Справа № 752/6030/18
Провадження №: 2/752/1434/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.01.2019 року Голосіївський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді Плахотнюк К.Г.,

за участі секретаря судового засідання Веременко Т.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, треті особи ОСОБА_3, Служба у справах дітей та сім»ї Голосіївської районної в м. Києві державної адміністрації про виселення,

встановив:

21.03.2018 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом про виселення ОСОБА_2

В обгрунтування заявлених позовних вимог позивачкою зазначено, що вона та її онук ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 є співвласниками квартири АДРЕСА_1. У квартирі зареєстровані та проживають вона з онуком, а також її дочка ОСОБА_5, яка є матір»ю онука ОСОБА_6. Інших осіб, які б мали право на законних підставах проживати в квартирі немає. Проте до квартири без її на те згоди поселився відповідач ОСОБА_2. ЇЇ вимогу звільнити квартиру відповідач не виконує. Більше того, ОСОБА_2 постійно вчиняє сварки, псує її майно, перешкоджає їй користуватися її ж власністю. З цього приводу вона неодноразово зверталася за допомогою до правоохоронних органів, однак представники поліції не вбачають в діях відповідача протиправної поведінки, оскільки за результатами проведених профілактичних бесід, ОСОБА_2 було зроблено тільки зауваження. У зв»язку з тим, що вона не може знайти іншого способу для захисту своїх законних прав та інтересів, звернулася до суду з позовом про виселення з квартири АДРЕСА_1 ОСОБА_2 без надання йому іншого житлового приміщення.

У судовому засіданні позивачка та її представник заявлені позовні вимоги підтримали у повному обсязі. Позивачка стверджувала, що ОСОБА_2 постійно вчиняє сварки, ображає та принижує її, не дозволяє зберігати її посуд на кухні та засоби гігієни в ванній кімнаті, неодноразово застосовував щодо неї фізичне насильство, знищує її майно. Просила виселити відповідача ОСОБА_2 з належної їй та ОСОБА_4 на праві власності квартири.

Відповідач ОСОБА_2 у судовому засіданні відсутній, про дату та місце судового розгляду справи за заявленим до нього ОСОБА_1 позовом, призначене на 15.01.2019 року повідомлявся за адресою спірного житдового приміщення, однак судовий виклик повернуто до суду з відміткою відділу зв»язку за закінченням строку зберугання. Присутня у судовому засіданні третя особа ОСОБА_3. повідомила суду, що відповідач ОСОБА_2 обізнаний про те, що судове засідання щодо його виселення призначено на 15 січня 2019 року 11 00 год, однак не з»явився у судове засідання через зайнятість по роботі.

З огляду на викладене, а також, приймаючи до уваги, що відповідач повторно не з»явився у судове засідання, не забезпечив явку свого представника, суд визнав за можливе приступити до розгляду справи за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про виселення за відсутності відповідача, з приводу чого не заперечували присутні у судовому засіданні учасники судового розгляду.

Третя особа ОСОБА_5, яка була залучена судом до участі у справі, як законний представник малолітнього ОСОБА_4, у судовому засіданні заперечувала щодо позовних вимог ОСОБА_1 про виселення ОСОБА_2.. Пояснила суду, що ОСОБА_2 поселився до спірної квартири за її згоду, з останнім вони зареєстрували шлюб 15 вересня 2018 року. Її чоловік ОСОБА_2 має добрі стосунки з її сином, приймає участь у його вихованні. Сварки в квартирі відбуваються по інвціативі її матері ОСОБА_1, яка заперечує щодо проживання ОСОБА_2 у спірній квартирі. З такою позицією матері не погоджується, оскільки з відповідачем вони створили сім»ю, що також відповідає інтересам другого співвласника квартири, яким є її малолітній син ОСОБА_4. Просила відмовитив задоволенні позову ОСОБА_1

Представник третьої особи служби у справах дітей та сім»ї Голосіївської районної в м. Києві адміністрації просила заявлений спір вирішити з якнайкращим захистом прав та інтересів малолітнього ОСОБА_4. Пояснила суду, що за результатами обстеження житлово-побутових умов малолітнього ОСОБА_4, було встановлено, що хлопчик разом із матір»ю та вітчимом проживають в одній кімнаті, в квартирі чисто, створені належні умови для проживання дитини. Під час обстеження житлово-побутових умов малолітнього ОСОБА_4 у дома були присутніми ОСОБА_4, його мати та вітчим, у її присутності хлопчик спілкувався з ОСОБА_2. добре. Про те, що буде проводитися обстеження житлово-побутових умов проживання малолітнього ОСОБА_4 вона повідомила ОСОБА_5 за два дні, позивачку у справі не повідомляла, остання була відсут ня за місцем проживання на час обстеження та складання акту.

Заслухавши учасників судового розгляду, допитавши свідків ОСОБА_7, ОСОБА_8,, дослідивши докази наявні у справі, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 про виселення ОСОБА_2 підлягають задоволенню з огляду на наступне.

