Справа № 306/6-322/2011
Провадження № 22-ц/4806/2088/19
У Х В А Л А

про відмову у відкритті апеляційного провадження

09 грудня 2019 року м. Ужгород

Суддя Закарпатського апеляційного суду Джуга С.Д. вирішуючи питання про відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Свалявського районного суду від 17 листопада 2011 року у складі судді Ганчак Л.Ф., у справі за поданням головного державного виконавця відділу ДВС Свалявського районного управління юстиції про тимчасове обмеження у праві виїзду за кордон ОСОБА_1 , -

в с т а н о в и в :

27.09.2019 року (згідно штемпелю суду) ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу на ухвалу Свалявського районного суду від 17.11.2011 року.

В апеляційній скарзі апелянт просив поновити строк на апеляційне оскарження ухвали суду, зазначаючи, що оскільки повну постанову Закарпатського апеляційного суду від 17.04.2019 року отримав 18.09.2019 року, з якої дізнався, що ухвала Свалявського районного суду від 17.11.2011 року не є виконавчим документом.

Ухвалою судді Закарпатського апеляційного суду від 07.10.2019 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без руху, наведені підстави пропуску строку на апеляційне оскарження визнані неповажними.

Апелянту надано строк на протязі десяти днів з дня отримання ухвали для усунення недоліків та роз`яснено, що якщо відповідно до ухвали суду апелянт у встановлений строк не зазначить інші підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження або вказані підстави будуть визнані неповажними, то у відкритті апеляційного провадження буде відмовлено, а у разі невиконання вимог ухвали щодо оплати судового збору - апеляційну скаргу буде визнано неподаною та повернуто апелянту.

Згідно рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення, апелянт ОСОБА_1 отримав копію ухвали від 07.10.2019 року - 12.10.2019 року.

На виконання даної ухвали, до Закарпатського апеляційного суду надійшла заява від ОСОБА_1 , до якої долучено квитанцію про сплату судового збору та в якій апелянт обґрунтовує пропуск строку на апеляційне оскарження.

У поданій заяві апелянт зазначає наступне: «подаю заяву про поновлення строку для подачі апеляційної скарги на ухвалу Свалявського районного суду від 17.11.2011 року пропущеного з поважних причин, оскільки мною 05.11.2018 року в Свалявський районний суд подано заяву «про визнання ухвали Свалявського районного суду від 17.11.2011 року такою, що не підлягає виконанню», у виконання ухвали Свалявського районного суду від 09.11.2018 року на цю заяву мною подано клопотання від 05.12.2018 року й додано належно завірену копію ухвали від 17.11.2011 року, видану Свалявським районним судом на мою заяву. У зв`язку з тим, що у судовому засіданні 17 квітня у Закарпатському апеляційному суді було проголошено резолютивну частину постанови, а повний текст постанови не направлявся, мною було подано заяву 20.08.2019 року про видачу постанови Закарпатського апеляційного суду від 17.04.2019 року, яку я отримав 18.09.2019 року, та подав апеляційну скаргу 27.09.2019 року вчасно, з дотриманням вимог ст.354 ЦПК України».

Однак, наведені апелянтом підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження є неповажними, адже значний пропуск строку на апеляційне оскарження не є виправданим, виходячи з наступного.

Згідно ч.2 ст. 294 ЦПК України (чинного на момент постановлення ухвали) апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`яти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п`яти днів з дня отримання копії ухвали.

Як вбачається з матеріалів справи, оскаржувана ухвала постановлена 17.11.2011 року за відсутності апелянта.

27.11.2018 року ОСОБА_1 подав заяву до суду першої інстанції про видачу належно завіреної копії ухвали від 17.11.2011 року.

Крім того, 07.11.2018 року ОСОБА_1 подав до суду першої інстанції заяву, в якій зазначав, що йому відомо, що 17.11.2011 року встановлено тимчасове обмеження у праві виїзду його за кордон до виконання зобов`язань, а тому просив визнати ухвалу Свалявського районного суду від 17.11.2011 року такою, що не підлягає виконанню.

Таким чином, матеріалами справи стерджено, що ОСОБА_1 знав про наявність оскаржуваної ухвали ще у листопаді 2018 року та просив в суді першої інстанції визнати дану ухвалу такою, що не підлягає виконанню, однак у встановлений законом строк не скористався своїм правом на апеляційне оскарження ухвали від 17.11.2011 року.

Більшетого, як видно з матеріалів справи, апелянт ОСОБА_1 долучав копію оскаржуваної ухвали в суді першої інстанції до своєї заяви від 06.12.2018 року, однак оскаржив дану ухвалу в суді апеляційної інстанції лише 27.09.2019 року, тобто, із значним пропуском строку на апеляційне оскарження (а.с.17-19).

При цьому, твердження апелянта про поважність причин пропуску строку з посиланням на отримання ним постанови Закарпатського апеляційного суду від 17.04.2019 року лише 18.09.2019 року є недоречним, оскільки в даному випадку предметом оскарження є ухвала Свалявського районного суду від 17.11.2011 року, натомість апеляційною інстанцією переглядалась ухвала від 07.12.2018 року.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено право кожного на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

У рішенні від 03.04.2008 року у справі "Пономарьов проти України" Європейський суд з прав людини зробив висновок про те, що правова система багатьох країн-членів передбачає можливість продовження строків, якщо для цього є обґрунтовані підстави. Разом з тим, якщо строк на ординарне апеляційне оскарження поновлений зі спливом значного періоду часу та за підстав, які не видаються переконливими, таке рішення може порушити принцип юридичної визначеності. Суд визнає, що вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак, такі повноваження не є необмеженими, тому від судів вимагається вказувати підстави для поновлення строку. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження. У кожній справі національні суди мають перевіряти, чи підстави для поновлення строків для оскарження виправдовують втручання у принцип res judicata (принцип юридичної визначеності).

Європейський суд з прав людини зауважив, що норми, які регулюють строки подачі скарг, безсумнівно, спрямовані на забезпечення належного здійснення правосуддя і юридичної визначеності. Зацікавлені особи мають розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані (рішення Європейського суду з прав людини «Нешев проти Болгарії» від 28 жовтня 2004 року," «Перетяка та Шереметьєв проти України» від 21 грудня 2010 року).

У статті 44 ЦПК України закріплено обов`язок особи, яка бере участь у справі, добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов`язки.

Право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондує обов`язок добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються його безпосередньо та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (ALIMENTARIA SANDERS S.A. V. SPAIN, № 11681/85, § 35, ЄСПЛ, від 07 липня 1989 року).

Безпідставне поновлення строку на оскарження судового рішення, що набрало законної сили, може бути визнано порушенням права на справедливий судовий розгляд, гарантованого пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, зокрема, в аспекті дотримання принципу правової визначеності, який включає принцип остаточності судового рішення.

Згідно ч. 4 ст. 357, п.4 ч.1 ст. 358 ЦПК України суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у справі, якщо скаржником у строк, визначений судом, не подано заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження або наведені підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження визнані судом неповажними.

З огляду на те, що наведені апелянтом ОСОБА_1 причини пропуску строку на апеляційне оскарження є неповажними, відтак, слід застосувати положення п.4 ч.1 ст.358 ЦПК України, відповідно до якого суд відмовляє у відкритті апеляційного провадження.

З врахуванням того, що сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі відмови у відкритті провадження у справі, роз`яснити апелянту ОСОБА_1 право на звернення до апеляційного суду із клопотанням про повернення сплаченого судового збору.

Керуючись ст.ст.357, 358 ЦПК України, суддя, -

у х в а л и в:

Відмовити у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Свалявського районного суду від 17 листопада 2011 року, у справі за поданням головного державного виконавця відділу ДВС Свалявського районного управління юстиції про тимчасове обмеження у праві виїзду за кордон ОСОБА_1 .

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання, однак протягом тридцяти днів може бути оскаржена до Верховного Суду

Суддя С.Д. Джуга