ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 липня 2019 року Дніпровський апеляційний суд у складі:

головуючого - судді Ткаченко І.Ю.

суддів - Деркач Н.М., Каратаєвої Л.О.

за участю секретаря Гречишникової О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу

за заявою ОСОБА_1 , зацікавлена особа приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу Батова Людмила Григорівна про встановлення факту проживання однією сім`єю

за апеляційною скаргою ОСОБА_2

на рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 29 вересня 2017 року, -

В С Т А Н О В И В:

18.08.2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою в порядку окремого провадження, в якій просить встановити факт проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в м.Дніпропетровську, однією сім`єю не менш як 5 років до часу відкриття спадщини зі спадкодавцем ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , у якості спадкоємця за законом четвертої черги. В обґрунтування своєї заяви посилається на те, що він з липня 2011 року разом зі своєю матір`ю почав доглядати за ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_3 помер, він та його мати займалися похованням. За життя померлий ОСОБА_3 заповіту не складав. Після смерті ОСОБА_3 він звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини за законом. Постановою приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Батової Л.Г. йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом у зв`язку з відсутністю документів, що підтверджують факт спадкування за законом як спадкоємця 4-ї черги (а.с.2-7).

Рішенням Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 29 вересня 2017 року заяву ОСОБА_1 , зацікавлена особа: приватний нотаріус дніпропетровського міського нотаріального округу Батова Людмила Григорівна про встановлення факту проживання однією сім`єю задоволено.

Встановлено факт проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Дніпропетровську, однією сім`єю не менш як 5 років до часу відкриття спадщини зі спадкодавцем ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , у якості спадкоємця за законом четвертої черги. (а.с. 4243).

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 , посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, просить скасувати рішення суду та ухвалити нове, яким у задоволенні заяви ОСОБА_1 відмовити в повному обсязі (а.с. 47-49).

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду залишити без змін, виходячи з наступних підстав.

Судом 1 інстанції встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_4 померла ОСОБА_4 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 , виданим відділом реєстрації смерті Дніпропетровського міського управління юстиції, актовий запис №1352.

Після смерті ОСОБА_4 відкрилась спадщина на земельну ділянку площею 0,0600 га., призначеної для обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, яка розташована в АДРЕСА_1 .

Спадщину після смерті ОСОБА_4 прийняв її чоловік ОСОБА_3 , вступивши в управління та володіння спадковим майном, що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом.

ІНФОРМАЦІЯ_2 помер ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_2 , виданим Бабушкінським районним у м. Дніпропетровську відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис №1807.

Після смерті ОСОБА_3 відкрилась спадщина на земельну ділянку площею 0,0600 га., призначеної для обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, яка розташована в АДРЕСА_1 .

За життя ОСОБА_3 заповіту не складав.

У встановлений законом строк заявник ОСОБА_1 звернувся до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини за законом. Постановою приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Батової Л.Г. йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом у зв`язку з відсутністю документів, що підтверджують факт спадкування за законом як спадкоємця 4-ї черги.

Також судом встановлено, що заявник з липня 2011 року проживав з померлим ОСОБА_3 та встановлення факту проживання однією сім`єю необхідно заявнику для вирішення питання про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3 , оскільки родичів, а отже й спадкоємців, у померлого не має.

Задовольняючи заявлені вимоги, суд 1 інстанції виходив з того, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Дніпропетровську, проживав однією сім`єю не менш як 5 років до часу відкриття спадщини зі спадкодавцем ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується матеріали справи.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Так, згідно до ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до ст. 1222 ЦК України, спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини.

Статтею 1258 ЦП України передбачено, що спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.

Згідно ст. 1259 ЦК України, черговість одержання спадкоємцями за законом права на спадкування може бути змінена нотаріально посвідченим договором заінтересованих спадкоємців, укладеним після відкриття спадщини. Цей договір не може порушити прав спадкоємця, який не бере у ньому участі, а також спадкоємця, який має право на обов`язкову частку у спадщині. Фізична особа, яка є спадкоємцем за законом наступних черг, може за рішенням суду одержати право на спадкування разом із спадкоємцями тієї черги, яка має право на спадкування, за умови, що вона протягом тривалого часу опікувалася, матеріально забезпечувала, надавала іншу допомогу спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані.

