Справа № 740/2962/19
Провадження № 2/740/1049/19
У х в а л а

про залишення позовної заяви без руху

21 червня 2019 року м.Ніжин

Суддя Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області Ковальова Т.Г., ознайомившись із позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання договору позики та стягнення грошових коштів,

ВСТАНОВИЛА:

Позивач звернувся до суду із зазначеним позовом, в якому просить розірвати договір позики, що підтверджується борговою розпискою, відповідно до якої ОСОБА_2 взяв у ОСОБА_1 у борг 20 000 доларів США, стягнути з відповідача зазначені кошти та судовий збір.

Відповідно до вимог ст. 185 ЦПК України суддя після одержання позовної заяви у тому числі з`ясовує, чи відповідає позовна заява вимогам, встановленим статтями 175, 177 вказаного Кодексу.

Згідно до п.п. 5, 8 ч. 3 ст. 175 ЦПК України позовна заява повинна містити, зокрема: зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини; перелік документів та інших доказів, що додаються до заяви; зазначення доказів, які не можуть бути подані разом із позовною заявою (за наявності); зазначення щодо наявності у позивача або іншої особи оригіналів письмових або електронних доказів.

Відповідно до ч.6 ст. 175 ЦПК України у позовній заяві можуть бути вказані й інші відомості, необхідні для правильного вирішення спору.

За правилами ч. 2 ст. 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Згідно з ст.95 ЦПК України письмовими доказами є документи, акти, довідки, що містять відомості про обставини, які мають значення для справи. Письмові докази подаються в оригіналі.

Однак ОСОБА_1 в порушення вказаних вимог до матеріалів позовної заяви не долучив оригінал розписки на підтвердження дійсного укладання з відповідачем договору позики, у матеріалах справи наявна лише ксерокопія такої розписки, що є порушенням вимог ст.ст. 95, 177 ЦПК України.

Позивачем також не враховано, що відповідно до ст. 533 ЦК України грошове зобов`язання має бути виконане у гривнях.

Якщо у зобов`язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом.

Використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобов`язаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом.

Тому, для розгляду справи по суті у позовній заяві позивачу слід визначити розмір позовних вимог у гривнях за офіційним курсом іноземних валют на день звернення з позовом до суду, визначити у гривнях ціну позову. Або у позовній заяві позивач повинен вказати законні підстави на використання іноземної валюти, як засобу платежу, фізичною особою та подати докази про це.

Відповідно до ч. 4 ст. 177 ЦПК України до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Згідно з вимогами ч.1 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Відповідно до ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана фізичною особою або фізичною особою-підприємцем ставка судового збору становить 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Так, у додатках до позовної заяви наявна квитанція №6216 від 14.06.2019 року на суму 5283,41 грн. (АТ «Ощадбанк»), проте суд позбавлений можливості перевірити правильність розміру судового збору, сплаченого позивачем, з огляду на наступне.

Відповідно до пункту 11 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17.10.2014 року №10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» порядок сплати судового збору за подання позовів, ціна яких визначається в іноземній валюті, у випадках та на умовах, встановлених законом (частина третя статті 533 ЦК), передбачено в абзаці 2 частини першої статті 6 Закону №3674-VI. У цьому випадку ціна позову визначається як в іноземній валюті, так і в національній валюті України відповідно до офіційного курсу, встановленого Національним банком України на день подання позову. Виходячи саме з такої ціни позову (в національній валюті), визначається розмір судового збору, що підлягає сплаті. Однак якщо день подання позову не співпадає з днем сплати судового збору (збір сплачено раніше), то останній визначається з урахуванням офіційного курсу гривні до іноземної валюті, встановленого Національним банком України саме на день сплати, а не на день подання позову.

З огляду на викладене, та з урахуванням пред`явлення позовної вимоги про стягнення коштів у іноземній валюті, позивачу необхідно визначити ціну позову у національній валюті України відповідно до офіційного курсу, встановленого Національним банком України на день подання позову з обов`язковим підтвердженням такої ціни позову належними доказами, тобто відповідним розрахунком з посиланням на офіційний курс.

За таких обставин, позовну заяву відповідно до ст.185 ЦПК України необхідно залишити без руху, про що повідомити позивача і надати строк для усунення зазначених в ухвалі недоліків, який не може перевищувати п`яти днів з дня отримання даної ухвали.

Керуючись ст.ст.175, 177, 185 ЦПК України, суддя

ПОСТАНОВИЛА:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання договору позики та стягнення грошових коштів залишити без руху, про що повідомити позивача і надати йому строк для усунення викладених в ухвалі недоліків, який не може перевищувати п`яти днів з дня отримання даної ухвали.

У разі усунення недоліків у встановлений строк позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Інакше позовна заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Ухвала негайно набирає законної сили і не може бути оскаржена у апеляційному порядку окремо від рішення суду.

Суддя Ковальова Т.Г.