Справа № 211/3381/19
Провадження № 2/211/1709/19
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

05 грудня 2019 року Довгинцівський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі :

головуючого судді Ткаченко С.В.

при секретарі Польчик Л.В.

за відсутності:

позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

відповідача ОСОБА_3

представника відповідача ПАТ «Українська пожежно страхова компанія» Басок Б.І. третьої особи Кописова В ОСОБА_4

розглянувши в порядку спрощеного провадження в м. Кривому Розі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія», ОСОБА_3 , третя особа ОСОБА_5 про відшкодування майнової та моральної шкоди, заподіяної за результатами ДТП, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до відповідачів про відшкодування майнової та моральної шкоди, заподіяної за результатами ДТП, вказавши, що водій ОСОБА_3 02 березня 2018 року о 16-15 год. в районі електроопори № 160 по вул. Дніпровське шосе м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, керуючи автомобілем DAP XP 105.460, реєстраційний номер НОМЕР_1 , не був уважним, не переконався в безпечності свого маневру, виконуючи поворот ліворуч з не крайнього лівого положення, не надав дорогу транспортному засобу марки «БОГДАН 21114» реєстраційний номер НОМЕР_2 , який рухався під його керуванням прямо в попутному напрямку ліворуч від нього, внаслідок чого сталося зіткнення транспортних засобів. Внаслідок ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження, чим завдані матеріальні збитки.

Пошкоджений автомобіль «БОГДАН 21114» реєстраційний номер НОМЕР_2 , на момент ДТП на праві приватної власності належав ОСОБА_5 , що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію права власності СХО 70029. Розпорядником даного автомобіля був він.

29.05.2018 року автомобіль «БОГДАН 21114» було перереєстровано на нового власника ОСОБА_6 . Відбулася заміна номерних знаків з НОМЕР_2 на АЕ НОМЕР_3 , що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_4 .

В результаті ДТП автомобіль «БОГДАН 21114» реєстраційний номер НОМЕР_5 зазнав механічних пошкоджень. Він фактично провів відновлювальний ремонт цього автомобіля за власний рахунок, був безпосереднім учасником ДТП від 02.03.2018 року. Просить стягнути з ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» майнову шкоду у розмірі - 43 139,02 грн, згідно до висновку експерта авто-товарознавця № Д16/03/18 від 20.03.2018 року ОСОБА_7 ; судові витрати у розмірі - 4 268,40 грн. З відповідача ОСОБА_3 просить стягнути майнову шкоду пов`язану з витратами на проведення відновлювального ремонту автомобіля у розмірі - 12 110,98 грн.; моральну шкоду у розмірі 15 000, 00 грн.; судові витрати у розмірі - 4 268,40 грн.

У відповідності до гл. 10 ст. 274 ЦПК України «у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються справи: 1) малозначні справи.

Ч. 2 даної статті вказує, що «у порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута будь-яка інша справа, віднесена до юрисдикції суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті. При вирішенні питання про розгляд справи в порядку спрощеного або загального позовного провадження суд враховує: 1) ціну позову; 2) значення справи для сторін».

Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України розгляд справи проводиться в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

При цьому у відповідності до ст. 279 ЦПК України «Розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі.

В ході розгляду справи представник відповідача ПрАТ Українська пожежно-страхова компанія подала до суду відзив на позов, де просила у задоволенні позову до ПрАТ Українська пожежно-страхова компанія відмовити, вважаючи, що ПрАТ «УПСК» правомірно, на підставі підпункту 37.1.4 пункту 37.1 ст. 37 ЗУ « 1961-ІV відмовило позивачу у здійсненні виплати страхового відшкодування з підстав не подання ним заяви про страхове відшкодування протягом одного року з моменту скоєння ДТП.

Позивач та його представник ОСОБА_2 відповіді на відзив не надавали.

Позивач ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_2 до суду не з`явилися, представник ОСОБА_2 надав заяву про розгляд справи без його участі та участі позивача. Просить позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_3 до суду не з`явився, про слухання справи повідомлявся відповідно до ст. 128 ЦПК України.

