Провадження № 2/761/7765/2019
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 грудня 2019 року Шевченківський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді: Осаулова А.А.

за участю секретаря судових засідань: Вольда М.А.

представників учасників: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві в приміщенні суду в спрощеному позовному провадженні цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт капітал» про захист прав споживачів та припинення кредитного зобов`язання, -

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2019 року ОСОБА_3 (далі - позивач) звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт капітал» (далі - відповідач), в якому просив суд визнати припиненим кредитне зобов`язання, яке виникло на підставі кредитного договору №0, який укладено 22 червня 2007 року між ОСОБА_3 та АКІБ «Укрсиббанк», правонаступником якого є ТОВ «Вердикт капітал».

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 22.06.2007р. між позивачем та АТ «Укрсиббанк» був укладений кредитний договір, за умовами якого банком були надані позивачу грошові кошти.

08.12.2011р. між АТ «Укрсиббанк» та АТ «Дельта банк» був укладений договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитами, за яким було відступлено право вимоги відносно зазначеного кредитного договору.

25.09.2013р. АТ «Дельта банк» як новий кредитор за кредитним зобов`язанням, звернувся до позивача з досудовою вимогою про погашення заборгованості.

Внаслідок невиконання зазначеної вимоги і не погашення заборгованості, АТ «Дельта банк» звернувся до суду з позовом про стягнення заборгованості в повному обсязі.

17.03.2014р. Шевченківським районним судом м. Києва було ухвалено заочне рішення про стягнення заборгованості за кредитним договором, за яким було стягнено борг достроково в повному обсязі.

На підставі вказаного рішення був виданий виконавчий лист, який був поданий до органів виконавчої служби.

29.05.2019р. Шевченківським районним відділом державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві було винесено постанову про закінчення виконавчого провадження відносно виконання вищезазначеного рішення суду у зв`язку з його повним виконанням.

На даний час кредитором за кредитним договором є ТОВ «Вердикт капітал».

На думку позивача, у даному випадку має місце виконання кредитного зобов`язання, яке здійснено в порядку передбаченому законодавством, а тому зобов`язання має бути визнано припиненим. Крім того, після направлення вимоги про дострокове повернення кредитних грошових коштів, кредитний договір припинився, а тому після її направлення та ухвалення судового рішення, будь-які інші нарахування не можуть мати місце.

У відзиві на позовну заяву представник відповідача вказала, що постанова про закінчення виконавчого провадження в зв`язку із стягнення боргу згідно виконавчого листа була винесена зі спливом п`ятирічного річного терміну, а тому, на протязі наведених 5 років мало місце прострочення виконання (неналежне виконання) кредитного зобов`язання, що виступає підставою для стягнення кредитором сум, передбачених ст. 625 ЦК України. За таких обставин, борг у повному обсязі ОСОБА_3 перед ТОВ «Вердикт Капітал» не погашено, що свідчить про передчасність та безпідставність позовних вимог.

У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив суд їх задовольнити.

Представник відповідача заперечував проти задоволення позову та просила суд відмовити в його задоволенні.

Згідно положень ст. 211 ЦПК України, розгляд справи відбувається в судовому засіданні.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 11.10.2019 року відкрито провадження у справі та призначено спрощене позовне провадження з повідомленням (викликом) сторін.

Протокольною ухвалою суду від 03.12.2019 року до матеріалів справи долучено відзив на позовну заяву.

Вислухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Перевіряючи обставини справи, судом встановлено, що 22.06.2007 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком "УкрСиббанк" та ОСОБА_3 був укладений Договір про надання споживчого кредиту та заставу транспортного засобу №0. За даним договором Банк надав Позичальнику кредит в розмірі 30 600,00 доларів США, що дорівнює еквіваленту 154 530,00 грн. строком до 22.06.2014 року зі сплатою 12,5 % річних. Позичальник зобов`язувався прийняти, належним чином використати і повернути банку зазначені кредитні кошти (а.с. 9-17).

П. 3.1.2 укладеного договору визначене право банку вимагати від позичальника дострокового повернення всієї наданої йому суми кредиту та сплатити плати за кредит, змінивши про цьому терміни повернення кредиту та плати за кредит в сторону зменшення у разі порушення позичальником термінів погашення будь-яких своїх грошових зобов`язань за договором строком більше ніж на один місяць.

08.12.2011 року між ПАТ "УкрСиббанк" та ПАТ "Дельта Банк" було укладено договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитами, відповідно до якого в порядку, обсязі та на умовах, визначених даним договором, АТ "УкрСиббанк" передає (відступає) АТ "Дельта Банк" права вимоги за кредитними та забезпечувальними договорами, внаслідок чого АТ "Дельта Банк" замінює АТ "УкрСиббанк" як кредитора у зазначених зобов`язаннях.

Як вбачається із досудової вимоги від 18.09.2013 року, АТ "Дельта Банк" повідомило ОСОБА_3 про наявну прострочену заборгованість та попереджено, що у разі її несплати банк вимушений буде захищати свої права шляхом вчинення виконавчого напису нотаріуса або звернення до суду з позовом про дострокове погашення заборгованість (а.с. 18).

У січні 2014 року ПАТ «Дельта банк» звернулося за захистом своїх прав до суду. Заочним рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 17.03.2014 року у справі № 761/822/14-ц позовні вимоги Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено. Стягнуто солідарно з ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на користь ПАТ "Дельта Банк" заборгованість за кредитним договором у розмірі 376 940,29 грн., судовий збір в розмірі 3 441,00 грн. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ПАТ "Дельта Банк" 630,00 грн. за розміщення оголошення в засобах масової інформації (а.с. 22-24).

У відповідності до вимог ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Згідно рішення Європейського суду з прав людини від 25 липня 2002 року у справі за заявою № 48553 / 99 «Совтрансавто - Холдинг» проти України», а також згідно рішення Європейського суду з прав людини від 28 жовтня 1999 року у справі за заявою 28342 / 95 «Брумареску проти Румунії» встановлено, що існує усталена судова практика конвенційних органів щодо визначення основним елементом верховенства права принципу правової певності, який передбачає серед іншого і те, що у будь - якому спорі рішення суду, яке вступило в законну силу, не може бути поставлено під сумнів.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 15.03.2019 року замінено стягувача Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк» на його правонаступника Товариство з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» з примусового виконання виконавчих листів №761/822/14-ц, що 30.05.2014 року видані Шевченківським районним судом м. Києва, на примусове виконання рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 17.03.2014 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором (а.с. 25-27).

Вказаною ухвалою встановлено, що між ПАТ «Дельта Банк» та ТОВ «Вердикт Капітал» було укладено Договір купівлі-продажу майнових прав №952/К від 09.11.2018 року, відповідно до умов якого до ТОВ «Вердикт Капітал» перейшло право грошової вимоги стосовно осіб, які були боржниками ПАТ «Дельта Банк», в тому числі і до ОСОБА_3 та ОСОБА_4 за кредитним договором №0 від 22.06.2007.

За результатами виконання заочного рішення суду від 17.03.2014 року у примусовому порядку, 29.05.2019 року старшим державним виконавцем Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві Красноштан І.Л. винесено постанову про закінчення виконавчого провадження на підставі сплати боргу в повному обсязі (а.с. 7).

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно ч. 1 ст. 598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ст. 599 ЦК України).

Пунктом 17 Постанови Пленуму Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 30.03.2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» визначено, що зобов`язання припиняється з підстав, передбачених договором або законом (частина перша статті 598 ЦК). Такі підстави, зокрема, зазначені у статтях 599 - 601, 604 - 609 ЦК (абз. 1 вказаної постанови).

Приймаючи рішення по суті спору, суд має зазначити про застосування положень цивільного процесуального законодавства щодо змагальності сторін та диспозитивності цивільного судочинства.

Так приписами ч.ч 1-4 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Як на підставу для задоволення даного позову, позивач вказував, що ним погашено у повному обсязі борг перед відповідачем. Крім того, після направлення вимоги про дострокове повернення кредитних грошових коштів, кредитний договір припинився, а тому після її направлення та ухвалення судового рішення, будь-які інші нарахування не можуть мати місце.

Стаття 526 ЦК України передбачає, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За змістом статей 526, 527 ЦК України належним виконанням зобов`язання є, зокрема, виконання його належними сторонами або уповноваженими особами, під якими слід розуміти будь-яку особу, яка має повноваження сторони зобов`язання, про що може бути зазначено у договорі або виданій відповідно до закону довіреності.

Як зазначено в абз. 2 Постанови Пленуму Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 30.03.2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє правовідносин сторін кредитного договору, не звільняє останнього від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених частиною другою статті 625 ЦК, оскільки зобов`язання залишається невиконаним належним чином відповідно до вимог статей 526, 599 ЦК.

У постановах Верховного Суду України від 23 вересня 2015 року № 6-1206цс15 та від 25 травня 2016 року № 6-157цс16 міститься висновок про те, що виходячи із системного аналізу статей 525, 526, 599, 611 ЦК України та змісту кредитного договору можна зробити висновок про те, що наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконане боржником, не припиняє правовідносин сторін кредитного договору, не звільняє боржника та поручителя від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання й не позбавляє кредитора права на отримання штрафних санкцій, передбачених умовами договору та ЦК України, а також сплату боржником процентів, належних кредитору відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Таким чином, позивач не виконав кредитні зобов`язані в строки встановлені кредитним договором, а погашення присудженої заборгованості через 5 років після судового рішення, не є підтвердженням належного виконання зобов`язання.

В силу вимог ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За змістом ч. 2 ст. 625 ЦК України нарахування інфляційних витрат на суму боргу та 3 % річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника (спеціальний вид цивільно-правової відповідальності) за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат (збитків) кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові (постанови ВСУ від 6 червня 2012 р. у справі № 6-49цс12, від 24 жовтня 2011 р. у справі № 6-38цс11).

У постанові від 28 березня 2018 року Велика Палата ВС зазначила, що відповідно до ч. 1 ст. 1048 та ч. 1 ст. 1054 ЦК України кредитодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми кредиту, розмір і порядок одержання яких встановлюються договором. Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування (строку, на який позичальник отримав кредит) чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України. Права та інтереси позивача у цих правовідносинах забезпечені ч. 2 ст. 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Отже, в суду відсутні правові підстави визнати кредитні зобов`язання за кредитним договором №0, укладеного 22.06.2007 року припиненим.

В свою чергу приписами ч.ч. 1,2 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Враховуючи викладене вище, а також те, що позивачем не було доведено належними та допустимими доказами в розумінні ЦПК України обставин, на які він посилався, підстав для задоволення позовних вимог про визнання їх припиненими суд не вбачає.

Згідно п.п.15.5) п.п.15 п. 1 Розділу ХШ Перехідних Положень ЦПК України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Керуючись ст.ст. 15, 16, 526, 527, 598, 599, 625, 1054 ЦК України, ст.ст. 3, 5, 13, 81, 221, 223, 258-259, 268, 272-273, 280-285, 354-353 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

відмовити в повному обсязі в задоволенні позову ОСОБА_3 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт капітал» про захист прав споживачів та припинення кредитного зобов`язання за кредитним договором №0, укладеного 22.06.2007 року між ОСОБА_3 та АКІБ «Укрсиббанк».

Рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги до або через Шевченківський районний суд м.Києва протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо у судовому засіданні було проголошено лише вступну і резолютивну частину судового рішення або у разі розгляду (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, цей строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Реквізити учасників:

Позивач: ОСОБА_3 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , адреса реєстрації місця проживання АДРЕСА_1 .

Відповідач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Вердикт капітал», , адреса знаходження м.Київ, вул.Кудрявський узвіз, 5б.

Суддя: Андрій Анатолійович Осаулов

Повний текст рішення складено 06.12.2019 року