Справа № 172/418/19
Провадження № 2/172/436/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03.12.2019 року Васильківський районний суд Дніпропетровської області в складі: головуючого судді - Битяка І.Г.

за участі: секретаря судового засідання - Глушко О.М.

представника позивача - Падашулі Є.Г.

представника відповідача - Гужел Н.М.

представника третьої особи - Кодолова О.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в сел. Васильківка цивільну справу за позовом СФГ «Алтей» до Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області, треті особи ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , державний реєстратор виконавчого комітету Васильківської селищної ради Дніпропетровської області Побережний Сергій Євгенович про визнання протиправними та скасування наказів про надання дозволів на розроблення проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність, про визнання протиправними та скасування наказів про затвердження проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок та передачі у власність, про скасування державної реєстрації речових прав на нерухоме майно на земельні ділянки, -

В С Т А Н О В И В

Позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом. В обґрунтування позовних вимог вказує, що на підставі рішення сесії Григорівської сільської ради народних депутатів ХХІ кликання від 04.11.1992 року № 11 ОСОБА_24 надано у постійне користування земельну ділянку загальною площею 42,9 га на території Григорівської сільської ради Васильківського району Дніпропетровської області та видано державний акт на право постійного користування землею серії ДН № 0000350 від 25.12.1992 року. У 1993 році ОСОБА_24 було утворено селянське (фермерське) господарство «Алтей», місце реєстрації якого: вул. Братська, 49-А/2, сел. Чаплине, Васильківський район, Дніпропетровська область , дата державної реєстрації 14.01.1993 року, про що вчинено запис 08.04.2011 за № 1 000603.

Засновником С(Ф)Г «Алтей» значиться ОСОБА_24 , керівником та підписантом є його донька ОСОБА_25 .

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_24 помер.

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про селянське (фермерське) господарство» в редакції, чинній на час надання земельної ділянки і на час створення селянського (фермерського) господарства «Алтей», селянське (фермерське) господарство є формою підприємництва громадян України, які виявили бажання виробляти товарну сільськогосподарську продукцію, займатися її переробкою та реалізацією. Головою селянського (фермерського) господарства є його засновник або особа, яка є його правонаступником. На ім`я голови селянського (фермерського) господарства видається відповідно Державний акт на право приватної власності на землю, Державний акт на право постійного користування землею. З ним укладається договір на тимчасове користування землею, в тому числі на умовах оренди. Складаються також інші документи відповідно до законодавства України. Відповідно до статті 9 вказаного Закону після одержання Державного акта на право приватної власності на землю, Державного акта на право постійного користування землею або укладення договору на тимчасове користування землею, в тому числі на умовах оренди, селянське (фермерське) господарство підлягає у 30-денний термін державній реєстрації у Раді народних депутатів, що передала у власність чи надала у користування земельну ділянку. Після відведення земельної ділянки в натурі (на місцевості) і одержання Державного акта на право приватної власності на землю, Державного акта на право постійного користування або укладання договору на тимчасове користування землею, в тому числі на умовах оренди, та державної реєстрації селянське (фермерське) господарство набуває статусу юридичної особи, одержує печатку із своїм найменуванням і адресою, відкриває поточні та вкладні (депозитні) рахунки в установах банку і вступає у відносини з підприємствами, установами та організаціями, визнається державними органами та органами місцевого самоврядування як самостійний товаровиробник при плануванні економічного і соціального розвитку регіону. Сільська, селищна, міська Рада народних депутатів заносить до спеціальної погосподарської книги дані про склад господарства, передану у власність та надану у користування господарству земельну ділянку.

Таким чином, хоча Державний акт на право постійного користування землю серії ДН № 0000350 від 25.12.1992 року видавався на ім`я голови, проте фактично передбачалось, що вказаною землею буде користуватись створене ним С ( Ф ) Г «Алтей» як юридична особа, тому ОСОБА_24 до дня своєї смерті на законних підставах володів С ( Ф ) Г «Алтей» та спірною земельною ділянкою.

