Постанова

Іменем України

27 листопада 2019 року

м. Київ

справа № 589/4033/16-ц

провадження № 61-22294св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Крата В. І.,

суддів: Дундар І. О., Журавель В. І. (суддя-доповідач), Краснощокова Є. В., Русинчука М. М.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - публічне акціонерне товариство «Бель Шостка Україна»,

розглянув у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення апеляційного суду Сумської області від 15 червня 2017 року у складі колегії суддів: Кононенко О. Ю., Бойка В. Б., Ткачук С. С.,

ВСТАНОВИВ:

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

06 жовтня 2016 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до публічного акціонерного товариства «Бель Шостка Україна» (далі - ПАТ «Бель Шостка Україна») про визнання недійсними та скасування наказів генерального директора від 09 вересня 2016 року № 232-к «Про скорочення штату працівників» з додатком № 1 та від 15 вересня 2016 року № 236-к «Про попередження працівників дільниці виробничої логістики про наступне звільнення у зв`язку зі скороченням штату» з додатком № 1.

У грудні 2016 року ОСОБА_1 подала позов про визнання незаконним та скасування наказу від 23 листопада 2016 року № 290-к про звільнення з роботи у зв`язку зі скороченням штату працівників на підставі пункту 1 статті 40 КЗпП України, поновлення на посаді транспортувальника 2 розряду дільниці виробничої логістики та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу у розмірі 4 500,00 грн.

Свої вимоги мотивувала тим, що вона працювала у ПАТ «Бель Шостка Україна» на різних посадах з 1986 року, остання її посада -транспортувальник 2 розряду дільниці виробничої логістики. 23 листопада 2016 року вона звільнена з роботи у зв`язку зі скороченням штату працівників на підставі пункту 1 статті 40 КЗпП України.

Зазначала, що жодних змін в організації виробництва та праці не відбулось, при її звільненні не було дотримано вимоги статті 42 КЗпП України щодо переваги в залишенні на роботі, вона є матір`ю-одиначкою, самостійно виховує доньку, яка є повнолітньою, але продовжує навчання. Крім того, наказ про її звільнення підписано не генеральним директором, а начальником управління по роботі з персоналом ОСОБА_2 , яка не мала права підписувати накази про звільнення працівників.

Посилаючись на вищенаведене, просила позов задовольнити.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 12 травня 2017 року позов ОСОБА_1 задоволено частково.

Визнано незаконним та скасовано наказ від 23 листопада 2016 року № 290-к, підписаний начальником управління по роботі з персоналом ПАТ «Бель Шостка Україна» ОСОБА_2 , про звільнення ОСОБА_1 з посади транспортувальника 2 розряду дільниці виробничої логістики на підставі пункту 1 статті 40 КЗпП України.

Поновлено ОСОБА_1 на роботі у ПАТ «Бель Шостка Україна» на посаді транспортувальника 2 розряду дільниці виробничої логістики.

Стягнуто з ПАТ «Бель Шостка Україна» на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу в сумі 40 267,50 грн без утримання податків та інших обов`язкових платежів.

У решті вимог відмовлено.

Допущено негайне виконання рішення суду в частині поновлення ОСОБА_1 на роботі у ПАТ «Бель Шостка Україна» на посаді транспортувальника 2 розряду дільниці виробничої логістики.

Стягнуто з ПАТ «Бель Шостка Україна» на користь Державної судової адміністрації України судові витрати зі сплати судового збору за подання позовної заяви в сумі 1 102,40 грн.

Суд першої інстанції виходив із того, що у відповідача дійсно мали місце зміни в організації виробництва і праці, порушення процедури попередження відповідача про наступне вивільнення, передбаченої частиною першою статті 49-2 КЗпП України, не встановлено, заборони звільнення жінок, які мають дітей, встановлені статтею 184 КЗпП України, на позивача не поширюються, порушень вимог статті 42 КЗпП України щодо переваг у залишенні на роботі не вбачається. Проте, звільнення позивача відбулось на підставі наказу, підписаного не уповноваженою на те особою і він є незаконним, оскільки генеральний директор ПАТ «Бель Шостка Україна» не мав повноважень видавати довіреність, на підставі якої начальник управління по роботі з персоналом мала право підписувати накази про звільнення з роботи працівників.

Короткий зміст рішення апеляційної інстанції

Рішенням апеляційного суду Сумської області від 15 червня 2017 року рішення Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 12 травня 2017 року в частині задоволення вимог ОСОБА_1 до ПАТ «Бель Шостка Україна» про визнання незаконним та скасування наказу про звільнення з роботи, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та в частині стягнення з ПАТ «Бель Шостка Україна» в дохід держави судового збору за подання позовної заяви в сумі 1 102,50 грн скасовано та ухвалено в цій частині нове рішення про відмову у позові.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

В іншій частині рішення суду першої інстанції не було предметом апеляційного перегляду.

