встановивши, що відповідачем не сплачено позивачу орендну плату за 2015-2016 роки та відмовляючи в задоволенні позовних вимог про розірвання договорів оренди землі, суди попередніх інстанцій неправильно застосували вищенаведені норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини та безпідставно виходили з того, що ФГ «Коваленко ВГ» допущено разове порушення умов цих договорів.

Відповідно до частин першої, четвертої статті 1 Закону України «Про фермерське господарство» фермерське господарство є формою підприємницької діяльності громадян, які виявили бажання виробляти товарну сільськогосподарську продукцію, здійснювати її переробку та реалізацію з метою отримання прибутку на земельних ділянках, наданих їм у власність та/або користування, у тому числі в оренду, для ведення фермерського господарства, товарного сільськогосподарського виробництва, особистого селянського господарства, відповідно до закону. Фермерське господарство підлягає державній реєстрації як юридична особа або фізична особа-підприємець. Фермерське господарство, зареєстроване як юридична особа, діє на основі Статуту. У Статуті зазначаються найменування господарства, його місцезнаходження, адреса, предмет і мета діяльності, порядок формування майна (складеного капіталу), органи управління, порядок прийняття ними рішень, порядок вступу до господарства та виходу з нього та інші положення, що не суперечать законодавству України.

Згідно з частиною першою статті 4 Закону України «Про фермерське господарство» головою фермерського господарства є його засновник або інша визначена в Статуті особа.

Частиною першою статті 23 Закону України «Про фермерське господарство» передбачено, що успадкування фермерського господарства (цілісного майнового комплексу або його частини) здійснюється відповідно до закону.

Відповідно до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинялися внаслідок його смерті (стаття 1218 ЦК України).

Часом відкриття спадщини є день смерті особи, або день, з якого вона оголошується померлою (частина друга статті 1220 ЦК України).

Згідно з частиною третьою статті 1223 ЦК України право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

За змістом наведених норм матеріального права до спадкоємців фермерського господарства переходять не тільки права, а й обов`язки цього господарства, в даному випадку - обов`язки зі сплати орендної плати за договорами оренди землі.

Оскільки оскаржувані договори оренди землі укладені між ОСОБА_1 та ФГ «Коваленко ВГ», то саме останнє як юридична особа зобов`язане було до 31 грудня 2016 року сплатити позивачу орендну плату за 2016 рік. При цьому безпідставним є висновок судів першої та апеляційної інстанцій про те, що смерть голови ФГ «Коваленко ВГ» ОСОБА_3 унеможливила виконання зобов`язань за договорами оренди землі, так як діяльність ФГ «Коваленко ВГ» як юридичної особи не було припинено, а зміна керівника такої особи не змінює обсягу та змісту зобов`язань за укладеними нею договорами.

Умовами укладених між сторонами договорів оренди не встановлено місце і порядок сплати орендної плати.

Згідно з пунктом 4 частини другої статті 532 ЦК України, якщо місце виконання зобов`язання не встановлено у договорі, виконання провадиться за грошовим зобов`язанням - за місцем проживання кредитора, а якщо кредитором є юридична особа, - за її місцезнаходженням на момент виникнення зобов`язання. Якщо кредитор на момент виконання зобов`язання змінив місце проживання (місцезнаходження) і сповістив про це боржника, зобов`язання виконується за новим місцем проживання (місцезнаходженням) кредитора з віднесенням на кредитора всіх витрат, пов`язаних із зміною місця виконання

Частиною першою статті 537 ЦК України передбачено, що боржник має право виконати свій обов`язок шляхом внесення належних з нього кредиторові грошей або цінних паперів у депозит нотаріуса, нотаріальної контори в разі: 1) відсутності кредитора або уповноваженої ним особи у місці виконання зобов`язання; 2) ухилення кредитора або уповноваженої ним особи від прийняття виконання або в разі іншого прострочення з їхнього боку; 3) відсутності представника недієздатного кредитора.