С(Ф)Г «Алтей» за основним видом діяльності здійснює вирощування зернових культур (крім рису), бобових культур і насіння олійних культур та є фактичним землекористувачем, що здійснює свою діяльність на земельній ділянці загальною площею 42,9 га, що розташована на території Григорівської сільської ради Васильківського району.

Згідно зі ст. 92 ЗК України право постійного користування земельною ділянкою як право володіння і користування земельною ділянкою, яка перебуває у державній або комунальній власності, без встановлення строку.

Пунктом 6 розділу 10 ЗК України (в редакції від 2002 року) встановлено, що громадяни та юридичні особи, які мають у постійному користуванні земельні ділянки, але за цим Кодексом не можуть мати їх на такому праві, повинні до 01 січня 2008 року переоформити у встановленому порядку право власності або право оренди на них.

Положення п. 6 розділу 10 ЗК України втратили чинність як такі, що не відповідають Конституції України (є неконституційними) в частині зобов`язання переоформити право постійного користування земельною ділянкою на право власності або право оренди без відповідного законодавчого, організаційного та фінансового забезпечення на підставі рішення Конституційного Суду № 5-рп/2005 від 22.09.2005 року. Тому особи, які користуються землю на підставі Державного акту на право постійного користування земельною ділянкою, не зобов`язані вчиняти дії, пов`язані з переоформленням їх права постійного користування, а наявність самого факту смерті не є підставою для припинення права постійного користування земельною ділянкою, що також підтверджується ст. 141 ЗК України. В частині 2 постанови КМУ № 449 від 02.04.2002 року, якою затверджена форма державного акта на право власності на земельну ділянку та державного акта на право постійного користування землею, раніше видані державні акти залишаються чинними і підлягають заміні у разі добровільного звернення громадян або юридичних осіб. Державний комітет України з питань регуляторної політики та підприємництва у своєму листі від 31.07.2006 року, посилаючись на рішення Конституційного Суду, також відзначає, що на сьогодні відсутні обов`язки підстави для переоформлення права постійного користування на землю.

Позивачу у травні 2018 року Головним управлінням Держгеокадастру у Дніпропетровській області було прийнято 21 наказ стосовно надання дозволів на розроблення документацій із землеустрою щодо відведення земельних у власність ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_6 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_20 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 ., для ведення особистого селянського господарства орієнтовною площею 2,0000 га, які знаходяться на території Григорівської сільської ради із земель державної власності у межах норм безоплатної приватизації, за рахунок земельної ділянки, яка фактично перебуває у користуванні С( Ф )Г «Алтей» на підставі Державного акта на право постійного користування землею від 25.12.1992 року.

На виконання даних наказів наприкінці 2018 року відповідачем було прийнято накази про затвердження проектів землеустрою та передачу у власність ОСОБА_3 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_21 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 земельних ділянок для ведення особистого селянського господарства орієнтовною площею 2,0000 га, які знаходяться на території Григорівської сільської ради із земель державної власності, які стали підставою внесення прав до державного реєстру речових прав на нерухоме майно, набутих громадянами на підставі рішень ГУ Держгеокадастру у Дніпропетровській області про затвердження проектів землеустрою та передачі у власність земельних ділянок.

Вказані рішення прийняті з порушенням норм статті 118 ЗК України, тому підлягають скасуванню, оскільки Державний акт на право постійного користування землею від 25.12.1992 року є чинним, будь-які зміни до нього не вносилися, право постійного користування землею не припинено, фактичним землекористувачем є С(Ф)Г «Алтей», будь-яких заяв громадян про отримання у власність земельної ділянки до господарства не надходило, заяв в порядку ст. 142 ЗК України господарство щодо добровільної відмови від права постійного користування не надавало, С(Ф)Г «Алтей» належним чином сплачує податок на землю.

Просить суд визнати протиправними та скасувати накази про надання дозволів на розроблення проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність, визнати протиправними та скасувати накази про затвердження проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок та передачі у власність, скасувати державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно на земельні ділянки.

Ухвалою судді від 07.08.2019 року провадження у справі відкрито та постановлено розглядати за правилами загального позовного провадження.

У судовому засіданні представник позивача Падашуля Є.Г. позов підтримав. Пояснив, що право постійного користування земельною ділянкою С( Ф )Г «Алтей» не припинено. Відповідач самовільно передав земельні ділянки у власність громадян, без згоди на виділення земельних ділянок землекористувача - С(Ф)Г «Алтей». Земельна ділянка видавалась саме для створення С(Ф)Г , а тому без неї господарство не може існувати. Право постійного користування не припиняється зі смертю фізичної особи - землекористувача, а може бути припинене лише у разі ліквідації С(Ф)Г . З моменту передачі земельної ділянки у користування С(Ф)Г , саме господарство є користувачем, а не фізична особа. До складеного капіталу земельна ділянка віднесена на підставі Закону України «Про фермерське господарство». У статуті С(Ф)Г «Алтей» про земельну ділянку нічого не зазначено. Право постійного користування може бути припинено лише у судовому порядку.

Представник відповідача Гужел Н.М. позовні вимоги не визнала, пояснила, що С ( Ф ) Г «Алтей» є неналежним позивачем, оскільки на момент звернення до суду земельна ділянка перебувала у власності фізичної особи, оскільки в базі державних актів значиться ОСОБА_24 , а у звітності 6-зем вказане С ( Ф ) Г «Алтей». До моменту видачі фізичним особам земельних ділянок С(Ф)Г до суду не зверталось і питання повернення земельної ділянки не піднімалось. Письмову згоду на надання земельних ділянок відповідач не питав, оскільки ОСОБА_24 помер.

Головним управлінням Держгеокадастру у Дніпропетровській області надано відзив на позовну заяву, в якому зазначає, що статтею 116 ЗК України визначені підстави набуття права власності на земельні ділянки державної та комунальної власності. Частиною 3 цієї статті встановлено, що безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться у разі одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених ЗКУ. Вважає, що позивач у позовній заяві зробив хибний висновок про те, що фактичним користувачем земельної ділянки, яка належала на праві постійного користування ОСОБА_30 на підставі Державного акту серії ДН № 0000350 від 25.12.1992 року є С( Ф ) Г «Алтей». Право постійного користування виникає в силу відповідного рішення її власника (розпорядника), тобто відповідний орган, який розпоряджався земельними ділянками в межах відповідної території, приймав рішення про надання громадянину України у постійне користування земельної ділянки для створення фермерського господарства. При цьому, право постійного користування земельною ділянкою є виключно правом користування особи, якій це право надане і яке не може бути передане особі на відміну від оренди землі, коли орендар має право передати земельну ділянку або її частину в користування іншій особі (суборенда). Земельні ділянки, надані громадян та юридичним особам у постійне користування, перебувають у власності держави або у власності територіальної громади. Це означає, що громадянин - фермер має право передати у спадщину, оренду чи заставу лише будівлі та споруди фермерського господарства. Для отримання земельної ділянки новий власник має звернутися до відповідного органу влади із заявою про надання йому земельної ділянки. В такому випадку сам орган влади вирішує, надати всю земельну ділянку громадянину, який успадкував будівлі чи споруди фермерського господарства, чи її частину. Крім того, вказує, що Конституція України визнає і гарантує лише одне право на землю - право власності, тому при виникненні конфлікту прав та законних інтересів держави та постійного землекористувача щодо наданої у постійне користування земельної ділянки пріоритет завжди матимуть права та інтереси держави як власника землі. Таким чином, постійні землекористувачі не мають права будь-яким чином розпоряджатися наданими їм земельними ділянками, наприклад, шляхом продажу, дарування, передачі в оренду, заставу чи спадщину. Статтею 19 Закону України «Про фермерське господарство» зазначено, що до складу майна фермерського господарства (складеного капіталу) можуть входити: будівлі, споруди, облаштування, матеріальні цінності, цінні папери, продукція, вироблена господарством в результаті господарської діяльності, одержані доходи, інше майно, набуте на підставах, що не заборонені законом, право користування землею, водою та іншими природними ресурсами, будівлями, спорудами, обладнанням, а також інші майнові права (в тому числі на інтелектуальну власність), грошові кошти, які передаються членами фермерського господарства до його складеного капіталу. Однак, в даній нормі статті не йде мова про постійне користування землею. На сьогоднішній час фермерські господарства можуть використовувати земельні ділянки державної або комунальної власності виключно на умовах оренди. Також відповідач зазначає, що в ст. 23 Закону України «Про фермерське господарство» йде мова саме про успадкування цілісного майнового комплексу, а не про успадкування права постійного користування земельною ділянкою. Право постійного користування земельною ділянкою є виключно правом користування особи, якій це право надане, тому воно припиняється після її смерті. Також зазначає, що позивач до ГУ Держгеокадастру у Дніпропетровській області для набуття земельної ділянки площею 42,9 г, яка розташована на території Григорівської сільської ради Васильківського району в законний спосіб не звертався. Адвокат у позовній заяві посилається на ст. 141 ЗК України й зазначає, що смерть особи - користувача земельної ділянки не є підставою припинення права користування земельною ділянкою. Однак, відповідач зауважує, що відповідно до ст. 92 ЗК України громадяни України та підприємства, установи, організації, що не належать до державної або комунальної форми власності взагалі не можуть мати земельну ділянку на праві постійного користування, у зв`язку з чим законодавцем й не була передбачена така підстава для припинення права користування земельною ділянкою як смерть фізичної особи. Крім того, посилання позивача на норму п. 6 розділу 10 ЗК України, як на такі що не відповідають положенням Конституції України в частині зобов`язання переоформити право постійного користування земельною ділянкою на право власності або право оренди відповідач вважає недоцільним, оскільки дана норма не стосується спірних правовідносин, так як під дію п. 6 розділу 10 ЗК України могли підпадати тільки правовідносини між державою в особі уповноваженого органу та користувачем земельної ділянки - ОСОБА_24 Спірна земельна ділянка в законний спосіб розподілена відповідачем між сім`ями загиблих учасників АТО.

