ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 січня 2019 року

м.Суми

Справа №582/768/18

Номер провадження 22-ц/816/164/19

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Хвостик С. Г. (суддя-доповідач),

суддів - Собина О. І. , Левченко Т. А.

з участю секретаря судового засідання - Назарової О.М.,

заявника - ОСОБА_1, представника заінтересованої особи органу опіки та піклування Коровинської сільської ради Недригайлівського району Сумської області - Правдюка Владислава Вячеславовича, особи, щодо якої розглядається справа про визнання її недієздатною - ОСОБА_3 та її представника ОСОБА_4,

розглянув у відкритому судовому засіданні у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_3 на рішення Недригайлівського районного суду Сумської області від 02 жовтня 2018 року в складі судді Жмурченка В.Д., ухваленого в смт. Недригайлів, повний текст якого складений 02 жовтня 2018 року,

в с т а н о в и в:

У червні 2018 року ОСОБА_1, заінтересована особа: орган опіки та піклування Коровинської сільської ради Недригайлівського району Сумської області звернулась до суду із заявою про визнання фізичної особи недієздатною та встановлення опіки.

Заява мотивована тим, що її племінниця ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, в силу психічного захворювання є особою з інвалідністю ІІ групи, перебуває на обліку у лікаря-психіатра Недригайлівської ЦРЛ. Внаслідок психічного захворювання вона не здатна усвідомлювати значення своїх дій та не може керувати ними, у зв'язку з чим потребує опіки.

Посилаючись на наведене, просила визнати ОСОБА_3 недієздатною, встановити над нею опіку та призначити її опікуном.

Рішенням Недригайлівського районного суду Сумської області від 02 жовтня 2018 року заяву ОСОБА_1 задоволено.

Визнано ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженку та жительку АДРЕСА_1 недієздатною.

Призначено опікуном над недієздатною ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, її рідну тітку ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, жительку АДРЕСА_2

Визначено строк дії рішення суду про визнання ОСОБА_3 недієздатною терміном 2 роки від дня набрання ним законної сили.

Судові витрати, пов'язані з розглядом справи, віднесено на рахунок держави.

Вказане рішення суду особа, щодо якої ухвалено рішення про визнання її недієздатною - ОСОБА_3 оскаржила в апеляційному порядку.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3, посилаючись на неповне з'ясування судом першої інстанції обставин справи, порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати і ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні заяви ОСОБА_1

В доводах апеляційної скарги зазначається, що суд першої інстанції не допустив її, як особу, щодо якої розглядалась справа про визнання її недієздатною, до участі у справі, не повідомив її про час і місце розгляду справи, а відтак, не врахував її думку щодо вимог заяви. Також вона послалась і на те, що суд не дослідив повно та всебічно обставини справи, оскільки ухвалив рішення тільки на підставі висновку судово-психіатричної експертизи. Отже, вона вважає, що суд був позбавлений можливості належним чином дослідити питання про її психічний стан й безпосередньо переконатися в тому, що відповідно до висновку експерта вона не може усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними.

Крім того, в апеляційній скарзі ОСОБА_3 послалась і на те, що її тітка ОСОБА_1, яка призначена опікуном над нею, ніколи не цікавилася її справами. До того ж, остання проживає в іншому населеному пункті, є особою похилого віку, відтак, на думку скаржника, не має ні змоги, ні бажання допомагати їй. Також вона вважає, що звернення ОСОБА_1 із заявою до суду зумовлено лише інтересом до її майна, а саме: житлового будинку в с. Коровинці, земельного паю та отримання нею пенсії по інвалідності. При цьому, зазначила, що заявник у зверненні приховала факт наявності у неї чоловіка.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1, посилаючись на дотримання судом першої інстанції при ухваленні оскаржуваного рішення норм матеріального і процесуального права, просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду - без змін. При цьому, заявник зауважила, що на момент розгляду даної справи судом першої інстанції ОСОБА_3 знаходилась на лікуванні у КЗ СОР І ОСЛ м. Ромни та за станом здоров'я не мала змоги з'являтися до суду. Разом з тим, заявник відзначила, що вона єдина, хто доглядав за племінницею останні роки, коли ОСОБА_3 проживала з нею у смт. Липова Долина, Сумської області, так як в неї відсутні інші родичі. Також, заявниця вважає, що саме через чоловіка ОСОБА_6 ОСОБА_3 почала вживати спиртні напої, внаслідок чого, на її думку, психічний стан племінниці значно погіршився.

Від заінтересованої особи в установлений судом строк відзив на апеляційну скаргу не надходив, письмові заперечення також.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення ОСОБА_3, тобто, особи, щодо якої розглядається справа про визнання її недієздатною та її представника адвоката ОСОБА_4 про задоволення апеляційної скарги та пояснення заявниці ОСОБА_1 і представника органу опіки та піклування Коровинської сільської ради Недригайлівського району Сумської області Правдюка В.В. - про залишення рішення суду без змін, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_3 виявляє ознаки помірної розумової відсталості (нерізко виражена імбецильність), епісиндром в анамнезі і за своїм психічним станом вона не може усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, що підтверджується висновком амбулаторної судово-психіатричного експерта від 25 липня 2018 року № 370 (а.с. 40-42).

Як вбачається з висновку органу опіки і піклування Коровинської сільської ради Недригайлівського району Сумської області, жителька села Коровинці, Недригайлівського району, Сумської області, вул. Соборна, буд. 131 ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, є особою з інвалідністю з дитинства другої групи, її мати ОСОБА_7 померла ІНФОРМАЦІЯ_3 року. На даний час ОСОБА_3 проживає одна в АДРЕСА_1. Її тітка ОСОБА_1 постійно здійснює догляд за племінницею. Інших родичів, які б по закону здійснювали догляд за ОСОБА_3, немає. У зв'язку із зазначеним, виконком сільської ради, як орган опіки та піклування, визнав доцільним призначити ОСОБА_1 опікуном над її племінницею ОСОБА_3, особою з інвалідністю з дитинства другої групи, жителькою АДРЕСА_1, що підтверджується також рішенням виконкому Коровинської сільської ради Недригайлівського району Сумської області від 12 липня 2018 року № 55 (а.с. 25, 26).

Ухвалюючи рішення про задоволення заяви, суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_3 виявляє ознаки помірної розумової відсталості (нерізко виражена імбецильність), епісиндром в анамнезі та за своїм психічним станом не може усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, що є підставою для визнання її недієздатною.

Дійшовши вказаного висновку, суд встановив над ОСОБА_3 опіку, визначивши опікуном її рідну тітку ОСОБА_1, вказавши, що перешкод для призначення її опікуном над недієздатною особою не встановлено.

З такими висновками суду першої інстанції колегія суддів погодитись не може, виходячи з наступного.

Відповідно до статті 30 ЦК України цивільну дієздатність має фізична особа, яка усвідомлює значення своїх дій та може керувати ними.

Цивільною дієздатністю фізичної особи є її здатність своїми діями набувати для себе цивільних прав і самостійно їх здійснювати, а також здатність своїми діями створювати для себе цивільні обов'язки, самостійно їх виконувати та нести відповідальність у разі їх невиконання.

Обсяг цивільної дієздатності фізичної особи встановлюється цим Кодексом і може бути обмежений виключно у випадках і в порядку, встановлених законом.

Згідно вимог частини 1 статті 39 ЦК України фізична особа може бути визнана судом недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними.

При цьому, зміст цієї норми слід тлумачити таким чином, що суд має право, але не зобов'язаний визнати фізичну особу недієздатною.

Виходячи з вимог частини другої статті 39 ЦК України, порядок визнання фізичної особи недієздатною встановлюється Цивільним процесуальним кодексом України.

Згідно з частиною 1 статті 295 ЦПК України заява про обмеження цивільної дієздатності фізичної особи, у тому числі неповнолітньої особи, чи визнання фізичної особи недієздатною подається до суду за місцем проживання цієї особи, а якщо вона перебуває на лікуванні у закладі з надання психіатричної допомоги - за місцезнаходженням цього закладу.

