Провадження № 2/520/4592/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.10.2019 року

Київський районний суд м.Одеси в складі:

головуючого судді Луняченка В.О.,

при секретарі Нефедової Г.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Одеса в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Акціонерного товариства «Акцент- Банк» ( ) до ОСОБА_1 ( ІПН НОМЕР_1 АДРЕСА_1 ) про стягнення заборгованості, -

ВСТАНОВИВ:

З позовом про стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ «Акцент-Банк» заборгованості за кредитним договором №АВН0R від 01.06.2016 року у розмірі 62669,67 гривень 12.06.2019 року до суду звернувся АТ «Акцент -Банк». В обґрунтування заявлених позовних вимог зазначає, що відповідно до укладеного договору №АВН0R від 01.06.2016 року ОСОБА_1 отримав кредит у розмірі 44939,62 гривень, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 0,12% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Позивач свої зобов`язання за кредитним договором виконав в повному обсязі, в той час як відповідач свої зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконував, у зв`язку з чим станом на 11.01.2019 року має заборгованість в загальному розмірі 62669,67 грн., яка складається з: 22505,13 грн. - заборгованості за кредитом; 15,32 грн. - заборгованості по процентам за користування кредитом; 15517,75 грн. - заборгованості по комісії за користування кредитом; 21171,01 грн. - пеня за несвоєчасність виконання зобов`язання за договором, а також штрафи Умов та правил надання банківських послуг: 500,00 грн. - штраф (фіксована частина), 2960,46 грн. - штраф (процентна складова), у зв`язку з чим позивач вимушений звернутися до суду з даним позовом за захистом своїх порушених прав та охоронюваних законом інтересів.

Представник позивача у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. В той же час, в матеріалах справи міститься клопотання, в якому зазначив, що в разі неявки відповідача до суду, не заперечує проти розгляду справи без участі представника позивача та винесення заочного рішення.

Відповідач ОСОБА_1 у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, відомості про що містяться в матеріалах справи.

У відповідності до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовна заява «Акцент-банк» підлягає частковому задоволенню з наступних підстав:

Судом встановлено, що 01.06.2016 року ОСОБА_1 отримав кредит в АТ «Акцент Банк» на підставі укладеного договору №АВН0R у розмірі 44939,62 гривень зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 0,12% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Копія заяви з особистим підписом відповідача долучена до матеріалів справи (а.с. 6). Згідно умов договору, відповідач зобов`язався погашати кредит у порядку та строки відповідно до заяви, сплатити відсотки за користування кредитом на умовах, погоджених сторонами кредитного договору. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» і «Тарифами Банку» складає між ним та Банком Договір, що підтверджується підписом у вищезазначеній заяві. При укладанні договору сторони керувалися ч. 1 ст. 634 ЦК України, згідно якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Підпунктами 2.1.5.5, 2.1.5.6 встановлено, що Клієнт зобов`язаний погашати заборгованість за Кредитом, відсотками за його використання, за перевитратами платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим Договором. Уразі невиконання зобов`язань за Договором, на вимогу Банку клієнт зобов`язаний виконати зобов`язання з повернення Кредиту (втому числі простроченого кредиту і Овердрафту), оплату Винагороди Банку.

Відповідно до п. 2.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг, у разі порушення Клієнтом термінів платежів по будь-якому з грошових зобов`язань, передбачених цим договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобов`язаний сплатити Банку штраф в розмірі 500 грн. + 5 % від суми заборгованості за кредитним лімітом, з урахуванням нарахованих та прострочених відсотків та комісій.

Згідно п. 2.1.12.9 Умов та правил надання банківських послуг, Банк має право вимагати дострокового виконання боргових зобов`язань в цілому або у встановленій Банком частки в разі невиконання боржником своїх боргових та інших обов`язків за цим Договором.

Банк нараховує відсотки за користування кредитом в розмірі, встановленому «Тарифами», які викладені на банківському сайті https://a-bank.com.ua/terms, з розрахунку 360 календарних днів на рік, що підтверджується п. 2.1.12.6 Умов та правил надання банківських послуг.

Згідно розрахунку заборгованості за договором №АВН0R від 01.06.2016 року, станом на 11.01.2019 року має заборгованість в загальному розмірі 62669,67 грн., яка складається з: 22505,13 грн. - заборгованості за кредитом; 15,32 грн. - заборгованості по процентам за користування кредитом; 15517,75 грн. - заборгованості по комісії за користування кредитом; 21171,01 грн. - пеня за несвоєчасність виконання зобов`язання за договором, а також штрафи Умов та правил надання банківських послуг: 500,00 грн. - штраф (фіксована частина), 2960,46 грн. - штраф (процентна складова) ( а.с.5).

Вирішуючи питання про стягнення нарахованої Банком заборгованості по кредитному зобов`язанню, суд виходить з наступного обґрунтування, з урахуванням правової позиції висловленою ВП ВС у справі № 342/180/17-ц.

Так, відповідно до частин першої, другої ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч.1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Частиною другою ст. 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст. 1055 ЦК України).

Згідно з ч. 1 ст. 633 ЦК України, публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За змістом ст. 634 цього Кодексу, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.

За змістом ст. 1056-1 ЦК України в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.

Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно зі ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

За змістом ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Частинами першою, другою ст. 551 ЦК України визначено, що предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Згідно із ч. 1 ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

Таким чином, в разі укладення договору кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі).

У анкеті-заяві позичальника від 01.06.2016 р. процентна ставка не зазначена.

Крім того, у цій заяві, підписаній сторонами, відсутні умови договору про встановлення відповідальності у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення зобов`язання у вигляді грошової суми та її визначеного розміру.

Більш того Банк, пред`являючи вимоги про стягнення заборгованості за відсотками, пенею та штрафом, взагалі не зазначає поточну і прострочену заборгованість за користування кредитними коштами, період її виникнення, час її погашення та/або прострочення, несплата якої призвела до виникнення заборгованості, яку просить стягнути Банк в судовому порядку.

Представник позивача, скориставшись своїм правом, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, отже розгляд справи проведений судом на підставі наявних у справі доказів.

Таким чином, суд дійшов висновку про порушення відповідачем встановленого у кредитному договорі строку повернення грошових коштів, а тому з нього на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за кредитом у розмірі 22505,13 грн.

Суд також не приймає та відхиляє обґрунтування позивача на його право вимоги в частині стягнення процентів та неустойки (пені, штрафу) за кредитним договором від 01.06.2016 р., з посиланням на Витяг «Умови та правила надання банківських послуг у ПАТ «Акцент Банк», оскільки матеріали справи не містять підтверджень, що саме цей Витяг з Умов розумів відповідач та ознайомився і погодився з ними, підписуючи заяву-анкету про приєднання до умов та Правил надання банківських послуг ПАТ «Акцент-Банк».

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) зауважив, що одним із фундаментальних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, який, між іншим, вимагає, щоб при остаточному вирішенні справи судами їх рішення не викликали сумнівів (рішення від 28 жовтня 1999 року у справі "Брумареску проти Румунії", заява N 28342/95, § 61,). Якщо конфліктна практика розвивається в межах одного з найвищих судових органів країни, цей суд сам стає джерелом правової невизначеності, тим самим підриває принцип правової визначеності та послаблює довіру громадськості до судової системи (рішення від 29 листопада 2016 року у справі "Парафія греко-католицької церкви в м. Люпені та інші проти Румунії", заява N 76943/11, § 123).

Із аналізу прийнятої Великою Палатою Верховного Суду в справі №342/180/17 (провадження №14-131цс19) постанови від 3 липня 2019 року, висновки якої щодо застосування відповідних норм права в силу положень частини 4 статті 263 ЦПК України підлягають врахуванню, встановлено, що Велика Палата Верховного Суду відступила від висновків щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладених раніше у рішеннях Верховного Суду України, та орієнтувала судову практику у справах, де банк звертається до суду з позовом про стягнення заборгованості за договором, укладеним шляхом підписання анкети-заяви про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг, на те, що на підставі норм матеріального права, які застосовуються до стандартної (типової) форми кредитного договору, не підлягають стягненню проценти за користування кредитними коштами та застосуванню відповідальність у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення термінів виконання договірних зобов`язань.

В Україні визнається і діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу; закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй, що прямо передбачено у статті 8 Конституції України.

Відповідно до частини четвертої статті 42 Конституції України держава захищає права споживачів.

Згідно з частиною першою статті 1 ЦК України цивільні відносини засновані на засадах юридичної рівності, вольного волевиявлення та майнової самостійності їх учасників.

Основні засади цивільного законодавства визначені у статті 3 ЦК України.

Свобода договору є однією із загальних засад цивільного законодавства, що передбачено у пункті 3 частини першої статті 3 ЦК України.

Одним із основоположних принципів цивільного судочинства є справедливість, добросовісність та розумність, що передбачено у пункті 6 частини першої статті 3 ЦК України.

Вказана позиція повністю узгоджена з правовим висновком викладеним у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17.

Таким чином, з відповідача на користь позивача підлягає до стягнення 22505,13 гривень-заборгованість кредитом.

У задоволенні позовних вимог в частині стягнення 15,32 грн. - заборгованості по процентам за користування кредитом; 15517,75 грн. - заборгованості по комісії за користування кредитом; 21171,01 грн. - пеня за несвоєчасність виконання зобов`язання за договором, а також штрафів Умов та правил надання банківських послуг: 500,00 грн. - штраф (фіксована частина), 2960,46 грн. - штраф (процентна складова) необхідно відмовити.

Згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 526, 527, 530, 1050, 1054 ЦК України ЦК України, ст.ст.12, 81,130,131, 141, 223, 229, 247, 263, 354 ЦПК України, суд ,-

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву Акціонерного товариства «Акцент Банк» про стягнення заборгованості - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_1 АДРЕСА_1 ) на користь Акціонерного товариства «Акцент Банк» ( , МФО 307770 р/р№ НОМЕР_2 ) заборгованість за кредитним договором №АВН0R від 01.06.2016 року в розмірі 22505,13 (двадцять дві тисячі п`ятсот п`ять грн. 13 коп.) гривень.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_1 АДРЕСА_1 ) на користь Акціонерного товариства «Акцент Банк» ( , МФО 307770 р/р№ НОМЕР_3 ) судові витрати по справі у вигляді судового збору у сумі 1921,00 гривень.

В задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Одеського апеляційного суду шляхом подання до Київського районного суду м. Одеси апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя Луняченко В. О.