Представник третьої особи ОСОБА_31 позовні вимоги не визнав, пояснив, що відсутнє підтвердження прав користування С( Ф ) Г «Алтей» земельними ділянками, а тому скасування наказів жодним чином не порушує прав господарства. Немає жодних документів щодо правомірності користування С( Ф )Г «Алтей» земельною ділянкою ні у статуті, ні у договорах. ОСОБА_24 був користувачем і у зв`язку з його смертю припинилось право користування земельною ділянкою, а державний акт втратив чинність. Земельний Кодекс України не передбачає такої підстави користування як право постійного користування.

Тертя особа - державний реєстратор виконавчого комітету Васильківської селищної ради Дніпропетровської області Побережний С.Є. у судовому засіданні пояснив, що дії ГУ Держгеокадастру у Дніпропетровській області і державного реєстратора є законними.

Третя особа ОСОБА_32 у судовому засіданні пояснила, що проти позову заперечує, оскільки вона орендує у 12 осіб земельні ділянки на підставі зареєстрованих у встановленому законом порядку договорів оренди землі і в цьому році вже виплачена орендна плата.

Третя особа ОСОБА_4 надав письмові пояснення, в яких вказує, що позивач не просить суд визнати за ним право власності на земельну ділянку чи право постійного користування нею, а заявив вимогу про визнання протиправними рішень суб`єкта владних повноважень, яке нібито перешкоджає йому в реалізації законодавчо закріпленого права на безоплатне постійне користування земельною ділянкою. Вважає, що оскільки суб`єктивного матеріального права або охоронюваного законом інтересу, про захист якого подано позов, у позивача на час звернення до суду з цим позовом не було, то спір про оскарження наказів ГУ Держгеокадастру у Дніпропетровській області належить до юрисдикції адміністративного суду.

Треті особи ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_20 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , в судове засідання не з`явилися, пояснення у встановлений судом строк не надали.

Заслухавши сторони та дослідивши матеріали справи суд встановив таке.

Відповідно до Державного акту на право постійного користування землею серії ДН № 0000350 виданого на підставі рішення сесії Григорівської сільської ради народних депутатів ХХІ скликання від 04.11.1992 року № 11 ОСОБА_24 надано у постійне користування земельну ділянку площею 42,9 гектарів, розташовану на території Григорівської сільської ради Васильківського району Дніпропетровської області для ведення селянського (фермерського) господарства.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_24 помер.

Відповідно до інформаційної довідки, наданої державним нотаріусом Васильківської державної нотаріальної контори від 22.10.2019 року спадкова справа після смерті ОСОБА_24 не відкривалась.

Згідно з витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі, наданому представником позивача у судовому засіданні, 06.11.2019 року Васильківською державною нотаріальною конторою відкрита спадкова справа № 65006896 після смерті ОСОБА_24 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Наказами ГУ Держгеокадастру у Дніпропетровській області надано дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність за рахунок земель сільськогосподарського призначення державної власності, розташованої за межами населеного пункту на території Григорівської сільської ради Васильківського району Дніпропетровської області, орієнтовний розмір якої 2,0000 га із цільовим призначенням - для ведення особистого селянського господарства ряду фізичних осіб (всього 21 особа).

Наказами ГУ Держгеокадастру у Дніпропетровській області затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність та надано громадянам ОСОБА_3 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_21 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 у власність земельну ділянку площею 2,0000 га із земель сільськогосподарського призначення державної власності для ведення особистого селянського господарства, розташованої на території Григорівської сільської ради Васильківського району Дніпропетровської області.

Земельні ділянки з кадастровими номерами :01:006:0103, :01:006:0097, :01:006:0089, :01:006:0088, :01:006:0092, :01:006:0096, :01:006:0098, :01:006:0090, :01:006:0095, :01:006:0091, :01:006:0094, :01:006:0093, :01:006:0100, :01:006:0102, :01:006:0087 належать на праві приватної власності ОСОБА_5 , ОСОБА_7 , ОСОБА_14 , ОСОБА_9 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_15 , ОСОБА_6 , ОСОБА_13 , ОСОБА_12 , ОСОБА_11 , ОСОБА_18 , ОСОБА_21 , ОСОБА_3 , ОСОБА_10 відповідно, що підтверджується інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 04.04.2019 року.

Згідно з частиною 1 статті 92 ЗК України (у редакції чинній на час виникнення спірних відносин) право постійного користування земельною ділянкою - це право володіння і користування земельною ділянкою, яка перебуває у державній або комунальній власності, без встановленого строку.

Зі змісту частини другої статті 92 ЗК України вбачається, що передача земельної ділянки у постійне користування громадянам не передбачена.

Пунктом 6 Перехідних положень ЗК України визначено, що громадяни та юридичні особи, які мають у постійному користуванні земельні ділянки, але за цим Кодексом не можуть мати їх на такому праві, повинні до 1 січня 2008 року переоформити у встановленому порядку право власності або право оренди на них.

Отже, земельні ділянки, надані громадянам або юридичним особам у постійне користування, перебувають у власності держави або у власності територіальної громади до переоформлення у встановленому порядку та отримання у власність чи користування.

Відповідно до статті 116 ЗК України, громадяни та юридичні особи набувають право власності та право користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом. Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.

Правовою підставою набуття права власності та права користування на землю згідно зі статтями 116, 118 ЗК України є рішення органу виконавчої влади або органів місцевого самоврядування.

Згідно із частиною першою статті 126 ЗК України право власності на земельну ділянку посвідчується державним актом, крім випадків, визначених частиною другою цієї статті.

Відповідно до статті 1225 ЦK України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. У порядку спадкування можуть передаватися також право користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис), право користування чужою земельною ділянкою для забудови (суперфіцій), право користування чужим майном (сервітут).

Згідно із частиною першою статті 407 ЦK України право користування чужою земельною ділянкою встановлюється договором між власником земельної ділянки і особою, яка виявила бажання користуватися цією земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб.

