Справа № 359/8966/18
Провадження №2/359/905/2018
14.01.2019р. м. Бориспіль
Бориспільський міськрайонний суд Київської області в складі:
головуючого судді Чирки С.С.,
при секретарі Гомолі О.А.
розглянувши у відкритому судовому засіданні позов Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором
АТ КБ «ПриватБанк» 06.11.2018 року звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що ОСОБА_1 звернувся до АТ КБ «ПриватБанк» з метою отримання банківських послуг, у звязку з чим підписав заяву №б/н від
Ухвалою суду від 14.10.2018 року позовну заяву АТ КБ «Приватбанк» прийнято до розгляду та відкрито провадження по справі. Сторонам встановлено строк для подачі заяв по суті справи.
На адресу суду надійшла письмова заява представника позивача в якій він підтримав у повному обсязі позовні вимоги, наполягав на їх задоволенні, не заперечував проти ухвалення заочного рішення.
Відповідач у судове засідання не зявився, причини неявки суду не повідомив. Про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином.
Суд дослідивши матеріали справи, прийшов до наступного висновку.
Частина 1 ст. 207 ЦК України передбачає, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони.
Згідно зі ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
Відповідно до ст.638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.
Як вбачається із заяви ОСОБА_1 від 26.01.2010 року, вона містить пункт наступного змісту: "Я ознайомився і згодний з Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами банку, які були надані мені для ознайомлення у письмовому вигляді".
Отже, судом встановлено, що 26 січня 2010 року між ПАТ КБ "Приватбанк" та ОСОБА_1 укладений кредитний договір, згідно з яким відповідачотримав кредит у виді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, за умови сплати 30% річних на суму залишку заборгованості за кредитом.
Ст. 526 ЦК України передбачено, що зобовязання повинно виконуватись належним чином відповідно до умов договору.
За ч.2 ст.1050 ЦК України якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.
Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором кредитодавець зобов'язується надати грошові кошти позичальнику в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити відсотки.
Крім того, судом встановлено, що Банк свої зобовязання за вищенаведеним договором виконав у повному обсязі, а саме: надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому договором, а відповідач зобовязання за вказаним договором належним чином не виконував.
Згідно п. 2.1.1.12.2 Умов та Правил надання банківських послуг - за користування Кредитом протягом пільгового періоду Клієнт сплачує Банку відсотки в розмірі 0,01% від суми операцій за рахунок Кредиту. В разі непогашення Клієнтом боргових зобов'язань за Кредитом до 25 числа місяця, що слідує за місяцем, в якому були здійснені трати, за користування кредитом Клієнт сплачує Банку відсотки в розмірі, зазначеному в Тарифах, що діють на дату нарахування. Сплату відсотків за користування кредитом Клієнт здійснює шляхом надання доручення Банку про списання грошей з його поточного рахунку в розмірі нарахованих відсотків (договірне списання).
В разі, якщо в дату нарахування відсотків згідно цих Умов, Клієнт використав всю суму кредиту, сторони узгодили про збільшення розміру кредиту на розмір боргових зобов'язань за кредитом, що мала місце на дату нарахування відсотків.
З огляду на це, позовні вимоги в частині стягнення тіла кредиту підлягають задоволенню в повному обсязі у розмірі 3428,05 гривень.
Відповідно до п. 1.1.3.2.3. банк має право змінювати тарифи, а також інші умови обслуговування рахунків. При цьому банк, за винятком випадків зміни розміру нарахованого кредиту, зобовязаний не менше ніж за 7 днів до введення змін проінформувати клієнта, зокрема у виписці за картрахунком, згідно п. 1.1.3.1.9 договору. Якщо протягом 7 днів банк не одержав повідомлення від клієнта про незгоду зі змінами, то вважається, що клієнт приймає нові умови.
Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України позичальник зобовязується також сплатити банку або іншій фінансовій установі проценти у розмірі та на умовах, встановлених кредитним договором.
Згідно з ч.1 ст.81 ЦПК України позивач повинен довести ті обставини, на які він посилається як на підставу своїх вимог.
Ці обставини свідчать про те, що письмовий розрахунок, приєднаний до позову, в частині розміру боргу по сплаті процентів за користування кредитом не відповідає дійсності. ПАТ КБ «Приватбанк» не подав іншого письмового розрахунку з законними розмірами процентів за користування кредитом.
Водночас в матеріалах цивільної справи відсутні докази на підтвердження того, що ПАТ КБ «Приватбанк» не менше ніж за 7 днів починаючи з 01 червня 2015 року повідомив відповідача про збільшення розміру процентів за користування кредитом. ОСОБА_1 був позбавлений права висловити свою незгоду з приводу такої зміни тарифів. В такому випадку позивач не мав права застосовувати новий розмір процентів за користування кредитом.
В частині вимог щодо стягнення заборгованості , що складається з пені та штрафу за неналежне виконання зобовязань то суд зазначає наступне.
У відповідності до п. 2.1.1.12.6.1 Умов та Правил надання банківських послуг при непогашенні суми простроченого кредиту на суму від 100 грн., позивальник сплачує кредитодавцю пеню відповідно постановлених тарифів. Пеня нараховується в день нарахування процентів по кредиту.
Пунктами. 1.1.5.21, 1.1.5.25 Умов та Правил надання банківських послуг передбачено застосування пені як виду цивільно-правової відповідальності за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань по даному договору, внаслідок чого нарахування пені відбувається за кожний день прострочення.
Згідно з п. 2.1.1.7.6 Умов та Правил надання банківських послуг, при порушенні позичальником строків платежів по будь-якому з грошових зобов'язань, передбачених цим договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобов'язаний сплатити банку штраф розмір якого встановлено тарифами договору. Штраф нараховується на окремий рахунок і підлягає оплаті в зазначені банком терміни.
Зокрема, з витягу з тарифів обслуговування кредитних карт також зазначено, що при порушенні позичальником строків платежів по будь-якому з грошових зобов'язань, передбачених цим договором, більш ніж, на 30 днів, позичальник зобов'язаний сплатити банку штраф в розмірі 500 грн. + 5% від суми позову.
За таких обставин, розмір штрафу становить 821,40 (500+321,40+(6428,05*5%)) гривні.
За положеннями ст. 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.
Відповідно до ст.549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (ч.2 ст.549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання (ч.3 ст.549 ЦК України).
Згідно правової позиції, яка міститься у Постанові Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України у справі № 6-2003цс15 від 21 жовтня 2015р. відповідно до статті 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення строків виконання грошових зобовязань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення.
Умовами даного договору передбачено застосування пені як виду цивільно-правової відповідальності при непогашенні суми простроченого кредиту. Також договором передбачена сплата штрафів як виду цивільно-правової відповідальності при порушенні позичальником строків платежів по грошовим зобовязанням.
Зважаючи на правову позицію Верховного Суду України та положення ст.549 ЦК України з метою захисту прав, свобод та законних інтересів фізичних осіб під час здійснення завдань цивільного судочинства у відповідності до Конституції України, суд вважає, що в задоволенні позовних вимог в частині нарахування пені слід відмовити.
Правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах (абз.10 п. 9 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 30 січня 2003 року №3-рп/2003).
Враховуючи вищенаведене, суд прийшов до висновку що з відповідача на користь позивача слід стягнути заборгованість за кредитним договором №б/н від 26.01.2010 року в розмірі 7249,45 гривень, що складається з заборгованості по тілу кредиту в розмірі 6428,05 гривні та штрафу в розмірі 821,40 гривні.
Згідно ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Позивачем при зверненні до суду з цим позовом був сплачений судовий збір в розмірі 1762 грн., який підлягає відшкодуванню за рахунок відповідача в сумі 378гривень 83 копійок пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.
Керуючись ст.ст.. 551, 1048-1050, 1054-1055 ЦК України, ст.ст. 3, 12, 13, 81, 89, 141, 263-266, 273, 280-284 ЦПК України, суд
Позов Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1,
Стягнути з ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1,
378 гривень 83 копійки.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом тридцяти днів з дня його проголошення, не подані заяви про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Учасники справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Апеляційна скарга подається до Київського апеляційного суду через Бориспільський міськрайонний суд Київської області. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасники справи, якому повне рішення не було вручене в день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Повний текст складено 24.01.2019 року
Суддя Чирка С.С.