КИЇВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ПОЛТАВИ
Справа №552/3974/19
Провадження № 2/552/1282/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29.11.2019 року Київський районний суд м. Полтави в складі:

головуючого судді Кузіної Ж.В.

секретаря судового засідання Павленко Л.М.

за участю позивачів ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , представника відповідача Янченко Я.В. розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Полтава цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 у своїх інтересах та інтересах ОСОБА_2 , ОСОБА_4 до Управління майном комунальної власності міста Виконавчого комітету Полтавської міської ради, третя особа Комунальне підприємство «Житлово-експлуатаційна організація № 2» про встановлення факту проживання на правових підставах та визнання права користування жилим приміщенням,-

ВСТАНОВИВ:

Позивачі звернулись в суд з позовом до відповідача про встановлення факту проживання на правових підставах та визнання права користування жилим приміщенням посилаючись на те, що ОСОБА_1 з 11 квітня 1994 року, ОСОБА_4 з 21.05.1988 по 25.07.2015 року та з 23.10.2015 року, ОСОБА_2 з 10.02.2017 року за згодою ДК ЖЕП «Будівельник» зареєстровані у кімн. АДРЕСА_2 . Відповідно договору між ОСОБА_4 та ДК ЖЕП «Будівельник» від 02.11.1998 року № ІІ-ш/ІІ, ДК ЖЕП «Будівельник» надав йому та членам його сім`ї для проживання кімн. 48 цього ж гуртожитку . У послідуючому відкритий особовий рахунок на ОСОБА_4 складом сім`ї 6 чоловік на кімнати № АДРЕСА_2 таАДРЕСА_9. На даний час ОСОБА_1 є наймачем даних кімнат, а його батько та син фактично проживають та користуються цими кімнатами. Гуртожиток переданий у комунальну власність та прийнятий на баланс КП «ЖЕО №2». Рішенням Полтавської міської ради від 24.05.2018 року надано дозвіл на приватизацію жилих та допоміжних приміщень гуртожитку. Тому у зв`язку з цим, способом захисту прав позивачів є встановлення факту проживання на правових підставах та визнання права на користування даними кімнатами у період: ОСОБА_1 з 11 квітня 1994 року, ОСОБА_4 з 21.05.1988 по 25.07.2015 року та з 23.10.2015 року, ОСОБА_2 з 10.02.2017 року.

Ухвалою суду від 16 липня 2019 року відкрито спрощене позовне провадження у справі без виклику сторін.

Ухвалою суду від 28 серпня 2019 року приймаючи до уваги предмет позову, необхідність з`ясування в судовому засіданні ряду обставин, призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін.

У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 , який діє в своїх інтересах та інтересах ОСОБА_2 позовні вимоги підтримав та пояснив,що проживає у зазначених кімнатах з дружиною та сином. Всі договори на обслуговування укладені з ним. Просив позовні вимоги задовольнити.

Позивач ОСОБА_4 позовні вимоги підтримав та пояснив, що дійсно він з 25 липня 2015 року був знятий з реєстраційного обліку в гуртожитку у зв`язку з отриманням квартири. Норми житлової площі у квартирі на кожного члена сім`ї не відповідають нормам визначеним у ст. 47 ЖК України, а саме 13,65 м2 . Позивач є особою з інвалідністю, а тому потребує додаткової площі. З 23 жовтня 2015 року він зареєструвався у гуртожитку. Ордери на зазначені кімнати були втрачені. Просив задовольнити позовні вимоги.

Представник відповідача позовні вимоги не визнав, надав суду відзив, який повністю підтримав та пояснив, що підставою для поселення в кімнати є лише ордер, а тому посилання позивачів на договір від 02.11.1998 року для заселення в кімн. АДРЕСА_8 даного гуртожитку є таким, що не ґрунтується на нормах закону. ОСОБА_4 з 1992 року перебував на квартирному обліку та згідно рішення виконкому Полтавської міської ради від 02.07.2015 року сім`ї Бровар на склад 5 осіб надано 3-кімнатну квартиру АДРЕСА_3 зі зняттям з квартирного обліку. У кімн. АДРЕСА_2 залишився проживати позивач ОСОБА_1 . Таким чином, позивач ОСОБА_4 штучно погіршив свої житлові умови, проживає у гуртожитку без правових підстав.

Представник третьої особи КП «Житлово-експлуатаційна організація № 2» (далі КП «ЖЕО№2» ) в судове засідання не з`явився, належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, надав суду заяву про розгляд справи в його відсутність.

Судом встановлено, що згідно довідки № 416 від 21 червня 2019 року, яка видана КП «Житлово-експлуатаційна організація № 2» в кімнатах АДРЕСА_2,АДРЕСА_8 зареєстровані: ОСОБА_1 з 11 квітня 1994 року - квартиронаймач, ОСОБА_2 з 10.02.2017 року - син, ОСОБА_4 з 23 жовтня 2015 року - батько ( а.с.11).

Проте згідно відомостей щодо зареєстрованого місця проживання позивачів відповідно до їх паспортів, останні зареєстровані за адресою АДРЕСА_2 . Аналогічне місце реєстрації мав і позивач ОСОБА_4 у період з 21 травня 1988 року по 25.07.2015 року ( а.с. 12-13, 15).

Частиною 5 статті 5 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» визначено право кожного громадянина України приватизувати займане ним житло безоплатно в межах номінальної вартості житлового чеку або з частковою доплатою один раз.

Статтею 8 вказаного Закону визначено, що приватизація державного житлового фонду здійснюється уповноваженими на це органами, створеними місцевою державною адміністрацією, та органами місцевого самоврядування, державними підприємствами, організаціями, установами, у повному господарському віданні або оперативному управлінні яких знаходиться державний житловий фонд.

Відповідно до п. 18 Положення про порядок передачі квартир (будинків), жилих приміщень у гуртожитках у власність громадян, затвердженого наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 16.12.2009 № 396, серед інших документів, громадянин повинен подати до органів приватизації копію ордера на жиле приміщення або ордера на жилу площу в гуртожитку.

Згідно п.п. 69. 72 Правил обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, і надання їм жилих приміщень в Українській РСР, затверджених Постановою Ради міністрів УРСР № 470 від 11.12.1984 року, з наступними змінами та доповненнями, ордер на жиле приміщення дійсний протягом 30 днів і при вселенні громадянин повинен його здати в житлово-експлуатаційну організацію, а за її відсутності - відповідному підприємству, установі, організації як документ суворої звітності.

Статтею 16 Цивільного Кодексу України встановлено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права.

Статтею 1 Закону України «Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків» передбачено, що сфера дії цього Закону поширюється на громадян, які не мають власного житла, більше п`яти років на законних підставах зареєстровані за місцем проживання у гуртожитках та фактично проживають у них.

Тобто законом передбачено, що під захист підпадають особи, які дотримали певних умов, зокрема відсутність в особи власного житла; правомірність її проживання в гуртожитку та користування гуртожитком; реєстрація за місцем проживання у гуртожитку більше 5 років на законних підставах; фактичне проживання протягом п`яти років за місцем реєстрації в гуртожитку.

Для вирішення питання, чи на законних підставах позивачі мешкають у гуртожитку, суд виходить з загальних норм матеріального права, які регулюють питання вселення у гуртожиток та набуття права користування житловою площею у ньому.

Згідно зі ст. ст. 128, 129 ЖК УРСР та пункту 10 розділу II Примірного положення про гуртожитки (чинного на час вселення в спірне жиле приміщення), пункту 69 Правил обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, і надання їм жилих приміщень в Українській РСР, саме на підставі рішення про надання жилого приміщення в будинку державного або громадського житлового фонду виконавчий комітет районної, міської, районної в місті, селищної, сільської Ради народних депутатів видає громадянинові спеціальний ордер, який є єдиною підставою для вселення в надане жиле приміщення.

10 лютого 1992 року відповідно до акту перевірки житлових умов ОСОБА_5 , яка проживає за адресою АДРЕСА_2 встановлено, що ОСОБА_5 , ОСОБА_4 , ОСОБА_6 проживають в кімнаті площею 18м2, 1 поверх гуртожитку. Кімната суха,світла, ізольована (а.с.45).

