Номер провадження: 22-ц/813/2540/19
Номер справи місцевого суду: 522/4692/16-ц
Головуючий у першій інстанції Шенцева О. П.
Доповідач Погорєлова С. О.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.05.2019 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Одеського апеляційного суду у складі:

головуючого судді: Погорєлової С.О.

суддів: Таварткіладзе О.М., Заїкіна А.П.

за участю секретаря: Томашевської К.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 у справі за поданням Державного виконавця Кулікова І.О. Другого Приморського відділу Державної виконавчої служби міста Одеси Головного територіального управління юстиції в Одеській області про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника без вилучення паспортного документа, на ухвалу Приморського районного суду м. Одеси, постановлену під головуванням судді Шенцевої О.П. 13 вересня 2018 року у м. Одеса, -

встановила:

У березні 2016 року ОСОБА_2 звернувся до Приморського районного суду м. Одеси з позовом до ОСОБА_1 про стягнення матеріальних збитків (т. 1, а.с. 3-6).

Заочним рішенням Приморського районного суд ум. Одеси від 22 вересня 2016 року позов ОСОБА_2 було задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 суму матеріальної шкоди, завданої ДТП в розмірі 99 318 гривень; 3 000 гривень судових витрат, пов`язаних з отриманням правової допомоги; 993,18 гривень судових витрат, пов`язаних з оплатою судового збору (т. 1, а.с. 54-55).

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 06 липня 2017 року заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення залишено без задоволення (т. 1, а.с. 81).

Рішенням апеляційного суду Одеської області від 14 вересня 2017 року апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 було задоволено частково. Заочне рішення Приморського районного суду м. Одеси від 22 вересня 2016 року скасовано в частині стягнення витрат, пов`язаних з отриманням правової допомоги, в сумі 3 000 гривень. В решті рішення залишено без змін (т. 1, а.с. 119-121).

У липні 2018 року Державний виконавець Другого Приморського ВДВС м. Одеси ГТУЮ в Одеській області Куліков І.О. звернувся до Приморського районного суду м. Одеси з поданням про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника без вилучення паспортного документа, посилаючись на те, що у провадженні державного виконавця перебуває виконавче провадження №55038372 з примусового виконання виконавчого листа №522/4692/16-ц від 30 жовтня 2017 року, виданого Приморським районним судом м. Одеси про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 боргу у розмірі 101 211 грн. (т. 1, а.с. 132-134).

Відповідно до статей 3, 4, 25, 26, 27 Закону України «Про виконавче провадження», 01 листопада 2017 року державним виконавцем Куліковим І.О. було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження. Зазначеною постановою боржника було зобов`язано надати декларацію про доходи та майновий стан боржника фізичної особи. Копію постанови направлено сторонам виконавчого провадження.

06 листопада 2017 року державним виконавцем було винесено постанову про арешт майна боржника та внесено відомості про арешт до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єктів та Державного реєстру обтяжень рухомого майна.

Згідно з даними Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єктів та Державного реєстру обтяжень рухомого майна, за боржником будь-яке майно не зареєстроване.

Згідно довідки з відділу адресно-довідкової роботи ГУ ДМС України в Одеській області, боржник ОСОБА_1 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

Згідно акту державного виконавця від 22 травня 2018 року, боржника за адресою: АДРЕСА_2 не знайдено, за вказаною адресою боржник не проживає, майно, на яке може бути звернено стягнення - не виявлено.

19 червня 2018 року державним виконавцем було направлено запит до Державної Прикордонної служби України щодо перетинання боржником державного кордону України. Згідно відповіді від ДПС України від 19 червня 2018 року встановлено, що боржник неодноразово перетинав державний кордон України протягом 2018 року, що може свідчити про наявність у боржника неофіційних доходів та грошових коштів

Державний виконавець вказував, що на момент подання до суду першої інстанції подання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника без вилучення паспортного документа, вимоги виконавчого документу боржником не виконано, будь яких дій, спрямованих на його виконання, не здійснено, що суперечить вимогам частини п`ятої статті 192 Закону України «Про виконавче провадження» та грубо порушує законні вимоги стягувача, у зв`язку з чим державний виконавець просив суд задовольнити подання.

