РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

ун. № 759/8006/19

пр. № 2/759/4621/19

13 листопада 2019 року Святошинський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді Коваль О.А.

при секретарі Слепець Є.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м.Києві у порядку спрощеного позовного провадження з викликом (повідомленням) сторін цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Укртелеком» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про спонукання до укладення договору.

В С Т А Н О В И В:

Представник ПАТ «Укртелеком» звернувся до суду з позовом, в якому просить зобов`язати відповідачів ОСОБА_1 та ОСОБА_2 укласти з ПАТ «Укртелеком» в особі Київської міської філії ПАТ «Укртелеком» договір про відшкодування витрат з опалення, водопостачання та приймання стічних вод. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що на балансі ПАТ «Укртелеком» обліковується двоповерховий 4-х квартирний житловий будинок АДРЕСА_1 , який не є власністю позивача, оскільки не увійшов до статутного капіталу ВАТ «Укртелеком» після його створення та передачі у власність нерухомого майна. Співвласниками частини квартири АДРЕСА_1 є відповідачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 . Позивач здійснює оплату послуг опалення, водопостачання та приймання стічних вод цього будинку, ці послуги використовуються виключно мешканцями цього будинку і не використовуються позивачем для власних потреб. Тому позивач вважає, що витрати, які він несе у зв`язку з оплатою послуг опалення, водопостачання та приймання стічних вод квартири АДРЕСА_1 для забезпечення необхідних умов проживання відповідача підлягають відшкодуванню фактичним споживачем житлово-комунальних послуг відповідно до займаної площі у будинку. Відповідачі відмовляються добровільно укласти договір, тому представник позивача вимушений звернутися до суду.

Ухвалою суду від 10.05.2019р. у справі відкрито провадження, яке постановлено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

Представник позивача, повідомлений належним чином про розгляд справи, до суду не з`явився, в матеріалах справи міститься клопотання про розгляд справи за його відсутності, в якому він позовні вимоги підтримав в повному обсязі.

Відповідачі у судове засідання не з`явилися, про час та місце слухання справи повідомлені згідно вимог 128 ЦПК України належним чином, заяв про розгляд справи без їх участі до суду не надходило.

Згідно ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів та ухвалити заочне рішення, у зв`язку з неподанням відповідачем відзиву.

Враховується судом і рішення Конституційного Суду України від 13.12.2011 року № 17-рп/2011 згідно яких у разі відсутності осіб, які беруть участь у справі за адресою, вказаної в матеріалах справи (зокрема позовній заяві), яка відповідає місцю реєстрації відповідача, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене йому належним чином.

Дослідивши докази в справі у їх сукупності, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позовних вимог, виходячи з наступного.

Згідно ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно наказу Державного комітету зв`язку та інформатизації України № 109 від 31.05.2002р. у власність ВАТ «Укртелеком» передано нерухоме майно, що знаходилось на балансі УДПЕЗ «Укртелеком» станом на 01.07.1999р.

Згідно розпорядження Державного комітету зв`язку та інформатизації України № 227 від 26.12.2002р. передано у комунальну власність об`єкти житлового фонду, які знаходяться на балансі ДПМ ВАТ «Укртелеком».

Як вбачається з матеріалів справи 4-х квартирний житловий будинок по АДРЕСА_1 входить до переліку об`єктів житлового фонду, що знаходяться на балансі ДПМ ВАТ «Укртелеком» і підлягають передачі в комунальну власність.

Відповідно до свідоцтва про право власності від 21.07.2015р. кімната у комунальній квартирі за адресою: АДРЕСА_1 , 20/ 100 частин дійсно належить на праві спільної часткової власності ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , що також підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав та їх обтяжень від 31.07.2015р.

16.09.2014р. між ПАТ «АК «Київводоканал» та ПАТ «Укртелеком» був укладений договір № 12530/1-2-09 на надання послуг з водопостачання та приймання стічних вод через приєднані мережі.

01.11.2018р. між КП «Київтеплоенерго» та ПАТ «Укртелеком» був укладений договір № 8875007 на постачання теплової енергії у гарячій воді.

В матеріалах справи наявні платіжні доручення ПАТ «Укртелеком» про оплату за постачання теплової енергії КП «Київтеплоенерго», за воду та каналізацію ПАТ «АК «Київводоканал».

Судом встановлено, що 21.01.2019р. ПАТ «Укртелеком» зверталося до відповідачів ОСОБА_1 та ОСОБА_2 з письмовою заявою про укладення договору про відшкодування витрат з опалення, водопостачання та приймання стічних вод відповідно до займаної ними площі у будинку, але відповідачі не відреагували на вказану письмову пропозицію.

За загальним правилом під час укладання договорів діє принцип диспозитивності, який передбачає свободу волевиявлення сторін щодо укладення договорів. Це випливає з положень ст. 627 Цивільного кодексу України, згідно з якою під поняттям «свобода договору» розуміється, що сторони є вільними:1) в укладенні договору,2) у виборі контрагента,3) у визначенні умов договору з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Однак, виходячи з меж здійснення цивільних прав (ст. 13 ЦК України) у випадках, передбачених законом, реалізація абсолютного права на свободу волевиявлення щодо укладення договору може бути обмежена іншим суб`єктивним правом - вимагати укладення такого договору.

Відносини, пов`язані зі спонуканням до укладення договорів, належать до категорії тих, які складаються на ранніх стадіях розвитку майнових відносин. Вони є предметом цивільного права, а тому відповідні права суб`єктів підлягають захисту шляхом звернення до суду в порядку, передбаченому для захисту цивільних прав.

Згідно зі ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. ЦК України не містить такого способу захисту права як спонукання до укладення договору. Хоча законодавець зазначає, що перелік способів захисту не є вичерпним, адже суд може захистити цивільне право та інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Оскільки однією із підстав виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини (ст. 11 ЦК України), цей спосіб захисту опосередковує позовні вимоги про зобов`язання укласти договір.

Разом з тим, при вирішенні питання про зобов`язання відповідачів укласти договір, необхідно виходити з положень ст. 648, 649, 635 ЦК України.

Отже, за законом можливе спонукання до укладення договору за рішенням суду за умови виникнення переддоговірного спору з таких підстав: обов`язковість укладення договору прямо передбачена законом; укладення договору випливає з попереднього договору; укладення договору передбачене будь-яким іншим договором;укладення договору випливає з умов мирової угоди, затвердженої судом.

В даному випадку сторона позивача просить зобов"язати відповідачів укласти з ними договір про відшкодування витрат з опалення, водопостачання та приймання стічних вод, тоді як норми ЦК України такий вид правочину, як відшкодування витрат відсутній, як і його відповідне визначення та відповідно правове регулювання. Тоді як, відшкодування шкоди є одним із визначених нормами ЦК України способом судового захисту порушених прав, яким і має належним чином скористатися позивач. Отже, в даному випадку стороною позивача заявлено позовну вимогу, яка не відповідає способу захисту порушеного права, а тому задоволенню не підлягає.

Таким чином, враховуючи вищенаведені норми законодавства, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, враховуючи встановленні в судовому засіданні обставини, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення вказаного позову.

На підставі зазначеного, аналізуючи зібрані по справі докази в їх сукупності, керуючись ст. 627 ЦК України, ст.ст. 77-84, 141,259, 264-265 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «Укртелеком» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про спонукання до укладення договору, залишити без задоволеня.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в загальному порядку, встановленому ЦПК України. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення. Рішення може бути оскаржено позивачем в апеляційному порядку до Киїівсьакого апеляційного суду через Святошинський районний суд шляхом подання в 30-денний строк з дня отримання копії рішення апеляційної скарги.

Суддя Коваль О.А.