Постанова

Іменем України

05 грудня 2019 року

м. Київ

справа № 754/14041/16-ц

провадження № 61-34745св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Воробйової І. А. (суддя-доповідач), Гулька Б. І., Лідовця Р. А.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - Автогаражний кооператив з експлуатації гаражів та зберігання транспортних засобів «Радосинь»,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Деснянського районного суду м. Києва від 07 серпня 2017 року в складі судді Панченко О. М. та ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 27 вересня 2017 року у складі колегії суддів: Панченка М. М., Слюсар Т. А., Волошиної В. М.,

ВСТАНОВИВ:

1. Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У листопаді 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Автогаражного кооперативу з експлуатації гаражів та зберігання транспортних засобів «Радосинь» (далі - АГК «Радосинь») про визнання недійсними рішень зборів.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що станом на 15 вересня 1999 року такого органу управління як збори уповноважених АГК «Радосинь» не існувало, тому земельні ділянки зі складу кооперативу були виділені незаконно. Крім того, об`єкти, зведені членами кооперативу: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 перебувають на фінансовому утриманні всіх членів кооперативу, зокрема і позивача, у зв`язку з чим вважає, що його права порушені, відновлення яких можливе шляхом визнання недійсним рішення зборів уповноважених АГК «Радосинь» від 15 вересня 1999 року.

Ураховуючи викладене, ОСОБА_1 просив визнати недійсним рішення зборів уповноважених АГК «Радосинь» від 15 вересня 1999 року щодо виділення у користування членам кооперативу: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 земельних ділянок із загальної земельної площі кооперативу для зведення станції технічного обслуговування та блоків № 1, 2, 3 під облаштування автомобільної інфраструктури.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 07 серпня 2017 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив із того, що позивач не має право на звернення до суду з цим позовом, оскільки оскаржуваним рішенням зборів уповноважених членів кооперативу права позивача не порушені, а відповідно до статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Короткий зміст ухвали суду апеляційної інстанції

Ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 27 вересня 2017 року апеляційна скарга ОСОБА_1 залишена без задоволення. Рішення Деснянського районного суду м. Києва від 07 серпня 2017 року залишене без змін.

Постановляючи указану ухвалу, апеляційний суд виходив із того, що рішення суду першої інстанції ухвалене з дотриманням норм матеріального і процесуального права.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

У жовтні 2017 року ОСОБА_1 подав до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ касаційну скаргу, у якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати оскаржувані судові рішення та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити.

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 23 жовтня 2017 року відкрито касаційне провадження в указаній справі і витребувано цивільну справу.

Відповідно до пункту 6 розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діяв у межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

15 грудня 2017 року набрав чинності Закон України від 3 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», за якими судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд (стаття 388 ЦПК України).

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIIІ «Перехідні положення» ЦПК України у редакції Закону України від 3 жовтня 2017 року № 2147-VIII касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Згідно зі статтею 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

05 червня 2018 року справу передано до Верховного Суду.

У червні 2019 року згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями справу передано судді-доповідачеві.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

Касаційна скарга мотивована тим, що при вирішенні справи суди першої та апеляційної інстанцій не встановили фактичних обставин справи, проігноровано той факт, що станом на 15 вересня 1999 року кооператив не був утворений, збори не проводились, відповідно і рішення про передачу земельних ділянок не було прийнято. Заявник вказував, що суди попередніх інстанцій з грубим порушенням неправильно застосували норми матеріального та процесуального права, не врахували наявність спільної сумісної власності.

Доводи особи, яка подала відзив на касаційну скаргу

У листопаді та грудні 2017 року до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ надійшли заперечення на касаційну скаргу від АГК «Радосинь», в яких він просить залишити оскаржувані судові рішення без змін, оскільки вони прийняті при всебічному та повному з`ясуванні обставин справи, ґрунтуються на правильному застосуванні норм чинного законодавства України.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

Судами встановлено, що АГК «Радосинь» зареєстрований Ватутінською районною державною адміністрацією у м. Києві 05 червня 1997 року за реєстраційним № 663 та перереєстрований відповідно до розпорядження Ватутінської районної державної адміністрації м. Києва від 28 жовтня 1998 року за № 1412.

З 1998 року ОСОБА_1 є членом АГК «Радосинь».

ОСОБА_1 на праві приватної власності належить гаражний бокс АДРЕСА_1.

У 2016 році ОСОБА_1 стало відомо, що, відповідно до протоколу від 15 вересня 1999 року № 3 зборів уповноважених АГК «Радосинь» задоволено прохання ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 про виділення їм площ зі складу земельної ділянки, належної автогаражному кооперативу, під забудову об`єктів автомобільної інфраструктури для обслуговування автолюбителів.

Відповідно до рішень Деснянського районного суду м. Києва від 24 грудня 2010 року та від 27 грудня 2010 року визнано право власності за вказаними особами на виділені їм кооперативом земельні ділянки, а рішеннями Апеляційного суду м. Києва від 22 листопада 2016 року, від 29 листопада 2016 року, від 07 грудня 2016 року та від 26 грудня 2016 року ці рішення Деснянського районного суду м. Києва скасовані.

2. Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до положень частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Відповідно до вимог частини першої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно зі статтею 2 Закону України «Про кооперацію»кооператив - юридична особа, утворена фізичними та/або юридичними особами, які добровільно об`єдналися на основі членства для ведення спільної господарської та іншої діяльності з метою задоволення своїх економічних, соціальних та інших потреб на засадах самоврядування; обслуговуючий кооператив - кооператив, який утворюється шляхом об`єднання фізичних та/або юридичних осіб для надання послуг переважно членам кооперативу, а також іншим особам з метою провадження їх господарської діяльності. Обслуговуючі кооперативи надають послуги іншим особам в обсягах, що не перевищують 20 відсотків загального обороту кооперативу.

Відповідно до статті 15 Закону «Про кооперацію» вищим органом управління кооперативу є загальні збори членів кооперативу. До компетенції загальних зборів членів кооперативу належить, зокрема, затвердження статуту кооперативу та внесення до нього змін, прийняття інших рішень, що стосуються діяльності кооперативу, утворення органів управління та органів контролю за діяльністю кооперативу, інших органів кооперативу.

Згідно зі статтею 15 Закону України «Про кооперацію» про дату, місце, час проведення та порядок денний загальних зборів члени кооперативу повинні бути повідомлені не пізніше ніж за 10 днів до визначеного строку їх проведення. Кожний член кооперативу чи уповноважений кооперативу має один голос, і це право не може бути передано іншій особі. Рішення загальних зборів членів (зборів уповноважених) кооперативу про прийняття, внесення змін до статуту, вступ до кооперативного об`єднання або вихід з нього та про реорганізацію або ліквідацію кооперативу вважається прийнятим, якщо за нього проголосувало не менш як 75 відсотків членів кооперативу, присутніх на загальних зборах кооперативу. З інших питань рішення приймаються простою більшістю голосів членів (уповноважених) кооперативу, присутніх на його загальних зборах.

Відповідно до статуту АГК «Радосинь» кооператив діє згідно із Законом України «Про кооперацію», іншими нормативними актами України та цим статутом.

Пунктом 18 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2008 року № 13 «Про практику розгляду судами корпоративних спорів» судам роз`яснено, що при розгляді справ судам слід враховувати, що не всі порушення законодавства, допущені під час скликання та проведення загальних зборів, є підставою для визнання недійсними прийнятих на них рішень.

Безумовною підставою для визнання недійсними рішень загальних зборів у зв`язку з прямою вказівкою закону є: прийняття загальними зборами рішення за відсутності кворуму для проведення загальних зборів чи прийняття рішення; прийняття загальними зборами рішень з питань, не включених до порядку денного загальних зборів; прийняття загальними зборами рішення про зміну статутного капіталу.

Пунктом 19 зазначеної постанови судам роз`яснено, що для визнання недійсними рішення загальних зборів необхідно встановити факт порушення цим рішенням прав та законних інтересів учасника товариства. Якщо за результатами розгляду справи факт такого порушення не встановлено, суд не має підстав для задоволення позову.

Право на звернення до суду з позовом про визнання недійсними рішень органів управління товариства мають лише ті його акціонери (учасники), які були акціонерами (учасниками) на дату прийняття рішення, що оскаржується.

Звертаючись до суду з позовом про визнання недійсними рішень зборів, позивач зазначав, що спірні об`єкти інфраструктури, які на час розгляду справи у суді перебувають у власності АГК «Радосинь» та у користуванні членів ГБК ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , частково належать і йому, позивачу, як співвласнику спільної сумісної власності всього загального майна, належного кооперативу.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції, з висновком якого погодився й суд апеляційної інстанції, дійшов правильного висновку про те, що позивачем не конкретизовано, яке саме право позивача порушене відповідачем.

Доводи касаційної скарги про те, що кооператив не був утворений, збори не проводились, відповідно і рішення про передачу земельних ділянок не було прийнято, є безпідставними, оскільки відповідно до протоколу від 15 вересня 1999 року № 3 зборів уповноважених АГК «Радосинь» ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 виділено земельні ділянки, належні автогаражному кооперативу, під забудову об`єктів автомобільної інфраструктури для обслуговування автолюбителів.

Доводи касаційної скарги, з урахуванням встановлених у справі обставин, не спростовують висновки судів першої та апеляційної інстанцій, тому не дають підстав для скасування судових рішень у справі, які ухвалено з дотриманням принципів справедливості, добросовісності та розумності, що є загальними засадами цивільного законодавства.

Згідно зі статтею 410 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і законне рішення з одних лише формальних міркувань.

Керуючись статтями 400, 409, 410, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Деснянського районного суду м. Києва від 07 серпня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 27 вересня 2017 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді: І. А. Воробйова

Б. І. Гулько

Р. А. Лідовець