Житомирський апеляційний суд
Справа №278/107/19 Головуючий у 1-й інст. Зубчук І. В.
Категорія 18 Доповідач Коломієць О. С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 грудня 2019 року Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючого судді: Коломієць О.С.

суддів: Талько О.Б., Шевчук А.М.

розглянувши у порядку письмового провадження (без повідомлення учасників) цивільну справу № 278/107/19 за позовом ОСОБА_1 до Житомирської обласної державної адміністрації, ОСОБА_2 про визнання незаконним і скасування акту органу державної влади та визнання недійсним договору оренди водного фонду

за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 - адвоката Ткачука Анатолія Олександровича на ухвалу Житомирського районного суду Житомирської області від 18 жовтня 2019 року, яка постановлена суддею Зубчук І.В. в м.Житомирі

в с т а н о в и в:

Ухвалою Житомирського районного суду Житомирської області від 18.10.2019 року провадження у даній справі зупинено до набрання законної сили судовим рішенням у цивільній справі №278/2393/19 за позовом ОСОБА_2 до Житомирської районної державної адміністрації, ОСОБА_1 про визнання недійсним договору оренди земельної ділянки водного фонду від 11 жовтня 2007 року.

Не погоджуючись із зазначеною ухвалою, представником позивача подано апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просить ухвалу суду першої інстанції скасувати та прийняти постанову, якою направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у разі об`єктивної неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, яка розглядається в порядку конституційного провадження, адміністративного, цивільного, господарського чи кримінального судочинства.Суд не може посилатися на об`єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду. Суд не зазначив обставин, підстав, фактів, які не можуть бути з`ясовані у справі №278/107/19 з метою її вирішення, а лише припустив, що вирішення іншої справи можливо матиме значення для розгляду даної справи. Крім того, зупинення провадження по справі призводить до зменшення розумного строку розгляду справи та порушує право позивача на справедливий суд.

Відповідач ОСОБА_2 проти апеляційної скарги заперечив, надіславши відзиви, у якому просив відмовити в задоволенні апеляційної скарги, а ухвалу Житомирського районного суду Житомирської області залишити без змін. Ухвалу суду вважає законною, обґрунтованою та прийнятою у повній відповідності з нормами процесуального права.

Перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду в межах передбачених ст.367 ЦПК України, суд приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

У даній справі № 278/107/19 ОСОБА_1 заявлено позов до Житомирської обласної державної адміністрації, ОСОБА_2 про визнання протиправним та скасування пункту 18 розпорядження голови Житомирської обласної державної адміністрації № 121 від 05.04.2018 року в частині доручення управлінню екології та природних ресурсів Житомирської облдержадміністрації укласти з фізичною особою ОСОБА_2 договір оренди водного об`єкта в комплексі із земельною ділянкою державної власності та про визнання недійсним укладеного між Житомирською обласною державною адміністрацією та ОСОБА_2 договору оренди водного об`єкта від 12.04.2018 року. При цьому зазначає, що на підставі договору оренди земельної ділянки від 11.10.2007 року та додаткової угоди до нього від 12.06.2012 року, ФОП ОСОБА_1 надано в користування до 2022 року земельну ділянку водного фонду для рибогосподарських потреб загальною площею 8,7765 га, що розташована на території Глибочицької сільської ради Житомирського району Житомирської області. Разом з тим, незважаючи на ту обставину, що він на законних підставах використовує даний об`єкт оренди, за розпорядженням голови Житомирської обласної державної адміністрації № 121 від 05.04.2018 року, між Житомирською обласною державною адміністрацією та ОСОБА_2 12.04.2018 року укладено договір оренди на цей же водний об`єкт на термін до 14.03.2028 року.

Разом з тим, у справі № 278/2393/19 ОСОБА_2 заявлено позов до Житомирської районної державної адміністрації, ОСОБА_1 про визнання недійсним договору оренди земельної ділянки водного фонду, який був укладений між ними 11 жовтня 2007 року.