Представник відповідача ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» до суду не з`явилася, у своєму відзиві на позов просила у задоволенні позову відмовити та розглядати справу за відсутності представника ПрАТ «УПСК».

Третя особа ОСОБА_5 до суду не з`явився, про слухання справи повідомлявся відповідно до ст. 128 ЦПК України.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню.

Згідно із ч. 1 ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Судом встановлено, що 02 березня 2018 року о 16-15 год. ОСОБА_3 в районі електроопори № 160 АДРЕСА_1 , керуючи автомобілем «DAF XF 105/460», реєстраційний номер НОМЕР_1 , з напівпричепом VPS CN48-LPG-DN реєстраційний номер НОМЕР_6 , не був уважним, не переконався в безпечності свого маневру, виконуючи поворот ліворуч з не крайнього лівого положення, не надав дорогу транспортному засобу марки «БОГДАН» реєстраційний номер НОМЕР_2 , який рухався під керуванням водія ОСОБА_1 в попутному напрямку ліворуч від нього прямо, внаслідок чого сталося зіткнення транспортних засобів. Внаслідок ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження, чим завдані матеріальні збитки.

21.03.2018 року постановою Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу, яка набрала законної сили 03.04.2018 року, встановлено вину ОСОБА_3 в скоєнні ДТП та притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП із застосуванням відносно нього адміністративного стягнення у виді штрафу у розмірі 340 (триста сорок) гривень 00 копійок.

Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Тому суд вважає, що не підлягає доказуванню той факт, що 02 березня 2018 року ДТП сталася внаслідок порушення Правил дорожнього руху ОСОБА_3 .

У відповідності до ст. 1166 ЦК України майнова шкода, заподіяна фізичний особі неправомірними діями, відшкодовується особою, яка спричинила шкоду, при наявності вини.

Згідно до ч.2 ст. 1187 ЦК України, шкода заподіяна джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, що на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання якого створює підвищену небезпеку.

Згідно до п. 4.абз.2 постанови Пленуму Верховного суду України № 6 від 27.03.1992 року «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», під володільцем джерела підвищеної небезпеки розуміється юридична особа або громадянин, що здійснюють експлуатацію джерела підвищеної небезпеки в силу права власності, повного господарського відання, оперативного управління або з інших підстав (договору оренди, довіреності тощо).

Так, відповідно до висновків викладених у листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.02.2012р «Узагальнення судової практики розгляду судами цивільних справ про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки у 2010-2011 роках» зазначено, що вирішуючи питання про відшкодування шкоди, завданої майну особи в результаті ДТП, та визначаючи розмір такої шкоди, судам слід звернути увагу на положення ст. 1192 ЦК України, згідно з яким з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати їй в натурі (передати річ того ж роду і тієї ж якості, полагодити пошкоджену річ, тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі.

У п. 14 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.03.2013р. № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» зазначено, що коли відшкодування шкоди в натурі неможливе, потерпілому відшкодовуються в повному обсязі збитки відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Відповідно до ч. 2 ст. 22 ЦК України збитками є витрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушено (упущена вигода).

Згідно з роз`ясненнями п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди" від 27 березня 1992 року N 6 при визначені розміру відшкодування шкоди, заподіяної майну, незалежно від форм власності, судам слід враховувати, що відшкодування шкоди шляхом покладення на відповідальну за неї особу обов`язку надати річ того ж роду та якості, полагодити пошкоджену річ, іншим шляхом відновити попереднє становище в натурі застосовується, якщо за обставинами справи цей спосіб відшкодування шкоди можливий. У разі коли відшкодування шкоди в натурі неможливе, потерпілому відшкодовуються в повному обсязі збитки відповідно до реальної вартості на час розгляду справи втраченого майна, робіт, які необхідно провести, щоб полагодити пошкоджену річ, усунути інші негативні наслідки неправомірних дій заподіювача шкоди як при відшкодуванні в натурі, так і при відшкодуванні заподіяних збитків грішми, потерпілому на його вимогу відшкодовуються неодержані доходи у зв`язку із заподіянням шкоди майну.

Відповідно до положень статті 29 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» зазначається, що у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством. Верховний суд у складі судової палати Касаційного цивільного суду у своїй Постанові № 686/17155/15-ц від 03.10.2018 року підтримав правовий висновок викладений у Постанові Верховного Суду України від 02 грудня 2015 року у справі № 6-691цс15 де було зазначено, що правильним є стягнення із винного водія різниці між фактичною вартістю ремонту з урахуванням заміни зношених деталей на нові (без урахування коефіцієнта фізичного зносу) та страховим відшкодуванням, виплаченим страховиком у розмірі вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля з урахуванням зносу деталей, що підлягають заміні. На підставі цього висновку Верховний Суд визначив, що страховик за договором обов`язкового страхування відповідає у межах страхового ліміту за мінусом фізичного зносу, а за решту безпосередній винуватець.

Так, позивач ОСОБА_1 надав суду докази, якими підтверджуються його реальні понесені витрати на відновлення автомобіля «БОГДАН 21114» реєстраційний номер НОМЕР_5 за результатами ДТП.

Відповідно до товарного чеку № 13 від 10.06.2018 року, №23 від 05.08.2018 року та актів виконаних робіт № 11 від 10.06.2018 року і №9 від 05.08.2018 підприємцем ОСОБА_8 , що проводив ремонт було проведено ремонт автомобіля «БОГДАН 21114» реєстраційний номер НОМЕР_5 . Для ремонту були використані нові деталі. Вартість відновлювального ремонту становить 55 250,00 гривень (а.с. 43-46).

Отже дані кошти є реальними завданими збитками, що були понесені позивачем під час оплати відновлювального ремонту за результатами ДТП у розмірі повної вартості відновлювального ремонту, а тому підлягають до відшкодування.

Відповідно до висновку експерта авто-товарознавця № Д16/03/18 від 20.03.2018 року ОСОБА_7 (а.с. 11-41) вартість відновлювального ремонту згідно ремонтної калькуляції становить 56 576, 20 гривень, що не перевищує витрачену суму на фактично проведений ремонт автомобіля 55 250,00 гривень, який провів ФОП ОСОБА_8 .

Щодо позовних вимог до страховика ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія», то згідно до п.22.1. ст. 22 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» - при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Згідно до ст. 29 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» зазначено, що у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України.

Як судом встановлено цивільно-правова відповідальність водія транспортного засобу «DAF XF 105/460», реєстраційний номер НОМЕР_1 на момент ДТП була застрахована у ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» за полісом №АМ/1177426. Договір укладено 02.10.2017 року, діє з 02.10.2017 року до 01.04.2018 року. Згідно цього полісу ліміт відповідальності страховика за шкоду заподіяну майну потерпілого становить 100 000, 00 грн. на одного потерпілого. Франшиза 0,00 грн.

Суду були надані три заяви про виплату страхового відшкодування до ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» від 04.03.2019 року відповідно підписані ОСОБА_1 , ОСОБА_6 , ОСОБА_5 . Відповідач у своєму відзиві стверджує, що усі заяви були подані 04.03.2019 року.

Висновком експерта авто товарознавця ОСОБА_7 № Д16/03/18 від 20.03.2018 року підтверджується, що сума матеріального збитку за результатами ДТП позивачу, визначеного на дату настання ДТП (02.03.2018 року) з урахуванням пониження вартості відновлювального ремонту на коефіцієнт фізичного зносу становить 43 139,02 грн. (а.с. 11-21).

Оцінивши надані письмові докази суд приходить до висновку, що стягненню зі страховика ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» підлягає сума страхового відшкодування у розмірі 43 139,02 грн., відповідно висновку експерта авто товарознавця № Д16/03/18 від 20.03.2018 року.

При цьому суд не приймає до уваги доводи викладені у відзиві представника ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» враховуючи наступне: відповідач ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» вказував на прострочення строку подання заяви про виплату страхового відшкодування посилаючись на норми статей 35,37 Закону України № 1961-ІV про річний термін подання останньої, стверджуючи, що останнім днем подання слід вважати 02.03.2019 року (субота). Звертаючись до положень статей 253,254 ЦК України та статей 123,124 ЦПК України суд вважає помилковим розрахунок відповідачем останнього дня для подачі заяви про виплату страхового відшкодування. З огляду на те, що ДТП сталося 02.03.2018 року останнім днем подачі заяви про виплату страхового відшкодування слід вважати не 02.03.2019 року - субота (вихідний день), а саме 04.03.2019 року (понеділок, перший за 02.03.2019 року робочий день). Враховуючи надані письмові докази, суд дійшов висновку, що заява про виплату страхового відшкодування була подана у встановлений законом строк.

Відповідно до ч.1 ст. 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

Згідно до ч.5 ст. 254 ЦК України якщо останній день строку припадає на вихідний, святковий або інший неробочий день, що визначений відповідно до закону у місці вчинення певної дії, днем закінчення строку є перший за ним робочий день.

Відповідно до ч.1 ст. 123 ЦПК України перебіг процесуального строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

Згідно до ч.3 ст.124 ЦПК України якщо закінчення строку припадає на вихідний, святковий чи інший неробочий день, останнім днем строку є перший після нього робочий день.

Тому суд приходить до висновку, що відповідач ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» не довів за допомогою належних та допустимих доказів факт порушення позивачем чинного Законодавства в аспекті прострочення строку для подання заяви про виплату страхового відшкодування.

Щодо позовних вимог до відповідача ОСОБА_3 суд приходить до висновку, що розмір стягнення з ОСОБА_3 майнової шкоди (реальних збитків) на користь ОСОБА_1 становить 12 110,98 грн. (55 250,00 грн. - 43 139,02 грн.) та підлягає задоволенню.

Щодо моральної шкоди.

Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна.

Частиною 1 ст. 1167 ЦК України відповідальність за моральну шкоду, завдану фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю покладається на особу, яка її завдала, за загальним правилом за наявності її вини.

Тобто, ч. 1 ст. 1167 ЦК України визначає: по-перше, відповідальну за моральну шкоду особу, а саме, особу, яка її завдала; по-друге, загальні умови відшкодування моральної шкоди - і серед інших, - наявність вини заподіювача, крім випадків, встановлених ч. 2 цієї статті.

У ч. 2 ст. 1167 ЦК України передбачені спеціальні випадки відшкодування моральної шкоди, коли на відміну від загальних правил, моральна шкода відшкодовується незалежно від вини особи, яка її завдала, серед яких - і випадок відшкодування моральної шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки.

Таким чином, ч. 2 ст. 1167 ЦК України передбачає підстави відшкодування моральної шкоди незалежно від вини заподіювача, проте не змінює відповідальну за відшкодування моральної шкоди особу, якою за змістом ст. 1167 ЦК України залишається особа, яка безпосередньо завдала моральну шкоду, а саме - винний водій.

Пунктом 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31.03.1995 року №4 (Постанова), передбачено, що моральна шкода - це втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Відповідно до абз. 2 п.5 Постанови, обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення справи.

Пункт 9 Постанови вказує на те, що при визначенні судом розміру відшкодування моральної (немайнової) шкоди, враховується стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану.

Відповідно до ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Таким чином, враховуючи обставини справи, перенесення позивачем моральних страждань в наслідку ДТП, відсутність активних дій відповідача ОСОБА_3 , вина у ДТП якого як вже вище зазначалось доведена постановою Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу по справі № 211/963/18 від 21.03.2018 року, пошкоджений автомобіль «БОГДАН 21114» реєстраційний номер НОМЕР_5 , є цінним майном, суд приходить до висновку, що позивачу ОСОБА_1 дійсно було заподіяно моральну шкоду, однак, стороною позивача не було доведено обсягу моральних страждань, який би відповідав вимогам щодо відшкодування в розмірах 15000,00 грн., а тому суд, керуючись внутрішнім переконанням, вважає за необхідне задовольнити дані вимоги позивача частково, в розмірі 5000,00 грн.