Матеріали справи не містять даних про вчинення відповідачем дій щодо належного виконання ним обов`язку зі сплати орендної плати у строки та розмірах, що передбачені умовами договорів оренди, зокрема шляхом надіслання орендної плати за місцем проживання орендодавця або шляхом внесення належних орендодавцю грошей у депозит нотаріуса.

За таких обставин доводи відповідача про те, що ФГ «Коваленко ВГ» направляло позивачу пропозицію отримати орендну плату за землю за 2015-2016 роки, проте позивач за її отриманням не з`явився, не можуть бути підставою для висновку про належне виконання господарством своїх зобов`язань за договорами оренди землі від 10 липня 2015 року та від 19 серпня 2015 року.

Враховуючи, що рішенням суду першої інстанції, з яким погодився апеляційний суд, встановлено факт несплати ФГ «Коваленко ВГ» орендної плати за 2015-2016 роки і стягнуто з відповідача на користь позивача заборгованість за вищевказаними договорами, то висновки судів першої та апеляційної інстанцій про відмову в задоволенні позовних вимог про розірвання договорів оренди землі не відповідають вимогам частини першої статті 32 Закону України «Про оренду землі», пункту «д» частини першої статті 141 ЗК України, статті 651 ЦК України.

Відповідно до частини першої статті 412 ЦПК України підставами для скасування судових рішень повністю або частково і ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Зважаючи на те, що у справі не вимагається збирання або додаткової перевірки чи оцінки доказів, обставини справи встановлені судами повно, але допущено неправильне застосування вищенаведених норм матеріального права, оскаржувані судові рішення в частині вирішення позовних вимог ОСОБА_1 до ФГ «Коваленко ВГ» про розірвання договорів оренди землі підлягають скасуванню з ухваленням нового рішення про задоволення позову.

Згідно з частиною першою статі 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до підпунктів «б», «в» пункту 4 частини першої статті 416 ЦПК України постанова суду касаційної інстанції складається, зокрема з резолютивної частини із зазначенням у ній нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку із розглядом справи у суді першої інстанції та апеляційної інстанції, - у разі скасування рішення та ухвалення нового рішення або зміни рішення; розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції.

Оскільки касаційна скарга ОСОБА_1 підлягає задоволенню, а судові рішення в частині вирішення двох позовних вимог немайнового характеру - скасуванню з ухваленням нового рішення про задоволення цих вимог, то сплачений позивачем судовий збір у розмірі 1 280 грн за подання позовної заяви, 1 920 грн - за подання апеляційної скарги та 2 560 грн - за подання касаційної скарги, а всього - 5 760 грн необхідно стягнути з ФГ «Коваленко ВГ» на користь ОСОБА_1 .

Керуючись статтями 141, 400, 409, 412, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Андрушівського районного суду Житомирської області від 12 грудня 2017 року та постанову Апеляційного суду Житомирської області від 25 квітня 2018 року в частині вирішення позовних вимог про розірвання договорів оренди землі скасувати і ухвалити в цій частині нове рішення, яким позов задовольнити.

Розірвати договір оренди землі, укладений 10 липня 2015 року між ОСОБА_1 та Фермерським господарством «Коваленко ВГ», зареєстрований в Андрушівському районному управлінні юстиції Житомирської області, про що у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно вчинено запис від 20 липня 2015 року за № 10467651.

Розірвати договір оренди землі, укладений 19 серпня 2015 року між ОСОБА_1 та Фермерським господарством «Коваленко ВГ», зареєстрований в Андрушівському районному управлінні юстиції Житомирської області, про що у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно вчинено запис від 27 серпня 2015 року за № 10946986.

Стягнути з Фермерського господарства «Коваленко ВГ» на користь ОСОБА_1 5 760 (п`ять тисяч сімсот шістдесят) грн судових витрат, понесених на сплату судового збору за подання позовної заяви, апеляційної та касаційної скарг.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

ГоловуючийВ. О. Кузнєцов
Судді:В. С. Жданова С. О. Карпенко
В. А. Стрільчук

М. Ю. Тітов