Рішення апеляційного суду мотивоване тим, що видана генеральним директором ПАТ «Бель Шостка Україна» довіреність від 11 грудня 2015 року щодо вчинення повноважень генерального директора цього товариства про звільнення з роботи працівників, на підставі якої начальник управління по роботі з персоналом ОСОБА_3 підписала наказ про звільнення позивача, була видана без перевищення генеральним директором повноважень, встановлених законом і Статутом товариства, та є законною.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

У липні 2017 року ОСОБА_1 звернулась до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ з касаційною скаргою, в якій, посилаючись на неправильне застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального і порушення норм процесуального права, просить скасувати оскаржуване рішення та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

Касаційна скарга аргументована тим, що суд неповно дослідив обставини справи, не надав їм належної правової оцінки та дійшов помилкових висновків при вирішенні спору.

Судом не надано належну оцінку довіреності, на підставі якої начальник управління по роботі з персоналом ОСОБА_3 підписала наказ про звільнення позивача від імені генерального директора ПАТ «Бель Шостка Україна».

Відзив/заперечення на касаційну скаргу

ПАТ «Бель Шостка Україна» подало заперечення, в яких просило залишити без задоволення касаційну скаргу та без змін оскаржуване судове рішення як таке, що ухвалене з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Рух справи в суді касаційної інстанції

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 12 липня 2017 року відкрито касаційне провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до ПАТ «Бель Шостка Україна» про визнання незаконними та скасування наказів про скорочення посад та про звільнення з роботи, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та витребувано зазначену справу з Шосткинського міськрайонного суду Сумської області.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 08 листопада 2017 року вищезазначену справу призначено до судового розгляду.

Статтею 388 ЦПК України у редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», який набрав чинності 15 грудня 2017 року, передбачено, що судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

На підставі підпункту 6 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України справу № 589/4033/16-ц передано до Касаційного цивільного суду.

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

Суди встановили, що ОСОБА_1 перебувала з ПАТ «Бель Шостка Україна» у трудових відносинах з 1986 року, працювала за різних посадах, останньою з яких була транспортувальник 2 розряду дільниці виробничої логістики.

Наказом ПАТ «Бель Шостка Україна» від 23 листопада 2016 року № 290-к позивач звільнена з займаної посади у зв`язку зі скороченням штату працівників на підставі пункту 1 статті 40 КЗпП України.

Вказаний наказ був виданий на підставі наказу від 09 вересня 2016 року № 232-к «Про скорочення штату працівників», яким передбачалось скоротити з 12 листопада 2016 року штат працівників дільниці виробничої логістики на дві штатні одиниці у зв`язку зі скороченням асортименту та обсягів виробництва плавлених сирів у поліпропіленових коробочках та, як наслідок, зменшення обсягів стикерування упаковки. Цим наказом затверджено перелік виключених з 12 листопада 2016 року зі штатного розпису підприємства посад у зв`язку зі скороченням штату (додаток № 1 до наказу) - двох штатних одиниць транспортувальника другого розряду дільниці виробничої логістики.

На виконання наказу від 09 вересня 2016 року від № 232-к генеральним директором ПАТ «Бель Шостка Україна» був виданий наказ від 15 вересня 2016 року № 236-к «Про попередження працівників дільниці виробничої логістики про наступне звільнення у зв`язку зі скороченням штату», відповідно до якого, затверджено список працівників дільниці виробничої логістики, які підлягають звільненню у зв`язку зі скороченням штату.

15 вересня 2016 року позивач була попереджена про звільнення через два місяці та ознайомлена з пропозицією про працевлаштування на підприємстві, однак від підпису відмовилась, про що був складений акт.

04 жовтня 2016 року ОСОБА_1 запропоновано посаду складальника дільниці складської логістики, проте від пропозиції вона відмовилась, про що 10 жовтня 2016 року складено відповідний акт.

23 листопада 2016 року ОСОБА_1 звільнена з роботи у зв`язку зі скороченням штату працівників на підставі пункту 1 статті 40 КЗпП України.

Наказ від 23 листопада 2016 року № 290-к про звільнення позивача підписано начальником управління по роботі з персоналом ОСОБА_2 , яка діяла на підставі довіреності, виданої генеральним директором ПАТ «Бель Шостка Україна» 15 грудня 2016 року, зі строком її дії з 14 грудня 2015 року до 31 грудня 2016 року.

Позиція Верховного Суду

Перевіривши доводи касаційної скарги та матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення касаційної скарги.

Відповідно до частини першої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 409 ЦПК України суд касаційної інстанції за результатами розгляду касаційної скарги має право залишити судові рішення судів першої інстанції та апеляційної інстанції без змін, а скаргу без задоволення.

Наведені в касаційній скарзі доводи не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Мотивувальна частина

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосування норм права

Відповідно до абзацу 2 статті 2 КЗпП України працівники реалізують право на працю шляхом укладення трудового договору про роботу на підприємстві, в установі, організації або з фізичною особою.

Статтею 3 КЗпП України передбачено, що законодавство про працю регулює трудові відносини працівників усіх підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, виду діяльності і галузевої належності, а також осіб, які працюють за трудовим договором з фізичними особами.

Права і обов`язки генерального директора товариства у сфері трудових відносин визначаються Статутом товариства, у тому числі передбачено права генерального директора уповноважувати інших осіб на вчинення будь-яких дій.

Відповідно до Статуту ПАТ «Бель Шостка Україна», затвердженого загальними зборами акціонерів ПАТ «Бель Шостка Україна» 26 квітня 2016 року, до компетенції генерального директора належить наймання на роботу і звільнення з роботи працівників товариства.

Пунктом 11.4 Статуту визначено, що у разі неможливості виконання генеральним директором своїх повноважень, ці повноваження здійснюються особою, призначеною генеральним директором. Генеральний директор може видавати довіреності, якими уповноважувати здійснювати повноваження та/або виконувати обов`язки (частину повноважень/обов`язків) генерального директора на період його відсутності (відрядження, хвороба, відпустка).

Апеляційними судом установлено, що позивач звільнена з роботи відповідно до наказу відповідача від 23 листопада 2016 року № 290-к, який підписаний начальником управління по роботі з персоналом ОСОБА_3 на підставі довіреності генерального директора ПАТ «Бель Шостка Україна» П`єра Берніго від 11 грудня 2015 року.

Відповідно до змісту цієї довіреності ОСОБА_3 від імені товариства має право підписувати, зокрема, накази по персоналу (переведення, приймання на роботу, відсторонення від роботи, звільнення з роботи, дисциплінарне стягнення, відпустка та ін.) крім наказів щодо співробітників першої лінії підпорядкованості відносно генерального директора. При цьому накази стосовно співробітників другої лінії мають бути попередньо погоджені генеральним директором. Вказана довіреність є чинною з 14 грудня 2015 року до 31 грудня 2016 року.

Звертаючись до суду з позовом, позивач, зокрема, посилалась на те, що начальник управління по роботі з персоналом ОСОБА_2 на мала права підписувати наказ про її звільнення, генеральний директор товариства не мав повноважень видати довіреність ОСОБА_2. , якою по суті передав частину своєї трудової функції, обумовленої трудовим договором (контрактом), іншій особі, до компетенції генерального директора згідно зі Статутом товариства належить приймання і звільнення з роботи працівників товариства, видача довіреності та інших документів від імені товариства з урахуванням обмежень, встановлених Статутом.

Апеляційний суд, встановивши, що наказ про звільнення позивача є законним, видана генеральним директором ПАТ «Бель Шостка Україна» довіреність від 11 грудня 2015 року, на підставі якої начальник управління по роботі з персоналом ОСОБА_3 підписала наказ про звільнення позивача, видана без перевищення генеральним директором повноважень, встановлених законом і Статутом товариства, дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення вимог ОСОБА_1 про визнання недійсним та скасування наказу від 23 листопада 2016 року № 290-к про звільнення, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Колегія суддів погоджується з таким висновком апеляційного суду, оскільки він узгоджується зі встановленими обставинами справи.

Докази та обставини, на які посилається заявник у касаційній скарзі, були предметом дослідження апеляційним судом і при їх дослідженні та встановленні були дотримані норми матеріального і процесуального права.

Апеляційний суд установив, що, видаючи довіреність начальнику управління по роботі з персоналом ОСОБА_3. , яка на підставі цієї довіреності підписала наказ про звільнення позивача, діяв у межах своїх повноважень, тому колегія суддів відхиляє доводи скарги з цього приводу.

Інші аргументи касаційної скарги не спростовують висновків суду апеляційної інстанції, обґрунтовано викладених у мотивувальній частині рішення, зводяться до переоцінки доказів та незгоди заявника з висновками суду щодо їх оцінки, що згідно з положеннями статті 400 ЦПК України не належить до повноважень суду касаційної інстанції.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свободзобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

Відповідно до статті 410 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Таким чином, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду дійшла висновку про залишення без задоволення касаційної скарги та залишення без змін рішення апеляційного суду Сумської області від 15 червня 2017 року в оскарженій частині, оскільки судове рішення є законним та обґрунтованим.

Керуючись статтями 400, 409, 410, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення апеляційного суду Сумської області від 15 червня 2017 року в частині позовних вимог ОСОБА_1 до публічного акціонерного товариства «Бель Шостка Україна» про визнання незаконними та скасування наказу про звільнення з роботи, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття.

Постанова суду касаційної інстанції є остаточною і оскарженню не підлягає.

ГоловуючийВ. І. Крат

Судді:І. О. Дундар

В. І. Журавель

Є. В. Краснощоков М. М. Русинчук