Відповідно до ч.ч. 1-3 ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з вимогами ч.1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч.7 ст. 81 ЦПК України, суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Аналізуючи положення вищезазначених процесуальних норм, під час розгляду справ у порядку цивільного судочинства обов`язок доказування покладається як на позивача, так і на відповідача.

Враховуючи те, що обставини, на які посилалась сторона позивача у позовній заяві часткового знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, суд приходить до переконання про можливість часткового задоволення позовних вимог.

При ухваленні судового рішення суд вирішує питання про компенсацію судових витрат.

За попереднім (орієнтовним ) розрахунком судових втрат позивача, загальна сума судових витрат, що доведена позивачем становить 8 536, 80 грн. (оплата судового збору - 1536.80 грн., оплата послуг експерта авто товарознавця за складання висновку 2000,00 грн., оплата юридичних послуг - 5000,00 грн.) (а.с. 60).

Позивач надав документи, що підтверджують судові витрати: судовий збір у розмірі 1536,80 грн., (а.с. 1), квитанцію експерта авто товарознавця від № 052467 від 16.03.2018 року на суму 2 000,00 грн. за оплату проведення авто товарознавчого дослідження № Д16/03/18 від 20.03.2018 року по визначенню суми матеріального збитку , завданого пошкодженням автомобіля «БОГДАН 21114» реєстраційний номер НОМЕР_7 (а.с. 42), документи про оплату за надані юридичні послуги (а.с. 55-57)( договір про надання юридичних послуг № 151 від 27.05.2019 року, акт виконаних робіт від 12.06.2019 року та квитанція № 118648 від 27.05.2019 року на суму 5 000, 00 грн.,

Проте як встановлено судом правнича допомога позивачу по цій справі надавалася представником ОСОБА_2 , який не є адвокатом, а діє лише як фізична особа підприємець (а.с. 59), то понесені витрати на правничу допомогу задоволенню не підлягають.

Стягненню з відповідачів на користь позивача в рівних частках, як передбачено ст.141 ЦПК України, пропорційно до задоволених позовних вимог підлягає: судовий збір в сумі 1536,80 грн., а також витрати за проведення авто товарознавчого дослідження в сумі 2000,00 гривень.

В задоволенні решти позову суд вважає за необхідне відмовити.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст.22,1166, 1167 ЦК України, ст.ст.1-18, 76, 77-81, 95, 141, 228, 229, 235, 241, 244, 245, 258, 259, 263-265, 268, 354 Цивільного процесуального кодексу України, суд ,-

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія», ОСОБА_3 , третя особа ОСОБА_5 про відшкодування майнової та моральної шкоди, заподіяної за результатами ДТП, задовольнити частково.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія», 04080, м. Київ, вул. Кирилівська, 40 , , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_8 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , матеріальну шкоду, пов`язану з пошкодженням автомобіля у розмірі 43139 (сорок три тисячі сто тридцять дев`ять ) грн. 02 коп., витрати на проведення авто товарознавчого дослідження у розмірі 1000 (одна тисяча ) грн. 00 коп., судовий збір у сумі 768 (сімсот шістдесят вісім ) грн. 40 коп., а всього 44907 (сорок чотири тисячі дев`ятсот сім ) грн. 42 коп.

Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_3 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_8 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , матеріальну шкоду, пов`язану з відновлювальним ремонтом автомобіля у розмірі 12110 (дванадцять тисяч сто десять ) грн. 98 коп., витрати на проведення авто товарознавчого дослідження у розмірі 1000 (одна тисяча ) грн. 00 коп., моральну шкоду в розмірі 5000 ( п`ять тисяч ) грн. 00 коп., судовий збір у сумі 768 (сімсот шістдесят вісім ) грн. 40 коп., а всього 18879 (вісімнадцять тисяч вісімсот сімдесят дев`ять ) грн. 38 коп.

В задоволенні решти позовних вимог ОСОБА_1 відмовити.

Рішення може бути оскаржене учасниками справи в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів з дня проголошення судового рішення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя: С. В. Ткаченко

Повний текст рішення складено 10.12.2019 року.