Частиною 3 статті 296 ЦПК України передбачено, що заяву про визнання фізичної особи недієздатною може бути подано членами її сім'ї, близькими родичами, незалежно від їх спільного проживання, органом опіки та піклування, закладом з надання психіатричної допомоги.

Як зазначено у частині 3 статті 297 ЦПК України, у заяві про визнання фізичної особи недієздатною мають бути викладені обставини, що свідчать про хронічний, стійкий психічний розлад, внаслідок чого особа не здатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними.

Вимогами частини 1 статті 299 ЦПК України передбачено, що справи про обмеження цивільної дієздатності фізичної особи чи визнання фізичної особи недієздатною суд розглядає за участю заявника, особи, щодо якої розглядається справа про визнання її недієздатною, та представника органу опіки та піклування. З урахуванням стану здоров'я особи, щодо якої розглядається справа про визнання її недієздатною, її участь у розгляді справи може відбуватися у режимі відеоконференції з психіатричного чи іншого лікувального закладу, в якому перебуває така особа, про що суд зазначає в ухвалі про відкриття провадження у справі.

Питання про виклик фізичної особи, щодо якої розглядається справа про визнання її недієздатною, вирішується в кожному випадку судом із урахуванням стану її здоров'я.

Для визначення фактичної можливості такої особи з'явитися в судове засідання, а також про можливість особисто дати пояснення по суті справи у разі необхідності суд може призначити відповідну експертизу.

У той же час, виходячи з даних огляду матеріалів справи, на підставі яких приймалось оскаржуване судове рішення, ОСОБА_3 не повідомлялась судом першої інстанції про розгляд заяви щодо визнання її недієздатною.

При цьому, на думку колегії суддів, повідомлення адміністрації КЗ СОР Першої обласної спеціалізованої лікарні м. Ромни Сумської області від 09 серпня 2018 року за № 01-55/3512 про те, що ОСОБА_3 з 14 липня 2018 року знаходилась на стаціонарному лікуванні в 9 відділенні даної лікарні і у зв'язку з тяжким психічним розладом не могла з'явитися в судове засідання (а.с. 43) не спростовують факту того, що суд розглянув справу про визнання ОСОБА_3 недієздатною за її відсутності, не повідомивши її належним чином про дату, час і місце розгляду справи.

Відповідно до пункту 3 частини 3 статті 376 ЦПК України порушення норм процесуального права є обов'язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення, якщо справу (питання) розглянуто судом за відсутності будь-якого учасника справи, не повідомленого належним чином про дату, час і місце засідання суду (у разі якщо таке повідомлення є обов'язковим), якщо такий учасник справи обґрунтовує свою апеляційну скаргу такою підставою.

Отже, оскаржуване судове рішення підлягає скасуванню із зазначених вище підстав.

Що стосується суті вимог заяви про визнання ОСОБА_3 недієздатною, з чим остання не погодилась, повідомивши про це в апеляційній скарзі, то колегія суддів виходить з наступного.

Відповідно до статті 298 ЦПК України суд за наявності достатніх даних про психічний розлад здоров'я фізичної особи призначає для встановлення її психічного стану судово-психіатричну експертизу.

У виняткових випадках, коли особа, щодо якої відкрито провадження у справі про обмеження її у цивільній дієздатності чи визнання її недієздатною, явно ухиляється від проходження експертизи, суд у судовому засіданні за участю лікаря-психіатра може постановити ухвалу про примусове направлення фізичної особи на судово-психіатричну експертизу.

Метою проведення судово-психіатричної експертизи є з'ясування наявності чи відсутності психічного розладу, здатного вплинути на усвідомлення особою своїх дій та керування ними.

Правові, організаційні і фінансові основи судово-експертної діяльності з метою забезпечення правосуддя визначає Закон України «Про судову експертизу».

Судово-експертна діяльність здійснюється на принципах законності, незалежності, об'єктивності і повноти дослідження (стаття 3 цього Закону).

Законодавство України про судову експертизу складається також з інших нормативно-правових актів, зокрема Порядку проведення судово-психіатричної експертизи, затвердженого наказом Міністерства охорони здоров'я України від 08 травня 2018 року № 865 і зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 14 червня 2018 року за № 719/32171 (далі - Порядок).

Відповідно до пункту 17 Порядку під час проведення амбулаторної та стаціонарної СПЕ особа встановлюється за документами, що посвідчують її особу. З метою з'ясування наявності чи відсутності в особи психічного розладу експерти проводять психіатричний огляд, оцінюють об'єктивний анамнез, включаючи дані про спадковість психічних розладів, особливості психічного розвитку, сімейний і соціальний статус, особливості реагування на різні життєві ситуації, психічні травми, особливості психічного стану та поведінки під час проведення СПЕ та в період дій, з приводу яких ведеться провадження у цій справі. Експерти оцінюють особливості зовнішнього вигляду, міміки, руху і мови особи, щодо якої проводиться СПЕ, а також її манеру триматися під час обстеження. У разі виявлення короткочасних порушень свідомості описують їх тривалість, зовнішні прояви (збліднення шкірних покривів, наявність додаткових рухів тощо) для уточнення характеру патологічного стану.

З аналізу наведених вище норм вбачається, що висновок про недієздатність фізичної особи слід робити, перш за все, на основі доказів, які свідчать про внутрішній, психічний стан особи в сукупності за умови, що особа страждає саме хронічним, стійким психічним розладом, внаслідок чого у особи виникає абсолютна неспроможність особи розуміти значення своїх дій та (або) керувати ними, і в основу рішення суду про визнання особи недієздатною не може покладатися висновок експертизи, який ґрунтується на припущеннях.

Отже, при проведенні експертизи щодо наявності в особи хронічного, стійкого психічного розладу експерт повинен дослідити стан психічного здоров'я особи протягом певного часу, пославшись на медичні документи, їх аналіз та особисте дослідження особи, зробити висновок щодо наявності в особи саме стійкого, хронічного психічного розладу, визначити час, з якого в особи виникло таке захворювання, встановити чи повністю особа не здатна внаслідок цього захворювання усвідомлювати свої дії та керувати ними.

Відтак, з зазначених питань висновок експерта повинен бути повним та категоричним, та не має допускати іншого розуміння змісту, ніж зазначений.

Як вбачається з висновку судово-психіатричного експерта від 25 липня 2018 року за № 370, за наслідками проведення амбулаторної судово-психіатричної експертизи встановлено, що ОСОБА_3 спостерігається лікарями-психіатрами з дитинства, визнана особою з інвалідністю 2 групи по психічному захворюванню безтерміново. Лікувалась стаціонарно в КЗ СОР «Перша спеціалізована лікарня м. Ромни»: в 1993 році з діагнозом: пропфшизофренія, залишкові явища органічного ураження ЦНС зі зниженням інтелекту в ступені вираженої дебільності з психопатизацією особистості, епілептиформними приступами в анамнезі; в 2018 році з діагнозом: помірна розумова відсталість з епісиндромом в анамнезі, залишкові явища перенесеного органічного ураження головного мозку з розсіяною мікросимптоматикою, епісиндром в анамнезі. У побуті дезадаптована, не здатна забезпечувати власні життєві потреби на належному рівні.

За висновками експерта ОСОБА_3 виявляє ознаки помірної розумової відсталості (нерізко виражена імбецильність), епісиндром в анамнезі. За своїм психічним станом вона не може усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними (а.с. 40-42).

Разом з тим, визнаючи ОСОБА_3 недієздатною лише на основі висновку амбулаторної судово-психіатричної експертизи № 370, суд першої інстанції не звернув уваги на відсутність у тексті експертного дослідження категоричного висновку щодо наявності в особи саме хронічного, стійкого психічного розладу, внаслідок чого вона не здатна усвідомлювати свої дії та керувати ними.

При цьому, за інформацією Недригайлівської центральної районної лікарні від 09 липня 2018 року за № 01-17/1158 ОСОБА_3 перебуває на обліку у лікаря-психіатра з діагнозом: шизофренія, інший тип, параноїдна форма (а.с. 20).

