Придніпровський районний суд м.Черкаси
Справа № 711/3527/19
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

05 грудня 2019 року м. Черкаси

Придніпровський районний суд м. Черкаси в складі:

головуючого - судді Казидуб О. Г.

при секретарі Зайцевій О. І.

представника позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Черкаси в спрощеному позовному провадженні цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання права власності за набувальною давністю, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 ) звернувся до Придніпровського районного суду з позовом до ОСОБА_3 ( АДРЕСА_2 ) про визнання права власності за набувальною давністю. Свої вимоги мотиву тим, що він, згідно довіреності від 09.12.2008 р..посвідченої державним нотаріусом Третьої Черкаської державної нотаріальної контори Бараненко І.К., має право керувати, розпоряджатися (продавати, обмінювати, здавати в оренду, списувати) автомобілем марки ВАЗ 21114, 2008 р.в., сірого кольору, тип - легковий універсал-В, номер шасі НОМЕР_1 , об`єм двигуна 1596, д.н.з. НОМЕР_2 (надалі - Автомобіль), зареєстрованим Черкаським ВРЕР при УДАІ УМВС України в Черкаській області за гр. ОСОБА_3 на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 від 06.03.2008 р.

Того ж дня, в рахунок купівлі автомобіля, він сплатив Відповідачу 6600 дол. США. після чого Відповідач передав йому ключі від вище вказаного транспортного засобу та до нього фактично перейшли усі права власника даного рухомого майна, що підтверджується розпискою від 09,12.2008 р. наданою Відповідачем на його ім`я.

Позивач вказує, що договір купівлі-продажу автомобіля, сторони планували укласти протягом найближчих декількох місяців, оскільки на той час йому забракло коштів на його належне оформлення, але усіх істотних умов такого виду договору ними було досягнуто, зокрема, передача та прийняття рухомого майна, повна сплата його вартості.

Позивач вказує, що протягом більше вже як десять років безперервно та відкрито володіє і користується автомобілем. Проте, у 2018 р. до закінчення терміну дії виданої на його ім`я довіреності, останній намагався зареєструвати на себе автомобіль, але йому так і не вдалося знайти Відповідача чи зв`язатися з ним. Все, що йому стало відомо про Відповідача це те, що його було знято з реєстраційного обліку 20.02.2013 р. і на сьогоднішній день невідоме його місце реєстрації.

Позивач вважає, що враховуючи те, що він добросовісно, з 2008 року заволодів чужим майном - автомобілем ВАЗ 21114, понад п`ять років відкрито, безперервно ним володіє, осіб, які б заявили свої права на це майно не було встановлено, то за ним може бути визнано право власності на це рухоме майно за набувальною давністю згідно ч. 1 ст. 344 ЦК України.

Просить суд визнати за ним право власності на нерухоме майно за набувальною давністю, а саме: автомобіль марки ВАЗ 2114,2008 р.в., сірого кольору, тип-легковий універсал -В, номер шасі НОМЕР_1 , ОБЄМ ДВИГУНА 1596 ,Д.Н.З. НОМЕР_2, зареєстрованим Черкаським ВРЕР при УДАІ УМВС України в Черкаській області 06.03.2008 року.

15 травня 2019 року ухвалою суду було відкрито спрощене позовне провадження, призначено судове засідання з викликом сторін.

Представник позивача за дорученням ОСОБА_1 в судовому засіданні позов підтримала в повному обсязі та просила його задоволити.

Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не зявився, причини неявки суду невідомі. Про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином - шляхом направлення судової повітки рекомендованим листом за останнім відомим місцем реєстрації та шляхом розміщення оголошення на сайті «Судова влада України».

У відповідності до ст. 280 ЦПК суд ухвалив провести заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів.

Суд, заслухавши пояснення представника позивача за дорученням ОСОБА_1, вивчивши та дослідивши письмові матеріали справи, приходить до наступного висновку.

Як передбачено ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до положень ст.81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.Докази надаються сторонами та іншими особами, що беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування (ст. 77 ЦПК). Крім того, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування

Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що 09 грудня 2008 року ОСОБА_3 було видано довіреність , якою уповноважив ОСОБА_2 або ОСОБА_4 або ОСОБА_5 , що мешкають в АДРЕСА_1 , розпоряджатися (продати, здати в оренду, обміняти, списувати (вибраковувати)), належним йому на підставі свідоцтва про реєстрацію ТЗ НОМЕР_3 , виданого Черкаським ВРЕР при УДАІ УМВС України в Черкаській області 06.03.2008 року, автомобілем марки ВАЗ 21114, 2008 року випуску.

Дана довіреність видана строком на десять років з правом передоручення, з правом виїзду за кордон.

Відповідно до Свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу - автомобіль ВАЗ 21114 еа праві власності належить ОСОБА_3 .

Статтею 41 Конституції України визначено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право власності набувається у порядку, визначеному законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Згідно ч. ч. 1, 4 ст. 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації. Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду.

Відповідно до роз`яснень наданих в п. 9 Постанови пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 №5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» відповідно до частини першої статті 344 ЦК особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено ЦК. При вирішенні спорів, пов`язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке: володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності; володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна; володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності.

Відповідно до п. 13 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ № 5 від 07.02.2014 р. «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» можливість пред`явлення до суду позову про визнання права власності за надувальною давністю випливає з положень статей 15, 16 ЦК, а також частини четвертої статті 344 ЦК, згідно з якими захист цивільних прав здійснюється судом шляхом визнання права. У зв`язку з цим особа, яка заявляє про давність володіння і вважає, що у неї є всі законні підстави бути визнаною власником майна за набувальною давністю, має право звернутися до суду з позовом про визнання за нею права власності. Відповідачем за позовом про визнання права власності за набувальною давністю є попередній власник майна або його правонаступник. У разі якщо попередній власник нерухомого майна не був і не міг бути відомим давнісному володільцю, то відповідачем є орган, уповноважений управляти майном відповідної територіальної громади.

Відповідно до змісту ст. 344 ЦК України, обставини, які мають значення для справи, і які повинен довести саме позивач, як передбачає ч. 1 ст. 81 ЦПК України, є: законний об`єкт володіння; добросовісність володіння; відкритість володіння; давність володіння та його безперервність (тобто строк володіння).

Відповідно до ч. 2 п. 9 Постанови пленуму ВССУ № 5 від 07 лютого 2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» при вирішенні спорів, пов`язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке: володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності; володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна; володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності. У разі втрати не із своєї волі майна його давнісним володільцем та повернення цього майна протягом одного року або пред`явлення протягом цього строку позову про його витребування набувальна давність не переривається (частина третя статті 344 ЦК). Не переривається набувальна давність, якщо особа, яка заявляє про давність володіння, є сингулярним чи універсальним правонаступником, оскільки в цьому разі вона може приєднати до часу свого володіння увесь час, протягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем (правонаступником) вона є (частина друга статті 344 ЦК).

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позивачеві ОСОБА_2 було достеменно відомо, що він користується майном, яке належить на праві власності ОСОБА_3 .

Крім того, з моменту закінчення строку дії довіреності не пройшло 5 років.

Тому суд приходить до висновку про відмову в задоволенні клопотання.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 328, 344 ЦК України, ст.ст. 4, 77, 81, 263-265, 280-287, Постановою Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ № 5 від 07.02.2014 р. «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», суд-

ВИРІШИВ:

В позовних вимогах ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання права власності за набувальною давністю - відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Черкаського апеляційного суду протягом 30 днів. Апеляційна скарга подається безпосередньо до апеляційної інстанції.

Заява про перегляд заочного рішення може бути подано відповідачем протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Повне судове рішення складено 09 грудня 2019 року

Головуючий: О. Г. Казидуб