Судом встановлено, що позивачка ОСОБА_1 та її малолітній онук ОСОБА_4 на праві спільної часткової власності в рівних частках є власниками квартири АДРЕСА_1, що підтверджено свідоцтвом про право власності, виданого відділом приватизації житлового фонду управління житлово-комунального господарства Голосіївської районної в м. києві державної адміністрації згідно з розпорядженням від 18 липня 2017 року № 39057 (а.с.10)..

За правилами ст. 150 ЖК України, громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на власний розсуд. Правилами ч. 3 ст. 116 ЖК України визначено, що особи, які самоправно зайняли жиле приміщення виселяються без надання їм іншого жлого приміщення.

Звертаючись до суду з позовом позивачка стверджувала, що спірне житлове приміщення, квартира АДРЕСА_1 використовується для проживання в ньому співвласників, а також її дочки ОСОБА_5, яка є мтір»ю співвласника ОСОБА_4. Крім того, у квартирі без її на те згоди став проживати ОСОБА_2, який перешкоджає їй користуватися житловим приміщенням, що є її власністю, оскільки влаштовує сварки, ображає її , принижує, застосовує фізичне насильство, шкодить її майно.

Відповідно до змісту ст. 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб, а ст. 317 цього ж Кодексу передбачено, що власникові належить право володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до вимог ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд, має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, що не суперечать закону.

Допитані у судовому засіданні свідки ОСОБА_8 та ОСОБА_7 підтвердили суду, що вони були свідками, оскільки чули, як у квартирі де проживає ОСОБА_1 часто відбуваються сварки, під час яких її дочка зі своїм співмешканцем нецензурно ображають ОСОБА_1. Свідок ОСОБА_8 була присутня під час сварки, коли викликалася поляція, ОСОБА_2 погрожував ОСОБА_8 фізичною розправою у випадку, якщо вона буде заступатися за ОСОБА_1, а свідок ОСОБА_7 чула, як плакала дитина під час таких сварок. Крім того, зазначені свідки підтвердили, що ОСОБА_1 за своїм характером є спокійна, порядна людина, не здатна провокувати сварки. До того, як у квартирі став проживати співмешканець дочки ОСОБА_1, то в їх квартирі все було спокійно.

За даними перевірок заяв ОСОБА_1 до Голосіївського управління поліції ГУ Національної поліції, було зроблено висновки від 11 січня та 21 жовтня 2018 року, що інформація повідомлена ОСОБА_1 не відповідає дійсності, а листом від 09.01.2018 року було повідомлено ОСОБА_1, що повідомлена нею інформація частково підтвердилася, зі співмешканцем її дочки проведено профілактичну роботу, під час якої останнього попереджено про адміністративну відповідальність в разі повторного допущення протиправних дій відносно неї (а.с.91-94).

Наразі, судом достовірно встановлено, що позивачка ОСОБА_1 не давала своєї згоди на проживання відповідача у спірній квартирні, останній проживаючи у квартирі зі згоди ОСОБА_5, яка не є власником спірного житлового приміщення, порушує законні права та інтереси позивачки на користування належним їй на праві власності житловим приміщенням.

Правилами ст. 391 ЦК України також встановлено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

При вирішенні заявленого спору, суд не може прийняти до уваги твердження законного представника другого співвласника спірної квартири малолітнього ОСОБА_4 - ОСОБА_3, що проживання відповідача у квартирі відповідає інтересам малолітнього співвласника, котрий є її сином, оскільки зазначена обставина не впливає на відсутність у позивачки права на захист її законних прав та інтересів на використання у визначений нею ж спосіб належного їй на праві власності житлового приміщення.

Таке порушене право позивачки ОСОБА_1 підлягає захисту у спосіб, який визначений останньою, а тому заявлені позовні вимоги ОСОБА_1 про виселення ОСОБА_2 з квартири АДРЕСА_1 підлягають задоволенню.

З огляду на висновки суду про необхідність задоволення заявленого ОСОБА_1 позову, понесені позивачкою судові витрати підлягають відшкодуванню за правилами ст. 141 ЦПК України тільки в частині судових витрат по сплаті судового збору, оскільки на підтвердження інших понесених судових витрат позивачкою на надано суду належних доказів.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 316,317,319,321,325,383,386,391 ЦК України, ст.ст. 65,116,150,156,157,160,163, ЖК України, ст.ст. ст.ст. 10, 13, 81,141, 258, 263, 265, 273, 354 ЦПК України, суд -

вирішив:

позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2, треті особи ОСОБА_3, Служба у справах дітей та сім»ї Голосіївської районної в м. Києві державної адміністрації про виселення, задовольнити.

Виселити ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_2, реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_1) з квартири АДРЕСА_1 без надання іншого житлового приміщення.

Стягнути з ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_2, реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_1) на користь ОСОБА_1 понесені судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 704 (сімсот чотири) гривні 80 копійок.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення або складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Суддя К.Г. Плахотнюк