Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"02" грудня 2019 р.

м. Київ

справа № 755/15309/19

провадження № 2/755/5969/19

Дніпровський районний суд м. Києва в складі: головуючого судді Галагана В.І., за участю секретаря Проценко Н.А.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження в приміщенні Дніпровського районного суду міста Києва цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , в інтересах якого діє ОСОБА_3 , третя особа: Комунальне підприємство «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Дніпровського району м. Києва», про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,

УСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернулась з позовом до ОСОБА_2 , 2003 року народження, в інтересах якого діє ОСОБА_3 , про визнання відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме квартирою АДРЕСА_1 , мотивуючи свої вимоги тим, що 19.04.1971 року на підставі ордеру на жиле приміщення № НОМЕР_1 ОСОБА_5 із сім`єю з трьох осіб надано на праві користування квартиру АДРЕСА_1 . У зв`язку із вибуттям ОСОБА_5 на інше місце проживання, позивачем змінено договір найму житлового приміщення на свою користь. В 2005 році відповідач, що є онуком позивача, разом із батьками виїхав на постійне проживання до Російської Федерації. Фактично станом на день звернення позивача з даним позовом до суду в квартирі проживає позивач. З серпня 2005 року відповідач не проживає у зазначеній квартирі, будь-яких витрат на утримання квартири не несе, в квартирі не з`являється, речей відповідача в квартирі немає. Відповідач добровільно залишив житло, позивач вимушена нести тягар утримання квартири та сплачувати заборгованість за житлово-комунальні послуги, у зв`язку з чим змушена вернутись з даним позовом до суду.

15 жовтня 2019 року ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , в інтересах якого діє ОСОБА_3 , третя особа: Комунальне підприємство «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Дніпровського району м. Києва, про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, тапостановлено розгляд справи проводити у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. (а.с. 27-29)

Представником третьої особи КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Дніпровського району м. Києва» пояснень на позовну заяву не подано.

Відповідач ОСОБА_3 , яка діє в інтересах неповнолітнього сина ОСОБА_2 , не скористалась процесуальним правом подачі відзиву на позовну заяву, у встановлений ухвалою суду від 26.11.2018 року строк, та за відсутності доказів поважності причин неподання учасниками розгляду заяв по суті справи, суд вирішує справу за наявними письмовими матеріалами, що відповідає положенню частини восьмої статті 178 Цивільного процесуального кодексу України.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні у справі докази, суд приходить до наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 Цивільного процесуального кодексу України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ч. 1 ст. 19 Цивільного процесуального кодексу України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється порядку іншого судочинства.

3гідно ст. 64 Житлового кодексу УРСР, члени сім`ї наймача, які проживають разом з ним, користуватись нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов`язки, що випливають з договору найму жилого приміщення.

Відповідно ст. 65 Житлового кодексу УРСР, наймач вправі у встановленому порядку за письмовою згодою всіх членів сім`ї, які проживають разом з ним, вселити в займане приміщення свою дружину, дітей, батьків, а також інших осіб.

З матеріалів справи убачається, що на підставі ордера № НОМЕР_1 від 26.04.1971 року ОСОБА_5 із сім`єю у складі трьох осіб (чоловік ОСОБА_5 , дружина ОСОБА_1 , син ОСОБА_6 ) було надано у користування квартиру АДРЕСА_1 . (а.с. 13)

25.06.2011 року Дніпровською районною в м. Києві державною адміністрацією винесено Розпорядження № 279, яким дозволено КП по утриманню житлового господарства Дніпровського району м. Києва змінити Договір найму двокімнатної квартири АДРЕСА_1 та укласти його з ОСОБА_1 . (а.с. 15)

Згідно Витягу з Реєстру територіальної громади міста Києва та даних Електронного реєстру територіальної громади м. Києва «ГІОЦ/КМДА» за адресою: АДРЕСА_1 зареєстрований ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . (а.с. 26)

27.07.2019 року ОСОБА_2 зі згоди його матері ОСОБА_3 складено нотаріально посвідчену заяву, відповідно до якої заявник просить зняти його з реєстраційного обліку за місцем проживання за адресою: АДРЕСА_1 . (а.с. 19-21)

Конституція України у ст. 47 проголошує, що кожен має право на житло. Держава гарантує не тільки свободу його придбання, але й можливість стабільного користування житлом, його недоторканість, а також недопущення примусового позбавлення житла, не інакше, як на підставі закону і за рішенням суду.

Реалізація встановлених конституційних гарантій, поряд з іншими, відображається в збереженні житла за його власниками без обмежень, та в гарантії збереження житла в державному та комунальну житлову фонді за тимчасово відсутніми громадянами протягом шести місяців (ст. 71 Житлового кодексу України), членів сім`ї власника жилого приміщення протягом року (ст. 405 Цивільного кодексу України). Не проживання у жилому приміщенні понад встановлений строк без поважних причин, дають підстави для визнання цих осіб в судовому порядку такими, що втратили права користування ним (ст. 72 Житлового кодексу України, ст. 405 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ст. 71 Житлового кодексу України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається житлове приміщення на протязі шести місяців, а відповідно до ст.72 Житлового кодексу України визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки проводиться в судовому порядку.

Відповідно до ст. 107 Житлового кодексу України у разі вибуття наймача та членів його сім`ї на постійне проживання до іншого населеного пункту або в інше жиле приміщення в тому ж населеному пункті договір найму жилого приміщення вважається розірваним з дня вибуття. Якщо з жилого приміщення вибуває не вся сім`я, то договір найму жилого приміщення не розривається, а член сім`ї, який вибув, втрачає право користування цим жилим приміщенням з дня вибуття.

Як убачається з матеріалів справи, предмет спору складають вимоги позивача щодо втрати відповідачем права на користування неприватизованим житловим приміщенням, а саме: кімнатою АДРЕСА_2 , вказуючи на те, що відповідач не проживає у спірному житловому приміщенні з травня 2014 року, не несе витрати за житлово-комунальні послуги та відмовляється у добровільному порядку вирішити питання щодо зняття себе з реєстраційного обліку за зазначеною адресою, таким чином, порушуючи права позивача, як наймача спірної квартири.

Згідно із ч. 1 ст. 81 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог або заперечень, надавши докази відповідно до вимог ст.ст. 77-80 Цивільного процесуального кодексу України.

Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч. 1 ст. 76 Цивільного процесуального кодексу України).

Відповідно до ч. 1 ст. 77 Цивільного процесуального кодексу України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Таким чином, належними вважатимуться докази, які обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення сторін або мають інше значення для вирішення справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Вони мають належати до складу підстав позову або підстав заперечень проти нього і характеризуватися значущістю для визначення спірних правовідносин та зумовленістю цих фактів нормами матеріального права.

Аналізуючи наявні в матеріалах справи докази, керуючись положеннями діючого житлового законодавства України, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення вимог позивача в частині визнання відповідача ОСОБА_2 таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме: квартирою АДРЕСА_1 , правовим наслідком чого є зняття відповідача з реєстраційного обліку за вказаною адресою, - оскільки судом встановлено, що відповідач, який є членом сім`ї відповідального наймача квартири, зокрема, позивача, не проживає в ній понад десять років, не веде нарівні із позивачем спільне господарство, надав нотаріально посвідчену заяву про його бажання добровільно знятися з реєстрації за адресою спірної квартири, будь-яких поважних причин, які б перешкоджали відповідачу користуватись спірною квартирою, судом не встановлено, що, відповідно, порушує право позивача, як відповідального квартиронаймача, яка одноособово несе тягар матеріального утримання спірного нерухомого майна.

Відповідно до положень ч. 1, 3 ст. 89 Цивільного процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , в інтересах якого діє ОСОБА_3 , третя особа: Комунальне підприємство «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Дніпровського району м. Києва, про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, підлягає до задоволення в повному обсязі.

Відповідно до ч. 1 ст. 133 Цивільного процесуального кодексу України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. (ч. 1 ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України)

В порядку статті 141 Цивільного процесуального кодексу України, ураховуючи задоволення позову в повному обсязі, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений ним судовий збір у розмірі 768,40 грн.

Враховуючи наведене та керуючись ст.ст. 64, 65, 71, 107 Житлового кодексу України, ст.ст. 2, 4, 6-13, 19, 82, 89, 133, 137, 141, 258, 259, 263-265, 268, 272, 273, 279, 352, 354 Цивільного процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , в інтересах якого діє ОСОБА_3 , третя особа: Комунальне підприємство «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Дніпровського району м. Києва, про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, - задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , таким, що втратив право на користування квартирою АДРЕСА_1 .

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 768,40 грн.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Київського апеляційного суду через Дніпровський районний суд м. Києва протягом тридцяти днів з дня його складення.

Учасники справи мають право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення даного рішення суду.

Повний текст рішення складено 02 грудня 2019 року.

Суддя: В.І. Галаган