Постанова

Іменем України

27 листопада 2019 року

м. Київ

справа № 522/10475/15

провадження № 61-28767св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

Тітова М. Ю. (суддя-доповідач), Карпенко С. О., Стрільчука В. А.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - фізична особа-підприємець ОСОБА_2 ,

провівши у порядку письмового провадження попередній розгляд справи за касаційною скаргою ОСОБА_1 та рішення Приморського районного суду м. Одеси від 14 лютого 2017 року у складі судді Нікітіної С. Й. та ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 14 лютого 2017 року у складі колегії суддів: Кононенко Н. А., Сегеди С. М., Цюри Т. В.,

ВСТАНОВИВ:

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У травні 2015 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до фізичної особи-підприємця (далі - ФОП) ОСОБА_2 та з урахуванням уточнених позовних вимог просив розірвати договір підряду № 2503, укладений 28 жовтня 2014 року між ним та відповідачем; стягнути з відповідача на свою користь 132 736, 00 грн матеріальної шкоди, 131 939, 53 грн пені за прострочення виконання зобов`язання, три відсотки річних за прострочення виконання зобов`язання у розмірі 8 673, 26 грн, інфляційні втрати у сумі 2 216, 69 грн, 5 000, 00 грн на відшкодування моральної шкоди та вирішити питання про розподіл судових витрат.

Свої вимоги обґрунтовував тим, що 28 жовтня 2014 року між ним та відповідачем укладено договір підряду, за умовами якого відповідач зобов`язався у строк до 10 грудня 2014 року виконати роботи із виготовлення, доставки та встановлення світлового ліхтаря (виробу), а позивач зобов`язався їх оплатити.

На виконання умов договору підряду 12 листопада 2014 року він сплатив на користь відповідача 4 880 доларів США.

Однак, відповідач свої зобов`язання не виконав, у встановлений договором строк світовий ліхтар не установив, вказаний виріб доставив йому лише 01 лютого 2015 року, чим істотно порушив умови договору.

Окрім цього вказує, що під час відвантаження виробу він звертав увагу, що його якість не відповідає тим вимогам, які обумовлювалися сторонами, а сам виріб було пошкоджено при транспортуванні, у зв`язку з чим відмовився від його установки, а відповідач, нічого не запропонувавши, за декілька хвилин завантажив та забрав виріб.

Вважає, що такі дії відповідача дають підстави для розірвання договору підряду та стягнення з нього відповідних сум грошових коштів.

Короткий зміст рішення судів першої та апеляційної інстанцій

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 14 лютого 2017 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 14 лютого 2017 року, у задоволенні позову відмовлено.

Відмовляючи у задоволенні позову, суди виходили з того, що факт істотного порушення відповідачем умов договору не підтверджений жодними належними доказами. Посилання позивача в позовній заяві на те, що замовлений ним виріб (світловий ліхтар) не був йому встановлений не відповідають дійсності та спростовуються встановленими під час розгляду обставинами.

При цьому суди врахували, що перед зверненням до суду позивач не звертався до відповідача з будь-якими претензіями щодо якості встановленого ним виробу.

Окрім цього, суди дійшли висновку про відсутність підстав для притягнення відповідача до цивільної відповідальності за порушення строків договору, з огляду на те, що в процесі виготовлення та встановлення виробу сторони неодноразово узгоджували між собою нові строки виконання замовлення.

Короткий зміст та узагальнені доводи касаційної скарги

У вересні 2017 року ОСОБА_1 , через свого представника ОСОБА_3 , звернувся до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ з касаційною скаргою, у якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просив скасувати рішення Приморського районного суду м. Одеси від 14 лютого 2017 року та ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 14 лютого 2017 року, і ухвалити нове рішення про задоволення позову в повному обсязі.

Касаційна скарга мотивована тим, що при вирішенні спору судом першої інстанції помилково не враховано, що відсутність письмових претензій з боку позивача не позбавляє його права відповідно до вимог частини другої статті 852 ЦК України вимагати в досудовому порядку розірвання договору та відшкодування збитків.

Висновок суду першої інстанції про те, що у судовому засіданні позивач не зміг точно сформулювати які саме параметри виробу порушені відповідачем не заслуговує на увагу, оскільки з моменту прийняття робіт позивачем (01 лютого 2015 року) пройшло два роки і тому позивач звісно ж не пам`ятав ці параметри.

В свою чергу апеляційний суд, переглядаючи справу, вказані порушення місцевого суду не виправив, залишив поза увагою пояснення позивача та його представника з проводу того, що 01 лютого 2015 року позивачем відразу ж при огляді було виявлено, що якість виробу не відповідає узгодженим сторонами параметрам, у зв`язку з чим відповідач не був допущений до виконання робіт до усунення ним недоліків виробу.

Рух справи в суді касаційної інстанції

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 13 листопада 2017 року відкрито касаційне провадження у вказаній справі, витребувано її матеріали з Приморського районного суду м. Одеси.

Статтею 388 Цивільного процесуального кодексу України в редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VІІІ «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», що набув чинності 15 грудня 2017 року (далі - ЦПК України), визначено, що судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

22 травня 2018 року справу № 522/10475/15 Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ передано до Верховного Суду.

Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Частиною другою статті 389 ЦПК України встановлено, що підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 409 ЦПК України суд касаційної інстанції за результатами розгляду касаційної скарги має право залишити судові рішення судів першої інстанції та апеляційної інстанції без змін, а скаргу без задоволення.

Касаційна скарга підлягає залишенню без задоволення з таких підстав.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Встановлено, що 28 жовтня 2014 року між ОСОБА_1 та ФОП ОСОБА_2 укладено договір підряду, згідно до якого відповідач зобов`язався у строк до 10 грудня 2014 року виготовити, доставити та встановити за адресою, вказаною замовником, світловий ліхтар (виріб), а позивач зобов`язався створити йому умови для належного виконання необхідних робіт, прийняти результати виконаних робіт та оплатити їх.

Остаточно вимоги щодо параметрів та якості виробу сторонами договору були узгоджені і підписані 12 листопада 2014 року.

Позивач на виконання умов договору частково оплатив вартість виробу у сумі еквівалентній 4 880 доларам США.

У визначений договором строк (10 грудня 2014 року) виріб позивачу встановлений не був.

Установку виробу відповідач розпочав 01 лютого 2015 року, яка тривала кілька робочих днів, так як виріб (світловий ліхтар) являє собою складну і громіздку інженерну конструкцію, яка виготовлялась у виробничих умовах з окремих деталей, монтаж яких здійснювався безпосередньо на будівництві.

Доказів того, що змонтована конструкція була відповідачем демонтована і вивезена з будівництва, позивачем не надано.

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови, визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до частини другої статті 651 ЦК України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

Правові наслідки зміни або розірвання договору визначені у статті 653 ЦК України, відповідно до частини п`ятої якої у випадку, якщо договір змінений або розірваний у зв`язку з істотним порушенням договору однією із сторін, друга сторона може вимагати відшкодування збитків, завданих зміною або розірванням договору.

Згідно з частинами першою, другою статті 837 ЦК України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу.

Договір підряду може укладатися на виготовлення, обробку, переробку, ремонт речі або на виконання іншої роботи з переданням її результату замовникові.

Положеннями частин першої та третьої статті 857 ЦК України підтверджено обов`язок підрядника виконати роботу відповідно до умов договору підряду, а в разі їх відсутності або неповноти - вимог, що звичайно ставляться до роботи відповідного характеру. Результат роботи в межах розумного строку має бути придатним для використання відповідно до договору підряду або для звичайного використання роботи такого характеру.

Згідно із статтею 852 ЦК України якщо підрядник відступив від умов договору підряду, що погіршило роботу, або допустив інші недоліки в роботі, замовник має право за своїм вибором вимагати безоплатного виправлення цих недоліків у розумний строк або виправити їх за свій рахунок з правом на відшкодування своїх витрат на виправлення недоліків чи відповідного зменшення плати за роботу, якщо інше не встановлено договором.

За наявності у роботі істотних відступів від умов договору підряду або інших істотних недоліків замовник має право вимагати розірвання договору та відшкодування збитків.

Пунктом 12 частини першої статті 1 Закону України «Про захист прав споживачів» визначено, що істотний недолік - недолік, який робить неможливим чи недопустимим використання товару відповідно до його цільового призначення, виник з вини виробника (продавця, виконавця), після його усунення проявляється знову з незалежних від споживача причин і при цьому наділений хоча б однією з нижченаведених ознак: він взагалі не може бути усунутий; його усунення потребує понад чотирнадцять днів; він робить товар суттєво іншим, ніж передбачено договором.

Звертаючись до суду з даним позовом, позивач посилався на те, що відповідач допустив істотні порушення умов договору підряду, оскільки порушив строки виконання робіт та доставив йому виріб, якість якого візуально не відповідала тим параметрам, які були узгоджені між сторонами.

Відповідно до частини першої статті 3 ЦПК України 2004 року кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Згідно з положеннями статті 57, частини першої статті 58 ЦПК України 2004 року доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Відповідно до вимог статті 60 ЦПК України 2004 року кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Вирішуючи справу, суд першої інстанції, з висновком якого погодився апеляційний суд, дослідивши надані сторонами докази з урахуванням вимог статей 10, 60 ЦПК України 2004 року, дійшов правильного висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову, оскільки позивач не довів належними і допустимими доказами підстави для розірвання договору, укладеного між сторонами 28 жовтня 2014 року, та відшкодування збитків.

При цьому, встановивши, що в процесі виготовлення та встановлення виробу сторони неодноразово узгоджували між собою нові строки виконання замовлення і будь-який претензій з цього приводу позивач не пред`являв, що підтверджено роздруківкою телефонних переговорів між ними, дійсність якоїпозивач особисто підтвердив у судовому засіданні, суди дійшли обґрунтованого висновку про відсутність підстав для притягнення відповідача до цивільної відповідальності за порушення строків договору.

Доводи касаційної скарги не дають підстав вважати, що при розгляді справи судами допущено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення справи, висновків суду не спростовують і зводяться до переоцінки доказів, їх належності та допустимості. Проте, в силу статті 400 ЦПК України, суд касаційної інстанції не вправі встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Порушень норм процесуального права, що призвели до неправильного вирішення справи, а також обставин, які є обов?язковими підставами для скасування судового рішення, касаційний суд не встановив.

Згідно з частиною третьою статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права і відсутні підстави для їх скасування. Не може бути скасоване правильне по суті і законне рішення з одних лише формальних міркувань.

Оскаржувані судові рішення відповідають вимогам закону й підстави для їх скасування відсутні.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Приморського районного суду м. Одеси від 14 лютого 2017 року та ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 14 лютого 2017 року без змін.

Щодо судових витрат

Відповідно до підпункту «в» пункту 4 частини першої статті 416 ЦПК України суд касаційної інстанції повинен вирішити питання про розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції.

Оскільки касаційна скарга залишена без задоволення, відсутні підстави для нового розподілу судових витрат.

Керуючись статтями 400, 401, 409, 410, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Приморського районного суду м. Одеси від 14 лютого 2017 року та ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 14 лютого 2017 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді: М. Ю. Тітов

С. О. Карпенко

В. А. Стрільчук