Відповідно до частини другої статті 407 ЦК України (у редакції, що діяла на час відкриття спадщини), та частини другої статті 102-1 ЗК України право користування чужою земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис) може відчужуватися і передаватися у порядку спадкування.

Згідно статті 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Разом з тим, статтею 23 Закону України «Про фермерське господарство» передбачено, що успадкування фермерського господарства (цілісного майнового комплексу або його частини) здійснюється відповідно до закону.

Відповідно до статті 19 Закону України «Про фермерське господарство» до складу майна фермерського господарства (складеного капіталу) можуть входити: будівлі, споруди, облаштування, матеріальні цінності, цінні папери, продукція, вироблена господарством в результаті господарської діяльності, одержані доходи, інше майно, набуте на підставах, що не заборонені законом, право користування землею, водою та іншими природними ресурсами, будівлями, спорудами, обладнанням, а також інші майнові права (в тому числі на інтелектуальну власність), грошові кошти, які передаються членами фермерського господарства до його складеного капіталу.

Згідно із статтею 20 зазначеного Закону майно фермерського господарства належить йому на праві власності. Майнові права, що входять до складеного капіталу фермерського господарства, передаються йому на визначений у Статуті термін. Член фермерського господарства має право на отримання частки майна фермерського господарства при його ліквідації або у разі припинення членства у фермерському господарстві. Розмір частки та порядок її отримання визначаються статутом фермерського господарства.

Аналіз зазначених норм свідчить про те, що право користування земельною ділянкою, що виникло в особи на підставі державного акта на право користування земельною ділянкою, не входить до складу спадщини і припиняється зі смертю особи, якій належало таке право.

Зазначена правова позиція викладена Верховним Судом України у постанові від 5 жовтня 2016 року за результатами розгляду справи № 6-2329цс16. Крім того, дана правова позиція підтримана Верховним судом під час розгляду аналогічних справ касаційним цивільним судом у справах № 472/598/16-ц постанова від 18.03.19, № 587/260/17 постанова від 20.03.19 та ін.

При цьому суд враховує також і рішення Конституційного Суду України № 5-рп/2005, яким п. 6 розділу Х Земельного кодексу України визнано неконституційним лише в частині зобов`язання переоформити право постійного користування земельною ділянкою на інше речове право до 1 січня 2008 року. Однак відсутність такого права користування земельною ділянкою у фермерських господарств як «право постійного користування» у чинному Земельному кодексі України є встановленим фактом та жодним чином не може бути заперечена.

Стаття ж 12 Закону України «Про фермерське господарство» встановлює, що землі фермерського господарства можуть складатися із земельної ділянки, що належить на праві власності фермерському господарству як юридичній особі, земельних ділянок, що належать громадянам - членам фермерського господарства на праві приватної власності, земельної ділянки, що використовується фермерським господарством на умовах оренди.

За змістом статей 12, 13, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Суд розглядає цивільні справи в межах заявлених фізичними або юридичними особами вимог і на підставі наданих ними доказів. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно зі статтею 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні (стаття 263 ЦПК України).

Таким чином, аналізуючи вищевикладені доводи, беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносин, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позову.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 92, 141 ЗК України, 12, 13, 81, 89, 258, 259, 263-265 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В

Відмовити СФГ «Алтей» у задоволенні позову до Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області, треті особи ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , державний реєстратор виконавчого комітету Васильківської селищної ради Дніпропетровської області Побережний Сергій Євгенович про визнання протиправними та скасування наказів про надання дозволів на розроблення проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність, про визнання протиправними та скасування наказів про затвердження проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок та передачі у власність, про скасування державної реєстрації речових прав на нерухоме майно на земельні ділянки.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено шляхом подання апеляційної скарги до Дніпровського апеляційного суду через Васильківський районний суд Дніпропетровської області протягом 30 днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення виготовлений та підписаний 4 грудня 2019 року.

Суддя І.Г. Битяк