Таким чином, ураховуючи факти розбіжності викладеного у висновку експерта діагнозу психічного захворювання вказаної особи з тим, що був встановлений їй лікувальним закладом, а також з огляду на те, що висновок експерта є неоднозначним, необ'єктивним та необґрунтованим, колегія суддів вважає, що висновок суду першої інстанції про позбавлення ОСОБА_3 дієздатності є передчасним.

Крім того, колегія суддів звертає увагу на те, що у висновку органу опіки і піклування Коровинської сільської ради Недригайлівського району Сумської області зазначено, що ОСОБА_3 проживає одна в АДРЕСА_1 (а.с. 26), що свідчить про те, що вона спроможна самостійно себе обслуговувати, ураховуючи, що заявниця ОСОБА_1 проживає в смт. Липова Долина, тобто, в іншому населеному пункті, що знаходиться на значній відстані від того місця, де проживає ОСОБА_3

Разом з тим, як вказала в апеляційній скарзі ОСОБА_3, вона останні п'ять років проживала в с. Коровинці зі своїм співмешканцем ОСОБА_6, який на даний час є її чоловіком, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб від 26 жовтня 2018 року (а.с. 67), який в силу статей 55, 75 СК України повинен піклуватися про неї, як і вона про нього.

При цьому, колегія суддів приймає до уваги обставини того, що сама заявник ОСОБА_1 є особою похилого віку, що ставить сумнів у її здатності здійснювати належним чином опіку над племінницею, ураховуючи, що та проживає в іншому населеному пункті.

Що стосується рішення суду в частині встановлення над ОСОБА_3 опіки та призначення заявника її опікуном, то на думку колегії суддів, воно також підлягає скасуванню, з огляду на наступне.

Відповідно до вимог частини 1 статті 60 ЦК суд встановлює опіку над фізичною особою у разі визнання недієздатною і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування.

Про аналогічне йдеться і в частині 1 статті 300 ЦПК України.

Відтак, ураховуючи, що вказана вимога щодо встановлення опіки є похідною від визнання фізичної особи недієздатною, про відмову у задоволенні якої дійшов висновку суд апеляційної інстанції, тому рішення суду в зазначеній частині також підлягає скасуванню з ухваленням нового про відмову у задоволенні вказаної вимоги заяви також.

Крім того, згідно вимог частини 4 статті 63 ЦК України опікун або піклувальник призначаються переважно з осіб, які перебувають у сімейних, родинних відносинах з підопічним, з урахуванням особистих стосунків між ними, можливості особи виконувати обов'язки опікуна чи піклувальника.

Однак, з огляду на те, що сама заявник є особою похилого віку та проживає в іншому населеному пункті, тому її можливість виконувати обов'язки опікуна є недоведеною. При цьому, колегія суддів звертає увагу на те, що висновки суду першої інстанції про те, що заявник постійно надає допомогу племінниці не підтверджені належними доказами.

За таких обставин, коли суд першої інстанції ухвалив рішення з порушенням норм матеріального і процесуального права, оскільки висновки суду не відповідають обставинам справи, тому рішення суду необхідно скасувати і ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні заяви ОСОБА_1

Отже, апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Відповідно до частини 2 статті 299 ЦПК України судові витрати, пов'язані з провадженням справи про визнання фізичної особи недієздатною або обмеження цивільної дієздатності фізичної особи, відносяться на рахунок держави.

Керуючись ст.ст. 374 ч. 1 п. 2; 376 ч. 1 п.п. 3, 4; 382 ЦПК України, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити.

Рішення Недригайлівського районного суду Сумської області від 02 жовтня 2018 року у даній справі скасувати.

У задоволенні заяви ОСОБА_1, заінтересована особа: орган опіки та піклування Коровинської сільської ради Недригайлівського району Сумської області, про визнання фізичної особи недієздатною та встановлення опіки - відмовити.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 25 січня 2019 року.

Головуючий: С.Г. Хвостик (суддя-доповідач)

Судді: О.І. Собина

Т.А. Левченко