КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 грудня 2019 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Київського апеляційного суду у складі:

судді-доповідача Голуб С.А.,

суддів: Ігнатченко Н.В., Таргоній Д.О.,

за участі секретаря судового засідання Сакалоша Б.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Київського апеляційного суду в м. Києві апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 - ОСОБА_1 на ухвалу Голосіївського районного суду м. Києва від 12 серпня 2019 року про відмову у відкритті провадження у справі за заявою ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , заінтересовані особи: Міністерство соціальної політики України, Російська Федерація, про встановлення юридичного факту,

ВСТАНОВИЛА:

У серпні 2019 року ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 звернулися до суду із заявою про встановлення юридичного факту, відповідно до вимог якої просили суд першої інстанції встановити юридичний факт загибелі ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 - ІНФОРМАЦІЯ_2 у реанімаційному відділенні Луганської обласної клінічної лікарні внаслідок збройної агресії Російської Федерації проти України.

Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 12 серпня 2019 року було відмовлено у відкритті провадження.

Не погоджуючись з такою ухвалою суду, представник заявників - ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права.

В доводах апеляційної скарги зазначає, що суд першої інстанції дійшов передчасного висновку про відмову у відкритті провадження у зв`язку з наявним спором про право, оскільки суд не навів обґрунтування свого висновку щодо наявності спору про право, не зазначив між якими особами виник спір та не з`ясував коло заінтересованих осіб.

Окрім того в апеляційній скарзі зазначено, що звернення заявників в порядку окремого провадження до суду із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, обумовлено необхідністю визначення статусу ОСОБА_4 , як жертви міжнародного збройного конфлікту, особи, яка перебувала під захистом Конвенції про поліпшення долі поранених і хворих у діючих арміях, що обумовлює виникнення прав та обов`язків, передбачених нормами міжнародного гуманітарного права та отримання заявниками допомоги від гуманітарних організацій. Даний юридичний факт є індивідуальним та має правові наслідки лише для заявників.

На підставі викладеного в апеляційній скарзі, скаржник просить суд апеляційної інстанції скасувати ухвалу суду першої інстанції від 12 серпня 2019 року про відмову у відкритті провадження та ухвалити нове судове рішення, яким заяву задовольнити та встановити відповідний юридичний факт.

В порядку визначеному ст. 360 ЦПК України, відзив на апеляційну скаргу у письмовій формі на адресу суду апеляційної інстанції не надходив. Відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Сторони в судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце судового розгляду повідомлялися належним чином, причини неявки суд не повідомляли.

Колегія суддів, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги доходить висновку, що апеляційна скарга представника ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 - ОСОБА_1 підлягає частковому задоволенню, враховуючи наступне.

Відмовляючи у відкритті провадження суд першої інстанції виходив з того, що з даної заяви та характеру правовідносин вбачається спір про право, оскільки даний факт згідно змісту заяви може оспорюватись та не визнаватись заінтересованою особою, а тому має бути доведений в порядку позовного провадження.

Суд апеляційної інстанції не може повною мірою погодитися з такими висновками суду першої інстанції враховуючи таке.

Відповідно до ст. 19 ЦПК України опровадження призначене для розгляду справ про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов для здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Згідно зі ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Суд розглядає в порядку окремого провадження справи, в тому числі й встановлення фактів, що мають юридичне значення.

У відповідності до ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту: 1) родинних відносин між фізичними особами; 2) перебування фізичної особи на утриманні; 3) каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню; 4) реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення; 5) проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу; 6) належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті; 7) народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження; 8) смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; 9) смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або

дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру.

У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо з заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право, а якщо спір про право буде виявлений під час розгляду справи, - залишає заяву без розгляду.

Відповідно до ст. 318 ЦПК України У заяві повинно бути зазначено: 1) який факт заявник просить встановити та з якою метою; 2) причини неможливості одержання або відновлення документів, що посвідчують цей факт; 3) докази, що підтверджують факт.

До заяви додаються докази, що підтверджують викладені в заяві обставини.

Як вбачається з матеріалів справи та змісту заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, заявниками при зверненні до суду з відповідною заявою не було зазначено мети з якою необхідно встановити загибелі ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 - ІНФОРМАЦІЯ_2 у реанімаційному відділенні Луганської обласної клінічної лікарні внаслідок збройної агресії Російської Федерації проти України, що не відповідає вимогам ст. 318 ЦПК України. Такі обставини зазначені лише в під час апеляційного оскарження ухвали суду першої інстанції.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов передчасного висновку про те, що з заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право, оскільки не встановив з якою метою заявники звернулися з відповідною заявою та на які докази посилалися на підтвердження викладених в заяві обставин.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявним в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Згідно зі ст. 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими; 3) невідповідність висновків суду обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Враховуючи наведене та доводи апеляційної скарги, колегія суддів доходить висновку про наявність обґрунтованих правових підстав для скасування оскаржуваної ухвали суду про відмову у відкритті провадження у даній справі з підстав, що зазначені в апеляційній скарзі, та направлення справи на продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 367, 369, 374, 379, ЦПК України, колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 - ОСОБА_1 задовольнити частково.

Ухвалу Голосіївського районного суду м. Києва від 12 серпня 2019 року про відмову у відкритті провадження у справі за заявою ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , заінтересовані особи: Міністерство соціальної політики України, Російська Федерація, про встановлення юридичного факту скасувати та направити справу для продовження розгляду до Голосіївського районного суду м.Києва.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 05 грудня 2019 року.

Суддя-доповідач

Судді: