пр. № 2-і/759/1/19
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 січня 2019 року суддя Святошинського районного суду м. Києва Коваль О.А., розглянувши заяву стягувача «NIBULON S.A.» про накладення арешту на грошові кошти - у межах провадження за заявою старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Сіренка Сергія Володимировича про звернення стягнення на грошові кошти особи, яка має заборгованість перед боржником, яка не оспорюється зазначеною особою,

ВСТАНОВИВ:

Представник стягувача «NIBULON S.A.» 22.01.2019 р. звернувся до Святошинського районного суду м. Києва із заявою про накладення арешту на грошові кошти, які перебувають на рахунках (вкладах) чи на зберіганні у банках, інших фінансових установах і належать особі, яка має заборгованість перед боржником, яка не оспорюється зазначеною особою.

Заяву мотивовано тим, що у провадженні суду перебуває заява старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту ДВС Міністерства юстиції України Сіренка С.В. від 11.01.2019 р. про звернення стягнення на грошові кошти, що належать особі, яка має заборгованість перед боржником, подана у порядку ст. 440 ЦПК України. Вказана заява була подана на забезпечення примусового виконання виконавчого листа від 28.12.2017 р., виданого Святошинським районним судом м. Києва на виконання ухвали Апеляційного суду м. Києва від 06.12.2017 по справі 759/16206/14-ц, якою надано дозвіл на примусове виконання рішення апеляційної колегії арбітражного суду Міжнародної торгівлі зерном та кормами від 23.05.2014 р. щодо стягнення з боржника - ПрАТ «Компанія «Райз» на користь стягувача «NIBULON S.A.» 17536000 доларів США у гривні за курсом на 06.12.2017 р., а також складні відсотки за ставкою 4%, а також арбітражних витрат. Невжиття арешту коштів до завершення розгляду заяви державного виконавця, на думку стягувача, може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, поновлення порушених прав стягувача на виконання рішення міжнародного комерційного арбітражу.

Як зазначається стягувачем, стосовно цього виконавчого листа Товариство з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Чернігівський», Товариство з обмеженою відповідальністю «Агро-НВ» і Товариство з обмеженою відповідальністю «Агротермінал Констракшин» є особами, які мають заборгованість перед боржником, яка не оспорюється зазначеними особами.

В обґрунтування поданої заяви представник «NIBULON S.A.» посилається на те, що : 1) під час розгляду клопотання про визнання і надання дозволу на виконання рішення міжнародного комерційного арбітражу, стягувачем неодноразово було подано заяви про вжиття заходів забезпечення позову; 2) під час перегляду ухвали Святошинського районного суду м. Києва, якою надано дозвіл на виконання рішення міжнародного комерційного арбітражного суду в апеляційному порядку боржник ПрАТ «Компанія «Райз» здійснив відчуження на користь пов'язаних суб'єктів об'єктів нерухомості на суму понад 9 млрд грн; 3) виконавче провадження відкрито 22.01.2018 р., однак заборгованість до цього часу не погашена навіть частково; 4) володіючи майновими активами ПрАТ «Компанія «Райз» тривалий час не виконує ухвалу Апеляційного суду м. Києва; 5) боржник не подає державному виконавцеві відомості про його майно і доходи; 6) боржник не подає державному виконавцеві інформацію про його майновий стан, у тому числі - про дебіторську заборгованість; 7) керівник боржника систематично не виконує вимоги державного виконавця, за що неодноразово притягався до відповідальності за ст. 18813 КУпАП; 8) особи, які мають заборгованість перед боржником; 8) особи, які мають заборгованість перед боржником - ТОВ «Торговий дім «Чернігівський», ТОВ «Агро-НВ» і ТОВ «Агротермінал Констракшин» є афілійованими особами боржника ПрАТ «Компанія «Райз», так як мають єдиного кінцевого бенефіціара - ОСОБА_3; 9) особи, які мають заборгованість перед боржником тривалий час не виконують свої зобов'язання перед боржником зі сплати орендної плати; 10) податкова звітність ПрАТ «Компанія «Райз» вказує на триваючий характер спільних дій боржника та осіб, які мають заборгованість перед боржником, які не дозволяють виконати виконавчий лист; 11) боржник і особи, які мають заборгованість перед боржником пов'язані відносинами контролю, є єдиним економічним суб'єктом господарювання і пов'язаними особами з консолідованою фінансовою звітністю групи компаній UkrLandFarming; 12) особа, яка має заборгованість перед боржником ТОВ «Агротермінал Констракшин» придбала у боржника об'єкти нерухомості на 1,5 млрд грн, однак приховує від державного виконавця інформацію про стан заборгованості перед боржником; 13) після відкриття виконавчого провадження між боржником і ТОВ «Агро-НВ» укладались договори поручительства, на підставі яких останнє здійснювалось погашення заборгованості перед третіми особами; 14) ТОВ «Агро-НВ» не виконує вимоги держвиконавця щодо надання копії договору поручительства; 15) ПрАТ «Компанія «Райз» не надало держвиконавцю довідку про стан розрахунків за договорами оренди рухомого/нерухомого майна, орендодавцем яких є боржник; 16) будучи пов'язаними особами, боржник і особи, які мають заборгованість перед боржником можуть змінити умови договорів оренди нерухомого майна або припинити ці договори та/або майнові зобов'язання, що негативно вплине на можливість виконання ухвали Апеляційного суду м. Києва. Сукупність наведених обставин дають підстави стверджувати, що особи, які мають заборгованість перед боржником можуть мати зацікавленість у невиконанні судового рішення, можуть свідомо сприяти боржнику ухилитися від виконання судового рішення, і умисно уникати виконання своїх грошових зобов'язань перед боржником ПрАТ «Компанія «Райз» і переховувати на своїх рахунках у банках грошові кошти боржника від звернення стягнення на них на підставі виконавчого лист. З іншого боку, боржник ПрАТ «Компанія «Райз» не маючи наміру виконувати судове рішення може свідомо вчиняти бездіяльність і уникати звернення до компетентного господарського суду з позовами до ТОВ «Торговий дім «Чернігівський», ТОВ «Агро-НВ» і ТОВ «Агротермінал Констракшин» про стягнення заборгованості, що ускладнить виконання ухвали Апеляційного суду м. Києва від 06.12.2017 р.

