КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Апеляційне провадження: Доповідач - Ратнікова В.М.
№ 22-ц/824/3904/2019
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ Справа № 755/12741/17

21 березня 2019 року Київський апеляційний суд в складі колегії суддів Судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Ратнікової В.М.

суддів - Левенця Б.Б.

- БорисовоїО.В.

при секретарі - Куркіній І.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою позивача ОСОБА_2 на рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 30 листопада 2018 року, ухвалене під головуванням судді Астахової О.О., у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів, -

в с т а н о в и в:

23 серпня 2017 року ОСОБА_2 звернулася до Дніпровського районного суду м. Києва з позовом до ОСОБА_3 про стягнення аліментів.

На обґрунтування позовних вимог зазначала, що з 29 травня 2012 року вона перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі. За час перебування у шлюбі у них народилося двоє дітей: ОСОБА_4 - ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5 - ІНФОРМАЦІЯ_3 Рішенням Подільського районного суду м. Києва від 24 січня 2017 року шлюб між ними було розірвано. Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 06.04.2017 року з відповідача стягнуто аліменти на її користь на утримання малолітньої дочки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 3 000,00 грн.

Посилаючись на те, що діти проживають з нею, відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3 не надає, хоча має можливість та за законом зобов'язаний її утримувати, а досудове врегулювання спору виявилось неможливим, позивачка просила стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання малолітньої ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3 у розмірі 3 000,00 грн. щомісячно з наступною індексацією, до повноліття дитини.

19 червня 2018 року ОСОБА_3 подав до суду зустрічний позов до ОСОБА_2, третя особа: Відділ реєстрації актів цивільного стану Дніпровського районного управління юстиції про оспорювання батьківства, в якому просив виключити відомості про батьківство ОСОБА_3 з актового запису про народження ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_5 № 2395 складеного 18 серпня 2017 року Дніпровським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у м. Києві.

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 31 жовтня 2018 року відмовлено відповідачу ОСОБА_3 у прийнятті зустрічного позову до ОСОБА_2, третя особа: Відділ реєстрації актів цивільного стану Дніпровського районного управління юстиції м. Києва про оспорювання батьківства та вилучення актового запису.

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 30.11.2018 року прийнято відмову представника позивача від позовних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів в частині стягнення аліментів за період з 08.11.2018 року і до досягнення дитиною повноліття, тобто до 16.06.2035 року та закрито провадження у справі цій частині.

Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 30 листопада 2018 року позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів залишено без задоволення.

Не погоджуючись з таким рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, в якій просила скасувати рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 30 листопада 2018 року та ухвалити нове судове рішення, яким задовольнити її позовні вимоги.

Апеляційну скаргу обґрунтовувала тим, що рішення суду ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права. Зазначала, що законодавство України визначає підстави реєстрації батьківства та не передбачає зняття обов'язків батька, з особи яка записана батьком дитини, а тому малолітня ОСОБА_5 весь час, починаючи з реєстрації народження, мала законне право на отримання аліментів від ОСОБА_3, який був записаний її батьком.

Вказує також, що суд першої інстанції помилково послався на ту обставину, що ОСОБА_3 не є біологічним батьком ОСОБА_5 і запис про його батьківство виключений із актового запису про народження, а тому він не повинен сплачувати аліменти на утримання ОСОБА_5 за той період коли він був зареєстрований батьком дитини - з 23.08.2017 року і до 07.11.2018 року. Зазначає, що дитина має право на отримання аліментів за вказаний період. До 08 листопада 2018 року відповідач у свідоцтві про народження був записаний батьком ОСОБА_5, а тому саме він, у відповідності до ст. 180 ЦК України, зобов'язаний був утримувати доньку в цей період.

Посилалася на те, що, відмовляючи в задоволенні її позову, суд не врахував, що під час розгляду справи за позовом ОСОБА_7 до неї та до ОСОБА_3 про оспорювання батьківства, вона подавала до суду зустрічний позов про стягнення аліментів з біологічного батька дитини ОСОБА_7 на утримання дитини ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3, проте суд відмовив у прийнятті вказаного зустрічного позову, пославшись на те, що на час розгляду справи в свідоцтві про народження дитини батьком буз записаний ОСОБА_3

В судовому засіданні представник позивачки ОСОБА_2 адвокат Калита Надія Василівна підтримала доводи апеляційної скарги та просиа її задовольнити.

Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання повторно не з"явився, про день та час слухання справи судом повідомлений у встановленому законом порядку, причину неявки суду не повідомив, а тому, колегія суддів вважає можливим розгляд справи у його відсутності.

Заслухавши доповідь судді Ратнікової В.М., пояснення представника позивачки, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що позивачка та відповідач 29 травня 2012 року уклали шлюб, який був зареєстрований Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Подільського районного управління юстиції у м. Києві.

Від вказаного шлюбу у них ІНФОРМАЦІЯ_1 народилася донька ОСОБА_4.

Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 24.01.2017 року шлюб між сторонами розірвано.

Згідно свідоцтва про народження, ІНФОРМАЦІЯ_3 у ОСОБА_2 народилась донька ОСОБА_5, про що Дніпровським районним у м. Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у м. Києві зроблено відповідний актовий запис № 2395. Батьком дитини записано ОСОБА_3

Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 13.07.2018 року ОСОБА_7 визнано батьком малолітньої дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3.

Виключено із актового запису про народження дитини № 2395 від 18 серпня 2017 року, складеного Дніпровським районним у м. Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у м. Києві, відомості про батька дитини ОСОБА_3

Внесено зміни до актового запису про народження № 2395 від 18 серпня 2017 року, складеного Дніпровським районним у м. Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у м. Києві, а саме: виключено відомості про батька - ОСОБА_3 та записано батьком дитини - ОСОБА_7 Змінено прізвище та по-батькові дитини.

Постановою Київського апеляційного суду від 08.11.2018 року рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 13.07.2018 року змінено, виключено із мотивувальної частини рішення посилання на ч. 1 ст. 135 СК України, як на підставу для реєстрації народження дитини. В іншій частині рішення суду залишено без змін.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з відсутності правових підстав для стягнення з ОСОБА_3 аліментів на користь ОСОБА_2 на утримання малолітньої дитини - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3, оскільки обов'язок щодо утримання дитини покладено на батьків дитини, тобто, на ОСОБА_7, як батька дитини, та ОСОБА_2, як матір дитини. ОСОБА_3 не є батьком ОСОБА_5, а тому не має, визначеного ст. 180 СК України, обов"язку по її утриманню.

Колегія суддів вважає, що такі висновки суду першої інстанції ґрунтуються на встановлених дійсних обставинах справи, досліджених судом доказах та відповідають вимогах процесуального та матеріального права, з огляду на наступне.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

У ст. 51 Конституії України встановлено, що кожен із подружжя має рівні права та обов'язки у шлюбі та сім'ї; що державою однаково охороняється як батьківство, так і материнство.

Сімейне законодавство також містить норми, що імплементують вказані принципи.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 141 СК України та ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства», мати й батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.

Згідно вимог ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ч. 2 ст. 122 Сімейного Кодексу України, дитина, яка народжена до спливу десяти місяців після припинення шлюбу або визнання його недійсним, походить від подружжя.

ОСОБА_5 народилась ІНФОРМАЦІЯ_3, тобто до спливу десяти місяців після розірвання шлюбу сторін, томузапис про батька дитини було здійснено Дніпровським районним у м. Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у м. Києві відповідно до положень ст. 122 СК України.

Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 13.07.2018 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_7 до ОСОБА_3, ОСОБА_2, третя особа: Дніпровський районний у м. києві відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у м. Києві про оспорювання батьківства, визнано ОСОБА_7 батьком малолітньої дитини ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3. Виключено із актового запису № 2395 від 18 серпня 2017 року, складеного Дніпровським районним у м. Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у м. Києві, про народження дитини відомості про батька дитини ОСОБА_3 Внесено зміни до актового запису № 2395 від 18 серпня 2017 року, складеного Дніпровським районним у м. Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у м. Києві, про народження ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3, а саме: виключено відомості про батька - ОСОБА_3 та записано батьком дитини - ОСОБА_7 Змінено прізвище та по-батькові дитини.

Таким чином, вказаним рішення встановлено походження дитини від батька ОСОБА_7

Батьки - чоловік та жінка, які є батьком та матір'ю дитини.

Обов'язок по утриманню дитини до досягнення нею повноліття за положенням ст. 180 Сімейного Кодексу України, покладено на батьків. Отже у даному випадку на ОСОБА_7 та ОСОБА_2, а тому колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов обгрунтованого висновку про відсутність підстав для стягнення з ОСОБА_3 аліментів на утримання дитини ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3, оскільки він не є батьком дитини.

Доводи апеляційної скарги про те, що до 08 листопада 2018 року батьком ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3, у свідоцтві про народження був записаний саме ОСОБА_3, а тому саме він, у відповідності до ст. 180 СК України, зобов'язаний був утримувати доньку з ІНФОРМАЦІЯ_3 до 07.11.2018 року, не узгоджуються з положення Сімейного кодексу України, оскільки Сімейним кодексом України не передбачено стягнення аліментів з особи, яка не є батьком дитини.

Не спростовують висновків суду першої інстанції і доводи апеляційної скарги про те, що під час розгляду справи за позовом ОСОБА_7 до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про оспорювання батьківства, вона подавала до суду зустрічний позов про стягнення аліментів з ОСОБА_7 на утримання дитини ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3, проте у прийнятті вказаного позову їй судом було відмовлено, так як відмова у прийнятті зустрічного позову у іншій справі не має правового значення для вирішення вказаного спору по суті. Позивачка не позбавлена можливості звернутись з відповідним позовом до біологічного батька дитини в окремому позовному провадженні.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 30 листопада 2018 року ухвалене з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а тому відсутні правові підстави для задоволення апеляційної скарги ОСОБА_2.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2залишити без задоволення.

Рішення Дніпровськогорайонного суду м. Києва від 30 листопада2018 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини постанови, зазначений строк обчислюється з дня складення повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено 22 березня 2019 року.

Головуючий: Судді: