Справа № 303/3837/18
РІШЕННЯ

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 січня 2019 року м. Мукачево

Мукачівський міськрайонний суд Закарпатської області

в особі : головуючого судді Довжанин В.М.

секретар Фозекош І.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Мукачево цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до публічного акціонерного товариства «ОТП Банк» про розірвання договорів кредиту та іпотеки,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до ПАТ «ОТП Банк» про розірвання кредитного договору № CNL-801/048/2007 від 12.07.2007 року, укладеного між ОСОБА_2 та ПАТ «ОТП Банк», договору іпотеки № РСL-801/122/2007 від 12.07.2007, укладеного між ОСОБА_2 та ПАТ «ОТП Банк», кредитного договору № МL-801/001/2005 від 20.10.2005 року, укладеного між ОСОБА_2 та ПАТ «ОТП Банк», договору іпотеки № РСL-801/001/2005 від 20.10.2005, укладеного між ОСОБА_2 та ПАТ «ОТП Банк», кредитного договору № МL -801/064/2006 від 01.11.2006 року, укладеного між ОСОБА_2 та ПАТ «ОТП Банк», договору іпотеки № РСL-801/265/2006, укладеного між ОСОБА_2 та ПАТ «ОТП Банк», договору іпотеки № РСL-801/266/2006 від 01.11.2006, укладеного між ОСОБА_2 та ПАТ «ОТП Банк».

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 12.07.2007 року між «ОТП Банк» та ОСОБА_2 було укладено кредитний договір № CNL-801/048/2007, згідно якого ПАТ «ОТП Банк» було надано ОСОБА_2 кредит в сумі 20000,00 доларів США. В якості забезпечення виконання ОСОБА_2 зобовязань за вищевказаним договором 12.07.2007 року між ОСОБА_2 та ПАТ «ОТП Банк» було укладено договір іпотеки № РСL-801/122/2007 ,згідно якого ОСОБА_2 було передано в іпотеку ПАТ «ОТП Банк» житловий будинок та земельну ділянку площею 0,0427 га, що знаходиться за адресою: Закарпатська область, м.Мукачево, вул.Осипенка, 9. В подальшому, 20.10.2005 року між «ОТП Банк» та ОСОБА_2 було укладено кредитний договір № МL-801/001/2005, згідно якого ПАТ «ОТП Банк» було надано ОСОБА_2 кредит в сумі 120000,00 гривень. В якості забезпечення виконання ОСОБА_2 зобовязань за вищевказаним договором 12.07.2007 року між ОСОБА_2 та ПАТ «ОТП Банк» було укладено договір іпотеки № РСL-801/001/2005,згідно якого ОСОБА_2 було передано в іпотеку ПАТ «ОТП Банк» житловий будинок та земельну ділянку площею 0,0427 га, що знаходиться за адресою: Закарпатська область, м.Мукачево, вул.Осипенка, 9. Також, 01.11.2006 року між ОТП Банк та ОСОБА_2 укладено кредитний договір № МL -801/064/2006, згідно якого ПАТ «ОТП Банк» було надано ОСОБА_2 кредит в сумі 130000,00 доларів США. В якості забезпечення виконання ОСОБА_2 зобовязань за вищевказаним договором 01.11.2006 року між ОСОБА_2 та ПАТ «ОТП Банк» було укладено договір іпотеки № РСL-801/265/2006 ,згідно якого ОСОБА_2 було передано в іпотеку ПАТ «ОТП Банк» квартиру, що знаходиться за адресою: Закарпатська область, м.Ужгород, вул.Гойди, 1/1. Крім того, в якості забезпечення виконання ОСОБА_2 зобовязань за вищевказаним договором 01.11.2006 року між ОСОБА_2 та ПАТ «ОТП Банк» було укладено договір іпотеки № РСL-801/266/2006, згідно якого ОСОБА_2 було передано в іпотеку ПАТ «ОТП Банк» житловий будинок та земельну ділянку площею 0,06 га, що знаходиться за адресою: Закарпатська область, м.Мукачево, вул.А.Павлова,20. Відповідно до умов кредитного договору кредит наданий в тому числі і на споживчі цілі.

Також позивач зазначає, що кредитним договором порушено її права споживача посилаючись на те, що при укладені вищевказаного кредитного договору ПАТ «ОТП Банк» неналежним чином виконав свій обовязок щодо надання письмової інформації про продукцію, в тому числі про умови кредитування, передбаченої Законом України «Про захист прав споживачів» без конкретизації виду ненаданої інформації, передбаченої в Постанові Правління Національний банк України № 168 від 10.05.2007 року «Про затвердження Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту». Крім того також її не попередженого у встановленому законом порядку про валютні ризики. Не отримавши вказану інформацію вона не була повідомлена про те, що несе валютні ризики у звязку з коливанням курсу валют, а тому нею фактично було отримано кредит, який не має споживчої властивості, оскільки у звязку з різким підвищенням вартості іноземної валюти він позбавлений можливості повертати у повному обсязі щомісячні платежі, визначені умовами договору. Вважає, що така бездіяльність відповідача спричинила укладення кредитного договору та отримання кредиту, який не має необхідних споживчих властивостей, а тому вона має право звернутись до суду з вимогою про розірвання кредитного договору з підстав передбачених Законом України «Про захист прав споживачів».

25 червня 2018 року провадження у справі було відкрито за правилами спрощеного позовного провадження.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не зявилася.

Представник відповідача ОСОБА_3 у судове засідання не зявився. 24.07.2018 року від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, з якого вбачається, що позовні вимоги не визнає у повному обсязі, оскільки вважає, що вимоги позивача є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню. Посилається, що банк виконав свій обовязок щодо розяснення всіх умов кредитування про, що свідчить підпис позивача в анкеті-заяві про отримання інформації в письмовій формі, передбаченої п. 2 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів».

Дослідивши матеріали справи та надані сторонами докази, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до частини 3 статті 12 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно статті 13 Цивільного процесуального кодексу України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обовязків. Згідно з ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Як передбачено положеннями ст.ст. 6, 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. У договорах за участю фізичної особи - споживача враховуються вимоги законодавства про захист прав споживачів. Разом з тим принцип свободи договору не є абсолютним, межі дії цього принципу визначаються критеріями справедливості, добросовісності, пропорційності, розумності.

Судом встановлено, що 12.07.2007 року між «ОТП Банк» та ОСОБА_2 було укладено кредитний договір № CNL-801/048/2007, згідно якого ПАТ «ОТП Банк» було надано ОСОБА_2 кредит в сумі 20000,00 доларів США. В якості забезпечення виконання ОСОБА_2 зобовязань за вищевказаним договором 12.07.2007 року між ОСОБА_2 та ПАТ «ОТП Банк» було укладено договір іпотеки № РСL-801/122/2007 , згідно якого ОСОБА_2 було передано в іпотеку ПАТ «ОТП Банк» житловий будинок та земельну ділянку площею 0,0427 га, що знаходиться за адресою: Закарпатська область, м.Мукачево, вул.Осипенка, 9. В подальшому, 20.10.2005 року між «ОТП Банк» та ОСОБА_2 було укладено кредитний договір № МL-801/001/2005, згідно якого ПАТ «ОТП Банк» було надано ОСОБА_2 кредит в сумі 120000,00 гривень. В якості забезпечення виконання ОСОБА_2 зобовязань за вищевказаним договором 12.07.2007 року між ОСОБА_2 та ПАТ «ОТП Банк» було укладено договір іпотеки № РСL-801/001/2005,згідно якого ОСОБА_2 було передано в іпотеку ПАТ «ОТП Банк» житловий будинок та земельну ділянку площею 0,0427 га, що знаходиться за адресою: Закарпатська область, м.Мукачево, вул.Осипенка, 9. Також, 01.11.2006 року між ОТП Банк та ОСОБА_2 укладено кредитний договір № МL -801/064/2006, згідно якого ПАТ «ОТП Банк» було надано ОСОБА_2 кредит в сумі 130000,00 доларів США. В якості забезпечення виконання ОСОБА_2 зобовязань за вищевказаним договором 01.11.2006 року між ОСОБА_2 та ПАТ «ОТП Банк» було укладено договір іпотеки № РСL-801/265/2006 ,згідно якого ОСОБА_2 було передано в іпотеку ПАТ «ОТП Банк» квартиру, що знаходиться за адресою: Закарпатська область, м.Ужгород, вул.Гойди, 1/1. Крім того, в якості забезпечення виконання ОСОБА_2 зобовязань за вищевказаним договором 01.11.2006 року між ОСОБА_2 та ПАТ «ОТП Банк» було укладено договір іпотеки № РСL-801/266/2006, згідно якого ОСОБА_2 було передано в іпотеку ПАТ «ОТП Банк» житловий будинок та земельну ділянку площею 0,06 га, що знаходиться за адресою: Закарпатська область, м.Мукачево, вул.А.Павлова,20.

Отже, з умов кредитного договору вбачається, що кошти були надані в споживчих цілях. Таким чином оспорюваний кредитний договір являється договором споживчого кредиту.

Також ,судом встановлено, що позивач ОСОБА_2 змінила імя на ОСОБА_1, що підтверджується свідоцтвом про зміну імені серії І-ФМ № 006044 від 27.11.2015 року.

За правилами ч. 2 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» перед укладенням договору про надання споживчого кредиту кредитодавець зобов'язаний повідомити споживача у письмовій формі про: 1) особу та місцезнаходження кредитодавця; 2) кредитні умови, зокрема: а) мету, для якої споживчий кредит може бути витрачений; б) форми його забезпечення; в) наявні форми кредитування з коротким описом відмінностей між ними, в тому числі між зобов'язаннями споживача; г) тип відсоткової ставки; ґ) суму, на яку кредит може бути виданий; д) орієнтовну сукупну вартість кредиту та вартість послуги з оформлення договору про надання кредиту (перелік усіх витрат, пов'язаних з одержанням кредиту, його обслуговуванням та поверненням, зокрема таких, як адміністративні витрати, витрати на страхування, юридичне оформлення тощо); е) строк, на який кредит може бути одержаний; є) варіанти повернення кредиту, включаючи кількість платежів, їх частоту та обсяги;ж) можливість дострокового повернення кредиту та його умови; з) необхідність здійснення оцінки майна та, якщо така оцінка є необхідною, ким вона здійснюється; и) податковий режим сплати відсотків та про державні субсидії, на які споживач має право, або відомості про те, від кого споживач може одержати докладнішу інформацію;і) переваги та недоліки пропонованих схем кредитування. При цьому у абзаці другому цієї норми Закону передбачено, що у разі ненадання зазначеної інформації суб'єкт господарювання, який повинен її надати, несе відповідальність, встановлену статтями 15 і 23 цього Закону. За змістом положень ст.15 і ст.23 ЗУ «Про захист прав споживачів» порушення кредитодавцем вимоги закону про надання споживачем інформації не має наслідком визнання укладеного договору недійсним.

Відповідно до ч.5 ст.11 ЗУ «Про захист прав споживачів» до договорів із споживачами про надання споживчого кредиту застосовуються положення цього Закону про несправедливі умови в договорах, зокрема положення, згідно з якими: 1) для надання кредиту необхідно передати як забезпечення повну суму або частину суми кредиту чи використати її повністю або частково для покладення на депозит, або викупу цінних паперів, або інших фінансових інструментів, крім випадків, коли споживач одержує за таким депозитом, такими цінними паперами чи іншими фінансовими інструментами таку ж або більшу відсоткову ставку, як і ставка за його кредитом; 2) споживач зобов'язаний під час укладення договору укласти інший договір з кредитодавцем або третьою особою, визначеною кредитодавцем, крім випадків, коли укладення такого договору вимагається законодавством та/або коли витрати за таким договором прямо передбачені у складі сукупної вартості кредиту для споживача; 3) передбачаються зміни в будь-яких витратах за договором, крім відсоткової ставки; 4) встановлюються дискримінаційні стосовно споживача правила зміни відсоткової ставки.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Закону України «Про захист прав споживачів» підприємницька практика є такою, що вводить в оману, якщо під час пропонування продукції споживачу не надається або надається у нечіткий, незрозумілий або двозначний спосіб інформація, необхідна для здійснення свідомого вибору.

Як слідує з наявної в матеріалах справи анкетах-заявах на отримання кредиту, в пункті 13, позивач підтвердила, що «підписанням цієї анкети-заяви підтверджую, що банк надав мені в письмовій формі та в повному обємі інформацію, передбачено п. 2 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів».

Отже, ОСОБА_1 на час укладання кредитного договору, під розпис була надана повна необхідна інформація у відповідності до вимог закону, що діяв на той час.

Окрім того, ОСОБА_1 тривалий час виконувала взяті на себе зобовязання, погоджувався з умовами кредитного договору і почала вважати укладений договір несправедливим лише після суттєвої зміни курсу національної валюти по відношенню до долара США.

Що стосується укладення кредитного договору у іноземній валюті та валютних ризиків, то суд виходить з такого.

Відповідно до частини першої ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно із ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обовязків.

Свобода договору є однією із загальних засад цивільного законодавства (п. 3 ч. 1 ст. 3 ЦК України). Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ч. 1 ст. 627 цього Кодексу).

Правовідносини з надання кредиту за своєю правовою природою є договірними правовідносинами.

Отже, якщо сторони досягли домовленості згідно з положеннями статей 207, 640 ЦК України та уклали кредитний договір, у якому передбачили умови його виконання, то ці умови мають виконуватись і свідчать про те, що момент досягнення домовленості настав.

За змістом статті 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Договір є обовязковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).

Згідно Частини № 1 п. 2 кредитного договору сторони обумовили, що кредит видається позичальнику в іноземній валюті і, відповідно, позичальник повертає отримані кошти також в іноземній валюті.

Отже, суд виходить з того, що розмір та умови надання і повернення грошових коштів в іноземній валюті визначені сторонами за взаємною домовленістю у кредитному договорі, що відповідає принципу свободи договору.

Натомість ОСОБА_1 не надано суду належних і допустимих доказів на підтвердження існування обставин, передбачених ч.5 ст.11 ЗУ «Про захист прав споживачів» у редакції, що діяла на час укладення оспорюваного кредитного договору.

Щодо розірвання договорів іпотеки, то суд враховує наступне. Відповідно до ст. 17 Закону України «Про іпотеку» іпотека припиняється у разі: припинення основного зобовязання або закінчення строку дії іпотечного договору; реалізації предмета іпотеки відповідно до цього Закону; набуття іпотекодержателем права власності на предмет іпотеки; визнання іпотечного договору недійсним; знищення (втрати) переданої в іпотеку будівлі (споруди), якщо іпотекодавець не відновив її.

У звязку з викладеним, оскільки відсутні підстави для розірвання договорів кредиту, а відтак основний борг залишається непогашеним, строк дії договору іпотеки не закінчився, а тому договори іпотеки не можуть бути припиненими, так сам відсутні правові підстави для їх розірвання.

Судом встановлено, що відповідачем не порушено право позивача, а тому у задоволенні позовних вимог слід відмовити саме з підстав необґрунтованості таких.

Відповідно до ч.1, 5, 6 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

З врахуванням вищенаведеного, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок у їх сукупності та враховуючи те, позивач не надав достатніх доказів, які б підтвердили позовні вимоги, обставини, на які посилається позивач, не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні, а тому в задоволенні позову ОСОБА_1 до публічного акціонерного товариства «ОТП Банк» про розірвання договорів кредиту та іпотеки, слід відмовити.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 141, 223, 259, 263-265, 268 ЦПК України, ст.ст. 6, 626, 627, 638 ЦК України, ст.ст. 11,15 Закону України «Про захист прав споживачів», суд,-

у хвалив :

У задоволенні позову ОСОБА_1 до публічного акціонерного товариства «ОТП Банк» про розірвання кредитного договору № CNL-801/048/2007 від 12.07.2007 року, укладеного між ОСОБА_2 та ПАТ «ОТП Банк», договору іпотеки № РСL-801/122/2007 від 12.07.2007, укладеного між ОСОБА_2 та ПАТ «ОТП Банк», кредитного договору № МL-801/001/2005 від 20.10.2005 року, укладеного між ОСОБА_2 та ПАТ «ОТП Банк», договору іпотеки № РСL-801/001/2005 від 20.10.2005, укладеного між ОСОБА_2 та ПАТ «ОТП Банк», кредитного договору № МL -801/064/2006 від 01.11.2006 року, укладеного між ОСОБА_2 та ПАТ «ОТП Банк», договору іпотеки № РСL-801/265/2006, укладеного між ОСОБА_2 та ПАТ «ОТП Банк», договору іпотеки № РСL-801/266/2006 від 01.11.2006, укладеного між ОСОБА_2 та ПАТ «ОТП Банк» відмовити повністю.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Повний текст рішення виготовлено 23 січня 2019 року.

Головуючий В.М. Довжанин