Провадження №4-с/523/80/19
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"06" грудня 2019 р. м. Одеса

Суворовський районний суд м.Одеси у складі:

головуючого судді Мурманової І.М.

при секретарі Нестеренко Л.В.

представника заявника: адвоката Лапчевої Н.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду № 6 в місті Одесі скаргу акціонерного товариства «Одесаобленерго» на дії державного виконавця Другого Суворовського відділу державної виконавчої служби м. Одеса Головного територіального управління юстиції в Одеській області Теличко Н.Б. про визнання неправомірної постанови про закінчення виконавчого провадження,-

ВСТАНОВИВ:

Акціонерне товариство «Одесаобленерго» звернулось до Суворовського районного суду м.Одеси із скаргою на дії державного виконавця Другого Суворовського відділу державної виконавчої служби м. Одеса Головного територіального управління юстиції в Одеській області Теличко Н.Б., про визнання незаконною постанови від 25.07.2018 року, якою закінчено виконавче провадження № 55855570.

В обґрунтування скарги представником заявника зазначено, що на примусовому виконанні Другого Суворовського ВДВС м. Одеса Головного територіального управління юстиції в Одеській області знаходилось виконавче провадження про стягнення з ОСОБА_1 на користь заявника заборгованості у сумі 3 505 гривень 75 копійок. Під час ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження, стягувачу стало відомо, що виконавче провадженні закінчено з підстав, передбачених п.3.ч.1.ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження». Заявник зазначає, що постанову про закінчення виконавчого провадження йому надіслано не було, а відтак вважає, що його право на стягнення за виконавчим документом порушено, у зв`язку з чим звернувся до суду з даною скаргою та просить суд поновити строк на звернення зі скаргою, визнати дії державного виконавця неправомірними, визнати постанову незаконною та скасувати її.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, справу було розподілено судді Шепітко І.Г.

Ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 09.08.2019 року (суддя Шепітко І.Г.) провадження за скаргою було відкрито та призначено судовий розгляд скарги.

На адресу суду надійшла заява представника заявника акціонерного товариства «Одесаобленерго» Борисенко С.В. про передачу справи за скаргою на повторний автоматизований розподіл.

Згідно ч. 7 ст.33 ЦПК України, невирішені судові справи за вмотивованим розпорядженням керівника апарату суду, що додається до матеріалів справи, передаються для повторного автоматизованого розподілу справ виключно у разі, коли суддя (якщо справа розглядається одноособово) або суддя-доповідач із складу колегії суддів (якщо справа розглядається колегіально) у передбачених законом випадках не може продовжувати розгляд справи більше чотирнадцяти днів, що може перешкодити розгляду справи у строки, встановлені цим Кодексом.

Відповідно до положення ч. 11 ст. 33 ЦПК України, справа, розгляд якої розпочато одним суддею чи колегією суддів, повинна бути розглянута цим же суддею чи колегією суддів, за винятком випадків, що унеможливлюють участь судді у розгляді справи, та інших випадків, передбачених цим Кодексом.

При повторному автоматизованому розподілі, суддю визначено автоматизованою системою документообігу суду, відповідно до вимог ст.ст. 14, 33 ЦПК України.

Ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 27 листопада 2019 року скаргу прийнято до провадження та призначено судовий розгляд справи.

Представник Другого Суворовського ВДВС м. Одеса Головного територіального управління юстиції в Одеській області Теличко Н.Б. в судове засідання не з`явилась, але від неї надійшла заява в якій вона заперечувала проти задоволення скарги та просила провести розгляд справи за її відсутності.

Згідно ч.2 ст. 450 ЦПК України, неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду.

В судовому засіданні представник скаржника підтримала скаргу та додатково пояснила, що постанова державного виконавця винесена неправомірно та підлягає скасуванню, як незаконна, оскільки дана постанова винесена з порушенням норм матеріального права, спірні правовідносини регулюються Законом України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 року № 1404 VIII, яким визначено умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до Закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку. Також пояснила, що державним виконавцем було порушено ст. 18 Закону, оскільки він не вчинив усіх дій щодо виконання рішення суду, а саме: державний виконавець не перевірив наявності спадкоємців та передчасно виніс постанову про закінчення виконавчого провадження.

Таким чином, скаржник зазначає, що постанова про закінчення виконавчого провадження винесена з порушенням закону, а відтак має бути скасована.

Відповідно до ст. 450 ЦПК України, скарга розглядається у десятиденний строк у судовому засіданні за участю стягувача, боржника і державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби чи приватного виконавця, рішення, дія чи бездіяльність яких оскаржуються.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника скаржника проаналізувавши надані докази в їх сукупності, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні скарги, виходячи з наступного.

Як вбачається із матеріалів справи та встановлено судом, рішенням Суворовського районного суду м. Одеси 13.03.2014 року справа № 523/9/14, на користь позивача АТ «Одесаобленерго» з ОСОБА_1 стягнуто заборгованість у сумі 3 505 гривень, 75 копійок та судовий збір у сумі 349 гривень, 40 копійок.

На виконання вказаного рішення, 25.04.2014 року, Суворовським районним судом м. Одеси видано виконавчий документ.

Із заявою про відкриття виконавчого провадження до Другого Суворовського відділу державної виконавчої служби м. Одеса Головного територіального управління юстиції в Одеській області звернувся заступник начальника Північного РЕМ ПАТ «Одесаобленерго» та 22.02.2018 року державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № 55855570.

