Провадження № 2/234/3384/19
04 листопада 2019 року місто Краматорськ
Краматосрький міський суд Донецької області, в складі:
Головуючого судді Бакуменко А.В.
секретаря судового засідання Кісточка І.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Краматорська, цивільну справу
за позовною ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на частку . в порядку спадкування, -
Обставини справи
ОСОБА_3 звернулась до Краматорського міського суду Донецької області з позовом про визнання права власності в порядку спадкування на частку майна.
Свої вимоги обґрунтувала наступним.
Квартира АДРЕСА_1 на праві приватної власності в частках 1/3 частка кожному належить на праві власності їй ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5
01.11.2018 року ОСОБА_4 подарував належну йому 1/3 частку квартири їй ОСОБА_3 .
ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_6 своєю часткою квартири вона не розпорядилась.
Після їй смерті залишилось два спадкоємця першої черги . вона ОСОБА_3 та чоловік померлої ОСОБА_7 .
Ухвалою Краматорського міського суду від 16 вересня 2019 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_3 відкрито провадження та справа призначена до розгляду.
До суду сторони не з`явились, зявився, повідомлявся про час та місце розгляду справи у встановленому законом порядку .
Фактичні обставини, встановлені Судом та зміст спірних правовідносин.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 15 Цивільного процесуального кодексу України, суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин.
Відповідно до ч. 1 ст. 15 Цивільного кодексу України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Відповідно до ч. 1 ст. 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Відповідно до ч. 2 ст. 16 Цивільного кодексу України, способами захисту цивільних прав та інтересів зокрема може бути визнання права.
Відповідно до ст. 328 Цивільного кодексу України, право власності набувається за підставами, які не заборонені законом.
Відповідно до ст. 392 Цивільного кодексу України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою.
Відповідно до ст. 496 Цивільного процесуального кодексу, іноземці, особи без громадянства, іноземні юридичні особи, іноземні держави (їх органи та посадові особи) та міжнародні організації (далі - іноземні особи) мають право звертатися до судів України для захисту своїх прав, свобод чи інтересів. Іноземні особи мають процесуальні права та обов`язки нарівні з фізичними і юридичними особами України, крім випадків, передбачених Конституцією та законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.
Відповідно до ч. 1 ст.1216 Цивільного кодексу України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).
Відповідно до ч. 1 ст.1218 Цивільного кодексу України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
Відповідно до ст.1268 Цивільного кодексу України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.
Відповідно до ч. 3 ст. 20 Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних і кримінальних справах, ратифікованої Верховною Радою України 10.11.1994 року, яка набула чинності для України 14.04.1995 року, за позовами на право власності та інші речові права на нерухоме майно виключно компетентні суди за місцем знаходження майна.
Згідно до свідоцтва про право власності на житло , квартира АДРЕСА_1 належить ОСОБА_4 та його членам родини ОСОБА_6 та ОСОБА_3 по 1/3 частці кожному.
Згідно до договору дарування від 01.11.2018 року ОСОБА_4 подарував належну йому 1/3 частку квартири57 в будинку АДРЕСА_2 .
Відповідно до витягу з Державного реєстру цивільного стану громадян 03.01.2007 року ОСОБА_6 уклала шлюб з ОСОБА_7 .
Згідно свідоцтва про смерть ОСОБА_8 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Відповідно до п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами справ про спадкування» від 24.06.1983 року № 4, якщо позивач в 6-місячний строк вступив у володіння або керування спадкоємним майном або його частиною, то суд по цих підставах розв`язує питання про визнання права на спадкоємне майно.
Згідно до копії паспорту ОСОБА_3 зареєстрована в квартирі АДРЕСА_3 з 31.07.2002 року.
Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.
Згідно п.3.1 інформаційного листа Вищого спеціалізованого суду України «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» від 16.05.2013 року №24-753/0/4-13: якщо нотаріус або орган державної реєстрації прав відмовляють у вчиненні покладених на них нотаріальних дій чи здійсненні державної реєстрації, така відмова може бути оскаржена в судовому порядку, за умови відсутності спору про право на спадщину.
У відповідність статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свої власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.
Зміст цього конвенційного положення про захист права власності розкритий у ряді Рішень Європейського Суду з прав людини. Так, у Рішенні Європейського суду від 29.11.1991 року у справі «Пайн Велі Девелопментс ЛТД» проти Ірландії» зазначається, що власники мають право претендувати щонайменше на законне сподівання на можливість користуватися своєю власністю.
Також, Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці виходить із того, що положення пункту 1 статті 6 та статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право подати до суду будь-який позов, що стосується його прав і обов`язків цивільного характеру (п.36 рішення ЄСПЛ від 21.02.1975 року у справі «Голден проти Сполученого королівства») та кожен має право на ефективний засіб юридичного захисту (ст.13 Конвенції).
Як вказав Верховний Суд України у своїй постанові від 10.02.2016 року у справі №6-2124цс15, оскільки відповідно до ст. 328 ЦК Українинабуття права власності це певний юридичний склад, з яким закон пов`язує виникнення у особи суб`єктивного права власності на певні об`єкти, суд при застосуванні цієї норми повинен установити, з яких саме передбачених законом підстав, у який передбачений законом спосіб особа набула право власності на відповідний об`єкт та чи підлягає це право захисту в порядку, визначеномуст.392 цього Кодексу.
Також, у постанові від 23.12.2014 року у справі №3-199гс14 Верховний Суд України зазначив, що за змістомст.392 ЦК України, позов про визнання права власності на майно подається власником тоді, коли в інший спосіб виникають сумніви щодо належності йому цього майна, коли позивач не може реалізувати своє право власності через наявність таких сумнівів чи внаслідок втрати правоустановчого документу. При цьому, передумовою для застосування положеньст.392 ЦК Україниє відсутність іншого, крім зазначеного, шляху для відновлення порушеного права.
Проаналізувавши відповідне законодавство, що регулює сферу суспільних відносин в частині виниклих спірних правовідносин, з урахуванням наявних доказів по справі суд прийшов до висновку, про наявність підстав про визнання права власності за позивачем ОСОБА_3 на 1/3 частку квартири, тому позовні вимоги є обгрунтованими та підлягають задоволенню.
Позивач, відповідно до позову не вимагає компенсації за понесені нею судові витрати по справі.
Керуючись ст.ст. 331,392, 1268, 1296-1299 ЦК України, ст.ст. 12,13,141259,263-265,268 ЦПК України, суд,
Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на частку . в порядку - задовольнити.
Визнати за ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , іпн НОМЕР_1 , зареєстрована АДРЕСА_3 , право власності в порядку спадкування за законом, після смерті її матері ОСОБА_8 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 , на 1/3 частку квартири АДРЕСА_1 . .
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Відповідно до п. 15.5 Перехідних положень ЦПК України апеляційна скарга подається до Донецького апеляційного суду через Краматорський міський суд.
Рішення ухвалене у нарадчій кімнаті та надруковано в одному примірнику.

Суддя Краматорського міського суду А. В. Бакуменко