Провадження №2/235/2338/19
Справа №235/7622/19
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

03 грудня 2019 року Красно армійський міськрайонний суд Донецької області у складі

головуючої судді : Величко О.В.,

при секретарі: Лебеденко В.В.

за участю представника позивача ОСОБА_1

за участю представника відповідача Бушинської Є.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Покровськ цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Державного підприємства «Вугільна компанія «Краснолиманська» , третя особа: Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області в особі відокремленого підрозділу Покровське відділення управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області про відшкодування моральної шкоди,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до Державного підприємства «Вугільна компанія «Краснолиманська» , третя особа: Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області в особі відокремленого підрозділу Покровське відділення управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області про відшкодування моральної шкоди. В обґрунтування своїх позовних вимог вказав, що з 13.01.2015 року перебував у трудових відносинах з відповідачем по справі, де працював в якості електрослюсаря підземного 4 розряду з повним робочим днем в шахті. Наказом № 6039/к від 19.10.2016 року він був звільнений з підприємства у зв`язку з невідповідністю працівника за станом здоров`я на підставі п. 2 ст. 40 КЗпП України.

20.06.2016 року о 13 годин 25 хвилин, знаходячись на робочому місці у 1 зміну у камері ПДУ № 2 ДП «ВК «Краснолиманська» ним була отримана травма, за фактом якої було проведено розслідування та складено акт за формою Н-1 «Про нещасний випадок, пов`язаний з виробництвом» № 17 від 13 липня 2016 року та акт за формою Н-5 від 13.07.2016 року.

Відповідно до довідки МСЕК від 13.10.2016 року йому встановлено 3 групу інвалідності з вказаною причиною інвалідності - трудове каліцтво, визначена втрата працездатності - 60% безстроково. Позивач вважає, що внаслідок нещасного випадку йому була заподіяна моральна шкода, яка полягає в тому, що після одержання травми, а також в подальшому він зазнав дуже сильного фізичного болю і страждань, внаслідок втрати працездатності у нього змінилися умови життя, що тягнуть за собою зниження життєвої активності, систематичне нездужання і послаблення організму, переживання з приводу погіршення з оточуючими. Спостерігається критичне відношення до себе, як до неповноцінного, в трудовому відношенні, громадянина. Позивач вважає, що діями відповідачів по незабезпеченню безпечних умов праці йому спричинена моральна шкода, яку позивач оцінює в 250000 грн . Позивач просить стягнути з відповідача на його користь у відшкодування моральної шкоди, пов`язану з травмою на виробництві 250000 грн.

Представник відповідача ДП «ВК «Краснолиманська» надала відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що позивачем не надано доказів того, у чому саме полягає протиправність поведінки відповідача, яка призвела до втрати ним 60% професійної працездатності та у зв`язку з цим до моральних страждань. Не надано суду відповідного висновку МСЕК або інших медичних органів про спричинення позивачу моральної шкоди, її глибини та негативних наслідків, які мали б бути підставою для відшкодування моральної шкоди. Просили відмовити в задоволенні позовних вимог. ( а. с. 60-61).

Представник третьої особи Фонду надав пояснення, в яких зазначив покровським відділенням Фонду 14.11.2016 року було винесено постанови про призначення страхових виплат позивачу: одноразова допомога в разі стійкої втрати працездатності в розмірі 7395 грн. та щомісячна страхова виплата в розмірі 4225,45 грн. На теперішній час позивач продовжує отримувати щомісячну страхову виплату в розмірі 7047,76 грн, та фінансування витрат на медичну та соціальну допомогу. Просили справу слухати без участі представника, рішення ухвалити на розсуд суду ( а. с. 48).

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, наполягала на їх задоволенні.

Представник відповідача ДП «ВК «Краснолиманська» в судовому засіданні підтримала наданий відзив на позовну заяву, просила відмовити в задоволенні позовних вимог.

Суд, вислухавши пояснення представника позивача, представника відповідача, дослідивши матеріали справи і перевіривши їх доказами, приходить до наступного.

В судовому засіданні встановлено, що позивач перебував у трудових відносинах з відповідачем з 13.01.2015 року перебував у трудових відносинах з відповідачем по справі, де працював в якості електрослюсаря підземного 4 розряду з повним робочим днем в шахті.

Наказом № 6039/к від 19.10.2016 року він був звільнений з підприємства у зв`язку з невідповідністю працівника за станом здоров`я на підставі п. 2 ст. 40 КЗпП України.( а. с. 10-11).

20.06.2016 року позивача було травмовано на підприємстві, де він працював, при виконанні ним трудових обов`язків.

За наслідками розслідування нещасного випадку було видано акт за формою Н-1 №17 від 13.07.2016 року, згідно якого позивач отримав тілесні ушкодження: закритий перелом і скроневої кістки зліва зі зміщенням, переходом на основу черепа. Переломи скулоорбітального комплексу зліва зі зміщенням і переходом на основу черепа. Малі епідуральні гематоми зліва. Двосторнній геосінус, лівобічний гемотімпанум. Підапоневротична гематома скронево-тім`яної ділянки зліва. ( а.с. 14).

Відповідно до довідки МСЕК від 13.10.2016 року йому вперше встановлено 3 групу інвалідності з вказаною причиною інвалідності - трудове каліцтво, визначена втрата працездатності - 60% безстроково. ( а. с. 22-23).

Відповідно до ст. 237-1 КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Частиною 2 цієї статті встановлено, що порядок відшкодування моральної шкоди визначається законодавством.

Законом України « Про охорону праці», а саме ч. 1 ст. 9 було визначено, що відшкодування шкоди, заподіяної працівнику внаслідок ушкодження здоров`я або у випадку смерті працівника, здійснюється Фондом соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України відповідно до Закону України « Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності»

Згідно пункту 27 статті 77 Закону України « Про Державний бюджет України на 2006 рік» та пункту 22 статті 71 Закону України « Про Державний бюджет України на 2007 рік» дію частини третьої статті 34 Закону України « Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» на 2006-2007 роки було призупинено.

Відповідно до змін, внесених до Закону України « Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань, які спричинили втрату працездатності» від 23.02.2007 року були виключені положення щодо відшкодування моральної шкоди з Фонду соціального страхування.

Проте, суд вважає, що право цих громадян на відшкодування моральної шкоди не порушено, оскільки статтею 237-1 КЗпП України їм надано право відшкодовувати моральну шкоду за рахунок власника або уповноваженого ним органу. Встановлений законодавцем розподіл обов`язків щодо відшкодування моральної шкоди потерпілим на виробництві від нещасного випадку та професійного захворювання не суперечить вимогам ст.. 22 Конституції України.

Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 4 « Про судову практику в справах про відшкодування моральної ( немайнової) шкоди» спори про відшкодування заподіяної фізичній чи юридичній особі моральної ( немайнової ) шкоди розглядаються лише у випадках, передбачених законодавством.

Судом встановлено, що , у зв`язку з нещасним випадком на виробництві позивачу заподіяно моральну шкоду, яка полягає в тому, що він, був здоровою працездатною людиною, втратив 60% професійної працездатності, внаслідок чого у нього змінилися умови його життя, тобто знизилась життєва активність, систематичне нездужання, мали місце послаблення організму, переживання з приводу погіршання свого стану здоров`я.

Вищезазначені вимоги законодавства, а також роз`яснення Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року із змінами від 25.05.2001 року « Про судову практику по справам про відшкодування моральної ( немайнової) шкоди» пов`язують факт заподіяння моральної шкоди не лише зі станом напруженості під впливом сильнодіючого впливу, яким є стрес, а із наявністю втрат фізичного і психічного характеру, які тягнуть за собою порушення нормальних життєвих зв`язків потерпілого, зменшення його суспільної активності, потребують від нього додаткових зусиль для організації життя.

Згідно ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги та заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для справи. Доказами, на підставі яких суд встановлює наявність факту заподіяння позивачу моральної шкоди, є акти про розслідування нещасного випадку, рішення МСЕК про втрату працездатності, виписки із історії хвороби.

Виходячи із наведених вище обставин, враховуючи довідку МСЕК від 13.10.2016 року

, суд вважає, що позивачу заподіяно моральну шкоду, і згідно ст.. 237 КЗпП України, роз`ясненням Пленуму Верховного Суду України позивач має право на її відшкодування.

Визначаючи розмір моральної шкоди, суд враховує ступінь, характер, обсяг, інтенсивність і тривалість психічних страждань, а також той факт, що позивач визнаний інвалідом третьої групи безстроково, професійна працездатність у зв`язку з нещасним випадком на виробництві , втрачена на 60 %.

Доводи представника відповідача про те, що позивачем не доведено медичними висновками факт заподіяння йому моральних страждань суд не може взяти до уваги, оскільки відповідно до п. 3.8 Порядку встановлення медико-соціальними експертними комісіями ступеня втрати професійної працездатності у відсотках працівникам, яким нанесене ушкодження здоров`я, пов`язане з виконанням трудових обов`язків, затвердженого наказом Міністерства охорони здоров`я України від 22.11.1995 р. № 212, висновок МСЕК є одним із доказів, а не єдиним доказом, який розглядається в комплексі з іншими документами і наявними відомостями про потерпілого. Матеріали справи містять достатньо доказів щодо спричинення позивачеві в результаті ушкодження здоровя, моральної шкоди й без висновку медичних органів.

Виходячи із викладеного, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог та вважає за можливим стягнути з відповідача на користь позивача в рахунок відшкодування моральної шкоди 30000 грн.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача ДП «ВК «Краснолиманська» на користь держави необхідно стягнути судовий збір у розмірі 768,40 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст.. 237-1 КЗпП України, ст.. 23 ЦК України, ст.ст. 3,5,12,13,18, 258,260,265,268, 273 ЦПК України,-

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_2 до Державного підприємства «Вугільна компанія «Краснолиманська» , третя особа: Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області в особі відокремленого підрозділу Покровське відділення управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області про відшкодування моральної шкоди задовольнити частково.

Стягнути з Державного підприємства «Вугільна Компанія «Краснолиманська», місцезнаходження: м. Родинське Донецької області, , на користь ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,ІПН НОМЕР_1 , 30000 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди.

Стягнути з Державного підприємства «Вугільна Компанія «Краснолиманська» на користь держави судовий збір у розмірі 768,40 грн.

В задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Донецького Апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі подання апеляційної скарги рішення,якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги,відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст виготовлено 04.12.2019 року.

Суддя: