Ухвала
09 грудня 2019 року

м. Київ

справа № 203/2308/18

провадження № 61-21732ск19

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Курило В. П. розглянув касаційну скаргу військової частини НОМЕР_1 на рішення Кіровського районного суду міста Дніпропетровська від 11 лютого

2019 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 08 жовтня

2019 року в справі за позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про стягнення заборгованості по заробітній платі, компенсації за затримку розрахунку при звільненні, відшкодування моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

У липні 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовними вимогами до військової частини НОМЕР_1 про стягнення заборгованості по заробітній платі, компенсації за затримку розрахунку при звільненні, відшкодування моральної шкоди.

Позовні вимоги мотивовано тим, що з грудня 2015 року по квітень 2018 року він працював у відповідача за сумісництвом на посаді лікаря-трансфузіолога. При звільненні з ним не було проведено остаточного розрахунку, а тому ОСОБА_1 просив суд стягнути з відповідача на свою користь заборгованість по заробітній платі в розмірі 9 890,67 грн, компенсацію за затримку розрахунку при звільненні в розмірі 26 697,44 грн, а також відшкодувати моральну шкоду в розмірі 100 000,00 грн.
Рішенням Кіровського районного суду міста Дніпропетровська

від 11 лютого 2019 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково.
Стягнуто з військової частини НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1 середню заробітну плату за час затримки розрахунку при звільненні в розмірі

20 856,40 грн (з утриманням з цієї суми обов`язкових платежів і зборів), компенсацію моральної шкоди в розмірі 5 000,00 грн, разом 25 856,40 грн.
У задоволенні іншої частини позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено.

Допущено до негайного виконання рішення в частині стягнення середньої заробітної плати за затримку розрахунку при звільненні в розмірі

2 300,00 грн.
Вирішено питання про розподіл судових витрат.
Постановою Дніпровського апеляційного суду від 08 жовтня 2019 року апеляційну скаргу військової частини НОМЕР_1 задоволено частково.

Рішення Кіровського районного суду міста Дніпропетровська від 11 лютого 2019 року в частині стягнення моральної шкоди змінено, зменшивши присуджений до стягнення розмір моральної шкоди з 5 000,00 грн до 500,00 грн.

В іншій частині рішення Кіровського районного суду міста Дніпропетровська від 11 лютого 2019 року залишено без змін.

02 грудня 2019 року до Верховного Суду через засоби поштового зв`язку звернулася військова частина НОМЕР_1 з касаційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Кіровського районного суду міста Дніпропетровська

від 11 лютого 2019 року та постанову Дніпровського апеляційного суду

від 08 жовтня 2019 року та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 в повному обсязі, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Вивчивши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, Верховний Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, оскільки касаційна скарга подана на судові рішення у малозначній справі, які не підлягають касаційному оскарженню.

Частиною третьою статті 3 ЦПК України передбачено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах, крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.
Відповідно до пункту 1 частини шостої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Прожитковий мінімум для працездатних осіб вираховується станом на

01 січня календарного року, в якому подається скарга (частина дев`ята статті 19 ЦПК України).
Законом України «Про Державний бюджет України на 2019 рік» з 01 січня 2019 року встановлено прожитковий мінімум на одну працездатну особу у розмірі 1 921,00 грн.
Предметом позову у справі № 203/2308/18 є стягнення заборгованості по заробітній платі в розмірі 9 890,67 грн, компенсації за затримку розрахунку при звільненні в розмірі 26 697,44 грн та відшкодування моральної шкоди в розмірі 100 000,00 грн.
Ціна позову у даній справі не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб 192 100,00 грн (1 921,00 грн х 100). Справа № 203/2308/18 є малозначна в силу вимог закону.

Однією з основних засад судочинства є забезпечення права на касаційне оскарження судового рішення у випадках, встановлених законом (пункт 8 частини другої статті 129 Конституції України, пункт 9 частини третьої статті 2 ЦПК України).

Верховним Судом враховано, що оскаржувані судові рішення ухвалено після набрання чинності Законом України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», тобто після 15 грудня 2017 року.

Посилання на випадки, передбачені пунктом 2 частини третьої

статті 389 ЦПК України за наявності яких судове рішення у малозначній справі підлягає касаційному оскарженню, касаційна скарга та додані до неї матеріали не містять.
Спосіб, у який стаття 6 Конвенції застосовується до апеляційних та касаційних судів, має залежати від особливостей процесуального характеру, а також до уваги мають бути взяті норми внутрішнього законодавства та роль касаційних судів у них. Вимоги до прийнятності апеляції з питань права мають бути більш жорсткими ніж для звичайної апеляційної скарги. З урахуванням особливого характеру ролі Верховного Суду, як касаційного суду, процедура, яка застосовується у Верховному Суді може бути більш формальною (LEVAGES PRESTATIONS SERVICES v. FRANCE, № 21920/93, § 45, ЄСПЛ, від 23 жовтня 1996 року; BRUALLA GOMEZ DE LA TORRE v. SPAIN,

№ 26737/95, § 37, 38, ЄСПЛ, від 19 грудня 1997 року).
Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Враховуючи викладене, оскаржувані судові рішення ухвалено у малозначній справі, ціна позову в якій не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, у відкритті касаційного провадження слід відмовити, оскільки касаційна скарга подана на судові рішення, які не підлягають касаційному оскарженню.
Вказівка в резолютивній частині постанови Дніпровського апеляційного суду від 08 жовтня 2019 року про можливість її оскарження до Верховного Суду, не є підставою для відкриття касаційного провадження судом касаційної інстанції, оскільки оскаржені судові рішення ухвалені у малозначній справі.
Враховуючи те, що справа в силу вимог закону є малозначною, клопотання військової частини НОМЕР_1 про відстрочення сплати судового збору за подання касаційної скарги, Верховним Судом не розглядається.

Керуючись статтями 19, 389, 394 ЦПК України,
УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою військової частини НОМЕР_1 на рішення Кіровського районного суду міста Дніпропетровська від 11 лютого 2019 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 08 жовтня 2019 року в справі за позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про стягнення заборгованості по заробітній платі, компенсації за затримку розрахунку при звільненні, відшкодування моральної шкоди.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя В. П. Курило