20 квітня 1992 року ОСОБА_5 звернулась з заявою про взяття на квартирний облік посилаючись на те, що її сім`я проживає в кімн. АДРЕСА_2 (а.с.46)

Відповідно довідки № 74 від 31 жовтня 2014 року виданої ТОВ «Управлінська компанія «Ваш комфорт» на ім`я ОСОБА_5 в тому, що вона проживає та прописана по АДРЕСА_2 та займає жилу площу , одну кімнату 18,08 м2 на 1 поверсі 5 поверхового будинку. Особовий рахунок відкритий на ОСОБА_4 . Займають кімнату у гуртожитку, кухня, санвузол у загальному користуванні. На цій житловій площі проживають та прописані: ОСОБА_5 (заявник), ОСОБА_4 (чоловік), сини : ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_1 , ОСОБА_6 (а.с.44).

Рішенням виконавчого комітету Полтавської міської ради № 128 від 02 липня 2015 року «Про заселення та зміну статусу жилих приміщень» , 3-х кімнатну квартиру АДРЕСА_6 , із вивільненого житлового фонду міської ради, надати ОСОБА_5 на склад сім`ї 5 осіб зі зняттям з квартирного обліку .

Згідно списку громадян на заселення жилих приміщень - кв. АДРЕСА_3 надана: ОСОБА_5 , ОСОБА_4 - чоловік, сини : ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_6 . У кімнаті № АДРЕСА_2 гуртожитку залишається проживати син ОСОБА_1 ( а.с.50)

01 серпня 2017 року між КП «ЖЕО №2» та ОСОБА_1 укладений договір про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій , предметом договору є забезпечення виконавцем надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій у житловому будинку (гуртожитку) за адресою АДРЕСА_2 , а споживачем - забезпечення своєчасності оплати таких послуг за встановленим тарифом у строк та на умовах, що передбачені цим договором ( а.с. 21).

Що стосується проживання позивачів на правових підставах в кімнаті 48 зазначеного гуртожитку , то суд виходить з наступного.

Главою 4 ЖК України визначено, що єдиною підставою для вселення в гуртожиток є спеціальний ордер, який видається адміністрацією підприємства, установи, організації на підставі рішення про надання жилої площі в гуртожитку

Відповідно до ст. 129 ЖК України спеціальний ордер на житлову площу в гуртожитку надає адміністрація підприємства, установи, організації на підставі рішення про надання жилої площі.

Згідно розділу ІІ Примірного положення про гуртожитки жила площа в гуртожитку надається за спільним рішенням адміністрації підприємства, установи, організації чи органу кооперативної або іншої громадської організації та відповідного профспілкового комітету і комітету комсомолу. На підставі рішення про надання жилої площі в гуртожитку адміністрація підприємства, установи, організації видає громадянинові спеціальний ордер (додаток), який є єдиною підставою для вселення на надану жилу площу. Ордер може бути виданий лише на вільну жилу площу. При одержанні ордера пред`являються паспорти всіх членів сім`ї, включених до ордера, з відміткою про виписку з попереднього місця проживання. Адміністрація підприємства, установи, організації веде облік ордерів, що видаються громадянам на зайняття жилої площі. Бланки ордерів зберігаються як документи суворої звітності. Жила площа в гуртожитку надається в розмірі не менше 6 кв. метрів на одну особу.

Як встановлено в судовому засіданні , ордер на заселення кімнати № 48 взагалі не видавався ні на ім`я позивачів, чи на той час, членів їх сім`ї.

Зі слів позивача ОСОБА_4 , підставою для користування даною кімнатою був договір № ІІ-ш/ІІ від 02 листопада 1998 року.

Згідно договору № ІІ-ш/ІІ на ремонт та заселення гуртожитку для малосімейних по АДРЕСА_2 від 02 листопада 1998 року (а.с.10), ДК ЖЕП «Будівельник» та ОСОБА_4 уклали цей договір в слідуючому:

1.ДК ЖЕП «Будівельник» на основі заяви ОСОБА_4 від 22.10.1998 року налає його сім`ї для проживання кімн. 48 площе. 14,40 м2 в гуртожитку для малих сімей по АДРЕСА_2 в строк до 10.11.98р. - виконує ремонт місць загального користування гуртожитком.

2. ОСОБА_4 в термін до 10.11.98р. перераховує на розрахунковий рахунок ДК ЖЕП «Будівельник» 720 грн. на ремонт МЗК гуртожитку або в той же термін виконує поставку цегли будівельної на ту ж суму своєю поставкою.

Приймаючи до уваги, що діючим законодавством не передбачено договір як підстава для надання жилої площі в гуртожитку, тому посилання позивача ОСОБА_4 на договір № ІІ-ш/ІІ від 02 листопада 1998 року (а.с. 44), як на правову підставу зайняття кімнати 48 в гуртожитку, не заслуговує на увагу.

Крім того, за клопотанням представника відповідача у судовому засіданні були досліджені матеріали цивільної справи № 1609/9735/12, де на а.с.13 мається ордер № 90 виданий ДК ЖЕП «Будівельник» від 17 вересня 2001 року на ім`я ОСОБА_8 на право заселення кімнати АДРЕСА_8 , житловою площею 14,4 м2.

Таким чином, у судовому засіданні позивачами не надано належних доказів щодо надання у встановленому порядку для проживання кімн. АДРЕСА_8 .

Вирішуючи заявлені позовні вимоги, суд дійшов до наступного висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 , який діє в своїх інтересах та інтересах ОСОБА_2 щодо факту проживання на правових підставах в кімнаті АДРЕСА_2 ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з 11 квітня 1994 року, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 з 10 лютого 2017 року та визнання за ними права користування даним житловим приміщенням підлягають задоволенню.

Що стосується позовних вимог ОСОБА_4 пов`язаних з проживанням в кімнаті 47 даного гуртожитку, то суд приймає до уваги, що останній був знятий з квартирного обліку у зв`язку з отриманням квартири, де і зареєстрував своє місце проживання.

Позивач ОСОБА_4 зареєстрований у кімнаті АДРЕСА_2 за заявою квартиронаймача з 23.10.2015 року.

Дії позивача у послідуючому, а саме реєстрація місця проживання у гуртожитку, суд розцінює як штучне погіршення житлових умов.

Посилання позивача ОСОБА_4 на ст. 47 ЖК України, а саме не відповідність норм житлової площі у отриманій квартирі, на кожного члена сім`ї нормі 13,65 м2 є необґрунтованими, оскільки ст. 48 ЖК України визначено, що жиле приміщення надається громадянам у межах норми жилої площі, але не менше розміру, який визначається Кабінетом Міністрів України і Федерацією професійних спілок України.

Максимальний розмір жилої площі встановлений у ст. 47 ЖК України та визначається у розмірі 13,65 кв. м. на особу, мінімальний розмір жилої площі визначається на рівні середньої забезпеченості громадян жилою площею в відповідному населеному пункті. Рівень середньої забезпеченості громадян жилою площею в населеному пункті визначається і періодично переглядається обласними, Київською і Севастопольською органами самоврядування з даних статистичної звітності.

Частиною 1 статті 81 ЦПК України та ч.3 статті 12 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ч.1 ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Враховуючи надані позивачами докази на обґрунтування заявлених позовних вимог, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Керуючись ст..ст.10,12,81, 259, 263-265 ЦПК України,суд,-

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити частково.

Встановити факт проживання на законних підставах в кімнаті АДРЕСА_2 ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з 11 квітня 1994 року, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 з 10 лютого 2017 року.

Визнати право користування житловим приміщенням - кімнатою АДРЕСА_2 за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з 11 квітня 1994 року, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 з 10 лютого 2017 року.

У задоволенні інших позовних вимог відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Полтавського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивачі: ОСОБА_1 , місце проживання АДРЕСА_8 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 .

ОСОБА_4 , місце проживання АДРЕСА_8 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 .

Відповідач: Управління майном комунальної власності міста Виконавчого комітету Полтавської міської ради, місце знаходження: м. Полтава, вул. Соборності, 36, ідентифікаційний код в .

Третя особа: Комунальне підприємство «Житлово-експлуатаційна організація № 2» Полтавської міської ради, місце знаходження: м. Полтава, вул. Івана Мазепи, 30, ідентифікаційний код в .

Головуючий суддя Ж.В. Кузіна

Повний текст судового рішення виготовлений 03 грудня 2019 року