Номер провадження: 22-ц/813/5190/19
Номер справи місцевого суду: 2-5151/09
Головуючий у першій інстанції Науменко А. В.
Доповідач Драгомерецький М. М.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.11.2019 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з цивільних справах:

головуючого судді: Драгомерецького М.М.

суддів колегії: Таварткіладзе О.М.,

Черевка П.М.,

при секретарі: Павлючук Ю.В.,

за участю: позивача ОСОБА_1 та його представника ОСОБА_2 ,

представника відповідача ДП «Одеський морський торгівельний порт» -

Сидорова О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 08 квітня 2019 року за позовом ОСОБА_1 до Державного підприємства «Одеський морський торгівельний порт» про визнання наказів незаконними та їх скасування, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, та моральної шкоди,-

В С Т А Н О В И В:

15 лютого 2007 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до ДП «Одеський морський торгівельний порт» про визнання наказів незаконними та їх скасування, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, та моральної шкоди.

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 04 липня 2014 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Одеської області 04 березня 2015 року позов задоволений, визнано незаконними накази директора Одеського судноремонтного заводу від 1989 року, стягнуто середній заробіток за час вимушеного прогулу в розмірі 2.377.897 грн., вирішено питання судових витрат.

Ухвалою Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у вересні 2015 року рішення суду першої та апеляційної інстанцій скасовані, справу передано на новий розгляд до суду першої інстанції.

Протоколом авторозподілу справ від 10 липня 2018 року головуючим по справі визначено суддю Науменка А.В..

Під час розгляду справи, 08 квітня 2019 року ОСОБА_1 подав до суду заяву про відвід судді.

Вказану заяву мотивовано тим, що у головуючого судді наявний конфлікт інтересів при розгляді даної справи, з огляду на те, що суддя Науменко А.В. звертався до Вищої ради правосуддя із заявою про втручання у діяльність судді щодо здійснення правосуддя, та на думку позивача, таким чином висловив свою позицію по справі.

А також послався на те, що у Київському районному суді м. Одеси відкрито провадження за позовом ОСОБА_1 до Приморського районного суду м. Одеси, де одним із відповідачів є головуючий по справі Науменко А.В. зазначив, що цей конфлікт інтересів є підставою для сумніву у об`єктивному розгляді справи.

ОСОБА_1 вказав, що звернення до Київського районного суду м. Одеси є наслідком незгоди зі змістом звернення головуючого про втручання до Вищої ради правосуддя, з викладеними обставинами тиску на суд, та вважає, що недостовірна інформація підлягає спростуванню. В зв`язку з чим й заявив про недовіру до суду.

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 08 квітня 2019 року заяву ОСОБА_1 про відвід судді залишено без розгляду.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та постановити нову, якою справу направити до суду першої інстанції для розгляду заяви про відвід, посилаючись на порушення норм права.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційне провадження підлягає закриттю, виходячи з наступного.

Частиною 1 ст. 353 ЦПК України визначений перелік ухвал, які можуть бути оскаржені в апеляційному порядку окремо від рішення суду, ухвала про залишення без розгляду заяви про відвід у переліку ухвал, визначених частиною першою цієї статті, відсутня, тому окремо від рішення суду не оскаржується.

Відповідно до ч. 2 ст. 353 ЦПК України заперечення на ухвали, що не підлягають оскарженню окремо від рішення суду, включаються до апеляційної скарги на рішення суду.

Судовою колегією встановлено, що апеляційна скарга подана на ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 08 квітня 2019 року про залишення заяви про відвід судді без розгляду, у звязку із пропущенням заявником процесуального строку визначеного у ч. 3 ст. 39 ЦПК України на подання заяви про відвід.

Колегія суддів звертає увагу на те, що право на апеляційне оскарження ухвал суду учасники справи можуть реалізувати у порядку, визначеному процесуальним законом, не зловживаючи їхніми процесуальними правами у спосіб подання апеляційної скарги на ухвалу, що не може бути оскаржена до ухвалення рішення щодо суті спору й окремо від такого рішення.

Відповідно до частини четвертої статті 10 ЦПК України суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Право на суд, одним з аспектів якого є право доступу до суду, не є абсолютним; воно може бути обмежене, особливо щодо умов прийнятності скарги. Проте право доступу до суду не може бути обмежене таким чином або у такій мірі, що буде порушена сама його сутність. Ці обмеження повинні мати легітимну мету та гарантувати пропорційність між їх використанням і такою метою (див., mutatis mutandis, рішення у справі «Мельник проти України» («Melnyk v. Ukraine») від 28 березня 2006 року, заява № 23436/03, § 22).

Згідно пункту «d» статті 5 Рекомендацій (95) 5 Комітету Міністрів Ради Європи державам-членам щодо введення в дію та поліпшення функціонування систем і процедур оскарження у цивільних і торговельних справах від 7 лютого 1995 року для забезпечення того, щоби суд апеляційної інстанції розглядав лише вагомі питання, державам слід відтермінувати реалізацію права на оскарження з низки проміжних питань до подання основної скарги у справі.

Обмеження права на апеляційне оскарження окремо від рішення суду щодо суті спору ухвал, не вказаних у частині першій статті 353 ЦПК України, є передбачуваним, оскільки чітко регламентоване процесуальним законом. Звертаючись з апеляційною скаргою на ухвалу суду, що за законом не може бути окремо оскаржена в апеляційному порядку, учасник справи може спрогнозувати юридичні наслідки такого оскарження, визначені у частині пункті 4 частини п`ятої статті 357 ЦПК України.

Таких висновків дійшла Велика Палата Верховного Суду в постанові від 29 травня 2019 року у справі № 219/10010/17.

Згідно п. 4 ч. 5 ст. 357 ЦПК України апеляційна скарга не приймається до розгляду і повертається судом апеляційної інстанції якщо скаргу подано на ухвалу, що не підлягає оскарженню окремо від рішення суду.

Відповідно до принципів, викладених в п. 8 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2008 року №7 «Про судову практику розгляду справ в апеляційному порядку» питання помилково відкритого апеляційного провадження вирішується шляхом постановлення ухвали про його закриття за такою скаргою.

За таких обставин, апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 08 квітня 2019 року підлягає закриттю, як помилково відкрите.

Керуючись ст.ст. 353, 357 ЦПК України, Одеський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах,-

У Х В А Л И В:

Закрити апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 08 квітня 2019 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Державного підприємства «Одеський морський торгівельний порт» про визнання наказів незаконними та їх скасування, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, та моральної шкоди.

Ухвала набирає законної сили з моменту прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено: 28 листопада 2019 року.

Судді Одеського апеляційного суду: М.М.Драгомерецький

О.М.Таварткіладзе

П.М.Черевко