Ознайомившись із заявою про накладення арешту, дослідивши долучені документи, суд дійшов наступних висновків.

Згідно ч. 1 ст. 440 ЦПК України суд, що розглядав справу як суд першої інстанції, може за заявою стягувача або державного чи приватного виконавця звернути стягнення на грошові кошти, що належать особі, яка має заборгованість перед боржником, яка не оспорюється зазначеною особою або підтверджена судовим рішенням, що набрало законної сили.

У відповідності з ч. 5 цієї статті, за заявою стягувача суд може накласти арешт на грошові кошти, які перебувають на рахунках (вкладах) чи на зберіганні у банках, інших фінансових установах і належать особі, яка має заборгованість перед боржником, яка не оспорюється зазначеною особою або підтверджена судовим рішенням, що набрало законної сили. Арешт накладається у межах загальної суми стягнення в порядку, встановленому цим Кодексом для накладення арешту при вжитті заходів забезпечення позову.

Одночасно суд вирішує питання про зустрічне забезпечення та про заборону такій особі вчиняти дії щодо погашення заборгованості перед боржником та (або) зупиняє виконання судового рішення, згідно з яким з такої особи на користь боржника стягуються грошові кошти в межах загальної суми стягнення, до закінчення розгляду питання про звернення стягнення на грошові кошти.

Згідно зі статтею 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 150 ЦПК України позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Відповідно до ч. 1 ст. 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого перебуває справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо таке буде прийняте на користь позивача, у тому числі задля перешкодження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Як визначив Пленум ВСУ в Постанові від 22.12.2006 р. № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. При встановленні зазначеної відповідності слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована відповідно до закону як підприємець. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням відповідних заходів. Наприклад, обмеження можливості господарюючого суб'єкта користуватися та розпоряджатися власним майном іноді призводить до незворотних наслідків.

Згідно ч. 6 ст. 440 ЦПК України при вирішенні питання про накладення арешту на грошові кошти, які належать особі, яка має заборгованість перед боржником, яка не оспорюється зазначеною особою або підтверджена судовим рішенням, що набрало законної сили, суд вирішує, зокрема, питання про зустрічне забезпечення.

Згідно п. 1 ч. 3 ст. 154 ЦПК України суд зобов'язаний застосувати зустрічне забезпечення, якщо позивач не має зареєстрованого в установленому законом порядку місця проживання (перебування) чи місцезнаходження на території України та майна, що знаходиться на території України, в розмірі, достатньому для відшкодування можливих збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову, у випадку відмови у позові. Враховуючи, що стягувач «NIBULON S.A.» доказів існування такого майна зареєстрованого в установленому законом порядку місцезнаходження на території України не надав, а наявного майна, достатнього для відшкодування можливих збитків у разі накладення арешту на грошові кошти осіб, які мають заборгованість перед боржником, - у випадку відмови в задоволенні заяви про стягнення на такі грошові кошти не встановлено, необхідним у даному випадку є застосування зустрічного забезпечення. У відповідності з п. 6 ч. 1 ст. 151 ЦПК України заява про забезпечення позову повинна містити пропозиції заявника щодо зустрічного забезпечення. Разом із тим, заявником не надано пропозицій зустрічного забезпечення, хоча таке є обов'язковим.

Крім того, із поданої заяви вбачається, що стягувач вважає, що перелічені в заяві підприємства - Товариство з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Чернігівський», Товариство з обмеженою відповідальністю «Агро-НВ» і Товариство з обмеженою відповідальністю «Агротермінал Констракшин» мають заборгованість перед боржником Приватне акціонерне товариство «Компанія «Райз», і які, в свою чергу, можуть бути зацікавлені у невиконанні боржником ПрАТ «Компанія «Райз» судового рішення, на виконання якого Святошинським районним судом м. Києва 28.12.2017 р. виданий виконавчий лист № 759/16206/14-ц, можуть свідомо сприяти боржнику ухилятись від виконання своїх грошових зобов'язань перед стягувачем, і можуть умисно уникати виконання своїх грошових зобов'язань перед боржником ПрАТ «Райз». Однак, посилання на заінтересованість у відповідних діях цих підприємств не доведені.

Доводи заяви про накладення арешту на грошові кошти, які перебувають на рахунках (вкладах) чи на зберіганні у банках, інших фінансових установах і належать особі, яка має заборгованість перед боржником, яка не оспорюється зазначеною заявою не свідчать про те, що невжиття відповідних заходів може утруднити чи унеможливити виконання судового рішення у майбутньому. Про реальну можливість відчуження коштів ТОВ «Торговий дім «Чернігівський», ТОВ «Агро-НВ» і ТОВ «Агротермінал Констракшин» у ній не наведено.

Як зазначив Верховний Суд у постанові від 17.10.2018 р. (справа № 183/5864/17-ц) саме лише посилання на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення не являється основою для задоволення заяви про забезпечення позову.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (ч.4 ст. 263 ЦПК України).

Також підлягає врахуванню, що розмір грошових сум, у межах яких накладається арешт на кошти, що перебувають на рахунках (вкладах) чи на зберіганні у банках, інших фінансових установах і належать особам, які мають заборгованість перед боржником, яка не оспорюється зазначеною особою - накладається у межах загальної суми стягнення. Разом із тим, заявником не визначено сум, у межах яких слід накласти арешт для кожної третьої особи, висунуто вимогу про арешт усіх коштів, що належать ТОВ «Торговий дім «Чернігівський», ТОВ «Агро-НВ» і ТОВ «Агротермінал Констракшин». Відтак, викликає обґрунтований сумнів співмірність забезпечення такого стягнення із третіх осіб із сумами їх реальної заборгованості перед боржником - ПрАТ «Компанія «Райз». Отже вбачається, що застосування арешту грошових коштів ТОВ «Торговий дім «Чернігівський», ТОВ «Агро-НВ» і ТОВ «Агротермінал Констракшин» відповідних заборон може істотно перешкодити здійсненню цим суб'єктом господарської діяльності.

За таких обставин, суд вивчивши заяву про накладення арешту на грошові кошти з додатками, з'ясувавши фактичні обставини, на яких вона ґрунтується, прийшов до висновку про відмову в задоволенні заяви.

Керуючись ст. ст. 149-150, 153, 353, 440 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні заяви стягувача «NIBULON S.A.» про накладення арешту на грошові кошти у межах провадження за заявою старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Сіренка Сергія Володимировича про звернення стягнення на грошові кошти особи, яка має заборгованість перед боржником (Товариство з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Чернігівський», Товариство з обмеженою відповідальністю «Агро-НВ», Товариство з обмеженою відповідальністю «Агротермінал Констракшин») яка не оспорюється зазначеною особою - відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Святошинський районний суд м. Києва шляхом подачі апеляційної скарги протягом п'ятнадцяти днів з дня її складення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена в день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду якщо апеляційна скарга подана протягом п'ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Суддя Коваль О.А.