Справа № 450/3706/18 Провадження № 2/450/602/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"21" січня 2019 р. Пустомитівський районний суд Львівської області у складі

головуючого судді Кіпчарського М.О.,

за участю: секретаря судового засідання Микитів Н.С.,

представників позивача ОСОБА_1 та ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м.Пустомити цивільну справу в порядку загального позовного провадження за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 селищної ради Пустомитівського району Львівської області, про визнання права власності в порядку спадкування, -

в с т а н о в и в:

позивач 12.11.2018 року звернулася до суду з вищевказаним позовом та просить визнати за нею право власності на житловий будинок з приналежними до нього господарськими будівлями та спорудами, розташований за адресою с.Дмитре, будинок №145 Пустомитівського району Львівської області.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що 23.05.2014 року померла її донька ОСОБА_5, до складу спадкової маси після смерті якої увійшло вказане вище майно. При житті ОСОБА_5 своїм майном не розпорядилася, тому спадкування відбувається за законом, і вона являється єдиним спадкоємцем за законом першої черги.

На час смерті спадкодавця вона проживала разом із спадкодавцем, тому вважається такою, що прийняла спадщину, однак не взмозі зареєструвати свої спадкові права в нотаріальному порядку, оскільки відсутні правовстановлюючі документи на житловий будинок, належний спадкодавцю. Зокрема, вона зверталась до приватного нотаріуса з заявою про прийняття спадщини, однак отримала відмову нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину з відсутністю правовстановлюючих документів.

В судовому засіданні представники позивача ОСОБА_1 та ОСОБА_2 повністю підтримали позов та просять його задовольнити. Крім того зазначили, що спору щодо спадкового майна не існує, померла не була одружена та не мала дітей, та що крім позивача, ніхто інший не звертався у 6-місячний строк до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини.

Осіб, які б в силу ст.1241 ЦК України мали право на обовязкову частку у спадщині немає, тому відсутні перешкоди в задоволенні позову.

Представник відповідача ОСОБА_4 селищної рад в судове засідання не зявився, подав заяву про розгляд справи у його відсутності, в якій зазначив, що не заперечує проти задоволення позову, при прийнятті рішення покладається на суд.

Повно та всебічно з»ясуваши обставини справи, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, які підтверджені дослідженими в судовому засіданні доказами в їх сукупності, відповідно до норм матеріального права та з дотриманням норм процесуального права суд вважає, що позов слід задовольнити повністю з наступних підстав.

Встановлено, що 23.05.2014 року померла дочка позивачки ОСОБА_5, у віці 52 роки, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії ІСГ №355841, виданим Дмитрівською сільською радою.

Факт родинних звязків підтверджується Витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження відповідно до ст.ст.126,133,135 СК України, згідно якого ОСОБА_3 являється матірю ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Згідно Довідок №613 від 26.07.2018 року та №984 від 17.10.2018 р., виданих виконавчим комітетом ОСОБА_4 селищної ради, ОСОБА_5 до дня смерті проживала та була зареєстрована в ІНФОРМАЦІЯ_2, разом з нею в даному будинку постійно проживала її мати ОСОБА_6

У відповідності до Витягу з погосподарської книги за 2016-2010 роки, номер обєкта ПГО 00-0149-3 в погосподарській книзі №2 по с.Дмитре Пустомитівського району відкритий на ОСОБА_5. Будинок збідований 1939 року, знаходиться за адресою с.Дмитре, буд.145, вул. Без назви, загальна площа -97,5 кв.м,житлова 56,9 кв.м.

Згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, складеного станом на 08.11.2018 року, інформація про право власності на нерухоме майно будинок 145 вулиця Без назви с.Дмитре , відсутня.

З технічного паспорту на житловий будинок №145 вул. Без назви с.Дмитрів Пустомитівського району Львівської області, складеного станом на 03.08.2018 року слідує, що за даною адресою знаходиться збудований у 1939 році житловий будинок, який складається з трьох кімнат та кухні, загальною площею 97,5 кв.м., житловою - 56,3 кв.м.

05.11.2018р. ОСОБА_3 звернулася до нотаріуса з заявою про прийняття за законом спадщини на майно померлої ОСОБА_5, якій 05.11.2018р. нотаріус відмовив у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на належне ОСОБА_5 спадкове майно - житловий будинок 145 у с.Дмитре Пустомитівського району з підстав відсутності правовстановлюючих документів на дане майно.

Таким чином судом встановлено, що спадкодавець ОСОБА_5 проживала ІНФОРМАЦІЯ_3 та являлася власником даного житлового будинку, яка при житті не оформила за собою права власності на дане нерухоме майно, так яка померла 23.05.2014 року.

Згідно ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до ст.ст.1258, 1261 ЦК України, спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

За змістом статей 1268 - 1269 ЦК України порядок прийняття спадщини встановлюється залежно від того, чи проживав постійно спадкоємець разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Так, відповідно до частин 3, 4 ст. 1268 ЦК спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК, він не заявив про відмову від неї.

Осіб, які мають право на обовязкову частку в майні померлої ОСОБА_5, не встановлено, тому суд приходить до висновку , що позивач ОСОБА_3 являється єдиним спадкоємцем за законом майна її померлої дочки ОСОБА_5, яка прийняла в порядку спадкування належний померлій житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, тобто набула права власності на дане майно, проте не має можливості здійснити своє право на спадкування в позасудовому порядку із-за відсутності правовстановлюючих документів на таке.

Статтею 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, а одним із способів захисту прав та законних інтересів особи є визнання права.

Приписами ст.328 ЦК України встановлено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до ст. 392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

З врахуванням встановленого суд вважає, що позовні вимоги підставні та підлягають задоволенню.

Керуючись ст. ст. 328, 392, 1216, 1218,1258-1261 ЦК України, ст.ст. 3, 5, 12, 76, 81, 247, 200, 258-259, 263-265, 273, 352-355 ЦПК України, суд

у х в а л и в:

позов ОСОБА_3 задовольнити повністю.

Визнати за ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4, реєстраційний номер облікової картки платника податків, в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_5, яка померла 23.05.2014 року, право власності на житловий будинок з приналежними до нього господарськими будівлями та спорудами, розташований за адресою с.Дмитре, будинок №145 Пустомитівського району Львівської області, який складається з 3-х житлових кімнат та кіхні, загальною площею 97,5 кв.м, житловою 56,3 кв.м.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до Львівського апеляційного суду через Пустомитівський районний суд Львівської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, визначеному ст.273 ЦПК України.

Повне рішення складено 25.01.2019 року.

СуддяОСОБА_7