Справа № 2033/5916/12
Провадження № 2-п/645/27/19
УХВАЛА

Іменем України

21 травня 2019 року м. Харків

Фрунзенський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого-судді Іващенко С.О.,

секретаря судових засідань Гурської С.Ю.,

представника відповідачів ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові заяву представника відповідачів ОСОБА_2 , ОСОБА_1 адвоката Лиска П.О. про перегляд заочного рішення Фрунзенського районного суду м.Харкова від 24.05.2013 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 , ОСОБА_5 , ОСОБА_1 про стягнення процентів за користування коштами і стягнення неустойки,

встановив:

11.05.2012 позивач ОСОБА_4 звернувся до Орджонікідзевського районного суду м. Харкова з вищезазначеним позовом.

Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 14.05.2012 провадження по даній справі було відкрито та призначено справу до розгляду.

16.07.2012 ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Харкова справу передано на розгляд до Фрунзенського районного суду м. Харкова за підсудністю.

Заочним рішенням Фрунзенського районного суду м. Харкова від 24.05.2013 позовні вимоги ОСОБА_4 задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_5 солідарно на користь ОСОБА_4 проценти за користування коштами на рівні облікової ставки НБУ в сумі 5 436 грн. 00 коп.; стягнуто з ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_5 солідарно на користь ОСОБА_4 неустойку за прострочку повернення відповідачами боргу в сумі 36 500 грн. 00 коп.; стягнуто з відповідачів ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_5 на користь позивача ОСОБА_4 судові витрати у розмірі сплаченого позивачем судового збору в розмірі 139 грн. 79 коп. з кожного.

Представник відповідачів ОСОБА_1 , ОСОБА_2 адвокат Лиска П.О., який діє на підставі договору про надання правової допомоги, звернувся до суду із заявою, якою просить скасувати заочне рішення суду від 24.05.2013 року, призначив розгляд справи в загальному порядку застосувати по справі загальну позовну давність, тривалістю у три роки, застосувати по справі спеціальну позовну давність тривалістю один рік до вимоги щодо стягнення неустойки.

В обґрунтування заяви посилався на те, що відповідачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 не були належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи та не отримували копію вказаного заочного рішення, про його існування дізнались нещодавно. Крім того, судом не було повно з`ясовано усіх фактичних обставин справи, в наслідок чого ухвалив рішення, яке є необґрунтованим та не відповідає фактичним обставинам справи.

Позивач до судового засідання не з`явився, про час розгляду справи повідомлений заздалегідь та належним чином, причини неявки не повідомив.

В судовому засіданні представник відповідачів ОСОБА_1 та ОСОБА_2 - ОСОБА_3 заяву про перегляд заочного рішення підтримав, посилаючись на обставини, зазначені в заяві.

Суд, вислухавши позицію представника відповідачів ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , перевіривши матеріали цивільної справи, вважає заяву такою, що не підлягає задоволенню.

Відповідно до ч. 4 ст. 10 ЦПК України, суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Так в силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов`язків має право на судовий розгляд упродовж розумного строку.

Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції (§ 66 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 р. у справі «Смірнова проти України»).

Всі ці обставини судам слід враховувати при розгляді кожної справи, оскільки перевищення розумних строків розгляду справ становить порушення прав, гарантованих пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини, а збільшення кількості звернень до Європейського суду з прав людини не лише погіршує імідж нашої держави на міжнародному рівні, але й призводить до значних втрат державного бюджету. Таким чином, відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.

Згідно до ст. 288 ЦПК України заочне рішення підлягає скасуванню, якщо судом буде встановлено, що відповідач не з`явився в судове засідання та (або) не повідомив про причини неявки, а також не подав відзив на позовну заяву з поважних причин, і докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи.

За змістом вказаних норм наявність цих трьох підстав для скасування заочного рішення є обов`язковою.

Так при розгляді справи судом було встановлено, що відповідачі по справі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про час та місце розгляду справивідповідачі повідомлялись належним чином, шляхом направлення судових повісток за місцем їх реєстрації (на адресу суду повернулися конверти, направлені на адресу відповідача ОСОБА_1 з відміткою Укрпошти «за закінченням терміну зберігання»), причини неявки суду не повідомляв.

Слід зазначити, що посилення представника відповідачів ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на те, що відповідач ОСОБА_2 об`єктивно не знала про існування вищезазначеної справи, зокрема про те, що ОСОБА_4 подав по відношенні до неї позовну заяву, не відповідає дійсності, оскільки матеріали справи містять розписку ОСОБА_6 про отримання позовної заяви від 09.11.2012 (а.с. 54), надана заява про зупинення провадження у справі від 12.11.2012 (а.с. 55), згідно журналу судового засідання, була присутньою в судовому засіданні 20.11.2012 (а.с. 60).

Крім того, в судове засідання, призначене на 24.05.2013 відповідачі по справі також не з`явились, через неотримання судових повісток за місцем реєстрації, про час та місце розгляду справи повідомлялись шляхом опублікування оголошення в газеті "Урядовий кур`єр" №89 від 22.05.2013 року /а.с. 106/.

Також, матеріали справи містять докази направлення відповідачам по справі копії заочного рішення суду від 24.05.2013року, які вони не отримали (на адресу суду повернувся конверт, направлений на адресу відповідачів з відміткою Укрпошти «за закінченням терміну зберігання»/а.с. 119-124/).

Зі згоди позивача суд ухвалив рішення при заочному розгляді справи, відповідно до положень ст. 280 ЦПК України.

Відповідачі про дату, час і місце розгляду справи повідомлялись завчасно, належним чином, шляхом направлення судових повісток за адресою місця проживання, зареєстрованого відповідно до інформації, яку містить відповідь органу реєстрації місця перебування та місця проживання відповідача щодо його зареєстрованого місця проживання, що підтверджують рекомендовані повідомлення про вручення поштового відправлення, які містяться в матеріалах справи, які були повернуті до суду з відміткою про закінчення строку зберігання на пошті.

Така кореспонденція має вважатись отриманою відповідачем в день її надходження до відділення, що обслуговує будинок за цією адресою незалежно від того чи з`явився відповідач особисто та не залежно від причин неотримання вказаного листа особисто. Таким чином поштовий документ, який повернувся з відміткою «за закінченням строку зберігання», має сприйматися достатнім доказом того, що відповідач був повідомлений належним чином у встановленому законом порядку про час та місце розгляду справи.

З`ясування причин неявки не може бути підставою для скасування заочного рішення. Для цього відповідач має вказати докази, які мають значення для справи, та можуть привести до ухвалення рішення, протилежного заочному повністю або частково, або до його зміни. Тобто, якщо б ці докази були відомі суду при розгляді справи, то у справі було б ухвалено інше рішення.

Згідно з ч. 3 ст. 131 ЦПК України, учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин.

Рішенням Європейського суду з прав людини від 03 квітня 2008 року у справі «Пономарьов проти України» наголошено, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

Проте необхідно зауважити, що відповідачами не надано доказів того, що вони не повідомили про причини неявки з поважних причин, оскільки судові повістки надсилались за адресою їх реєстрації, будь яких доказів, що відповідачі проживають за іншою адресою суду не надано, також, у зв`язку із неотриманням відповідачами судових повісток їх виклик здійснювався шляхом розміщення судом оголошення у офіційному виданні «Урядовий кур`єр».

Ткож представник відповідачів ОСОБА_1 , ОСОБА_2 посилається на те, що судом не було повно з`ясовано усіх фактичних обставин справи внаслідок чого було ухвалено рішення, яке є необґрунтованим та таким, що не відповідає фактичним обставинам справи.

Наявність вищенаведених обставин повинна бути у їх сукупності, при відсутності хоча б однієї з них, заочне рішення скасуванню не підлягає.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Желтяков проти України» від 09 червня 2001 року, зазначено, що право на справедливий розгляд судом, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції, повинно тлумачитися в контексті Преамбули Конвенції, яка, серед іншого, проголошує верховенство права як частину спільного спадку Договірних Держав. Одним із основоположних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, який, inter alia, вимагає, щоб, коли суди остаточно вирішили питання, їхнє рішення не ставилось під сумнів (рішення суду у справі «Брумареску проти Румунії» (Brumarescu v. Romania) [ВП],№28342/95, п. 61, ECHR1999-VII).

Цей принцип передбачає повагу до остаточності судових рішень та наполягає на тому, щоб жодна сторона не могла вимагати перегляду остаточного та обов`язкового судового рішення просто задля нового розгляду та постановлення нового рішення у справі. Відступи від цього принципу є виправданими лише тоді, коли вони обумовлюються обставинами суттєвого та неспростовного характеру (рішення у справі «Рябих проти Росії» (Ryabykh v. Russia), № 52854/99, п. 52, ECHR 2003-Х).

Виходячи з вищенаведеної практики ЄСПЛ, скасування рішення суду, що набрало законної сили, за відсутності факту істотності таких обставин, з мотивів неправильного застосування судом норм матеріального та/або процесуального права буде порушенням принципу юридичної визначеності, тобто п. 1 ст. 6 конвенції, а також ст. 1 Першого протоколу до неї, оскільки в позивача після задоволення його вимог були законні сподівання на те, що його інтереси є остаточно захищеними.

Доказів, які мають істотне значення для вирішення справи в розумінні ст. 288 ЦПК України відповідачем не надано.

Відповідно до ч. 3 ст. 287 ЦПК України суд може своєю ухвалою за результатами розгляду заяви про перегляд заочного рішення скасувати заочне рішення і призначити справу для розгляду за правилами загального чи спрощеного позовного провадження або залишити заяву без задоволення.

З урахуванням наведеного вище, суд вважає, що підстав для скасування заочного рішення немає, а тому заяву про перегляд заочного рішення необхідно залишити без задоволення.

Керуючись ст. 287 ЦПК України, суд

Постановив:

Заяву представника відповідачів ОСОБА_2 , ОСОБА_1 адвоката Лиска П.О. про перегляд заочного рішення Фрунзенського районного суду м.Харкова від 24.05.2013 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 , ОСОБА_5 , ОСОБА_1 про стягнення процентів за користування коштами і стягнення неустойки залишити без задоволення.

Роз`яснити учасникам справи, що заочне рішення Фрунзенського районного суду м.Харкова від 24 травня 2013 року по цивільні справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 , ОСОБА_5 , ОСОБА_1 про стягнення процентів за користування коштами і стягнення неустойки. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Ухвала оскарженню в апеляційному порядку не підлягає.

Повний текст ухвали складено 24.05.2019 року.

Суддя -