ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/3/19 Справа № 201/4934/17 Суддя у 1-й інстанції - Ткаченко Н.В. Доповідач - Макаров М. О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 березня 2019 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду в складі:

головуючого - судді Макарова М.О.

суддів - Демченко Е.Л., Куценко Т.Р.

при секретарі - Керімовій-Бандюковій Л.К.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу за апеляційною скаргою акціонерного товариства комерційний банк"ПриватБанк" на рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 06 червня 2018 року по справі за позовом ОСОБА_1 до публічного акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" про стягнення грошових коштів та за зустрічним позовом публічного акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" до ОСОБА_1 про визнання недійсними договори відступлення права вимоги за договорами банківських вкладів, -

В С Т А Н О В И Л А:

У квітні 2017 року ОСОБА_1 звернувся до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська із позовом до ПАТ КБ «ПриватБанк» про стягнення грошових коштів. В обґрунтування позовних вимог позивач ОСОБА_1 в позовній заяві посилався на те, що у 2011 році між ОСОБА_2 та ПАТ КБ «ПриватБанк» було укладено договір банківського вкладу №SAMDN8120 (вклад «Депозит VIP»), за умовами якого банк відкрив депозитний рахунок НОМЕР_1 та станом на 07.04.2011р. на депозитному рахунку знаходилися грошові кошти вкладника в розмірі 156 959,20 дол.США, що підтверджується клієнтською випискою по договору про залишок коштів на депозитному рахунку. Внесення вкладником грошових коштів на депозитний рахунок за №SAMDN8120 підтверджується квитанціями №271822936 від 31.01.2011., №278399072 від 04.03.2011р., №280428792 від 16.03.2011р., №285777401 від 06.04.2011р., №285754839 від 06.04.2011р. 20.10.2016р. між позивачем та ОСОБА_2 був укладений договір відступлення права вимоги №1 (цесії), згідно з умовами якого ОСОБА_2 поступається, а ОСОБА_1 приймає в повному обсязі права (вимоги), що випливають з грошового зобов'язання ПАТ КБ «ПриватБанк» і складають право вимоги в розмірі 156959,20 дол.США.

Також, у 2012 році між ОСОБА_2 та ПАТ КБ «ПриватБанк» укладено договір банківського вкладу №SAMDN0702 (вклад «Депозит VIP»), за умовами якого банк відкрив депозитний рахунок НОМЕР_2 та станом на 03.10.2012р. на депозитному рахунку знаходилися грошові кошти вкладника в розмірі 52891,77 дол.США, що підтверджується клієнтською випискою по договору про залишок коштів на депозитному рахунку. Внесення вкладником грошових коштів на депозитний рахунок за договором №SAMDN0702 підтверджується квитанцією №345504434 від 02.02.2012р. 20.10.2016р. між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 був укладений договір відступлення права вимоги №2 (цесії), згідно з умовами якого ОСОБА_2 поступається, а ОСОБА_1 приймає в повному обсязі права (вимоги), що випливають з грошового зобов'язання ПАТ КБ «ПриватБанк» і складають право вимоги в розмірі 52891,77 дол.США.

Внаслідок заміни кредитора за договорами цесії №1 та №2 від 20.10.2016р., ПАТ КБ «ПриватБанк» є боржником перед новим кредитором ОСОБА_1 по грошовим зобов'язанням в загальному розмірі 209850,97 дол. США, в зв'язку з чим ОСОБА_1 було направлено боржнику листа з повідомленням про заміну кредитора на підставі договорові цесії від 20.10.2016р. та вимогою виконати грошове зобов'язання в розмірі 209850,97 дол.США, на рахунок ОСОБА_1 в 30-денний термін з моменту отримання повідомлення. У відповідь на це повідомлення, ПАТ КБ «ПриватБанк» надана відповідь від 31.10.2016р. зі змістом, що відшкодування матеріальної та моральної шкоди, заподіяної тимчасовою окупацією державі Україна, юридичними особам, громадянам України, іноземцям та особам без громадянства, у повному обсязі покладається на Російську Федерацію як на державу, що здійснює окупацію. Отже, позивач зазначає, що оскільки грошове зобов'язання ПАТ КБ «ПриватБанк» перед ОСОБА_1, як новим кредитором залишається невиконаним, він змушений був звернутися до суду за захистом свого права та просив стягнути з відповідача на його користь грошові кошти в розмірі 209 850,97 дол.США, а також понесені ним судові витрати.

12.07.2017р. до суду надійшла зустрічна позовна заява ПАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про визнання недійсними договори відступлення права вимоги за договорами банківських вкладів. Зустрічний позов 17.07.2017р. було прийнято до розгляду та об'єднано в одне провадження з первісним позовом (а.с. № 43-49,53).

В обґрунтування зустрічного позову ПАТ КБ «ПриватБанк» посилався на те, що саме з позовної заяви ОСОБА_1 банку стало відомо про існування договорів відступлення права вимоги №1,№2 укладених між позивачем та ОСОБА_2 Банк зазначає, щовчинені правочини за договорами відступлення права вимоги не відповідають вимогам, встановленим ст.203 ЦК України. Крім того, згідно з нормами чинного законодавства відступлення права вимоги може здійснюватися тільки відносно дійсної вимоги, що існувала на момент переходу цих прав. Проте, оскільки зважаючи на ті документи, які були надані ОСОБА_1 до суду з позовною заявою вбачається, що первісним кредитором було передано документи, які за своєю формою не можуть вважатися достатнім підтвердження існування правовідносин. Зокрема, новим кредитором було надано копії договорів банківських вкладів та копії квитанцій про внесення грошових коштів, які не посвідчені уповноваженою особою ПАТ КБ «ПриватБанк». Крім того, враховуючи, що оспорювані договори укладено на території АРК, необхідно враховувати, що автономна некомерційна організація "Фонд захисту вкладників "АНО "ФЗВ" взяла на себе зобов'язання, здійснювати компенсаційні виплати у тому числі вкладникам Філії "Кримське РУ ПАТ КБ «ПриватБанк», поза волею відповідача.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 06 червня 2018 року позов ОСОБА_1 задоволено та ухвалено стягнути з ПАТ КБ «ПриватБанк» на користь ОСОБА_1 грошові кошти за договором банківського вкладу «Депозит VIP» № SAMDN8120 від 31.01.2011р. в розмірі 156 959,20 дол.США, грошові кошти за договором банківського вкладу «Депозит VIP» №SAMDN0702 від 02.02.2012р., в розмірі 52891,77 дол.США.; в задоволенні зустрічних позовних вимог ПАТ КБ «ПриватБанк» відмовлено; вирішено питання стосовно судових витрат.

Рішення суду мотивоване тим, що позові вимоги ОСОБА_1 є обґрунтованими, тоді як правові обґрунтування ПАТ КБ «ПриватБанк» щодо зустрічних позовних вимог не знайшли свого підтвердження при розгляді справи, оспорювані ПАТ КБ «ПриватБанк» договори відступлення права вимоги №1, № 2 від 20.10.2016р. в цілому не суперечить ст.ст. 203, 513, 514 ЦК України, а тому в задоволенні зустрічного позову слід відмовити.

В апеляційній скарзі АТ КБ "ПриватБанк" просять рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким у задоволенні первісних позовних вимог відмовити, зустрічний позов задовольнити в повному обсязі, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Апеляційна скарга мотивована тим, що рішення суду не відповідає вимогам законності та обґрунтованості, а обставини справи такими, що у повній мірі судом не встановлені та недосліджені.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги і заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити частково, а рішення суду в задоволеній частині скасувати, з наступних підстав.

Так, судом встановлено, що 20.10.2016р. між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було укладено договір відступлення права вимоги №1 (цесії), відповідно до умов п.1.1. якого Цедент поступається, а Цесіонарій приймає в повному обсязі права(вимоги), що належать Цеденту і випливають з грошового зобов'язання ПАТ КБ «ПриватБанк» (а.с. № 16).

Згідно до п.1.3, п.1.4 договору, права (вимоги), що належать Цеденту, виникли в силу договору депозитного вкладу «Депозит VIP» № SAMDN8120 від 31.01.2011р. і складають право вимоги в сумі в розмірі 156959,20 дол.США. Наявність прав (вимоги) в розмірі 156959,20 дол.США підтверджується договором депозитного вкладу «Депозит VIP» № SAMDN8120 від 31.01.2011р, квитанціями №271822936 від 31.01.2011р. , №278399072 від 04.03.2011р. №280428792 від 16.03.2011р. №285777401 від 06.04.2011р. №285754839 від 06.04.2011р. про внесення грошових коштів, випискою по договору про залишок коштів станом на 07.04.2011р.

Умови п.п.2.1, 2.3 договору визначають, що при підписанні цього договору Цедент передає, а Цесіонарій приймає всі необхідні документи, що засвідчують права (вимоги), поступається за цим договором, а саме, депозитного вкладу «Депозит VIP» № SAMDN8120 від 31.01.2011р, квитанціями №271822936 від 31.01.2011р. , №278399072 від 04.03.2011р. №280428792 від 16.03.2011р. №285777401 від 06.04.2011р. №285754839 від 06.04.2011р. про внесення грошових коштів, випискою по договору про залишок коштів станом на 07.04.2011р. Цедент зобов'язується протягом 30 днів після підписання цього договору повідомити Боржника про відступлення прав (вимоги), за цим договором шляхом направлення йому третього примірника цього договору і відповідного повідомлення.

Згідно до п.3.1 договору Цедент несе відповідальність за достовірність інформації, що передається відповідно до цього договору документів і гарантує наявність відступлених Цесіонарію прав (вимог).

Також, 20.10.2016р. між ОСОБА_1, та ОСОБА_2 було укладено договір відступлення права вимоги №2 (цесії), згідно до п.1.3, п.1.4 якого права (вимоги), що належать Цеденту, виникли в силу договору депозитного вкладу «Депозит VIP» №SAMDN0702 від 02.02.2012р. і складають право вимоги в розмірі 52891,77 дол.США. Наявність прав (вимоги) в розмірі 52891,77 дол.США підтверджується договором депозитного вкладу «Депозит VIP» №SAMDN0702 від 02.02.2012р. квитанцією №345504434 від 02.02.2012р. про внесення грошових коштів, випискою по договору про залишок коштів станом на 03.10.2012р.

Умови п.п.2.1, 2.3, 3.1 договору визначають, що при підписанні цього договору Цедент передає, а Цесіонарій приймає всі необхідні документи, що засвідчують права (вимоги), поступається за цим договором, а саме, депозитного вкладу «Депозит VIP» №SAMDN0702 від 02.02.2012р. квитанцією №345504434 від 02.02.2012р. про внесення грошових коштів, випискою по договору про залишок коштів станом на 03.10.2012р. Цедент зобов'язується протягом 30 днів після підписання цього договору повідомити Боржника про відступлення прав (вимоги), за цим договором шляхом направлення йому третього примірника цього договору і відповідного повідомлення. Цедент несе відповідальність за достовірність інформації, що передається відповідно до цього договору документів і гарантує наявність відступлених Цесіонарію прав (вимог).

Судом також встановлено, що на підтвердження існування права вимоги до боржника ПАТ КБ «ПриватБанк», первісний кредитор ОСОБА_2 передала новому кредитору ОСОБА_1 договір депозитного вкладу «Депозит VIP» № SAMDN8120 від 31.01.2011р, квитанції №271822936 від 31.01.2011р., №278399072 від 04.03.2011р., №280428792 від 16.03.2011р., №285777401 від 06.04.2011р., №285754839 від 06.04.2011р. про внесення грошових коштів, виписку по договору про залишок коштів станом на 07.04.2011р., договір депозитного вкладу «Депозит VIP» №SAMDN0702 від 02.02.2012р., квитанцію №345504434 від 02.02.2012р. про внесення грошових коштів, випискою по договору про залишок коштів станом на 03.10.2012р.

Задовольняючи первісний позов районний суд виходив з того, що станом на 20.10.2016р. (дата укладення договорів цесіії №1, №2) договори банківських вкладів №SAMDN8120 від 31.01.2011р. та №SAMDN0702 від 02.02.2012р., були автоматично пролонговані, а отже відступлення права вимоги відбулося за дійсною вимогою.

Відмовляючи у задоволенні зустрічного позову районний суд виходив з того, що правові обґрунтування ПАТ КБ «ПриватБанк» щодо зустрічних позовних вимог не знайшли свого підтвердження при розгляді справи, оспорювані ПАТ КБ «ПриватБанк» договори відступлення права вимоги №1, № 2 від 20.10.2016р. в цілому не суперечить ст.ст. 203, 513, 514 ЦК України, а тому в задоволенні зустрічного позову слід відмовити.

Проте, колегія суддів не може погодитись з висновком суду першої інстанції в частині задоволених первісних позовних вимог з огляду на наступне.

Згідно п.1 ч.1 ст.512 ЦК України, кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок: передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Стаття 514 ЦК України визначає, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно ст.ст. 516, 517 ЦК України заміна кредитора у зобов'язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов'язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов'язку первісному кредиторові є належним виконанням. Первісний кредитор у зобов'язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення.

Стаття 1071 ЦК України визначає перелік підстав списання грошових коштів з рахунка клієнта. Так, банк може списати грошові кошти з рахунка клієнта на підставі його розпорядження. Грошові кошти можуть бути списані з рахунка клієнта без його розпорядження на підставі рішення суду, а також у випадках, встановлених законом чи договором між банком і клієнтом.

Із аналізу наведених норм вбачається, що за договором банківського рахунка грошове зобов'язання банку перед клієнтом (власником рахунка) в межах коштів, розміщених на рахунку, може виникнути лише після направлення розпорядження клієнта на відповідну грошову суму.

Крім того, за своєю правовою природою Договір про відступлення права вимоги є лише підставою для заміни кредитора у зобов'язанні іншою особою. Утім укладення такого договору не може замінити собою основного правочину, з якого виникли відносини сторін.

Тобто на підставі Договору відступлення права вимоги позивачі не набувають статусу «вкладника Банку» на тих же умовах, що й інші вкладники Банку, які уклали із банком вкладні рахунки та розмістили на них свій вклад.

Маючи документально підтверджені грошові вимоги до Банку (боржника) щодо його грошових зобов'язань позивачі стають кредиторами Банку.

Відповідно до частини першої статті 1060 ЦК України договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад).

Згідно із статті 1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором.

Відповідно до змісту статей 526 та 1058 ЦК України зобов'язання банку з повернення вкладу за договором банківського вкладу (депозиту) вважається виконаним з моменту повернення вкладу вкладнику готівкою або надання іншої реальної можливості отримати вклад та розпорядитися ним на свій розсуд (наприклад, перерахування на поточний банківський рахунок вкладника в цьому самому банку, з якого вкладник може зняти кошти чи проводити ними розрахунки за допомогою платіжної банківської картки).

Таким чином, суд першої інстанції, задовольняючи первісні позовні вимоги, передчасно застосував до спірних правовідносин статтю 516 ЦК України, не перевірив доводів сторін та не встановив чи повідомлявся банк про зміну кредитора, чи надав банк письмову згоду на його зміну та не перевірив на чи на теперішній час виплачені кошти за банківським вкладом.

Крім того, суд першої інстанції не звернув уваги на те, що договори банківських вкладів розірвані, а саме: договір депозитного вкладу «Депозит VIP» № SAMDN8120 від 31.01.2011р розірвано 02.02.2012 року, а договір депозитного вкладу «Депозит VIP» №SAMDN0702 від 02.02.2012р. розірвано 05.02.2013 року та грошові кошти повернуті вкладнику, що підтверджується виписками по карткам (а.с. 79-84). Інших доказів на підтвердження позовних вимог позивач не надав.

З огляду на зазначене, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції в частині задоволених первісних позовних вимог підлягає скасуванню, з ухваленням в цій частині нового судового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.

Що стосується зустрічних позовних вимог банку, то в цій частині рішення підлягає залишенню буз змін, оскільки підстави обґрунтування позову та апеляційної скарги в цій частині не знайшли свого підтвердження при розгляді даної справи, в той час як Згідно зі статтею 81 ЦПК кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Керуючись ст.ст. 259, 367, 374, 376 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" - задовольнити частково.

Рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 06 червня 2018 року в частині задоволених позовних вимог ОСОБА_1 до публічного акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" про стягнення грошових коштів- скасувати.

У задоволенні позову ОСОБА_1 до публічного акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" про стягнення грошових коштів - відмовити.

В іншій частині рішення залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" судовий збір у сумі 14 400 грн.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її проголошення і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий суддя М.О. Макаров

Судді Е.Л. Демченко

Т.Р. Куценко