Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 листопада 2019 року Шевченківський районний суд м.Запоріжжя у складі головуючого судді Галущенко Ю.А., розглянув в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «АВТО ПРОСТО», треті особи Управління Держпродспоживслужби Запорізькій області, що не заявляє самостійних вимог Інспекція з питань у справах захисту прав споживачів у Запорізькій області, про захист прав споживача та повернення коштів, -

В С Т А Н О В И В:

У квітні 2019 р. ОСОБА_1 (далі за текстом також Позивач у всіх відмінках) звернувся позовом, уточненим в процесі розгляду справи, до Товариства з обмеженою відповідальністю «АВТО ПРОСТО» (далі за текстом також ТОВ «АВТО ПРОСТО», Відповідач у всіх відмінках) , в якому зазначає, що 31.10.2016 року між ним та ТОВ «АВТОПРОСТО» було укладено договір 721544 (далі за текстом також Договір у всіх відмінках) про надання фінансової послуги з адміністрування фінансових активів для придбання товару (автомобіля ZAZ SENS) через систему «АВТО ТАК». Позивачем па користь відповідача було сплачено вступний внесок та щомісячні внески на загальну суму 83 332 грн. 57 коп. За Договором Договором його предметом є надання учаснику фінансової послуги з адміністрування фінансових активів для придбання автомобіля ZAZ SENS через систему «АВТО ТАК». При цьому Позивачеві Відповідачем було запропоновано змінити автомобіль на Lanos Cargo, на що Позивач відмовився та звернувся 14.11.2018 року з листом-вимогою про розірвання Договору та повернення сплачених коштів, який Відповідач не задовольнив.

Вважаючи умови Договору несправедливими, оскільки всупереч принципу добросовісності цивільних відносин, створюють істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду Позивача, як споживача, містять жорсткі обов`язки для споживача, тоді як надання послуги обумовлене лише власним розсудом виконавця, оскільки останній не несе будь-якої відповідальності за невиконання умов договору, Позивач вважає, що договір про надання фінансової послуги не відповідає вимогам чинного законодавства України, грубо порушує його права як споживача,оскільки діяльність відповідача вводить його в оману та є елементом нечесної підприємницької практики, а тому Договір є нікчемним із застосуванням правових наслідків нікчемності правочину.

У зв`язку із викладеним позивач просить стягнути з відповідача сплачені ним по нікчемному правочину кошти у сумі 83 332 грн. 57 коп.

Також з посиланням на вимоги ч. 2 ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів» Позивач просить стягнути з Відповідача моральну шкоду в розмірі 5000 грн. 00 коп., яка заподіяна йому бездіяльністю Відповідача.

Також Позивачем заявлено вимоги про відшкодування на його користь понесених судових витрат (судовий збір, витрати на правову допомогу) у розмірі 14 000 грн. 00 коп.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 11.04.2019 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження, розгляд справи призначено без виклику сторін.

Відповідач направив до суду відзив на позовну заяву, в якому проти задоволення позовних вимог заперечує в повному обсязі. У відзиві зазначено, що між ТОВ «АВТО ПРОСТО» та Позивачем укладено договір №721544 про надання фінансової послуги з адміністрування фінансових активів для придбання товару (автомобіля) у групі, який укладено у повній відповідності до Ліцензійних умов провадження діяльності з адміністрування фінансових активів та перевірено його відповідність Ліцензійним умовам Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг, що в поєднанні з отриманою ліцензією гарантує законність такого Договору та його повну відповідність Законодавству України.

Щодо посилань на введення Позивача в оману зазначив,що Позивач не навів жодного доказу, що його обманювали щодо природи правочину або прав чи обов`язків за Договором. Позивачем не зазначено які положення, що зазначені в договорі, не відповідають дійсності. Про природу правочину, перелік прав і обов`язків Позивача, а також перелік прав та обов`язків Відовідача Позивачу було відомо. Договір підписаний сторонами, і містить детальний опис послуг, що надаються відповідачем. В момент підписання договору Позивач отримав примірник договору, які містять опис послуг, що надаються відповідачем. Опис послуг приведено детально, щоб виключити необхідність їх усного тлумачення та уникнення подальших непорозумінь між сторонами з приводу трактування умов угоди. Всі положення угоди чітко викладені в договорі. Кожне положення договору прописано детально з метою виключити можливість усного тлумачення умов угоди. Учасник своїм підписом засвідчує факт ознайомлення та згоду з умовами Договору, підтверджує свої права та обов`язки за Договором, підтверджує здатність набувати прав та обов`язків за Договором, умови Договору йому зрозумілі та він вважає їх справедливими по відношенню до себе. Учасник своїм підписом засвідчує, що фінансова послуга, що надається за цим Договором, обрана ним самостійно, свідомо, без нав`язування з боку Товариства, що також свідчить про повне ознайомлення та розуміння умов договору, що додатково закріплюється окремим підписом для цієї частини договору, яку неможливо підписати помилково.

Додатковою гарантією виступає також п. 12.1.5 Договору, яка передбачає, що якщо Учасник виявить бажання односторонньо відмовитись від Договору про адміністрування протягом 14 (чотирнадцяти) календарних днів з дати підписання Договору, Договір вважається розірваним, і учасник звільняється від будь-яких зобов`язань за ним. Такому Учаснику повертається вся сума коштів, сплачена за Договором про адміністрування. Протягом зазначених 14 (чотирнадцяти) днів Учасник зобов`язаний письмово повідомити про односторонню відмову від Договору шляхом подання заяви до центрального офісу ТОВ «АВТО ПРОСТО», тобто учаснику додатково надається 14 днів з дати підписання договору для детального вивчення його умов та можливості його розірвання без втрати коштів. Жодної умови Договору або прав позивача, наданих йому Договором або Законом відповідачем порушено не було. Щодо стягнення коштів зазначав, що відповідно до умов Договору сторони погодили, що повернення періодичних платежів буде здійснено протягом двох років з дня отримання Відповідачем заяви про дострокове розірвання Договору або з моменту розірвання Договору Відповідачем в односторонньому порядку. Зазначає, що станом на дату подання відзиву Договір не розірвано. Щодо заміни автомобіля зазначає, що Позивач протягом 2017-2018 років не здійснив необхідних дій, передбачених Договором, для отримання автомобіля марки і моделі, передбачених Договором. При цьому, Договір передбачає обов`язок Відповідача здійснити заміну Автомобіля у випадку припинення випуску або припинення продажу марки та/або моделі автомобіля, зазначеного в Договорі. З огляду на те, що випуск автомобіля ZAZ SENS було припинено, Позивачеві було запропоновано інший автомобіль, що не позбавляє Позивача права обрати інший автомобіль навіть після процедури заміни у зв`язку з припиненням випуску.

В задоволенні позову просить відмовити в повному обсязі.

У відповіді на відзив Позивач зазначив, що умови Договору про повернення періодичних платежів протягом двох років з дня отримання Відповідачем заяви про дострокове розірвання Договору або з моменту розірвання Договору Відповідачем в односторонньому порядку є незаконними та протиправними, відповідач використовує нечесну підприємницьку практику, яка включає, зокрема, будь-яку діяльність (дії або бездіяльність), що вводить споживача в оману тим самим порушуючи норми ст. 19 Закону про захист прав споживачів.

Треті особи, що не заявляють самостійних вимог, Інспекція з питань у справах захисту прав споживачів у Запорізькій області,Управління Держпродспоживслужби Запорізькій області, правом на подання будь-яких заяв у справі не скористалась, про розгляд справи був повідомлений належним чином, що підтверджується рекомендованим листом з повідомленням про вручення.

Згідно ч.5 ст.279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами,за відсутності клопотання будь-якої сторони про інше.

Клопотань від учасників справи не надходило.

Всебічно вивчивши обставини справи,дослідивши надані письмові докази у сукупності, суд дійшов висновку, що позов заявлений необґрунтовано і не підлягає задоволенню на підставі встановлених фактичних обставин справи та відповідних їм правовідносин.

За правилами статей 2,12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до частини 1 статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч. 1 ст. 77 ЦПК).

Судом встановлено, що 31 жовтня 2016 року між ОСОБА_1 та ТОВ «АВТО ПРОСТО» було укладено Договір № 721544 «Про надання фінансової послуги з адміністрування фінансових активів для придбання товару (автомобіля) у групі, відповідно до умов розділу 1 ст. 1 якого, предметом договору є надання учаснику фінансової послуги з адміністрування фінансових активів для придбання автомобіля за рахунок об`єднаних періодичних платежів учасників групи через систему АвтоТак. Договір укладається шляхом його підписання та підписанням додатку № 1, який є невід`ємною частиною договору. «АВТО ПРОСТО» є товариством, що надає фінансову послугу з адміністрування фінансових активів для придбання автомобілів учасниками через систему придбання у групах АвтоТак. «АВТО ПРОСТО» забезпечує придбання автомобіля за рахунок об`єднаних грошових коштів учасників на умовах договору та у відповідності до внутрішніх правил за умови виконання учасником всіх зобов`язань, передбачених договором про адміністрування (а.с. 11-15,16,17).

Відповідно до ст.628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до умов Додатку № 1 до договору № 721544 позивачем погоджено марку автомобіля та його модель, а також поточну ціну автомобіля, а саме: транспортний засіб «ZAZ Sens» вартістю 152 750,00 гривень.

Відповідно до умов Додатку №1 до договору № 721544 позивача зобов`язано сплатити винагороду за послуги, пов`язані з включенням договору до системи АвтоТак та формування групи у % + ПДВ у розмірі 5 499,00 гривень, періодичний платіж у % - 0,8333, щомісячна винагорода - 0,415+ПДВ; винагороду за послуги, пов`язані з передачею автомобіля учаснику 3,00+ПДВ. ( а.с. 27).

Відповідно до умов Додатку №2 до договору № 721544 Позивача, як учасника, зобов`язано протягом строку дії договору належним чином та у встановлений договором строк виконати усі зобов`язання зі сплати періодичних платежів разом із щомісячною винагородою товариства, учасник має право на сплату 50 % від розміру щомісячної винагороди у складі кожного сплаченого авансового платежу.

Також, 31 жовтня 2016 року між ОСОБА_1 та ТОВ «АТ Сервіс» був укладений договір доручення, відповідно до умов п. 1.1. якого в порядку та на умовах, визначених цим договором, повірений зобов`язується вчинити визначені договором дії від імені довірителя.

Відповідно до умов п. 2.1. договору доручення передбачено, що між довірителем та ТОВ «АВТО ПРОСТО» укладено договір про надання фінансової послуги з адміністрування фінансових активів для придбання товару (автомобіля) в групах через систему АвтоТак № 721544 від 31.10.2016 року. Умовами договору про адміністрування передбачений обов`язок довірителя по сплаті на користь ТОВ «АВТО ПРОСТО» винагороди у розмірі 5 499,00 гривень, що визначена у договорі про адміністрування, як винагорода за послуги ТОВ «АВТО ПРОСТО», пов`язані з включенням договору про адміністрування до системи АвтоТак та формуванням групи.

Відповідно до умов п. 2.3. договору доручення шляхом укладення цього договору довіритель уповноважує повіреного сплатити від імені довірителя винагороду ТОВ «АВТО ПРОСТО», отриману повіреним від довірителя за цим договором (а.с. 29).

Копіями квитанцій, долучених до матеріалів справи, підтверджується, що на виконання умов договору Позивач сплатив на рахунок ТОВ «АВТО ПРОСТО» - періодичні платежі із щомісячною винагородою в сумі 83 332,57 гривень ( а.с.18-24).

Пунктом 19.2 ст.19 Договору підтверджується, що підписання цього Договору та Додатків до нього є свідченням факту ознайомлення, розуміння Сторонами та згоди Сторін з усіма визначеннями, умовами та змістом Договору та Додатків до нього. Тобто, підписавши зазначений договір, Позивач погодився зі всіма його умовами.

Таким чином, Позивачу до підписання Договору, довелась вичерпна інформація про послуги, що надаються відповідачем.

Відповідно до ч. 1 ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Підпис Позивача в Договорі стоїть поряд із текстом наступного змісту: «Учасник заявляє, що отримав усі коректно викладені пояснення від представника ТОВ «АВТО ПРОСТО» , проінформований про всі можливі витрати у зв`язку із укладенням Договору, уважно прочитав та зрозумів Договір та Додатки до нього. Учасник своїм підписом засвідчує факт ознайомлення та згоду з умовами Договору, підтверджує свої права та обов`язки за Договором, підтверджує здатність набувати прав та обов`язків за Договором, умови Договору йому зрозумілі та він вважає їх вигідними для себе.»

Даний факт є свідченням обізнаності Позивача, як відносно предмету Договору, так і щодо його прав та обов`язків за договором.

Крім того, відповідно до п. 12.1.5 ст. 12 Договору, якщо учасник виявить бажання односторонньо відмовитись від Договору про адміністрування протягом 14 (чотирнадцяти) календарних днів з дати підписання Договору, Договір вважається розірваним, і учасник звільняється від будь-яких зобов`язань за ним. Такому Учаснику повертається вся сума коштів, сплачених за Договором про адміністрування.

Доказів подання такої заяви про розірвання Договору згідно п.12.1.5 ст. 12 Договору Позивачем не надано.

Порядок розірвання Договору, закріплений у ст. 12 Договору, відповідно до п. 12.1 якого учасник, який ще не отримав автомобіль, має право розірвати Договір за власним бажанням, про що має повідомити «АВТО ПРОСТО» у письмовій формі. В строк, встановлений чинним законодавством, «АВТО ПРОСТО» розглядає заяву учасника та надає письмову відповідь, в якій повідомляє про розірвання договору та про наслідки його розірвання. Поверненню підлягають тільки періодичні платежі, сплачені за Договором, з урахуванням положень, викладених в цій статті».

В матеріалах справи міститься лист-вимога Позивача, адресована Відповідачеві, без підпису та дати з відміткою «копія» у місці для підпису, в якому зазначено про бажання Позивача щодо одностороннього розірвання Договору з посиланням на те, що таке право надано йому ст. 12.3 Договору. Крім того, у вказаному листі міститься вимога повернути кошти, сплачені за наслідками укладання Договору (а.с. 25).

Проте ніяких доказів того, що даний Лист-вимога направлялася на адресу Відповідача, Позивачем суду не надано, а копія тексту нібито у відповідь на вказану заяву взагалі не містить будь-якої ознаки, яка б дозволила суду ідентифікувати її як документ, складений Відповідачем. (а.с. 26).

Крім того, суд звертає увагу, що Договір не містить статті 12.3.

Згідно зі статтею 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до частин третьої та п`ятої статті 203 ЦК України волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Відповідно до частин першої та другої статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.

В уточненій позовній заяві Позивач з посиланням на вимоги статей 18, 19 Закону України «Про захист прав споживачів» та ч. 2 ст. 215 ЦК України зазначає про те, що Договір є нікчемним.

При цьому, відповідно до положень статті 19 Закону України «Про захист прав споживачів» встановлено, що нечесна підприємницька практика забороняється. Нечесна підприємницька практика включає: 1) вчинення дій, що кваліфікуються законодавством як прояв недобросовісної конкуренції;2) будь-яку діяльність (дії або бездіяльність), що вводить споживача в оману або є агресивною.

Якщо підприємницька практика спонукає або може спонукати споживача дати згоду на здійснення правочину, на який в іншому випадку він не погодився б, така практика вводить в оману стосовно:1) основних характеристик продукції, таких як: її наявність, переваги, небезпека, склад, методи використання, гарантійне обслуговування, метод і дата виготовлення або надання, поставка, кількість, специфікація, географічне або інше походження, очікувані результати споживання чи результати та основні характеристики тестів або перевірок товару;2) будь-яких застережень щодо прямої чи опосередкованої підтримки виробником продавця або продукції;3) ціни або способу розрахунку ціни чи наявності знижок або інших цінових переваг;4) потреби у послугах, заміні складових чи ремонті;5) характеру, атрибутів та прав продавця або його агента, зокрема інформації про його особу та активи, кваліфікацію, статус, наявність ліцензії, афілійованість та права інтелектуальної або промислової власності, його відзнаки та нагороди;6) права споживача або небезпеки, що йому загрожує.

Підприємницька практика є такою, що вводить в оману, якщо під час пропонування продукції споживачу не надається або надається у нечіткий, незрозумілий або двозначний спосіб інформація, необхідна для здійснення свідомого вибору.

Верховний Суд України у постанові №6-40цс/13 від 11.09.2013 року висловив правову позицію щодо несправедливості умов договору та зазначив, що визначення поняття «несправедливі умови договору» закріплено в ч. 2 ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів» - умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача.

Відповідно до ст. 18 закону України «Про захист прав споживачів» продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими.

Визначення поняття «несправедливі умови договору» закріплено в частині другій статті 18 цього Закону. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживачу.

Аналізуючи норму ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів» можна дійти висновку, що для кваліфікації умов договору несправедливими необхідна наявність одночасно таких ознак: по-перше, умови договору порушують принцип добросовісності (п.6 ч.1 ст.3, ч.3 ст.509 ЦК України); по-друге, умови договору призводять до істотного дисбалансу договірних прав та обов`язків сторін; по - третє, умови завдають шкоди споживачеві.

З наведеного вбачається, що наявність порушень норм ст. 18 ЗУ «Про захист прав споживачів» можлива виключно за наявності трьох складових, що прямо зазначено у названій вище постанові та висновках Верховного Суду України.

Оскільки дисбаланс - це нерівна кількість прав та обов`язків, то позивачу необхідно було зазначити в якій кількості нерівні права та в якій кількості нерівні обов`язки сторін, крім того така нерівність повинна бути істотною.

Судом не встановлено обставин, які б свідчили про порушення прав Позивача як споживача послуг, а також застосування відповідачем нечесної підприємницької практики, яка призвела б до дисбалансу договірних прав та обов`язків на шкоду позивача.

Позивачем не надано суду жодного належного та допустимого доказу на підтвердження порушення його прав, враховуючи визначену ст. 18 ЗУ «Про захист прав споживачів» сукупність ознак, необхідних для визнання умов договору несправедливими.

Відповідно до ст.204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом (нікчемний правочин) або якщо він визнаний судом недійсним (оспорюваний правочини).

Оскільки відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 16 ЦК одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання правочину недійсним, вкрай важливим є розмежування двох понять: «нікчемний правочин» та «оспорюваний правочин», бо кожен з видів недійсності правочинів передбачає різні шляхи захисту цивільних прав та інтересів.

Договір та умови програми «АвтоТак» свідчать про те, що послуга, яка надавалася Позивачу, за своєю суттю є фінансовою послугою у вигляді адміністрування фінансових активів для придбання товарів у групах (п. 111 ч.1 ст. 4 Закону України «Про фінансові послуги та регулювання ринків фінансових послуг»), оскільки послуги, які є предметом договору, здійснюються шляхом створення адміністратором груп учасників та формування фонду групи для придбання на користь та за рахунок учасників бажаних товарів та/або отримання відповідної суми боргу, з проведенням розподілу права на отримання товару чи позики відповідно до визначеної процедури; за двома договорами передбачено залучення коштів фізичної особи.

Відповідно до ч. 5 ст. 1 Закону України «Про фінансові послуги та регулювання ринків фінансових послуг» під поняттям «фінансова послуга» розуміється операція з фінансовими активами, що здійснюється в інтересах третіх осіб за власний рахунок чи за рахунок цих осіб, а у випадках, передбачених законодавством, - і за рахунок залучених від інших осіб фінансових активів, з метою отримання прибутку або збереження реальної вартості фінансових активів.

Як вбачається з матеріалів справи Відповідач ТОВ «АВТО ПРОСТО» має ліцензію на здійснення діяльності з адміністрування фінансових активів для придбання товарів у групах № 2239 від 15 вересня 2015 року. 19 січня 2012 року ТОВ «Авто Просто» було зареєстровано як фінансову установу, що підтверджується виданим свідоцтвом Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг (а.с. 70, 71).

Позивач зазначив про те, що він уклав Договір під впливом обману, оскільки до нього було застосовано нечесну підприємницьку діяльність, оскільки при укладанні оспорюваного договору йому була надана не чітка та неправдива інформація по договору, що суперечить вимогам ст. ст. 18, 19 Закону України «Про захист прав споживачів».

Відповідно до постанови Пленуму Верховного суду України № 9 від 06 листопада 2009 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» правочин визнається вчиненим під впливом обману у випадку навмисного введення іншої сторони в оману щодо обставин, які впливають на вчинення правочину. На відміну від помилки, ознакою обману є умисел у діях однієї зі сторін правочину. Наявність умислу в діях відповідача, істотність значення обставин, щодо яких особу введено в оману, і сам факт обману повинна довести особа, яка діяла під впливом обману. Обман щодо мотивів правочину не має істотного значення.

На підставі вищезазначеного вбачається, що правочин може бути визнаний вчиненим під впливом обману у випадку навмисного цілеспрямованого введення іншої сторони в оману щодо фактів, які впливають на укладення правочину. Крім того, відповідні обставини наявності умислу, істотність значення обставин, щодо яких введено в оману, і сам факт обману, повинна довести сторона, яку введено в оману.

Як вбачається з матеріалів справи, Позивач добровільно виявив бажання скористатися послугами Відповідача та укласти Договір.

Необґрунтованими є посилання позивача на те, що умови Договору містять жорсткі обов`язки для нього, як до споживача, тоді як надання послуги обумовлене лише власним розсудом виконавця, проте не вказав у чому саме полягає несправедливість таких положень Договору, (ураховуючи, що ст. 4 Угоди містить 11 пунктів, а ст. 2 - 15 пунктів).

Отже, Позивач не довів, що умови Договору та додатки до нього призводять до дисбалансу договірних прав та обов`язків сторін, не відповідають умовам ринку, обраному порядку придбання автомобіля, що є його обов`язком відповідно до засад змагальності процесу за ст. 12 ЦПК України, а тому в задоволенні позову слід відмовити.

При вирішенні позову у частині вимоги про відшкодування Позивачеві моральної шкоди в розмірі 5 000,00 гривень суд виходить із того, що відсутні правові підстави для відшкодування моральної шкоди Позивачеві, який не довів заподіяння йому такої шкоди відповідно до норм закону, які регулюють спірні правовідносини.

Відповідно до п.6 ч.1 ст.264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання як слід розподілити між сторонами судові витрати.

У відповідності до п. 2 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, та за відсутності підстав для задоволення позову, судові витрати (судовий збір, витрати на правову допомогу) в розмірі 14 000,00 гривень не підлягають відшкодуванню.

Керуючись ст.12,13,76,81,141,258,259,265,353,355 ЦПК України, суд-

В И Р І Ш И В:

В позові ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «АВТО ПРОСТО», треті особи, що не заявляє самостійних вимог Інспекція з питань у справах захисту прав споживачів у Запорізькій області,Управління Держпродспоживслужби Запорізькій області, про захист прав споживача та повернення коштів відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Запорізького апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення,а у разі оголошення вступної та резолютивної части рішення,зазначений строк обчислюється з дня складання повного тексту рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Ю.А.Галущенко