Дата документу 20.03.2019 Справа № 334/3528/16-ц
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний № 334/3528/16 Головуючий у 1 інстанції: Добрєв М.В.
провадження № 22-ц/807/553/19 Суддя-доповідач: Маловічко С.В.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 березня 2019 року м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого: Маловічко С.В.

суддів: Гончар М.С.

Кочеткової І.В.

при секретарі: Бєловій А.В.

за участі:

представника ТОВ «Порше Мобіліті» - Климковича Ю.Б.

представника відповідача ОСОБА_4 - адвоката Працевитого Г.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у режимі відеоконференції цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_4 у особі представника Працевитого Геннадія Олександровича на рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 09 серпня 2018 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальність «Порше Мобіліті» до ОСОБА_4 про звернення стягнення на предмет застави в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором,-

В С Т А Н О В И В:

У червні 2016 року ТОВ «Порше Мобіліті» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_4, відповідно до якого, з урахуванням заяви про зменшення позовних вимог, просило в рахунок погашення заборгованості ОСОБА_4 за кредитним договором № 50005171 від 09.07.2012р. у розмірі 481 137,89 грн. звернути стягнення на предмет застави - транспортний засіб марки VW, модель Passat B7, кузов № НОМЕР_1, об'єм двигуна 1968 куб. см, рік випуску 2012.

В обґрунтування позовних вимог зазначило, що 09.07.2012р. між ТОВ «Порше Мобіліті» та ОСОБА_4 укладено кредитний договір № 50005171, який складається з Загальних умов кредитування та Графіку погашення кредиту, відповідно до умов якого відповідач ОСОБА_4 отримав кредит у сумі 287 258,40 грн., що еквівалентно на дату укладання договору 35 454 доларам США, строком на 60 місяців, зі змінною процентною ставкою 9,9%, з цільовим призначенням для придбання автомобіля VW, модель Passat B7, кузов НОМЕР_2, об'єм двигуна 1968 куб. см, рік випуску 2012.

26.06.2013р. між ТОВ «Порше Мобіліті» та ОСОБА_4 було укладено додаткову угоду до кредитного договору, відповідно до якої позивач надав додатковий кредит у сумі 78 086,41 грн., що є еквівалентом 9 575,28 доларів США, строком на 60 місяців, зі змінною процентною ставкою, з цільовим призначенням - оплата страхових платежів згідно з договором страхування.

Відповідач зобов'язався належним чином використовувати і повернути основний та

додатковий кредити, сплатити проценти за використання кредиту та додаткового кредиту,

а також інші платежі відповідно до умов договору.

В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором, 11.07.2012р. між ТОВ «Порше Мобіліті» та ОСОБА_4 був укладений договір застави транспортного засобу, відповідно до якого відповідач передав у заставу позивачу транспортний засіб - VW, модель Passat B7, кузов НОМЕР_2, об'єм двигуна 1968 куб. см, рік випуску 2012. Відповідно до п.1.1 договору застави сторони визначили вартість предмету застави у сумі 359 073,00 грн.

Відповідач належним чином не виконував свої зобов'язання, не здійснюючи своєчасне та в повному обсязі погашення кредиту та відсотків, у зв`язку з чим станом на 12.09.2016р. у нього утворилася заборгованість за кредитним договором у розмірі 481 137,89 грн., яка складається із: заборгованості за щомісячними платежами з повернення кредиту за період з серпня 2015р. по лютий 2016р. на загальну суму 84 063,50 грн.; суми тіла кредиту, яка підлягає поверненню, в розмірі 243 915,87 грн.; процентів за користування кредитними коштами в розмірі 13 442,93 грн.; заборгованості зі сплати додаткового кредиту у розмірі 63 588,07 грн.; штрафу в розмірі 57 451,68 грн.; пені у розмірі 9 656,65 грн.; 3% річних в розмірі 2 909,29 грн.; інфляційних втрат в розмірі 6 109,90 грн.

Посилаючись на вказані обставини, позивач просив суд в рахунок погашення вищезазначеної заборгованості за кредитним договором № 50005171 від 09.07.2012р. у розмірі 481 137,89 грн. звернути стягнення на предмет застави - автомобіль VW, модель Passat B7, кузов НОМЕР_2, об'єм двигуна 1968 куб. см, рік випуску 2012, згідно договору застави № 50005171 від 11.07.2012 р. року, шляхом його реалізації на торгах відповідно до положень Закону України «Про виконавче провадження».

Рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 09 серпня 2018 року позов задоволено частково.

В рахунок погашення заборгованості ОСОБА_4 перед ТОВ «Порше Мобіліті» за кредитним договором № 50005171 від 09.07.2012р. у розмірі 481 137,89 грн. звернуто стягнення на предмет застави - транспортний засіб автомобіль марки VW, модель Passat B7, кузов НОМЕР_2, об'єм двигуна 1968 куб. см, рік випуску 2012, відповідно до умов договору застави транспортного засобу № 50005171 від 11.07.2012 року, шляхом його реалізації на торгах відповідно до положень Закону України «Про виконавче провадження».

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ТОВ «Порше Мобіліті» судові витрати в розмірі 7217,07 грн.

В іншій частині позову - відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду, ОСОБА_4 у особі представника Працевитого Г.О. подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на його незаконність у зв»язку з порушенням судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову.

У відзиві на апеляційну скаргу ТОВ «Порше Мобіліті» вказує, що суд правильно визнав, що, оскільки відповідач своєчасно згідно з Графіком не здійснював платежі та допустив утворення заборгованості, то у позикодавця виникло право на дострокове повернення кредиту та додаткового кредиту шляхом звернення стягнення на майно, що перебуває у заставі.

Заслухавши у судовому засіданні суддю-доповідача, пояснення представників сторін, кожен з яких підтримав свою позицію, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 09.07.2012р. між ТОВ «Порше Мобіліті» та ОСОБА_4 укладено кредитний договір № 50005171, який складається з Загальних умов кредитування та Графіку погашення кредиту, відповідно до умов якого відповідач ОСОБА_4 отримав кредит у сумі 287 258,40 грн., що еквівалентно на дату укладання договору 35 454,00 доларам США, строком на 60 місяців, зі змінною процентною ставкою 9,9%, з цільовим призначенням для придбання автомобіля VW, модель Passat B7, кузов НОМЕР_2, об'єм двигуна 1968 куб. см, рік випуску 2012.

26.06.2013р. між ТОВ «Порше Мобіліті» та ОСОБА_4 було укладено додаткову угоду до кредитного договору, відповідно до якої позивач надав додатковий кредит у сумі 78 086,41 грн., що є еквівалентом 9 575,28 доларів США, строком на 60 місяців, зі змінною процентною ставкою, з цільовим призначенням - оплата страхових платежів згідно з договором страхування.

В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором, 11.07.2012р. між ТОВ «Порше Мобіліті» та ОСОБА_4 був укладений договір застави транспортного засобу, відповідно до якого відповідач передав у заставу позивачу транспортний засіб - VW, модель Passat B7, кузов НОМЕР_2, об'єм двигуна 1968 куб. см, рік випуску 2012. Відповідно до п.1.1 договору застави сторони визначили вартість предмету застави у сумі 359 073,00 грн.

Відповідно до п. 1.1. умов договору позичальник зобов'язався прийняти, належним чином використати і повернути кредит у повному обсязі, а також сплатити проценти за використання кредиту та інші платежі відповідно до умов договору.

У відповідності з п. 1.3.1 загальних умов кредитування, що становлять невід'ємну частину кредитного договору, відповідач зобов'язався здійснювати щомісячні платежі відповідно до графіку погашення. Розмір платежів, що підлягають сплаті відповідачем, визначено відповідно до виставлених компанією рахунків у гривні, при цьому розмір платежів розраховується шляхом застосування до еквівалентів платежів у іноземній валюті, вказаних у графіку погашення кредиту, чинного на момент виставлення рахунку обмінного курсу банку, зазначеного в договорі.

Згідно з пп. 1.4.2, 2.4, 2.5 умов кредитування, повернення кредиту та процентів за їх використання здійснюється шляхом сплати чергових платежів в обсязі та терміни, встановлені графіком погашення кредиту по договору не пізніше 15-го числа кожного місяця. Період нарахування процентів починається з першого календарного дня місяця і закінчується останнім календарним днем поточного місяця. Проценти нараховуються за методом «30/360» (для цілей розрахунку один календарний місяць складається із 30 днів, при цьому умовно в році 360 днів) відповідно до графіку погашення кредиту .

Пунктом 1.6. умов кредитування встановлено, що виконання зобов'язання відповідача за цим договором забезпечується договором застави транспортного засобу, за яким відповідачем було передано у заставу позивачу транспортний засіб - VW, модель Passat B7, кузов НОМЕР_2, об'єм двигуна 1968 куб. см, рік випуску 2012.

