Постанова

Іменем України

04 грудня 2019 року

м. Київ

справа № 501/3245/15-ц

провадження № 61-32893св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Крата В. І. (суддя-доповідач),

суддів: Дундар І. О., Журавель В. І., Краснощокова Є. В., Русинчука М. М.,

учасники справи:

позивач за первісним позовом (відповідач за зустрічним позовом) - ОСОБА_1 ,

відповідач за первісним позовом (позивач за зустрічним позовом) - публічне акціонерне товариство «Банк Київська Русь»,

розглянув у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи публічного акціонерного товариства «Банк Київська Русь», яка підписана представником Широкобородом Сергієм Миколайовичем, на рішення Іллічівського міського суду Одеської області від 26 листопада 2015 року у складі судді Журавля П. І., та ухвалу апеляційного суду Одеської області від 27 червня 2017 року у складі колегії суддів: Колеснікова Г. Я., Вадовської Л. М., Плавич Н. Д.,

ІСТОРІЯ СПРАВИ

Короткий зміст позовних вимог

У липні 2015 року ОСОБА_1 звернувся із позовом до публічного акціонерного товариства «Банк Київська Русь» (далі - ПАТ «Банк Київська Русь», банк) про визнання іпотеки припиненою, зобов`язання здійснити державну реєстрацію припинення іпотеки і обтяження, зняття заборони та виведення об`єкту нерухомості з Державного реєстру, та повернення правовстановлюючих документів.

Первісний позов обґрунтований тим, що 26 вересня 2012 року між ПАТ «Банк «Київська Русь» та ОСОБА_1 укладений кредитний договір № 1308-00-12-2, згідно з умовами якого ОСОБА_1 надано споживчий кредит на суму 490 000 грн за процентною ставкою у розмірі 22,0 % річних на строк до 26 вересня 2022 року.

26 вересня 2012 року між ОСОБА_1 та банком на виконання пункту 2.5 кредитного договору було укладено договір іпотеки, згідно з умовами якого ОСОБА_1 передав в іпотеку квартиру АДРЕСА_1 .

29 липня 2013 року внесено зміни у вигляді переведення цього кредиту у режим невідновлювальної відкличної кредитної лінії та додаткового виділення кредитних коштів, у результаті чого сума кредиту склала 681 000 грн.

Позивач вказував, що він виконав свої зобов`язання за кредитним договором та достроково погасив кредит у повному обсязі із врахуванням процентів за користування кредитом. Разом з тим відповідач відмовився визнати договір іпотеки припиненим, здійснити державну реєстрацію припинення іпотеки, обтяження, зняти заборону і вивести об`єкт нерухомості з Державного реєстру іпотек та видати правовстановлюючі документи.

ОСОБА_1 просив: визнати договір іпотеки припиненим; зобов`язати ПАТ «Банк «Київська Русь» здійснити державну реєстрацію припинення договору іпотеки, зняти заборону та виключити його з Державного реєстру іпотек; зобов`язати ПАТ «Банк «Київська Русь» повернути ОСОБА_1 правовстановлюючі документи на предмет іпотеки - трикімнатну квартиру, а саме - свідоцтво про право власності та технічний паспорт на квартиру, що належить ОСОБА_1 на праві приватної власності.

У серпні 2015 року ПАТ «Банк «Київська Русь» звернулося із зустрічним позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Зустрічні позовні вимоги мотивовані тим, що ОСОБА_1 свої зобов`язання за кредитним договором не виконував, кредитні кошти та відсотки за користування кредитом своєчасно не сплачував, у зв`язку з чим виникала заборгованість у розмірі 400 894,07 грн.

Для погашення заборгованості за кредитним договором 20 березня 2015 року з рахунків фізичних осіб ( ОСОБА_2 та ОСОБА_3 ) на рахунок, який належить ОСОБА_1 та відкрито у ПАТ «Київська Русь», у рахунок погашення заборгованості було перераховано грошові кошти у сумі 400 894 грн.

Разом з тим постановою правління НБ України від 19 березня 2015 року № 190 ПАТ «Банк «Київська Русь» віднесено до категорії неплатоспроможних та розпочато процедуру виведення ПАТ «Банк «Київська Русь» з ринку, запроваджено тимчасову адміністрацію з 19 березня до 19 червня 2015 року та подовжено до 19 липня 2015 року включно.

Банк вказував, що переказ грошових коштів, які зберігаються на рахунках юридичних та фізичних осіб, які відкрито у ПАТ «Банк «Київська Русь», є можливим виключно у межах сум, що надійшли на їхні рахунки, починаючи з 21 березня 2015 року, тому зазначений правочин є нікчемним, а заборгованість за кредитним договором не є погашеною.

ПАТ «Банк «Київська Русь» просило стягнути з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Банк «Київська Русь» грошові кошти у загальному розмірі 440 174,72 грн.

Короткий зміст рішень суду першої інстанції

Рішенням Іллічівського міського суду Одеської області від 26 листопада 2015 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено.

Визнано договір іпотеки, укладений ОСОБА_1 та ПАТ «Банк «Київська Русь» 26 вересня 2012 року, зареєстрований у державному реєстрі іпотеки за № 4228, зі змінами, внесеними 29 липня 2013 року (№ 3486 у державному реєстрі іпотек), предметом якого є нерухоме майно у вигляді трикімнатної квартири АДРЕСА_2 - припиненим. Зобов`язано ПАТ «Банк «Київська Русь» здійснити державну реєстрацію припинення договору іпотеки від 26 вересня 2012 року, зняти заборону з об`єкту нерухомості у вигляді трикімнатної квартири АДРЕСА_2 , та виключити його з державного реєстру іпотек. Зобов`язано ПАТ «Банк «Київська Русь» повернути ОСОБА_1 правовстановлюючі документи на трикімнатну квартиру АДРЕСА_2 , а саме - свідоцтво про право власності та технічний паспорт на квартиру, що належить ОСОБА_1 на праві приватної власності. Вирішено питання про розподіл судових витрат. У задоволенні зустрічних позовних вимог ПАТ «Банк «Київська Русь» відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що частиною третьої статті 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» передбачено виключений перелік правочинів неплатоспроможного банку, які є нікчемними та підстави для цього, і грошові перекази до цього переліку не входять. Оскільки ОСОБА_1 свої зобов`язання за кредитним договором від 26 вересня 2012 року № 1308-00-12-2 виконав достроково у повному обсязі, тому, на підставі статті 599 ЦК України, первісні позовні вимоги підлягають задоволенню.

Короткий зміст ухвали суду апеляційної інстанції

Ухвалою апеляційного суду Одеської області від 05 квітня 2016 року у складі колегії суддів: Сегеди С. М., Гайворонського С. П., Ісаєвої Н. В., апеляційну скаргу ПАТ «Банк «Київська Русь» відхилено. Рішення Іллічівського міського суду Одеської області від 26 листопада 2015 року залишено без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції мотивована тим, що іпотека ОСОБА_1 перед ПАТ «Банк «Київська Русь» припинена, проте листом приватного нотаріуса Іллічівського міського нотаріального округу Слаєвої Р. К. Гаврилову О. А. було відмовлено в знятті заборони та виведення об`єкту нерухомості з державного реєстру іпотек, через відсутність відповідних документів.

Аргумент апеляційної скарги про те, що з 20 березня 2015 року у банку запроваджено тимчасову адміністрацію, тому банк не мав права здійснювати грошові операції по перерахуванню коштів із рахунку одного вкладника на рахунок іншого, апеляційний суд відхилив. Оскільки переказ грошових коштів, які зберігаються на рахунках юридичних та фізичних осіб які відкрито у ПАТ «Банк «Київська Русь», є можливим виключно в межах сум, що надійшли на їхні рахунки, починаючи з 20 березня 2015 року, і саме 20 березня 2015 року посадовими особами ПАТ «Банк «Київська Русь» було здійснено перекази грошових коштів з рахунків фізичних та юридичних осіб (з метою закриття заборгованості за кредитним договором, 20 березня 2015 року з рахунків фізичних осіб: ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на рахунок, який належить ОСОБА_1 та відкрито у ПАТ «Київська Русь», у рахунок погашення заборгованості було перераховано грошові кошти у сумі 400 894 грн, тобто, вся кредитна заборгованість ОСОБА_1 ). У частині третій статті 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» передбачено виключений перелік правочинів неплатоспроможного банку, які є нікчемними та підстави для цього, однак грошові перекази до цього переліку не входять.

Короткий зміст ухвали суду касаційної інстанції

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 листопада 2016 року у складі колегії суддів: Червинської М. Є., Завгородньої І. М., Коротуна В. М., Мазур Л. М., Писаної Т. О., касаційну скаргу ПАТ «Банк «Київська Русь» задоволено частково. Ухвалу апеляційного суду Одеської області від 05 квітня 2016 року скасовано, справу передано на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Ухвала суду касаційної інстанції мотивована тим, що суди не врахували, що переказ грошових коштів з рахунків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 було здійснено 20 березня 2015 року, тобто під час запровадження тимчасової адміністрації, не перевірили чи поширюється на виконання зазначеної операції положення пункту 1 частини п`ятої статті 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», відповідно до якого під час тимчасової адміністрації не здійснюється задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку, зокрема щодо майнових зобов`язань, які здійснюються виключно у межах процедури ліквідації банку.

Короткий зміст ухвали суду апеляційної інстанції

Ухвалою апеляційного суду Одеської області від 27 червня 2017 року апеляційну скаргу ПАТ «Банк «Київська Русь» відхилено. Рішення Іллічівського міського суду Одеської області від 26 листопада 2015 року залишено без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції мотивована тим, що, отримавши кошти у розмірі та на умовах, встановлених кредитним договором від 26 вересня 2012 року, ОСОБА_1 достроково повернув кредит та сплатив проценти. Оскільки іпотека має похідний характер від основного зобов`язання, то суд першої інстанції зробив обґрунтований висновок про те, що припинення основного зобов`язання є підставою для припинення іпотечного договору від 26 вересня 2012 року. Вимоги щодо зобов`язання ПАТ «Банк «Київська Русь» здійснити державну реєстрацію припинення договору іпотеки; зняття заборони та виключення його з державного реєстру іпотек; зобов`язання ПАТ «Банк» «Київська Русь» повернути ОСОБА_1 правовстановлюючі документи на предмет іпотеки є взаємопов`язаними з вимогами про припинення іпотеки та залежать від вирішення основної вимоги. Припинення іпотеки є підставою для здійснення реєстрації про її припинення, зняття заборони та виключення з державного реєстру іпотек та зобов`язання ПАТ «Банк «Київська Русь» повернути правовстановлюючі документи на іпотечне майно.

Суд апеляційної інстанції погодився із висновком суду першої інстанції про відмову у задоволенні зустрічного позову, оскільки 20 березня 2015 року банк здійснив перекази грошових коштів з рахунків фізичних осіб, а саме: з рахунка № НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_2 та відкрито у ПАТ «Банк «Київська Русь», на рахунок № НОМЕР_2 , що належить ОСОБА_1 у ПАТ «Банк «Київська Русь», у розмірі 191 948 грн; з рахунка № НОМЕР_3 , який належить ОСОБА_3 та відкрито у ПАТ «Банк «Київська Русь» на рахунок № НОМЕР_2 , який належить ОСОБА_1 , та відкрито у ПАТ «Банк «Київська Русь» у розмірі 208 946 грн (а. с. 38, т.1). Зазначені суми коштів банк прийняв на виконання умов кредитного договору і не повернув ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , тому подвійне стягнення однієї й тієї ж самої суми коштів, буде суперечити статті61 Конституції України.

