КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
№ апеляційного провадження: 22-ц/824/2048/2019
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 січня 2019 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді - доповідача Слюсар Т.А.,

суддів: Волошиної В.М., Панченка М.М.,

за участю секретаря судового засідання Макаренко О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 на рішення Печерського районного суду м. Києва від 30 липня 2018 року у складі судді Матійчук Г.О.,

у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2, третя особа: товариство з обмеженою відповідальністю «Компанія з управління та житлової експлуатації «Новосервіс» про відшкодування шкоди, завданої залиттям квартири,-

В С Т А Н О В И В :

У червні 2017 року ОСОБА_3 звернулася у суд із позовом до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, завданої залиттям квартири.

Зазначала, що вона є власницею квартири АДРЕСА_1, яка постраждала внаслідок її залиття 26 вересня 2016 pоку та 30 вересня 2016 року з вини відповідача, який є власником квартири АДРЕСА_1. За результатом залиття квартири позивача, комісією експлуатуючої організації ТОВ «КУЖЕ «НОВОСЕРВІС», складені відповідні акти № 05-03/07-1 від 26 вересня 2016 року та № 05-03/07-2 від 04 жовтня 2016 року.

Посилаючись на те, що наслідками залиття квартири ОСОБА_2 є поява запаху цвілі та вогкості, поява вологи на стелі, стінах та меблях, а в кухні-їдальні вологою пошкоджено шпалери, штукатурку, безпіщяні накривки стін, карниз, кухонний стіл та паркет, вологою насичені штори, поява запаху цвілі і вогкості, також пошкоджено в коморі вологою гіпсокартонну перегородку, шафи, шпалери, штукатурку, безпіщані накриви стін, намокання паркету, поява запаху та цвілі, позивач просила стягнути з відповідача понесені нею матеріальні витрати на проведення ремонтно-відновлювальних робіт, загальна вартість яких становила 113 208 грн. 58 коп.

Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 30 липня 2018 року позов ОСОБА_3 задоволено.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_2, посилаючись на неповне з'ясування обставин справи, порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить скасувати рішення районного суду та постановити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що позивачем не надано належних доказів спричинення їй матеріальної шкоди завданої внаслідок затоплення квартири саме з вини відповідача та причинно-наслідкового зв'язку між шкодою і діями відповідача. При цьому, ОСОБА_2 в період з 26 вересня 2016 року по 04 жовтня 2016 року не перебувала на території України, доступу до своєї квартири НОМЕР_1 представникам ТОВ «КУЖЕ «НОВОСЕРВІС» не надавала, так само як і її довірена особа ОСОБА_4; зворотнього позивачем не доведено.

Відповідач зазначала, що дані, які викладені в акті № 05-03/07-1 від 26 вересня 2016 року та акті № 05-03/07-2 від 04 жовтня 2016 року, якими позивач обґрунтовує свої позовні вимоги є необґрунтованими, а самі ці акти складені з порушенням норм законодавства.

Крім того, наданий позивачем висновок ТОВ «Роял Бізнес Сістем-ЛТД» не є належним та допустимим доказом завданої їй шкоди, оскільки складений з порушенням законодавства та на підставі актів, які не мають юридичної сили, а також складений спеціалістом, який не має належної кваліфікації, та судом не досліджено ліцензію вказаного суб'єкта господарювання.

Посилаючись на вищевказане та те, що квартира скаржника обладнана системою проти затоплення «Нептун» й ця система була включена під час затоплення, що підтверджено зокрема і свідком ОСОБА_4, відповідач просить апеляційну скаргу задовольнити.

Колегія суддів, вислухавши представника ОСОБА_2, який підтримав апеляційну скаргу, вивчивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає апеляційну скаргу такою, що не підлягає задоволенню.

Як убачається з матеріалів справи, ОСОБА_3 є власницею квартири АДРЕСА_1 (а.с.9 т.1).

