ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/586/19 Справа № 202/3805/17 Суддя у 1-й інстанції - Зосименко С.Г. Доповідач - Макаров М. О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 березня 2019 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду в складі:

головуючого - судді Макарова М.О.

суддів - Демченко Е.Л., Куценко Т.Р.

при секретарі - Керімовій-Бандюковій Л.К.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу за апеляційною скаргою публічного акціонерного товариства "Альфа-Банк" на заочне рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 06 вересня 2017 року по справі за позовом публічного акціонерного товариства "Альфа-Банк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

В С Т А Н О В И Л А :

У червні 2017 року публічне акціонерне товариство "Альфа-Банк" звернувся із позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Позов мотивований тим, що 10 серпня 2014 року між ПАТ «Альфа Банк» та відповідачем був укладений кредитний договір, за яким останній отримав кредит у розмірі 2000 грн. Відповідач договірні зобов'язання не виконує. Станом на 16.05.2017 року заборгованість відповідача перед позивачем становить 20557.76 грн., з яких: 10216,89 грн. - тіло кредиту, 8730,26 грн. - заборгованість за кредитом, 36,35 грн.. - заборгованість по відсоткам, 1574,26 грн. - неустойка. В зв'язку із невиконанням відповідачем взятих кредитних зобов'язань, позивач просив стягнути на свою користь заборгованість за кредитним договором в розмірі 20557,76 грн..

Заочним рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 06 вересня 2017 року відмовлено в задоволенні позовних вимог ПАТ "Альфа-Банк".

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог Банку, суд першої інстанції виходив з їх недоведеності, оскільки позивачем не було надано доказів отримання відповідачем будь-яких коштів за кредитним договором.

В апеляційній скарзі ПАТ "Альфа-Банк" посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просило вказане рішення суду скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким його позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що відповідно до п. 2.1.1 Додатку до Договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб, фактично грошові кошти з каси банку не надавались, оскільки Банком надана платіжна картка DMC Gold із відповідним лімітом кредитування, який не може перевищувати 75 000,00 грн.. При цьому, апелянт зазначає, що виписка про рух коштів підтверджує як факт надання кредитних коштів, так і факт користування цими коштами, часткового погашення заборгованості тощо.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги і заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити, а рішення суду - скасувати, з наступних підстав.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог Банку, суд першої інстанції виходив з їх недоведеності, оскільки позивачем не було надано доказів отримання відповідачем будь-яких коштів за кредитним договором.

З вказаним висновком суду колегія суддів погодитись не може, оскільки він суперечить нормам матеріального та процесуального закону.

Задовольняючи позовні вимоги публічного акціонерного товариства "Альфа-Банк" , колегія суддів виходить з наступного.

Так, матеріалами справи встановлено, що 10 серпня 2014 року між публічним акціонерним товариством «Альфа-Банк» та відповідачем було укладено договір про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб, згідно якого банк зобов'язався надати відповідачеві кредит.

Позивач свої зобов'язання за Договором виконав, відкривши відповідачеві картковий рахунок № 78442 у валюті гривня та випустив міжнародну платіжну картку DMC Gold строком на 2 роки з моменту її випуску, встановивши ліміт відновлювальної кредитної лінії (сума кредиту) 2000,00 грн..

Відповідач зобов'язання за договором належним чином не виконав, у зв'язку з чим утворилась заборгованість, яка згідно наданого позивачем Розрахунку, станом на 16.05.2017 року становить 20 557,76 грн., з яких: 10 216,89 грн. - тіло кредиту, 8 730,26 грн. - прострочка по тілу кредиту, 36,35 грн. - заборгованість по відсоткам, 1 574,26 грн. - неустойка.

28 квітня 2017 року Банком на адресу відповідача було направлено вимогу про досудове врегулювання спору, що підтверджується реєстром. Однак заборгованість за договором сплачено не було.

Також користування кредитними коштами підтверджується також і випискою з рахунку клієнта за період з 10 червня 2014 року по 04 січня 2017 року, з якої вбачається, що відповідач активно користувався карткою розраховуючись у різних торгових мережах та відповідно поповнюючи баланс картки (а.с. 77-94).

Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Договір є обов'язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно зі ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

На підставі ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

З урахуванням того, що у відповідача перед позивачем існує заборгованість, яка ним добровільно не сплачується, а одностороння відмова від виконання зобов'язання не допускається, колегія суддів вважає за необхідне стягнути з ОСОБА_1 на користь публічного акціонерного товариства "Альфа-Банк" кредитну заборгованість в сумі 20 557,76 грн., з яких: 10 216,89 грн. - заборгованість по тілу кредиту, 8 730,26 грн. - заборгованість за прострочку, 36,35 грн. - заборгованість по відсоткам, 1 574,26 грн. - неустойка.

На зазначене вище суд першої інстанції уваги не звернув, у повному обсязі обставини справи не встановив, що призвело до ухвалення неправомірного рішення.

Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що оскаржуване рішення як таке, що суперечить нормам матеріального та процесуального права підлягає скасуванню та ухваленню нового судового рішення про задоволення позовних вимог Банку.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України з ОСОБА_1 на користь публічного акціонерного товариства "Альфа-Банк" підлягає стягненню судовий збір в розмірі 3 360,00 грн..

Керуючись ст.ст. 259, 367, 374, 376 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства "Альфа-Банк" - задовольнити.

Заочне рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 06 вересня 2017 року - скасувати.

Позовні вимоги публічного акціонерного товариства "Альфа-Банк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь публічного акціонерного товариства "Альфа-Банк" кредитну заборгованість в сумі 20 557,76 грн., з яких: 10 216,89 грн. - заборгованість по тілу кредиту, 8 730,26 грн. - заборгованість за прострочку, 36,35 грн. - заборгованість по відсоткам, 1 574,26 грн. - неустойка.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь публічного акціонерного товариства "Альфа-Банк" судовий збір в розмірі 3 360,00 грн..

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її проголошення і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий суддя М.О. Макаров

Судді Е.Л. Демченко

Т.Р. Куценко