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 13 вересня 2018 року подання Державного виконавця Кулікова І.О. Другого Приморського ВДВС м. Одеси ГТУЮ у Одеській області було задоволено. Тимчасово обмежено громадянина України ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України боржника без вилучення паспортного документа до виконання зобов`язань за виконавчим документом №522/4692/16-ц від 30 жовтня 2017 року, виданого Приморським районним судом м. Одеси про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 боргу у розмірі 101 211 грн. (т. 1, а. с. 185-188).

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить ухвалу суду скасувати, постановити нову, якою у задоволенні подання відмовити, посилаючись на порушення судом норм процесуального права. Так, на думку апелянта, судом першої інстанції не було враховано, що у 2018 році боржник дійсно неодноразово перетинав державний кордон України, однак, ці виїзди здійснювались виключно у ділових цілях та були оплачені іншими особами. Крім того, у апеляційній скарзі ОСОБА_1 вказує, що останній подавав до ВДВС інформацію про своє працевлаштування у ТОВ «Гранд Імпаєр Конструкшн», однак, державний виконавець до вказаного ТОВ щодо примусового відрахування суми боргу із заробітної плати боржника не звертався (т. 1, а. с. 194-196).

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та перевіривши наведені у скарзі доводи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає залишенню без задоволення, з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Як вбачається з матеріалів справи,на виконанні Державного виконавця Кулікова І.О. Другого Приморського відділу Державної виконавчої служби міста Одеси Головного територіального управління юстиції у Одеській області знаходиться виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа №522/4692/16-ц від 30 жовтня 2017 року, виданого Приморським районним судом м. Одеси про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 боргу у розмірі 101 211 грн.

01 листопада 2017 року державним виконавцем Другого Приморського відділу Державної виконавчої служби міста Одеси Головного територіального управління юстиції у Одеській області Куліковим І.О. було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №55038372.

06 листопада 2017 року державним виконавцем Другого Приморського відділу Державної виконавчої служби міста Одеси Головного територіального управління юстиції у Одеській області Куліковим І.О. винесено постанову про арешт майна боржника ОСОБА_1

В рамках виконавчого провадження, державним виконавцем були направлені запити до правореєструючих установ для перевірки майнового стану боржника та місця його реєстрації.

Відповідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, за боржником не зареєстровані об`єкти нерухомості.

Згідно відповіді Державної служби України з безпеки на транспортні, морські судна за боржником не зареєстровані.

З відповіді Головного управління держспоживслужби в Одеській області вбачається, що за боржником сільськогосподарська техніка не зареєстрована.

Згідно відповіді з Пенсійного фонду України, боржник на обліку не перебуває та пенсію не отримує.

Згідно відповіді з Пенсійного фонду України про осіб-боржників, які працюють за трудовими та цивільно-правовими договорами встановлено, що боржник отримує заробітну плату у ТОВ «МД Рада», розташованому за адресою: м. Одеса, вул. Приморська, 18А, кім.19.

14 листопада 2017 року державним виконавцем було винесено постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника, яку направлено за місцем отримання боржником заробітної плати до ТОВ «МД Рада».

27 грудня 2017 року на адресу ВДВС надійшов лист з ТОВ «МД Рада», з якого вбачається, що ОСОБА_1 був звільнений з посади директора вказаного ТОВ згідно Протоколу №0711/17 від 07 листопада 2017 року.

Згідно відповіді з Державної фіскальної служби України, доходів у боржника немає.

Згідно акту державного виконавця Кулікова І.О. від 22 травня 2018 року, на момент виходу державного виконавця, боржника ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_2 , - не знайдено.

При цьому, згідно інформації, отриманої від ДПС України від 19 червня 2018 року вбачається, що боржник неодноразово перетинав державний кордон України протягом 2018 року.

Згідно зі ст.441 ЦПК України, ухвала про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України може бути постановлена за поданням державного виконавця або приватного виконавця, яким відкрито відповідне виконавче провадження. Тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України може бути застосоване судом як захід забезпечення виконання судового рішення. Суд може постановити ухвалу про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України фізичної особи, яка є боржником за невиконаним нею судовим рішенням, на строк до повного виконання такого судового рішення.

Відповідно до п. 5 ч. 1, ч. 2 ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду і в`їзду в Україну громадян України», громадянинові який має паспорт, може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон у випадках, якщо він ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням, - до виконання зобов`язань.

