ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 травня 2019 року Київський апеляційний суд в складі колегії суддів:

судді-доповідача Крижанівської

Г.В.,

суддів Оніщука М.І., Шебуєвої В.А.,

при секретарі Кибукевич О.Є.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Володарського районного суду Київської області від 01 лютого 2019 року, постановлену в складі судді Моргун Г.Л., у справі за позовом ОСОБА_2, ОСОБА_3 до приватного виконавця виконавчого округу Київської області Трофименка Михайла Михайловича про визнання протиправними та скасування постанов виконавчого провадження №57871446,-

ВСТАНОВИВ:

У січні 2019 року ОСОБА_2 та ОСОБА_3 звернулися до суду з позовом до приватного виконавця виконавчого округу Київської області Трофименка М.М. про визнання протиправними та скасування постанов виконавчого провадження №57871446.

Ухвалою Володарського районного суду Київської області від 01 лютого 2019 року відмовлено у відкритті провадження у справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 186 ЦПК України.

Не погоджуючись із вказаною ухвалою суду, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, мотивуючи її тим, що судом першої інстанції було порушено норми процесуального права.

Вказував, що зі змісту позовної заяви вбачається, що позивачі мали намір оскаржити постанову приватного виконавця в порядку розділу VII ЦПК України.

Враховуючи, що скарга на дії виконавця розглядається в порядку цивільного судочинства, просив скасувати ухвалу суду і направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Учасники справи в судове засідання не зявилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість постановленої ухвали в цій частині, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, позивачі звернулися до суду із позовною заявою про визнання протиправними та скасування постанов приватного виконавця виконавчого округу Київської області Трофименка

М.М., винесених у виконавчому провадженні № 57871446, у тому числі постанови про стягнення основної винагороди.

Відмовляючи у відкритті провадження, суд першої інстанції виходив з того, що даний позов не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, а відтак наявні підстави для застосування положень п. 1 ч. 1 ст. 186 ЦПК України.

Колегія суддів погоджується з вказаним висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Справа № 364/135/19
№ апеляційного провадження: 22-ц/796/5972/2019
Головуючий у суді першої інстанції: Моргун Г.Л. .
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Крижанівська Г.В.
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 74 Закону України « Про виконавче провадження» рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом. Рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання рішень інших органів (посадових осіб), у тому числі постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, постанов приватного виконавця про стягнення основної винагороди, витрат виконавчого провадження та штрафів, можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом.

Згідно ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Відповідно до ч. 1 ст. 451 ЦПК України за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу.

Враховуючи викладене, норми Розділу VII Цивільного процесуального кодексу України чітко визначають вид процесуального документа, який подається в порядку судового контролю за виконанням судових рішень у цивільних справах (скарга), субєктів такого звернення (сторони виконавчого провадження), порядок розгляду та вид судового рішення, яке ухвалюється за результатами розгляду скарги (ухвала).

Однак, як вбачається з матеріалів справи, звернення, яке ОСОБА_2 та ОСОБА_3 у січні 2019 року подали до Володарського районного суду Київської області, не є скаргою на дії або бездіяльність виконавця в розумінні норм ст. 447 ЦПК України, оскільки поданий процесуальний документ має назву «позовна заява», у ньому зазначені позивачі та відповідач, які є сторонами у справах позовного провадження. Крім цього, вказуючи перелік норм права, якими ОСОБА_2 та ОСОБА_3керувалися при поданні позовної заяви, останні посилалися, у тому числі, на ст. 175, 177, 184, 258, 265 ЦПК України, що встановлюють порядок предявлення позову, вимоги до форми і змісту позовної заяви, а також до рішення суду як виду судового рішення, яке ухвалюється за результатом розгляду справи по суті.

Оскільки позови до приватного виконавця щодо постанов приватного виконавця про стягнення основної винагороди не підлягають розгляду в порядку цивільного судочинства, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про наявність підстав для відмови у відкритті провадження у звязку з порушенням предметної та субєктної юрисдикції. При цьому, суд першої інстанції розяснив особам право звернення із позовом в порядку адміністративного судочинства, а також зазначив норми законодавства, які передбачають можливість звернення зі скаргою на дії або бездіяльність виконавця в порядку цивільного судочинства.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_2 зводяться до викладу мотивувальної частини оскаржуваної ухвали суду, дій приватного виконавця, а також викладу норм законодавства, які передбачають розгляд скарг на дії державного або приватного виконавця в порядку цивільного судочинства. Однак, вказані доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції про те, що позов до приватного виконавця щодо постанови приватного виконавця про стягнення основної винагороди не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Відтак, підстави для задоволення апеляційної скарги ОСОБА_2 та скасування ухвали Володарського районного суду Київської області від 01 лютого 2019 року відсутні.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Керуючись ст.ст. 268, 367, 374, 375, 381-383 ЦПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Ухвалу Володарського районного суду Київської області від 01 лютого 2019 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Повне судове рішення складено 13 травня 2019 року.

Суддя-доповідач

Судді