Справа № 175/4780/19-ц
Провадження № 2/175/1373/19
У Х В А Л А

09 грудня 2019 року Дніпропетровський районний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючої судді Озерянської Ж.М.,

з участю секретаря Лукієнко В.Г.,

розглянувши у судовому засіданні в смт. Слобожанське заяву адвоката позивача за ордером про надання правової допомоги ОСОБА_1 В.О ОСОБА_2 про вжиття заходів забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства «ОТП Банк» про повернення майна, набутого без достатньої правової підстави, -

В С Т А Н О В И В:

04 грудня 2019 року до Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області надійшла позовна заява ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства «ОТП Банк» про повернення майна, набутого без достатньої правової підстави. Разом з позовом до суду надійшла заява адвоката позивачки Князева В.О. про вжиття заходів забезпечення вищевказаного позову, заборонити органу виконавчої служби, а саме приватному виконавцю виконавчого округу Дніпропетровської області Сівокозову Олександру Миколайовичу проводити виконавчі дії по виконавчому провадженню №57778110 від 26 листопада 2018 року по примусовому виконанню виконавчого листа №175/3607/15-ц виданого Дніпропетровським районним судом Дніпропетровської області 09 березня 2016 року по зверненню стягнення на предмети іпотеки за кредитним договором №ML-300/0358/2007 від 11 липня 2007 року.

Повно та всебічно вивчивши матеріали справи, ознайомившись з заявою адвоката позивача за ордером про надання правової допомоги ОСОБА_4 про вжиття заходів забезпечення позову, суд прийшов до наступного.

Згідно вимог ч. 1 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачені ст. 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Згідно із ч. 2 ст. 149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Забезпечення позову це заходи цивільного процесуального припинення дій, які можуть утруднити виконання майбутнього рішення суду чи зробити його виконання неможливим. Метою забезпечення позову є негайні, проте, тимчасові заходи, направлені на недопущення утруднення чи неможливості виконання судового рішення, а також перешкоджання завдавання шкоди позивачу.

При вирішенні питання про забезпечення позову, суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Адекватність заходу забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, та інтересів сторін та інших учасників судового процесу. Вжиття таких заходів не повинно мати наслідком заподіяння шкоди заінтересованим особам.

Відповідно до п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» №9 від 22.12.2006 року, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Згідно з ч. 1 ст. 150 ЦПК України, одним з видів забезпечення позову є зупинення продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.

При цьому, процесуальний закон не зобов`язує суд при розгляді питань про забезпечення позову перевіряти обставини, які мають значення для справи, а лише запобігти ситуації, при якій може бути утруднено чи стане неможливим виконання рішення у разі задоволення позову. Забезпечення позову повинно гарантувати можливість реалізації позовних вимог у разі задоволення позову. Головною метою забезпечення позову є негайні, проте тимчасові заходи, направлені на недопущення утруднення чи неможливості виконання судового акту, а також перешкоджання спричинення завдання значної шкоди заявнику. Отже, умовою застосування заходів до забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може утруднити чи зробити неможливим виконання судового рішення.

При цьому, загроза утруднення або неможливості виконання рішення суду наявні тоді, коли у сторони спору до його вирішення є можливість розпорядитися об`єктом прав, що став предметом спору.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд бере до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Так, судом встановлено, що предметом спору за вищевказаною позовною заявою є грошові кошти. Заявляючи заяву про забезпечення позову, позивач фактично просить заборонити проводити виконавчі дії по виконавчому провадженню №57778110 від 26 листопада 2018 року по примусовому виконанню виконавчого листа №175/3607/15-ц виданого Дніпропетровським районним судом Дніпропетровської області 09 березня 2016 року по зверненню стягнення на предмети іпотеки за кредитним договором №ML-300/0358/2007 від 11 липня 2007 року: будинок та земельну ділянку, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , тобто фактично позивачка просить зупинити реалізацію іпотечного нерухомого майна.

Окрім того, позивачем в обґрунтування поданої заяви не подано до суду жодних належних та допустимих доказів, які б свідчили про наявність реальної загрози того, що невжиття заходів забезпечення позову може призвести до порушення прав та інтересів саме позивача, зокрема не вказано, які саме права та інтереси можуть бути порушені; не зазначено, в чому існує очевидна небезпека заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення судового рішення, або з яких причин захист цих прав, свобод та інтересів стане неможливим без вжиття таких заходів.

Таким чином, зважаючи на те, що заборона проводити виконавчі дії з примусового виконання виконавчого листа щодо звернення стягнення на предмет іпотеки, може привести до порушення прав і законних інтересів інших осіб, яким це майно може належати, суд дійшов висновку, що в задоволенні заяви про забезпечення позову належить відмовити.

Згідно ч. 6 ст. 153 ЦПК України про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу.

Керуючись вимогами ст. ст. 149, 150, 153 ЦПК України, суд -

У Х В А Л И В:

У задоволенні заяви адвоката позивача за ордером про надання правової допомоги ОСОБА_4 про вжиття заходів забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства «ОТП Банк» про повернення майна, набутого без достатньої правової підстави відмовити.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі в п`ятнадцятиденний строк з дня проголошення ухвали апеляційної скарги. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя Озерянська Ж.М.