Так, зупиняючи провадження у даній справі до набрання законної сили судовим рішенням у цивільній справі № 278/2393/19, суд першої інстанції виходив з того, що вирішення питання про визнання недійсним договору оренди земельної ділянки водного фонду, який був укладений 11 жовтня 2007 року між Житомирською районною державною адміністрацією та ОСОБА_1 , може мати значення для вирішення даної цивільної справи № 278/107/19.

Проте такий висновок суду є помилковим виходячи з наступного.

Відповідно до п.6 ч.1 ст.251 ЦПК України, суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у разі об`єктивної неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного провадження, адміністративного, цивільного, господарського чи кримінального судочинства, - до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі; суд не може посилатися на об`єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.

Згідно із абз.3 п.33 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» від 12 червня 2009 року № 2, визначаючи наявність передбачених законом підстав, за яких провадження у справі підлягає обов`язковому зупиненню, суд повинен, зокрема, враховувати, що така підстава для зупинення провадження у справі, як неможливість розгляду цивільної справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного, цивільного, господарського, кримінального чи адміністративного судочинства, застосовується у тому разі, коли в цій іншій справі можуть бути вирішені питання, що стосуються підстав, заявлених у справі вимог, чи умов, від яких залежить можливість її розгляду.

Проте, суд першої інстанції, в порушення вимог п.6 ч.1 ст. 251 ЦПК України, зазначивши конкретну іншу справу, до вирішення якої зупиняється провадження у даній справі, не проаналізував предмети та підстави позовів у справах і не вказав обставини, які б давали обґрунтовані підстави для висновку про те, що наявність спору у справі за позовом ОСОБА_2 до Житомирської районної державної адміністрації, ОСОБА_1 про визнання недійсним договору оренди земельної ділянки водного фонду від 11 жовтня 2007 року, виключає можливість на підставі наявних доказів самостійно встановити при розгляді даної справи наявність обставин, якими ОСОБА_1 обґрунтовує свої вимоги, та можливість встановлення підстав для визнання протиправним та скасування пункту 18 розпорядження голови Житомирської обласної державної адміністрації № 121 від 05.04.2018 року в частині доручення управлінню екології та природних ресурсів Житомирської облдержадміністрації укласти з фізичною особою ОСОБА_2 договір оренди водного об`єкта в комплексі із земельною ділянкою державної власності та про визнання недійсним укладеного між Житомирською обласною державною адміністрацією та ОСОБА_2 договору оренди водного об`єкта від 12.04.2018 року.

Крім того, зупинивши провадження у справі, суд порушив право позивача на справедливий суд та розумні строки розгляду справи.

Згідно з частинами, 1, 2 статті 210 ЦПК України суд має розпочати розгляд справи по суті не пізніше ніж через шістдесят днів з дня відкриття провадження у справі, а у випадку продовження строку підготовчого провадження - не пізніше наступного дня з дня закінчення такого строку. Суд розглядає справу по суті протягом тридцяти днів з дня початку розгляду справи по суті.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) наголошує на тому, що право на доступ до суду має бути ефективним. Реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (далі - Конвенція), кожна держава-учасниця Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух. Разом із тим не повинно бути занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, так як доступ до правосуддя повинен бути не лише фактичним, але і реальним (рішення ЄСПЛ у справі «Жоффр де ля Прадель проти Франції» від 16 грудня 1992 року).

У справі «Беллет проти Франції» ЄСПЛ зазначив, що «стаття 6 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права».

З урахуванням наведеного, суд апеляційної інстанції вважає, що у суду першої інстанції не було достатніх правових підстав, передбачених п.6 ч.1 ст. 251 ЦПК України, для зупинення провадження в цій справі, а тому ухвала суду від 18 жовтня 2019 року, відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 379 ЦПК України, підлягає скасуванню, як така, що постановлена з порушенням норм процесуального права, з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 379, 381-384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Ткачука Анатолія Олександровичазадовольнити.

Ухвалу Житомирського районного суду Житомирської області від 18 жовтня 2019 рокускасувати, а справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню у касаційному порядку не підлягає.

Головуючий : Судді :