Відповідно до п. 3.2.1 умов кредитування, у випадку порушення відповідачем терміну сплати будь-якого чергового платежу (його частини) з повернення кредиту, визначеного графіком погашення кредиту, та/або сплати відсотків за користування кредитом на строк щонайменше 1 (один) календарний місяць, позивач має право визнати термін повернення кредиту таким, що настав та/або вимагати дострокового розірвання договору.

Відповідач ОСОБА_4 належним чином не виконав свої зобов`язання, кредит та відсотки за ним вчасно не погашав, у зв`язку з чим станом на 12.09.2016 року за ним утворилася заборгованість в сумі 481 137,89 грн., яка складається із: заборгованості за щомісячними платежами з повернення кредиту на загальну суму 84 063,50 грн.; суми тіла кредиту в розмірі 243 915,87 грн.; процентів за користування кредитними коштами в розмірі 13 442,93 грн.; заборгованості зі сплати додаткового кредиту у розмірі 63 588,07 грн.; штрафу в розмірі 5 7451,68 грн.; пені у розмірі 9 656,65 грн.; 3% річних в розмірі 2 909,29 грн.; інфляційних втрат в розмірі 6 109,90 грн., що позивач підтверджував розрахунком та

рахунками-фактурами, які, як вважав суд, не спростовані відповідачем.

Листом № 5005171 від 04.03.2016 року відповідачу було направлено вимогу (повідомлення) про дострокове повернення кредиту та необхідність сплати заборгованості за кредитним договором № 50005171 від 09.07.2012 року, що підтверджується копіями опису вкладення у цінний лист та рекомендованим повідомленням про відстеження пересилання поштового відправлення № 447, та рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, яке було отримано 15.03.2016 року особисто ОСОБА_4

Згідно з п. 3.3 кредитного договору відповідач зобов'язаний повернути позивачу у повному обсязі суму кредиту, плату за кредит та штрафні санкції, якщо такі підлягають застосуванню, протягом 30 (тридцяти) календарних днів з дати одержання повідомлення та протягом 5 (п'яти) календарних днів з дати одержання повідомлення про таку вимогу відповідачем (для фізичних-осіб-підприємців та юридичних осіб). Якщо з буд-яких причин повідомлення не буде отримано, перебіг вказаного строку починається з дати відправлення цього повідомлення.

Згідно з п. 2.1.1 договору застави, у разі невиконання відповідачем зобов'язань за договором, ТОВ «Порше Мобіліті» має право задовольнити за рахунок предмету застави свої вимоги у порядку, зазначеному у розділі 5 договору застави, тобто у повному обсязі, включаючи основну суму боргу, проценти за користування кредитом, відшкодування збитків, завданих простроченням виконання, неустойки, необхідні витрати на отримання предмету застави та його реалізацію.

Відповідно п. 5.4. договору застави звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду або на підставі виконавчого напису нотаріуса.

Задовольняючи частково позов про звернення стягнення на предмет застави - автомобіль VW, модель Passat B7, кузов НОМЕР_2, об'єм двигуна 1968 куб. см, рік випуску 2012, для погашення заборгованості за кредитним договором № 50005171 від 09.07.2012р. у розмірі 481 137,89 грн., суд виходив із доведеності позову та обґрунтованості визначеного розміру заборгованості, відмовивши лише в стягненні витрат на правову допомогу у розмірі 12000 грн.

ТОВ «Порше Мобіліті» рішення суду не оскаржило.

В апеляційній скарзі ОСОБА_4, насамперед, наголошує на тому, що судом першої інстанції при вирішенні справи не було взято до уваги факту порушення позивачем вимог ч. 2 ст. 24 ЗУ «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», про що відповідач зазначав у своїх письмових поясненнях при розгляді справи. Тому судом безпідставно були задоволені вимоги позивача.

У відзиві на цей довід скарги позивач вказує, що зазначені вимоги закону стосуються лише позасудових способів захисту прав заставодержателя. Ним було спрямовано вимогу про дострокове погашення кредиту, яку отримав відповідач, але протягом 30 днів не виконав, тому цього достатньо для звернення стягнення на предмет застави у судовому порядку.

Дослідивши вказані доводи відповідача та урахувавши заперечення проти них позивача, колегія дійшла наступних висновків.

Згідно зі статтею 1054 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до статті 527 ЦК України боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а

кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом,

не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту.

Відповідно до статті 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

У силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов'язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави) (стаття 572 ЦК України).

Згідно з частиною першою статті 589 ЦК України у разі невиконання зобов'язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави.

Частинами першою та сьомою статті 20 Закону України «Про заставу» від 02 жовтня 1992 року № 2654-ХІІ (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) передбачено, що заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, якщо в момент настання терміну виконання зобов'язання, забезпеченого заставою, воно не буде виконано, якщо інше не передбачено законом чи договором. Реалізація заставленого майна, на яке звернено стягнення, провадиться державним виконавцем на підставі виконавчого листа суду або наказу господарського суду, або виконавчого напису нотаріусів у встановленому порядку, якщо інше не передбачено цим Законом чи договором.

Статтею 24 Закону № 1255-ІV визначено, що звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса в порядку, встановленому законом, або в позасудовому порядку згідно із цим Законом. Використання позасудових способів звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження не позбавляє права боржника, обтяжувача або третіх осіб звернутися до суду. Обтяжувач, який ініціює звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження, зобов'язаний до початку процедури звернення стягнення зареєструвати в Державному реєстрі відомості про звернення стягнення на предмет обтяження.

Як зазначено в статті 25 цього ж Закону обтяжувач, який звертається до суду з вимогою звернути стягнення на предмет забезпечувального обтяження, зобов'язаний до моменту подання відповідного позову до суду письмово повідомити всіх обтяжувачів, на користь яких встановлено зареєстроване обтяження цього ж рухомого майна, про початок судового провадження у справі про звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження.

З аналізу змісту статті 24 вказаного спеціального Закону вбачається, що вимога про реєстрацію до початку процедури звернення стягнення в Державному реєстрі відомостей про звернення стягнення на предмет обтяження відноситься до всіх видів процедур стягнення, як на підставі рішення суду, тобто в судовому порядку, так і за виконавчим написом нотаріусу або в іншому позасудовому порядку.

На підтвердження зазначеному свідчить постанова Великої Палати Верховного Суду від 24 квітня 2018р. у справі № 202/29241/13-ц (провадження № 14-118цс18), у якій наведено аналіз норм права у аналогічній справі, та визнано, що суд обґрунтовано відмовив в задоволенні позову Приватбанку про звернення стягнення на предмет застави, яким також виступав автомобіль, у зв»язку з невиконанням банком вимоги, передбаченої статтею 24 Закону № 1255-ІV, та ненаданням витягу з державного реєстру обтяжень на підтвердження наявності чи відсутності інших обтяжувачів для перевірки виконання вимог, передбачених статтею 25 зазначеного Закону.

В цій справі ТОВ «Порше Мобіліті» не виконані вимоги ст.ст. 24, 25 ЗУ «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», що, відповідно, є підставою для

відмови в задоволенні позову про звернення стягнення на предмет застави.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_4 такі заперечення проти позову висував, але суд не звернув на них уваги та не перевірив їх, припустившись неповноти у встановленні дійсних обставин у справі, що призвело до неправильних висновків суду про можливість звернення стягнення на предмет застави.

Зважаючи на вищенаведене, колегія визнає апеляційну скаргу обґрунтованою, тому у відповідності до вимог п.п. 1, 3, 4 ч. 1 статті 376 ЦПК України вона підлягає задоволенню, а оскаржуване рішення скасуванню із ухвалення нового рішення про відмову в задоволенні позову.

Постановляючи нове рішення, колегія у відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України вирішує питання про розподіл судових витрат.

Враховуючи, що вимоги апеляційної скарги задоволені, рішення суду скасовано із відмовою в задоволенні позову, сплачений за подання апеляційної скарги відповідачем судовий збір в сумі 7 892,53 грн. підлягає компенсації йому за рахунок позивача.

Керуючись ст.ст. 374, 376, 381-384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 у особі представника Працевитого Геннадія Олександровича задовольнити.

Рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 09 серпня 2018 року у цій справі скасувати.

В задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальність «Порше Мобіліті» до ОСОБА_4 про звернення стягнення на предмет застави відмовити.

Стягнути з ТОВ «Порше Мобіліті» на користь ОСОБА_4 судовий збір в сумі 7 892 (сім тисяч вісімсот дев»яносто дві) гривні 53 копійки.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складений 25 березня 2019 року

Головуючий: Маловічко С.В.

Судді: Гончар М.С.

Кочеткова І.В.