Справа № 351/305/19
Номер провадження №2/351/374/19
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 березня 2019 року м. Снятин

Снятинський районний суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого судді Собка В.М. ,

секретар Лакуста М.З,

розглянувши у судовому засіданні в залі суду в місті Снятині справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про надання дозволу на виїзд дитини за межі України без згоди матері, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася в суд із позовом до ОСОБА_2 про надання дозволу на тимчасовий виїзд дитини ОСОБА_3 за кордон без дозволу (згоди) та супроводу матері дитини ОСОБА_2 у супроводі бабусі ОСОБА_1 до країн Шенгенської групи, Європейського союзу, Єгипту, Турції, Кіпру, Тайланду, Тунісу, Ізраїлю та ОАЕ та у будь-які іншу країни світу у період з 01.05.2019р. по 14.07.2021р.

Свої позовні вимоги ОСОБА_1 мотивувала тим, що відповідачка по справі є її донькою, у якої у шлюбі із ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 народилася дочка ОСОБА_3, яка на даний час проживає із нею, оскільки ОСОБА_2, мама ОСОБА_3 на даний час перебуває за межами України.

Позивачка вказує, що дитина отримує належний догляд та виховання, навчається у школі, отримує гарні оцінки та похвалу учителів, відвідує гурток із плавання, займається танцями. Для забезпечення належного догляду за дитиною, надання їй більше турботи та піклування, з метою забезпечення належного відпочинку та оздоровлення дитини, забезпечення їй достойного культурного та морального розвитку, бабуся бажає повести онуку на відпочинок до інших країн світу, батько дитини ОСОБА_4 надав дозвіл на виїзд дитини за межі України у супроводі бабусі ОСОБА_1, однак мама ОСОБА_2 не має змоги оформити такий нотаріально завірений дозвіл. У телефонній розмові ОСОБА_2 вказала, що вона згідна на те, щоб її донька поїхала із бабусею за межі України на відпочинок.

На підставі наведеного, позивачка просить суд надати дозвіл неповнолітній ОСОБА_3 на виїзд за межі України у супроводі бабусі ОСОБА_1 до країн Шенгенської групи, Європейського союзу, Єгипту, Турції, Кіпру, Тайланду, Тунісу, Ізраїлю та ОАЕ та у будь-які іншу країни світу у період з 01.05.2019р. по 14.07.2021р., до досягнення дитиною 16 років.

Позивачка подала до суду заяву, в якій позов підтримала, просила його задоволити, справу просила розглянути у її відсутності.

Відповідачка в судове засідання не з'явилася, подала до суду заяву, у якій зазначила, що позов визнала повністю, проти задоволення позову не заперечила, просила позов задоволити, справу просила розглядати у її відсутності.

Дослідивши матеріали справи, повно та всебічно оцінивши наявні у справі докази в їх сукупності, зокрема: Свідоцтво про народження ОСОБА_3 серії НОМЕР_3, згідно якого батьками її є ОСОБА_4 та ОСОБА_2; Відповідно до свідоцтва серії НОМЕР_1 про народження ОСОБА_2 (згідно свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_2 "ОСОБА_2") її матір'ю є ОСОБА_1; Згідно Рішення Снятинського районного суду від 03.09.2015р. шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_4 розірвано; Відповідно до Нотаріально завіреної заяви від 18.02.2019р., ОСОБА_4 надає згоду на виїзд його неповнолітньої дочки ОСОБА_3 за межі України у супроводі бабусі ОСОБА_1 - суд встановив, що неповнолітня ОСОБА_3 не має змоги без дозволу матері перетинати кордон, а отримати таку згоду немає можливості, що суперечить інтересам дитини.

Відповідно до ч.2 ст. 150 СК України, батьки зобов'язані піклуватися про стан здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

Відповідно до ч.2 ст.150 СК України, батьки зобов'язані піклуватися про стан здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

Відповідно до ч.1 ст.141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.

Відповідно до ч.1,ч.2 ст.155 СК України, здійснення батьками своїх прав та виконання обов'язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.

Відповідно до абзацу 3 ч.3 ст.313 ЦК України, фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів), піклувальників та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними.

У відповідності до ст. 9 «Про права дитини» прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН від 20.11.1989 р.- держави учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками підтримувати на регулярній основі особисті відносини та прямі контакти, з обома батьками за винятком випадків коли це суперечить інтересам дитини.

Крім цього ст.. 3 Конвенції «Про права дитини» передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється найкращому забезпеченню інтересів дитини.

Згідно ст. 12 Закону України "Про охорону дитинства", виховання в сім'ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Підпунктом 3, пункт 2-2 «Правил перетинання державного кордону громадянами України» від 27.01.1995 р. передбачено, що виїзд за межі України громадян, що не досягли 16 річного віку у супроводі одного із батьків або у супроводі осіб, які уповноважені одним із батьків за нотаріально посвідченою згодою, здійснюється у разі пред'явлення оригіналів документів або їх нотаріально посвідчених копій, зокрема рішення суду про надання дозволу на виїзд за межі України, який не досяг 16 річного віку без згоди та супроводу другого з батьків.

Абзацами 1,2 ч. 2 ст. 4 Закону України "Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України" передбачено, що оформлення проїзного документа дитини провадиться на підставі нотаріально засвідченого клопотання батьків або законних представників батьків чи дітей у разі потреби самостійного виїзду неповнолітнього за кордон. У клопотанні зазначаються відомості про дитину, а також про відсутність обставин, що обмежують відповідно до цього Закону право на виїзд за кордон (лише для дітей віком від 14 до 18 років). За відсутності згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволено на підставі рішення суду.

Відповідно до абз.9 пп.2, п.4 Правил перетинання державного кордону громадянами України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 27.01.1995 р. №57 "Про затвердження Правил перетинання державного кордону громадянами України", виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, здійснюється без нотаріально посвідченої згоди другого з батьків: за рішенням суду про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків.

Згідно ст.12 Закону України "Про охорону дитинства", виховання в сім'ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Діючим законодавством не встановлено обмежень щодо виїзду неповнолітньої дитини за кордон, а лише встановлено певний порядок її виїзду за кордон за згодою батьків або дозволу суду при відсутності згоди одного з батьків.

За таких обставин та доказів, суд приходить до висновку, що з врахуванням обставини справи та інтересів неповнолітньої ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1, для забезпечення її відпочинку та оздоровлення, нормального фізичного та духовного розвитку, суд вважає, що позов є підставним, обґрунтованим та підлягає до задоволення, а тому слід надати дозвіл неповнолітній ОСОБА_3, на тимчасовий виїзд за межі України без дозволу (згоди) та супроводу матері ОСОБА_2 у супроводі бабусі ОСОБА_1 до виповнення дитині 16 років, що дозволить дитині навчатись в шкільному навчальному закладі та відпочивати у різних країнах, не позбавить матір права брати належну участь у вихованні дитини, тобто з з 01.05.2019р. по 14.07.2021р..

На підставі викладеного, Конституції України, ст.ст. 19, 150, 155, 157, 160 СК України, ст.313 ЦК України, ст. 9 Конвенції про права дитини, ст. 4 Закону України «Про порядок виїзду з України та в'їзду в Україну громадян України», керуючись ст. ст. 12, 13, 81, 141, 259, 263-265 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позов задоволити.

Надати дозвіл на виїзд за межі України неповнолітній ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2, без згоди її матері ОСОБА_2, у супроводі бабусі ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3 до країн Шенгенської групи, Європейського союзу, Єгипту, Турції, Кіпру, Тайланду, Тунісу, Ізраїлю та ОАЕ та у будь-які іншу країни світу у період з 01.05.2019р. по 14.07.2021р.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів безпосередньо до суду апеляційної інстанції з дня його проголошення. У разі, якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Головуючий: підпис

Суддя Снятинського районного суду Собко В.М.