Встановлено, що 26 вересня 2016 року та 30 вересня 2016 року з вини відповідача, власниці квартири ОСОБА_2 АДРЕСА_1 сталося залиття квартири, про що комісією експлуатуючої організації ТОВ «КУЖЕ «НОВОСЕРВ1С», складені акти №05-03/07-1 від 26 вересня 2016 року. та № 05-03/07-2 від 04 жовтня 2016 року.

Відповідно до акту № 05-03/07-1 від 26 вересня 2016 року встановлено, що о 12-40 год. до диспетчера ТОВ «КУЖЕ «НОВОСЕРВІС» надійшла заявка від власниці квартири АДРЕСА_1 про затікання зверху води на кухню та в приміщення комори (гардеробної), слюсар-сантехнік ТОВ «КУЖЕ «НОВОСЕРВІС» відключив подачу гарячої та холодної води на відповідні стояки будинку, після чого про протікання води до квартири НОМЕР_2 у будинку припинилося. Оскільки власниці квартири НОМЕР_1 ОСОБА_2, з вини якої трапилося залиття квартири НОМЕР_2, була відсутня, акт був не підписаний. Причиною залиття квартири є протікання гігієнічного душу через недостатньо надійно закріплений шлаг (а.с.7 т.1).

Згідно акту № 05-03/07-02 від 04 жовтня 2016 року про залиття квартири НОМЕР_2, що трапилося в системі гарячого водопостачання зазначено, що 30 вересня 2016 року о 18-00 год. до диспетчера ТОВ «КУЖЕ «НОВОСЕРВІС» надійшла заявка від власниці квартири НОМЕР_2 про затікання зверху води на кухню-їдальню та в приміщення комори (гардеробної). Слюсар-сантехнік прибув за викликом та відключив подачу гарячої та холодної води на відповідні стояки будинку. До квартири НОМЕР_1 надали доступ мешканці квартири та було виявлено, що в санвузлі лопнула колба фільтру тонкої чистки гарячої води, що і спричинило витік гарячої води (а.с.8 т.1).

Вищезазначені акти складені та підписані директором ТОВ «КУЖЕ «НОВОСЕРВІС» ОСОБА_6 заступником головного інженера ОСОБА_7, інженером з організації та ремонту будівель та споруд ОСОБА_8

Встановлено, що наслідками залиття квартири НОМЕР_2 є поява запаху цвілі та вогкості, поява вологи на стелі, стінах та меблях. З акту обстеження від 26 вересня 2016 року встановлено, що на системі холодного та гарячого водопостачання є несправність гігієнічного душу в санвузлі квартири НОМЕР_1.

Крім того, відповідно до акту від 04 жовтня 2016 року у квартирі НОМЕР_2 наслідки залиття в кухні-їдальні вологою пошкоджено шпалери, штукатурку, безпіщяні накривки стін, карниз, кухонний стіл та паркет, вологою насичені штори, поява запаху цвілі і вогкості, також пошкоджено в коморі вологою і гіпсокартонну перегородку, шафи, шпалери, штукатурку, безпіщапі накриви стін, намокання паркету, поява запаху та цвілі.

Згідно наявного у справі звіту ТОВ «РоялБізнес Сістем-ЛТД» про незалежну оцінку вартості матеріальних збитків, що виникли внаслідок залиття квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1, вартість відновлюваних ремонтних робіт становить 113 208 грн. 58 коп., а саме: 30 992 грн. відновлювальні ремонтно-оздоблювальні роботи, 18 710 грн. роботи з відновлення паркетної підлоги кухні та гардеробу, 19 113 грн. 58 коп. роботи з відновлення гардеробів, кухні, 34 512 грн. роботи по демонтажу, монтажу, фарбування шпалер Lincrusta, а також, поліуретанової ліпнини, 9880 грн. хімчистка гардин та штор (а.с.72-240 т.1).

Встановлено, що у суді першої інстанції був допитаний свідок ОСОБА_9, який у судовому засіданні 29 листопада 2017 року повідомив про те, що він є довіреною особою власниці квартири НОМЕР_1, має довіреність, дійсно доступ до квартири працівникам ТОВ «КУЖЕ «НОВОСЕРВІС» надано не було у період з 24 вересня 2016 року по 04 жовтня 2016 року квартира НОМЕР_1 обладнана противозатолюючою системою «Нептун», яка була увімкнена під час затоплення. Ремонтні роботи проводилися в квартирі через вологу на стояках працівниками ТОВ «КУЖЕ «НОВОСЕРВІС» в січні 2017 року, однак акту виконаних робіт надано не було. В квартирі НОМЕР_1 ніхто не проживає (а.с.42 т.2).

Допитаний свідок ОСОБА_7 в судовому засіданні 08 лютого 2018 року повідомив про те, що квартира відповідача ОСОБА_2 надавалася в оренду, загальних аварій по будинку АДРЕСА_1 не було, а позивачу завдана значна матеріальна шкода для проведення відновлювано-ремонтних робіт (а.с.51 т.2).

Задовольняючи позов районний суд виходив з підстав його доведеності.

Такі висновки суду першої інстанції колегія суддів визнає законними й обґрунтованими. Вони повністю узгоджуються з сукупністю зібраних у справі й належно оцінених у рішенні доказів.

Згідно з частиною першою та пунктом 1 частини другої статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є, зокрема, втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Відповідно до частини першої статті 1166 ЦК України майнова шкода завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної особи або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування якщо вона доведе, що шкоду завдано не з її вини (частина друга статті 1166 ЦК України).

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України у пункті 2 постанови від 27 березня 1992 року № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи. Для наявності деліктної відповідальності необхідна наявність складу правопорушення: а) наявність шкоди, б) протиправна поведінка заподіювача шкоди, в) причинний зв'язок між шкодою та поведінкою заподіювача, г) вина.

Таким чином, цивільне законодавство в деліктних зобов'язаннях передбачає презумпцію вини, якщо у процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди.

З огляду на викладене та з урахуванням визначених цивільним процесуальним законом принципів змагальності й диспозитивності цивільного процесу, саме на відповідача покладено обов'язок доведення відсутності вини у завданні шкоди, а позивач доводить наявність шкоди та її розмір.

Твердження апеляційної скарги про те, що акти № 05-03/07-1 від 26 вересня 2016 року та № 05-03/07-2 від 04 жовтня 2016 року є неналежним доказом наявності вини відповідача у залитті належної позивачу квартири, не заслуговують на увагу, оскільки вказані акти повністю відповідають формі, встановленій наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства від 17 травня 2005 року № 76 «Про затвердження Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій», в них наведені: дата та місце складання; члени комісії, що складають акт; місце, де трапилося залиття; подія, що трапилася; наслідки залиття, а також причини залиття.

Тобто надані позивачем акти за формою та змістом відповідають встановленій формі, не суперечить іншим доказам у справі, а наведені в них дані відповідачем не спростовані.

Аргументи апеляційної скарги про недоведеність фактів залиття належної позивачу квартири є безпідставними, оскільки вони зафіксовані у вищевказаних актах.

При цьому, колегія суддів враховує й те, що ТОВ «КУЖЕ «НОВОСЕРВІС» було вжито заходів для долучення відповідача до обстежень квартири, що зокрема підтверджено поясненнями третьої особи та показами свідка ОСОБА_7 щодо повідомлення відповідача по телефону про залиття та необхідності участі в обстеженнях. Однак, відповідач вказала про перебування її за кордоном й не скористалася можливістю направлення для участі в обстеженнях свого представника.

Також неспроможними є доводи апеляційної скарги про недоведеність вини ОСОБА_2 у заподіянні ОСОБА_3 шкоди внаслідок залиття квартири, оскільки у деліктних зобов'язаннях діє презумпція вини, а відповідач довела свою невинуватість та ці твердження спростовуються змістом складених за результатом залиття помешкання актів, відповідно до змісту яких члени комісії після кожного затоплення, з метою встановлення причини, оглядали квартиру позивача, доступ до якої надали її мешканці.

Відповідно до актів, від підпису акту мешканці кв.11 відмовилися, проте вказана обставина не може бути підставою до визнання невстановленим наявності вини відповідача у залитті належної позивачу квартири.

Так, у акті від 26 вересня 2016 року причиною залиття водою квартири позивача виявлено, що у санвузлі кв.11 протікає гігієнічний душ через недостатньо надійно закріплений шланг (гайка підключення шлангу була недокручена) (а.с.7).

Згідно даних, які містяться у акті житлової комісії від 04 жовтня 2016 року, у санвузлі кв.11 лопнула колба фільтру тонкої очистки системи гарячого водопостачання, що спричинило витік гарячого водопостачання, що спричинило витік гарячої води. За напрямком постачання гарячої води у квартиру НОМЕР_1 зазначений фільтр тонкої очистки розташований після першої водозапірної арматури на відгалуженні від стояка у квартирі НОМЕР_1 будинку. Слюсарем-сантехніком ТОВ «КУЖЕ «НОВОСЕРВІС» було перекрито кран подачі гарячої води до квартири НОМЕР_1 будинку та відновлено подачу гарячої та холодної води на стояки будинку, а до квартири НОМЕР_1 будинку - відновлено подача лише холодної води; після чого протікання води не відновилося (а.с.8).

З пояснень свідка ОСОБА_7 убачається, що він, як посадова особа житлового органу, приймав участь у виявленні причин затоплення квартири позивача і складанні актів, достовірність яких підтвердив та вказав, що на час залиття в квартирі позивача проживали особи, чим спростовуються також твердження апеляційної скарги та пояснення свідка ОСОБА_4 про відсутність у квартирі в оспорюваний період мешканців та перебування квартири під контролем протизатоплюючою системою.

Колегія суддів враховує також відсутність належних та допустимих доказів того, що на загальнобудинкових системах будинку АДРЕСА_1 у 2016-2017 роках траплялися аварії, які б могли бути причиною залиття.

Посилання у скарзі на те, що наданий позивачем висновок ТОВ «Роял Бізнес Сістем-ЛТД» не є належним та допустимим доказом завданої їй шкоди, оскільки складений з порушенням законодавства та на підставі актів, які не мають юридичної сили, колегія суддів визнає безпідставними.

Відповідно до ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно положень ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються, зокрема, письмовими, речовими і електронними доказами.

Отже, висновок ТОВ «Роял Бізнес Сістем-ЛТД» судом оцінено у сукупності з іншими доказами, остільки він містить відомості про обставини, які мають значення для справи й колегія суддів не вбачає правових підстав до визнання даного доказу по справі неналежним та недопустимим.

До того ж, доказів на спростування наданого позивачем висновку, складеного ТОВ «РоялБізнес Сістем-ЛТД», ОСОБА_2 не надано, а від роз'ясненого в суді апеляційної інстанції права заявили клопотання про призначення відповідної експертизи, представник відповідача відмовився.

Встановивши, що внаслідок залиття належної ОСОБА_3 на праві власності квартири АДРЕСА_1, що сталося з вини відповідача, позивачу завдано майнової шкоди в сумі 113 208 грн. 58 коп., розмір якої відповідачем спростовано не було, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про покладення на відповідача обов'язку з відшкодування цієї шкоди.

Європейський суд з прав людини (надалі - ЄСПЛ) вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов'язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов'язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов'язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (пункт 23 рішення ЄСПЛ від 18 липня 2006 року у справі «Проніна проти України»).

Відповідно до ч. 1 ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Викладені у рішенні висновки відповідають обставинам справи та долученим до справи доказам. Норми матеріального й процесуального права районним судом застосовано правильно.

За таких обставин, колегія суддів дійшла висновку про відхилення апеляційної скарги та залишення рішення суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 382 ЦПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Печерського районного суду м. Києва від 30 липня 2018 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повне судове рішення складено 23 січня 2019 року.

Суддя-доповідач:

Судді: