Справа № 576/2078/18
Провадження № 2/576/33/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25.01.19 м. Глухів

Суддя Глухівського міськрайонного суду Сумської області Сапон О.В., розглянувши справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 селищної ради Глухівського району Сумської області, ОСОБА_3 про визнання права власності на спадкове майно,-

В С Т А Н О В И В:

Позивачка звернулася до суду із вказаним позовом, мотивуючи його тим, що 11 березня 2016 року помер її батько ОСОБА_4, постійним місцем проживання якого було АДРЕСА_1. Після його смерті відкрилася спадщина на спадкове майно у вигляді земельної ділянки загальною площею 3,26 га, яка в свою чергу складається з двох ділянок: ріллі 2,5863 га, кадастровий номер :06:001:0051, та кормових угідь 0,6733 га, кадастровий номер :04:002:0036, розташованої на території ОСОБА_2 (колишньої Соснівської) селищної ради, яка належала йому на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серія I-СМ № 039480, виданого на підставі розпорядження голови Глухівської районної державної адміністрації від 21 лютого 2002 року № 46, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 485 від 29 березня 2002 року. Спадкоємцями першої черги за законом після його смерті є вона, її рідна сестра ОСОБА_3 та їх мати і дружина померлого - ОСОБА_5 Вона та її мати ОСОБА_5 фактично прийняли спадщину після смерті батька, оскільки на день його смерті були зареєстровані та проживали разом з ним АДРЕСА_2, а її рідна сестра ОСОБА_3 у встановлений законом строк не зверталась до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті батька.

13 лютого 2017 року померла її мати ОСОБА_5, і на час своєї смерті свідоцтва про право на спадщину після смерті свого чоловіка (її батька) ОСОБА_4, вона не отримала.

08 червня 2017 року вона звернулась в нотаріальну контору для оформлення своїх прав на спадкове майно, яке залишилось після смерті батька, однак їй було відмовлено в цьому у звязку з ненаданням нею доказів прийняття спадщини у встановлений законом строк після смерті батька, а також ненаданням документів, які визначають місце відкриття спадщини.

За вказаних обставин позивачка просить суд визнати за нею право власності на Ѕ частину вищевказаних земельних ділянок.

Представник позивача у підготовче судове засідання не зявилася, а представила заяву, в якій підтримала позовні вимоги в повному обсязі та просить розглядати справу без її участі.

Представник відповідача ОСОБА_2 селищної ради Глухівського району в підготовче судове засідання також не зявився, а представив заяву, в якій просить справу розглядати за його відсутності, позовні вимоги визнає в повному обсязі та не заперечує проти їх задоволення.

Відповідач ОСОБА_3 в підготовче судове засідання також не зявилася, а представила заяву, в якій просить справу розглядати за її відсутності, позовні вимоги визнає в повному обсязі та просить їх задовольнити.

Враховуючи викладене та зважаючи на положення ч. ч. 3, 4 ст. 200 ЦПК України, суд приходить до висновку про можливість ухвалення рішення у підготовчому судовому засіданні.

Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з огляду на таке.

Так судом встановлено, що 11 березня 2016 року помер батько позивачки ОСОБА_4, постійним місцем проживання якого було АДРЕСА_1. Після його смерті відкрилася спадщина на спадкове майно у вигляді земельної ділянки загальною площею 3,26 га, яка в свою чергу складається з двох ділянок: ріллі 2,5863 га, кадастровий номер :06:001:0051, та кормових угідь 0,6733 га, кадастровий номер :04:002:0036, розташованої на території ОСОБА_2 (колишньої Соснівської) селищної ради, яка належала йому на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серія I-СМ № 039480, виданого на підставі розпорядження голови Глухівської районної державної адміністрації від 21 лютого 2002 року № 46, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 485 від 29 березня 2002 року. Спадкоємцями першої черги за законом після смерті ОСОБА_4 є позивачка ОСОБА_1, її рідна сестра ОСОБА_3 та їх мати і дружина померлого - ОСОБА_5 Спадщину після смерті ОСОБА_4 фактично прийняли позивачка ОСОБА_1 та її мати ОСОБА_5, оскільки на день його смерті були зареєстровані та проживали разом з ним АДРЕСА_2. ОСОБА_3 у встановлений законом строк до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті батька не зверталась, а відтак спадщину після смерті батька не прийняла.

13 лютого 2017 року мати позивачки ОСОБА_5, померла, на час своєї смерті свідоцтва про право на спадщину після смерті свого чоловіка, і батька позивачки - ОСОБА_4, не отримала. Позивачка звернулась в нотаріальну контору для оформлення своїх прав на спадкове майно, яке залишилось після смерті батька, однак їй було відмовлено в цьому у звязку з ненаданням нею доказів прийняття спадщини у встановлений законом строк після смерті батька, а також ненаданням документів, які стверджують місце відкриття спадщини. Дані факти підтверджуються копією паспорта ОСОБА_1, постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії, свідоцтвом про смерть ОСОБА_4Г.(запис поновлено), виданим Харківським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області, свідоцтвом про народження та свідоцтвом про шлюб позивачки, витягом про реєстрацію в спадковому реєстрі, копією Державного акту на право приватної власності на землю серія I-СМ № 039480, а також витягами з державного земельного кадастру про земельну ділянку.

Оскільки судом встановлено, що батьку позивачки - ОСОБА_4, дійсно, на праві приватної власності належала вищевказана земельна ділянка, і спадщину після його смерті фактично прийняли позивачка ОСОБА_1 та її покійна мати ОСОБА_5, оскільки на день його смерті були зареєстровані та проживали разом з ним АДРЕСА_2, то за таких обставин суд вважає необхідним визнати за позивачкою право власності на 1/2 частину вищевказаного спадкового майна.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 81, 200, 206, 247, 263-265 ЦПК України, ст. ст. 328, 1216-1223, 1268-1270 ЦК України суд, -

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстрованою та проживаючою ІНФОРМАЦІЯ_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, право власності на 1/2 частину земельної ділянки загальною площею 3,26 га, яка в свою чергу складається з двох ділянок: ріллі 2,5863 га, кадастровий номер :06:001:0051, та кормових угідь 0,6733 га, кадастровий номер :04:002:0036, розташованої на території ОСОБА_2 (колишньої Соснівської) селищної ради, яка належала ОСОБА_4, померлому 11 березня 2016 року, на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серія I-СМ № 039480, виданого на підставі розпорядження голови Глухівської районної державної адміністрації від 21 лютого 2002 року № 46, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 485 від 29 березня 2002 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Сумського апеляційного суду через Глухівський міськрайонний суд Сумської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у ч. 2 ст. 358 ЦПК України.

Суддя