Справа № 242/44/19
Провадження № 2/242/417/19
20 березня 2019 року Селидівський міський суд Донецької області у складі головуючого судді Черкова В.Г., при секретарі Кідрон О.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Селидове цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, треті особи: Служба у справах дітей Сокальської районної державної адміністрації Львівської області, Служба у справах дітей Військово-цивільної адміністрації міста Авдіївка Донецької області, про позбавлення батьківських прав, -
08.01.2019 р. позивач звернувся до суду із зазначеним позовом.
Стислий виклад позиції позивача.
В обґрунтування позову зазначила, що перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем, від якого мають дитину - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. Шлюб було розірвано 08.02.2017 р. за рішенням суду та з відповідача стягнуті аліменти на утримання дитини. Мешкають окремо. З часу переїзду відповідач дитину не відвідував, її життям та розвитком, станом здоров'я та матеріальним становищем не цікавиться. Вважає, що відповідач своїми діями (бездіяльністю) ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини, а тому просила позбавити ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, батьківських прав щодо ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, а також стягнути з відповідача судовий збір у розмірі 704,80 грн. на її користь.
Позивач в судове засідання не з'явилася, про день слухання справи повідомлялася належним чином. Надала заяву, в якій просила розглянути справу в її відсутності.
Відповідач у судове засідання не з'явився. Про день слухання справи повідомлявся належним чином. У строк, визначений судом, відзив на позовну заяву не надав.
Третя особа - Служба у справах дітей Сокальської районної державної адміністрації Львівської області - у судове засідання не з'явилася, про день слухання справи повідомлялася належним чином. Надала заяву про розгляд справи без участі представника. При розгляді справи врахувати висновок органу опіки та піклування Сокальської районної державної адміністрації від 09.11.2018 р. № 2274/01-11.
Третя особа - Служба у справах дітей Військово-цивільної адміністрації міста Авдіївка Донецької області - у судове засідання не з'явилася, про день слухання справи повідомлялася належним чином. Надала заяву про розгляд справи без участі представника. При розгляді справи врахувати висновок військово-цивільної адміністрації міста Авдіївка Донецької області від 18.03.2019 р. № 01-15/0240.
З урахуванням ст. 280 ЦПК України суд вважає можливим ухвалити заочне рішення у справі на підставі наявних доказів.
Процесуальні дії у справі.
18.01.2019 р. відкрито провадження по справі, призначено підготовче засідання. Справа розглядається за правилами загального позовного провадження.
13.02.2019 р. закрито підготовче засідання та призначено судовий розгляд по справі.
Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини. Мотивована оцінка кожного аргументу, наведеного учасниками справи, щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову.
Згідно свідоцтва про народження, батьками ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, записані ОСОБА_2 та ОСОБА_1 (а.с.10).
Рішенням Сокальського районного суду Львівської області було розірвано шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 та стягнуті аліменти на утримання дитини (а.с.8).

Постановою державного виконавця від 21.09.2017 р. відкрито виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа № 454/3106/16-ц, виданого 13.03.2017 р. про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліментів на утримання сина ОСОБА_3 (а.с.13-14).

Згідно довідки, ОСОБА_2 має заборгованість зі сплати аліментів на утримання сина (а.с.15-16).

Згідно довідки, ОСОБА_1 мешкає за адресою: АДРЕСА_1, разом із сином (а.с.17).

Дитина відвідувала дошкільний навчальний заклад № 5 «Сонечко» м.Сокаля з 24.07.2017 р. по 21.08.2018 р. Батько до садка не приходив, вихователі з ним не знайомі.(а.с.18).

З 28.08.2018 р. дитина відвідує заклад дошкільної освіти № 1 м.Сокаля. Батько до садочка не приходив, педагогічним працівникам та адміністрації закладу не знайомий (а.с.19).

Суд не бере до уваги Висновок органу опіки та піклування Сокальської районної державної адміністрації, оскільки він складений відносно іншої особи, яка не є учасником даної справи, а тому не стосується обставин справи (а.с.45).

Як вбачається з повідомлення № 01-45/80 від 25.02.2019 р. Служби у справах дітей Військово-цивільної адміністрації м.Авдіївки Донецької області, за інформацією служби у справах дітей Сокальської районної державної адміністрації Львівської області Селидівському міському суду Донецької області надано висновок органу опіки та піклування Сокальської районної державної адміністрації від 14.12.2019 р. № 2492/01-11 про недоцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 відносно малолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. Враховуючи вищевикладене, служба у справах дітей військово-цивільної адміністрації вважає недоцільним позбавити батьківських прав ОСОБА_2 відносно малолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.62-66).

Інших доказів в обгрунтування позовної заяви про позбавлення батьківських прав суду не надано.

Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування.

Згідно з ч.1 ст.5 ЦПК України визначено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. При цьому, зі змісту ст.ст.55, 124 Конституції України та ст.13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод випливає, що кожна особа має право на ефективний засіб правового захисту, не заборонений законом.

Відповідно до положень ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з вимогами ст. 76-81 ЦПК України засобами доказування у цивільній справі є письмові, речові і електронні докази, висновки експерта, показання свідків. Суд приймає до розгляду лише ті докази, які мають значення для справи. Обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Збирання доказів у цивільних справах не є обов'язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Статтею 164 СК України визначено, що ухилення від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини є підставою позбавлення батьківських прав. Разом з тим, судом враховано, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків і можливе лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками.

У п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" Верховний суд дає більш ширше тлумачення ст. 150 Сімейного Кодексу України. А саме, ухилення батьків від виконання батьківського обов'язку має місце коли вони не забезпечують: необхідного харчування; медичного догляду; лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти.

Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками.

З точки зору судової практики, а саме Постанови Пленуму Верховного Суду "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" - позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років і тільки з підстав, передбачених ст. 164 Сімейним Кодексом України.

Згідно з абз.2 п.18 даної постанови Пленуму Верховного Суду України, зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось з батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволені позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов'язків.

Суду не надано позивачкою достатніх та переконливих доказів про те, що відповідач своїх батьківських обов'язків по утриманню та вихованню малолітньої дитини не виконує умисно та злісно ухиляється від надання допомоги, тобто позивачкою не доведено факт ухилення відповідача від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини з огляду на те, що він позбавлений можливості виконувати ці обов'язки, оскільки дитина проживає з матір'ю в м.Сокаль Львівської області, в той час, як відповідач мешкає у м.Авдіївка Донецької області. Доказів того, що до відповідача раніше застосовувались попередження про необхідність змінити ставлення до виховання дитини суду також не надано.

Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи.

Згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Таким чином, суд вважає, що відсутні правові підстави для позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 з огляду на недоведеність його ухилення від виконання своїх обов'язків щодо виховання дитини та свідомого нехтування ним своїми батьківськими обов'язками, а тому позовна заява задоволенню не підлягає.

Керуючись 264, 265, 280 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

У задоволені позову ОСОБА_1, ІПН НОМЕР_1, мешкає за адресою: АДРЕСА_1, до ОСОБА_2, ІПН НОМЕР_2, мешкає за адресою: АДРЕСА_3, треті особи: Служба у справах дітей Сокальської районної державної адміністрації Львівської області, , розташована за адресою: м.Сокаль Сокальського району Львівської області, вул.Шептицького, 61/2, Служба у справах дітей Військово-цивільної адміністрації міста Авдіївка Донецької області, , розташована за адресою: Донецька область, м.Авдіївка, вул.Молодіжна,5, про позбавлення батьківських прав - відмовити.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається позивачем протягом тридцяти днів безпосередньо до Донецького апеляційного суду.

Суддя