Аргумент апеляційної скарги про те, що постановою правління Національного банку України від 19 березня 2015 року № 190 ПАТ «Банк» «Київська Русь» віднесено до категорії неплатоспроможних та розпочато процедуру виведення банку з ринку, запроваджено тимчасову адміністрацію з 19 березня 2015 року, колегія суддів відхилила. Оскільки притягнення посадових осіб банку до відповідальності за здійснення операцій 20 березня 2015 року не може бути підставою для повторного стягнення заборгованості, яка погашена на користь банку і у зв`язку з цим є підставою для припинення договору іпотеки. Крім того постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 05 грудня 2016 року визнано противоправною та скасовано постанову Правління НБ України від 19 березня 2015 року № 190 «Про віднесення ПАТ «Банк» «Київська Русь» до категорії неплатоспроможних» та постанову Правління НБ України від 16 липня 2015 року № 460 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ «Банк «Київська Русь».

Аргументи учасників справи

У липні 2017 року ПАТ «Банк Київська Русь» через представника Широкоборода С. М. подало касаційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржені рішення та ухвалити нове, яким у задоволенні первісних позовних вимог відмовити, зустрічні позовні вимоги задовольнити. При цьому посилається на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга мотивована тим, що апеляційний суд безпідставно послався на постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 05 грудня 2016 року, оскільки тимчасову адміністрацію та ліквідацію банку запроваджено рішеннями ДО «Фонд гарантування вкладів фізичних осіб», які є чинними і у банку триває процедура ліквідації, тому до спірних відносин підлягають застосуванню норми Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб». Суди неправильно застосували частину третю статті 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», оскільки з дня призначення уповноваженої особи Фонду призупиняються всі повноваження органів управління банку і правочини, вчинені органами управління та керівниками банку після призначення уповноваженої особи Фонду, є нікчемними, тому правочини щодо перерахунку грошових коштів 20 березня 2015 року є нікчемними. Банк вказує, що суди не врахували, що переказ грошових коштів з рахунків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 було здійснено 20 березня 2015 року, тобто, під час запровадження тимчасової адміністрації, не перевірили чи поширюється на виконання зазначеної операції положення пункту 1 частини п`ятої статті 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», відповідно до якого під час тимчасової адміністрації не здійснюється задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку, зокрема щодо майнових зобов`язань, які здійснюються виключно у межах процедури ліквідації банку.

Короткий зміст ухвал суду касаційної інстанції

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 28 серпня 2017 року відкрито касаційне провадження у справі.

Ухвалою Верховного Суду від 22 листопада 2019 року справу призначено до судового розгляду.

Позиція Верховного Суду

Колегія суддів частково приймає аргументи, які викладені у касаційній скарзі, з таких мотивів.

Суди встановили, що 26 вересня 2012 року між ПАТ «Банк «Київська Русь» та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір № 1308-00-12-2, згідно з умовами якого останньому надано споживчий кредит на суму 490 000 грн зі сплатою 22,0 % річних строком до 26 вересня 2022 року.

У кредитному договорі № 1308-00-12-2 від 26 вересня 2012 року сторони обумовили:

строк його дії - з дня його підписання до повного виконання Сторонами зобов`язань за ним (пункт 9.1.);

позичальник має право здійснювати дострокове погашення кредиту. При цьому проценти за користування кредитом розраховуються виходячи із суми залишку заборгованості за кредитом за фактичний строк користування кредитом (пункт 4.1.).

26 вересня 2012 року між ОСОБА_1 та банком на виконання пункту 2.5 кредитного договору було укладено договір іпотеки, згідно з умовами якого ОСОБА_1 передав в іпотеку кредитодавцю квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 144,3 кв. м, житловою площею 44,6 кв. м.

29 липня 2013 року внесено зміни у вигляді переведення цього кредиту у режим невідновлювальної відкличної кредитної лінії та додаткового виділення кредитних коштів, у результаті чого сума кредиту склала 681 000 грн.

20 березня 2015 року посадовими особами ПАТ «Банк «Київська Русь» у рахунок погашення заборгованості за кредитним договором від 26 вересня 2012 року № 1308-00-12-2, було здійснено перекази грошових коштів з рахунків фізичних та юридичних осіб, а саме:

з рахунка № НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_2 та відкрито у ПАТ «Банк «Київська Русь», на рахунок № НОМЕР_2 , який належить ОСОБА_1 та відкрито у ПАТ «Банк «Київська Русь» було перераховано грошові кошти у сумі 191 948 грн;

з рахунка № НОМЕР_3 , який належить ОСОБА_3 та відкрито у ПАТ «Банк «Київська Русь» на рахунок № НОМЕР_2 , який належить ОСОБА_1 , та відкрито у ПАТ «Банк «Київська Русь» було перераховано грошові кошти у сумі 208 946 грн.

Всього на рахунок № НОМЕР_2 , який належить ОСОБА_1 та відкрито у ПАТ «Банк «Київська Русь», було перераховано грошові кошти у сумі 400 894 грн.

У подальшому, з рахунку на рахунок № НОМЕР_2 , який належить ОСОБА_1 та відкрито у ПАТ «Банк «Київська Русь», було перераховано грошові кошти у сумі 400 894 грн.

Постановою правління НБ України від 19 березня 2015 року № 190 «Про віднесення Публічного акціонерного товариства «Банк «Київська Русь» до категорії неплатоспроможних, виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 19 березня 2015 року № 61 «Про запровадження тимчасової адміністрації «ПАТ «Банк «Київська Русь», згідно з яким з 20 березня 2015 року у зазначеному банку запроваджено тимчасову адміністрацію та призначено уповноважену особу Фонду на здійснення тимчасової адміністрації.

У довідці ПАТ «Банк «Київська Русь» від 24 квітня 2015 року № 472/01-2432 вказано, що заборгованість за кредитним договором № 1308-00-12-2 від 26 вересня 2012 року на ім`я ОСОБА_1 погашена у повному обсязі. Також факт погашення ОСОБА_1 кредиту та процентів по ньому підтверджений банківськими виписками від 19 червня 2015 року по особовим рахункам № НОМЕР_4 , № НОМЕР_5 , № НОМЕР_6 .

Законодавчі обмеження матеріально-правових способів захисту цивільного права чи інтересу підлягають застосуванню з дотриманням положень статей 55, 124 Конституції України та статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, відповідно до яких кожна особа має право на ефективний засіб правового захисту, не заборонений законом.

Оскільки положення Конституції України та Конвенції мають вищу юридичну силу (статті 8, 9 Конституції України), а обмеження матеріального права суперечать цим положенням, порушення цивільного права чи цивільного інтересу підлягають судовому захисту і у спосіб, відповідно до викладеної у позові вимоги, який не суперечить закону.

Відповідно до пункту 7 частини другої статті 16 ЦК України (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) способами захисту цивільних прав та інтересів може бути припинення правовідношення.

Згідно з частиною першою та другою статті 598 ЦК України (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Припинення зобов`язання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених договором або законом.

У частині першій статті 599 ЦК України (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) передбачено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У пунктах 41-43 постанови Великої Палати Верховного Суду від 27 березня 2019 року у справі № 711/4556/16-ц (провадження № 14-88цс19) зазначено, що: «іпотека має похідний характер від основного зобов`язання і є дійсною до припинення основного зобов`язання або до закінчення строку дії іпотечного договору (частина п`ята статті 3, абзаци другий і сьомий частини першої статті 17 Закону України «Про іпотеку», пункт 1 частини першої і речення друге цієї частини статті 593 ЦК України). Зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом (частина перша статті 598 ЦК України). Однією з таких підстав, встановлених законом, є виконання, проведене належним чином (стаття 599 ЦК України). За належного виконання у повному обсязі забезпеченого іпотекою основного зобов`язання за кредитним договором припиняється як це зобов`язання, так і зобов`язання за договором іпотеки, які є похідними від основного зобов`язання(аналогічний висновок сформулював Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду у постанові від 14 лютого 2018 року у справі № 910/16461/16; див. також пункт 61 постанови Великої Палати Верховного Суду від 17 квітня 2018 року у справі № 522/407/15-ц)».

У пункті 4.3.1. договору іпотеки сторони обумовили, що іпотека припиняється виконанням у повному обсязі основного зобов`язання.

Аналіз позовних вимог ОСОБА_1 свідчить, що позивач за первісним позовом просив визнати іпотеку припиненою у зв`язку із виконанням у повному обсязі зобов`язань за кредитним договором, тому належним способом захисту прав іпотекодавця є саме визнання припиненими зобов`язань за іпотечним договором, а не визнання припиненим договору іпотеки.

У зв`язку із тим, що належне виконання основного зобов`язання припиняє іпотеку й обтяження нерухомого майна, що є предметом іпотеки, суди мали ухвалити рішення, яким зняти заборону відчуження земельної ділянки та виключити відповідні записи з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна та Державного реєстру іпотек, а не зобов`язувати ПАТ «Банк «Київська Русь» здійснити державну реєстрацію припинення договору іпотеки, зняти заборону та виключити його з Державного реєстру іпотек.

Зазначене узгоджується із висновком, що міститься у пункті 54 постанови Великої Палати Верховного Суду від 27 березня 2019 року у справі № 711/4556/16-ц (провадження № 14-88цс19).

Аналіз матеріалів справи свідчить, що ОСОБА_1 звернувся із заявою до ПАТ «Київська Русь» від 29 травня 2015 року № 1676 (Т. 1, а. с. 40), в якій просив повернути оригінали правовстановлюючих документів на квартиру. Листом від 16 червня 2015 року № 5067/16 (Т. 1, а. с. 41-43) ПАТ «Київська Русь» повідомило про відсутність підстав для зняття обтяження з квартири, що є предметом іпотеки.

Апеляційний суди при зобов`язанні банку повернути ОСОБА_1 правовстановлюючі документи на квартиру, вважав доведеною обставину звернення позивача до банку із вимогою про повернення правовстановлюючих документів. Разом із тим суди не надали оцінки заяві позивача за первісним позовом (Т. 1, а. с. 40), а також відповіді банку (Т. 1, а. с. 41-43), у якій відсутня інформація щодо правовстановлюючих документів. Тому висновок апеляційного суду про задоволення вимоги ОСОБА_1 щодо зобов`язання банк повернути правовстановлюючі документи зроблений з порушенням норм процесуального права.

Вказане узгоджується із висновком, що міститься у пунктах 58, 59 постанови Великої Палати Верховного Суду від 27 березня 2019 року у справі № 711/4556/16-ц (провадження № 14-88цс19).

Встановивши, що ОСОБА_1 належним чином виконав зобов`язання за кредитним договором, суди зробили правильний висновок про відмову у задоволенні зустрічного позову.

Аргумент касаційної скарги про те, що правочини, вчинені органами управління та керівниками банку після призначення уповноваженої особи Фонду, є нікчемними, тому правочини щодо перерахунку грошових коштів 20 березня 2015 року є нікчемними, колегія суддів відхиляє.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 826/1476/15 (провадження № 11-104апп18) зазначено, що «здійснюючи операції з перерахування коштів, банк не вчиняє окремі правочини, а виконує свої зобов`язання з обслуговування клієнтів банку, передбачені ЦК України, Законом України «Про банки і банківську діяльність», Інструкцією про порядок відкриття, використання і закриття рахунків у національній та іноземних валютах, затвердженою постановою Правління НБУ від 12 листопада 2003 року № 492, та договорами з відповідними клієнтами банку».

Аргумент касаційної скарги про те, що переказ грошових коштів з рахунків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 було здійснено 20 березня 2015 року, тобто, під час запровадження тимчасової адміністрації, і суди не перевірили чи поширюється на виконання зазначеної операції положення пункту 1 частини п`ятої статті 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», колегія суддів відхиляє.

У частинах першій, третій статті 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) вказано, що з дня призначення уповноваженої особи Фонду призупиняються всі повноваження органів управління банку (загальних зборів, спостережної ради і правління (ради директорів) та органів контролю (ревізійної комісії та внутрішнього аудиту). Уповноважена особа Фонду від імені Фонду набуває всі повноваження органів управління банку та органів контролю з дня початку тимчасової адміністрації і до її припинення. Правочини, вчинені органами управління та керівниками банку після призначення уповноваженої особи Фонду, є нікчемними.

У пункті 1 частини п`ятої статті 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» передбачено, що під час тимчасової адміністрації не здійснюється задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку.

Здійснення 20 березня 2015 року перерахування коштів на рахунок банку, який відкритий ОСОБА_1 на його ім`я, та перерахування коштів з цього рахунку на погашення кредиту жодним чином не порушує прав чи охоронюваних законом інтересів ПАТ «Банк «Київська Русь» як із тимчасовою адміністрацією, так і без неї, оскільки кошти фактично надійшли на користь банку та не повернуті ОСОБА_2 , ОСОБА_3 . Аналогічний за змістом висновок міститься у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суд від 19 червня 2019 року у справі № 360/1966/15-ц (провадження № 61-27984св18).

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

Доводи касаційної скарги дають підстави для висновку, що оскаржені рішення у частині первісного позову ухвалені без додержання норм матеріального і процесуального права. У зв`язку з наведеним, колегія суддів вважає, що касаційну скаргу необхідно задовольнити частково, оскаржені рішення: у частині вимог за первісним позовом про визнання іпотеки припиненою, зобов`язання здійснити державну реєстрацію припинення іпотеки і обтяження, зняття заборони та виведення об`єкту нерухомості з Державного реєстру скасувати і ухвалити у цій частині нове рішення про часткове задоволення вказаних позовних вимог; у частині вимог за первісним позовом про повернення правовстановлюючих документів скасувати і передати справу на новий розгляд у цій частині до суду апеляційної інстанції; у частині зустрічного позову залишити без змін.

Керуючись статтями 400, 409, 410, 411, 412, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу публічного акціонерного товариства «Банк Київська Русь», яка підписана представником Широкобородом Сергієм Миколайовичем, задовольнити частково.

Рішення Іллічівського міського суду Одеської області від 26 листопада 2015 року та ухвалу апеляційного суду Одеської області від 27 червня 2017 року у частині позовних вимог ОСОБА_1 до публічного акціонерного товариства «Банк Київська Русь» про визнання іпотеки припиненою, зобов`язання здійснити державну реєстрацію припинення іпотеки і обтяження, зняття заборони та виведення об`єкту нерухомості з державного реєстру скасувати та ухвалити у цій частині нове рішення.

Позовні вимоги ОСОБА_1 до публічного акціонерного товариства «Банк Київська Русь» про визнання іпотеки припиненою, зобов`язання здійснити державну реєстрацію припинення іпотеки і обтяження, зняття заборони та виведення об`єкту нерухомості з державного реєстру задовольнити частково.

Визнати припиненим зобов`язання за договором іпотеки, укладеним між ОСОБА_1 та публічним акціонерним товариством «Банк «Київська Русь» 26 вересня 2012 року, зареєстрований у державному реєстрі іпотеки за № 4228, зі змінами, внесеними 29 липня 2013 року (№ 3486 у державному реєстрі іпотек).

Зняти заборону відчуження з об`єкту нерухомості у вигляді трикімнатної квартири АДРЕСА_2 та виключити записи з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна і з Державного реєстру іпотек.

Ухвалу апеляційного суду Одеської області від 27 червня 2017 року у частині позовних вимог ОСОБА_1 до публічного акціонерного товариства «Банк Київська Русь» про повернення правовстановлюючих документів скасувати.

Передати справу № 501/3245/15-ц у частині позовних вимог ОСОБА_1 до публічного акціонерного товариства «Банк Київська Русь» про повернення правовстановлюючих документів на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Рішення Іллічівського міського суду Одеської області від 26 листопада 2015 року та ухвалу апеляційного суду Одеської області від 27 червня 2017 року у частині відмови в задоволенні позовних вимог публічного акціонерного товариства «Банк Київська Русь» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором залишити без змін.

З моменту прийняття постанови суду касаційної інстанції рішення Іллічівського міського суду Одеської області від 26 листопада 2015 року та ухвала апеляційного суду Одеської області від 27 червня 2017 року у скасованих частинах втрачають законну силу та подальшому виконанню не підлягають.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий В. І. Крат

Судді: І. О. Дундар

В. І. Журавель

Є. В. Краснощоков

М. М. Русинчук