Відповідно ст. 1264 ЦК України, у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини.

Згідно ч. 2 ст. 1220 ЦК України, часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу).

Відповідно до п.21 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила частини другої статті 3 СК про те, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Зазначений п`ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім`єю до набрання чинності цим Кодексом.

З матеріалів справи вбачається, що на підтвердження заявлених вимог заявником надано акт від 14.07.2017 року, який підписаний сусідами ОСОБА_5 ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та головою квартального комітету ОСОБА_8 , в якому зазначено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_3 проживали однією сім`єю та мали спільний бюджет з липня 2011 року і по день смерті ОСОБА_3 Влаштували спільний побут, сплачували комунальні послуги, харчувалися разом та здійснювали спільні покупки (одяг, кухонне приладдя), здійснювали спільний догляд за будинком (а.с.29).

Також з матеріалів справи вбачається, що згідно лікарського свідоцтва про смерть № 2060 від 05.11.2016 року ОСОБА_3 , останнє було видане ОСОБА_1 (а.с.19).

Відповідно до дозволу Дніпропетровської місцевої прокуратури № 2 Дніпропетровської області, вбачається, що ОСОБА_1 було надано дозвіл на видачу трупа померлого ОСОБА_3 зі СМЕ для здійснення поховання (а.с.21).

З урахуванням зазначеного, суд 1 інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що заявником доведено факт його проживання однією сім`єю не менш як 5 років до часу відкриття спадщини зі спадкодавцем ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , у якості спадкоємця за законом четвертої черги, що є підставою для задоволення заяви.

Виходячи з встановлених конкретних обставин справи, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно наявні у справі докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, з`ясувавши усі обставини справи, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, з урахуванням того, що відповідно до ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичної особи, суд 1 інстанції дійшов правильного висновку, про наявність підстав для задоволення заявлених вимог та ухвалив обґрунтоване рішення, яке відповідає вимогам закону.

Колегія суддів вважає, що справа розглянута всебічно, встановлені правовідносини, що склалися між сторонами, яким надана вірна правова оцінка, досліджені наявні докази, висновки суду першої інстанції обґрунтовані чинними нормами матеріального права.

Згідно з ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судові рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи викладене та конкретні обставини справи, колегія суддів вважає, що судове рішення відповідає вимогам норм матеріального і процесуального права, правові підстави для його скасування відсутні.

Доводи апеляційної скарги про те, що оскаржуване рішення порушує її права, як спадкоємця другої черги, колегія суддів не приймає до уваги, оскільки апелянтом не надано суду апеляційної інстанції доказів того, що вона є сестрою померлого ОСОБА_3

А крім того, наявність оскаржуваного рішення, яким встановлено факт проживання ОСОБА_1 однією сім`єю не менш як 5 років до часу відкриття спадщини зі спадкодавцем ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , у якості спадкоємця за законом четвертої черги, не порушує, наразі, права апелянта, оскільки, як вона стверджує, є рідною сестрою, і відповідно вона є спадкоємицею другої черги.

Під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції апелянт не скористався наданими йому правами, не обґрунтував свої доводи апеляційної скарги, не надав суду доказів на їх підтвердження, оскільки згідно із ч. 1 ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, а відповідно до ч. 3 ст. 12, ч., ч. 1, 5, 7 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. При цьому, докази подаються сторонами та іншими учасниками справи, суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Інші доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують та фактично зводяться до незгоди з рішенням суду та особистого тлумачення апелянтом норм права та обставин справи. Судом першої інстанції у повному обсязі з`ясовані права та обов`язки сторін, обставини справи, доводи сторін перевірені і їм дана належна оцінка, справа розглянута у рамках заявлених позовних вимог та на підставі доказів, наданих сторонами. Порушень матеріального чи процесуального закону, які б могли призвести до скасування або зміни рішення суду, судом апеляційної інстанції не встановлено, а тому його слід залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 381-383 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 29 вересня 2017 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів в передбаченому законом порядку.

Судді: