Провадження № 2-з/752/364/19
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 листопада 2019 року суддя Голосіївського районного суду м. Києва Шкірай М.І., розглянувши заяву представника позивачів ОСОБА_1 та ОСОБА_2 - ОСОБА_3 про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про припинення права на частку в спільному майні,-

Встановив

В провадженні Голосіївського районного суду м. Києва знаходиться цивільна справа за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про припинення права на частку в спільному майні.

Одночасно з позовною заявою надійшла заява про забезпечення позову шляхом заборони ОСОБА_5 та/або іншим особам, у будь-який спосіб відчужувати або передавати квартиру (частину квартири), що розташовану за адресою: АДРЕСА_1 .

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу, заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Пунктом 3 ч. 1 ст. 150 ЦПК України визначено, що позов забезпечується встановленням обов`язку вчинити певні дії.

Відповідно до роз`яснень, викладених у п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року №9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують реальне виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог.

Пунктом 4 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» від 22.12.2006, №9 постановлено, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

При цьому, при вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не учасниками даного судового процесу.

Враховуючи, що позивачами заявлено вимоги про визнання за ними право на Ѕ частини квартири, при цьому просить заборонити вчиняти певні дії щодо квартири, а саме: відчужувати або передавати квартиру (частину квартири), суд приходить до висновку, що заявлений захід забезпечення позову є явно неспівмірним із заявленими позивачами вимогами.

Аналізуючи вищевикладене, враховуючи, що заявник не обґрунтував належним чином необхідність вжиття вказаного заходу забезпечення позову і не зазначив причини, що можуть утруднити або зробити неможливим виконання рішення суду у разі задоволення позову, суд приходить до висновку, що заява задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 149-153, 260, 353 ЦПК України, суддя -

Ухвалив

в задоволенні заяви представника позивачів ОСОБА_1 та ОСОБА_2 - ОСОБА_3 про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про припинення права на частку в спільному майні - відмовити.

На ухвалу суду може бути подано апеляційну скаргу протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Апеляційна скарга подається до Київського апеляційного суду через Голосіївський районний суд м. Києва.

Суддя