Згідно з п. 19 ч. 3 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право, у разі ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи чи керівника боржника - юридичної особи за межі України до виконання зобов`язань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів.

Отже, тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України це певного виду санкція, яка може застосовуватися у зв`язку з ухиленням особи від виконання зобов`язання, зокрема виконання судового рішення.

Таким чином, аналіз перелічених норм законів дає підстави стверджувати, що необхідною умовою для застосування видів тимчасового обмеження у виїзді за кордон є встановлення факту умисного чи іншого свідомого ухилення боржника - фізичної особи від виконання зобов`язань за рішенням суду.

Відповідно до імперативних вимог Цивільного процесуального кодексу України особа, яка звертається в суд із позовом, заявою, скаргою чи поданням зобов`язана не тільки викласти всі обставини на підтвердження своїх вимог, але й зазначити відповідні докази на їх підтвердження.

З досліджених матеріалів справи вбачається, що боржник знав про наявність невиконаних зобов`язань, покладених на останнього рішенням суду. Однак, на протязі майже трьох років, починаючи з дати постановлення заочного рішення Приморського районного суд ум. Одеси - 22 вересня 2016 року, яким позов ОСОБА_2 було задоволено, ОСОБА_1 не здійснив жодних дій, які б свідчили про виконання боржником рішення суду. Отже, наявність в особи невиконаних зобов`язань, покладених на неї судовим рішенням, у тому числі договірних, є підставою для обмеження її у праві виїзду за межі України.

При цьому, виконавчою службою було здійснено всі необхідні виконавчі дії, спрямовані на виконання рішення суду. Обмеження права виїзду за межі України у випадку боржника, є дієвим, та, фактично, єдиним способом спонукати його на виконання рішення суду.

У зв`язку із викладеним, колегія суддів, приймаючи до уваги великий розмір заборгованості боржника, та наявну у останнього можливість в будь-який момент виїхати за межі України, що може ускладнити чи зробити неможливим виконання рішення суду, погоджується із висновком суду першої інстанції, що подання Державного виконавця Кулікова І.О. Другого Приморського відділу Державної виконавчої служби міста Одеси Головного територіального управління юстиції в Одеській області про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_1 без вилучення паспортного документа підлягає задоволенню, оскільки обмеження боржника у праві виїзду із території України до виконання боргових зобов`язань є, у даному випадку, дієвим заходом реального виконання рішення суду.

Колегія суддів не приймає до уваги довід апеляційної скарги ОСОБА_1 про те, що у 2018 році боржник дійсно неодноразово перетинав державний кордон України, однак, ці виїзди здійснювались виключно у ділових цілях та були оплачені іншими особами, оскільки до матеріалів апеляційної скарги не додано жодного та належного доказу, який би підтвердив викладені у ній доводи, зокрема, щодо цілей перетинання кордону боржником, та документально підтвердженого факту оплати таких поїздок іншими особами.

Крім того, за тих же обставин колегія суддів вважає безпідставними викладені у апеляційній скарзі ОСОБА_1 доводи про те, що останній подавав до ВДВС інформацію про своє працевлаштування у ТОВ «Гранд Імпаєр Конструкшн», оскільки матеріали справи не містять жодного доказу щодо офіційного працевлаштування апелянта у ТОВ «Гранд Імпаєр Конструкшн», відсутні також належні докази того, що ОСОБА_1 доводив інформацію щодо свого нібито працевлаштування до державного виконавця.

Інші докази та обставини, на які посилається заявник в апеляційній скарзі, були предметом дослідження судом першої інстанції та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановлені судом дотримані норми матеріального і процесуального права.

При зазначених обставинах, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції повно й всебічно дослідив та надав оцінку обставинам по справі, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, що їх регулює. Ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 13 вересня 2018 року постановлено з додержанням норм процесуального права, підстави для її скасування відсутні.

Керуючись ст. 367, 368, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст. ст. 375, 381-384, 389 ЦПК України, колегія суддів, -

постановила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 13 вересня 2018 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повний текст судового рішення складений 16 травня 2019 року.

Головуючий С.О. Погорєлова

Судді А.П. Заїкін

О.М. Таварткіладзе