Як вбачається із копій документів виконавчого провадження, в процесі здійснення виконавчих дій, державним виконавцем Теличко Н.Б. було направлено низку запитів щодо наявності/відсутності майна боржника тощо.

Так, відповідно до листа-відповіді Міністерства Внутрішніх справ РСЦ в Одеській області Територіального сервісного центру № 5152 від 13.03.2018 року транспортних засобів за боржником ОСОБА_1 не зареєстровано.

Згідно листа-відповіді адресно-довідкової роботи ГУ ДМС України в Одеській області від 06.03.2018 року ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в м. Одесі та Одеській області зареєстрованою не значиться.

Відповідно до листа-відповіді Одеського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану від 24.05.2018 року, вбачається, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , померла ІНФОРМАЦІЯ_2 (актовий запис про смерть № 6204 від 27.06.2012 року).

Як вбачається з листа-відповіді Четвертої Одеської державної нотаріальної контори від 12.06.2018 року, спадкова справа щодо майна померлої ОСОБА_1 не заводилась.

На підставі отриманих даних, Головним державним виконавцем Другого Суворовського ВДВС ГТУЮ в Одеській області Теличко Н.Б. винесено постанову від 25.07.2018 року про закінчення виконавчого провадження з підстав передбачених п.3 ч.1.ст. 39, ст. 40 Закону України «Про виконавче провадження».

Відповідно до ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Відповідно до ч. 1 ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження» рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 451 ЦПК України у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

Відповідно до ч. 1 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Статтею 129-1 Конституції України визначено, що суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.

Згідно ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 1 Закону України «Про виконавче провадження», передбачено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Як вбачається з постанови ВП № 5585570 від 25.07.2018 року про закінчення виконавчого провадження, виконавче провадження було закінчено на підставі ст.ст. 39, 40 Закону України «Про виконавче провадження».

Відповідно до Закону України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 року № 1404 - VIII, у редакції, яка діяла на час винесення оскаржуваної постанови - виконавче провадження може бути закінчено у разі, припинення юридичної особи - сторони виконавчого провадження, якщо виконання її обов`язків чи вимог у виконавчому провадженні не допускає правонаступництва, смерті, оголошення померлим або визнання безвісно відсутнім стягувача чи боржника.

Таким чином, судом з матеріалів виконавчого провадження встановлено, що головним державним виконавцем було винесено постанову про закінчення виконавчого провадження після отримання відповіді від Четвертої Одеської державної нотаріальної контори щодо відсутності спадкової справи після смерті ОСОБА_1 померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Відповідно до ч. 2 ст. 39 цього Закону, постанова про закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених частиною першою цієї статті, виноситься в день настання відповідних обставин або в день, коли виконавцю стало відомо про такі обставини.

Виконавче провадження, щодо якого винесено постанову про його закінчення, не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом.

Статтею 15 Закону України «Про виконавче провадження» визначено сторін виконавчого провадження, а саме, ч. 1 ст. 15 цього Закону зазначено, що сторонами виконавчого провадження є стягувач і боржник.

Боржником є визначена виконавчим документом фізична або юридична особа, держава, на яких покладається обов`язок щодо виконання рішення.

Частиною 5 ст. 15 цього Закону передбачено, що у разі вибуття однієї із сторін виконавець за заявою сторони, а також заінтересована особа мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником. Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, є обов`язковими тією мірою, якою вони були б обов`язковими для сторони, яку правонаступник замінив.

В постанові від 20.11.2013 у справі №6-122 цс13 Верховний Суд України прийшов до висновків, що заміна сторони правонаступником може відбуватися як при відкритому виконавчому провадженні, так і при відсутності виконавчого провадження, тобто може бути проведена на будь-якій стадії процесу.

Разом з цим, з матеріалів виконавчого провадження вбачається, що головним державним виконавцем було винесено постанову про закінчення виконавчого провадження у зв`язку зі смертю боржника та відсутності правонаступників останньої.

Матеріальне правонаступництво тісно пов`язане з процесуальним, оскільки процесуальне правонаступництво передбачає перехід суб`єктивного права або обов`язку від однієї особи до іншої в матеріальному праві. При цьому, незалежно від підстав матеріального правонаступництва процесуальне правонаступництво допускається лише після того, як відбудеться заміна в матеріальному правовідношенні.

Судом також встановлено, що ОСОБА_1 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , а рішення суду по справі № 523/9/14-ц ухвалено 13.03.2014 року, тобто майже через два роки після настання смерті ОСОБА_1 , Залучення правонаступників особи, яка померла до відкриття провадження у справі, суперечить принципам цивільного судочинства, є порушенням прав, свобод та інтересів третіх осіб.

З урахуванням викладеного, судом встановлено, що головний державний виконавець діяв у межах та спосіб передбачений законодавством, також матеріалами виконавчого провадження спростовані обставини викладені у скарзі, тому у задоволенні скарги акціонерного товариства «Одесаобленерго» на дії державного виконавця Другого Суворовського відділу державної виконавчої служби м. Одеси Головного територіального управління юстиції в Одеській області Теличко Н.Б. про визнання незаконною постанови про закінчення виконавчого провадження слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 447-453 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні скарги акціонерного товариства «Одесаобленерго» на дії державного виконавця Другого Суворовського відділу державної виконавчої служби м. Одеси Головного територіального управління юстиції в Одеській області Теличко Н.Б. про визнання незаконною постанови про закінчення виконавчого провадження - відмовити.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги до Одеського апеляційного суду через Суворовський районний суд м. Одеси протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Повний текст ухвали складено 11 грудня 2019 року.

Суддя