26.11.2019 227/3855/19
26 листопада 2019 року м. Добропілля
Добропільський міськрайонний суд Донецької області у складі:
головуючого судді Кошлі А.О.
за участю секретаря судового засідання Овчиннікової Ю.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав, третя особа - Орган опіки та піклування виконавчого комітету Мирноградської міської ради (ЄУНСС № 227/3855/19), -
12 вересня 2019 року позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з позовною заявою, в якій просить позбавити відповідача ОСОБА_2 батьківських прав у відношенні до малолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , третя особа - Орган опіки та піклування виконавчого комітету Мирноградської міської ради. В обґрунтування позову зазначено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 у позивача та відповідача народилася донька - ОСОБА_3 . Позивач та відповідач проживають окремо, дитина проживає разом із позивачем та знаходиться на повному її утриманні. Відповідач участь у вихованні та утриманні доньки не бере, особистим її життям та здоров`ям не цікавиться. Згідно рішення Димитрівського міського суду Донецької області від 08 лютого 2016 року з відповідача було стягнуто аліменти на користь позивача на утримання неповнолітньої доньки, але відповідач аліменти не сплачує та має заборгованість. Відповідач свідомо ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків, у зв`язку з чим позивач звернулась до суду з вказаним позовом.
Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилась, належним чином була повідомлена про розгляд справи. Надала до суду заяву про розгляд цивільної справи за її позовом про позбавлення батьківських прав без її участі, на позовних вимогах наполягає.
Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, про дату, час, та місце слухання справи був повідомлений належним чином, однак доказів поважності своєї неявки або заяви про розгляд справи за його відсутності до суду та відзиву не надав.
Представник третьої особи органу опіки та піклування виконавчого комітету Мирноградської миської ради в судове засідання не з`явився, належним чином був повідомлений. Міський голова надав до суду заяву про розгляд справи у відсутність представника органу опіки та піклування та надав висновок про доцільність позбавлення батьківських прав №035 від 07 листопада 2019 року.
Відповідно до ст.223 ЦПК України, неявка в судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті.
На підставі ст.280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за умови належного повідомлення відповідача про дату, час та місце судового засідання, неявки останнього в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин, неподання ним відзиву і якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Відповідно до ч. 2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Суд, перевіривши матеріали справи прийшов до наступного.
Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 від 31 березня 2015 року, яке видано відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Добропіллю реєстраційної служби Добропільського міськрайонного управління юстиції у Донецькій області, батьком ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є ОСОБА_2 . (а.с.11)
Відповідно до рішення Димитрівського міського суду Донецької області від 08 лютого 2016 року з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 стягнуто аліменти на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі ј частки його доходу (заробітку), але не менш ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомічно до досягнення дитиною повноліття. (а.с.18-19)
Згідно довідки №9 від 02 вересня 2019 року, яка надана ОСББ «Восточний-16» міста Мирнограда, гр. ОСОБА_1 проживає з дитиною ОСОБА_3 , 2015 р.н., за адресою: АДРЕСА_1 . (а.с.12)
З характеристики з місця проживання, яка надана ОСББ «Восточний-16» міста Мирнограда, вбачається, що гр. ОСОБА_1 разом з донькою проживають за вищезазначеною адресою з 2016 року, за місцем проживання характеризується з позитивного боку, у побуті завжди ввічлива, тактовна. Зі слів сусідів гр. ОСОБА_2 , який є батьком дитини, за вказаною адресою жодного разу не з`являвся. (а.с.13)
Згідно акту обстеження матеріально-побутових умов сім`ї №8 від 02 вересня 2019 року гр. ОСОБА_1 дитині забезпечені гідні умови проживання та гармонійна атмосфера оточення, створені всі необхідні умови для здорового та всебічного розвитку дитини. (а.с.16)
Закладом дошкільної освіти №6 «Мальвіна» Мирноградської міської ради була надана інформація про виконання батьківських обов`язків батьків ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 №76 від 10 вересня 2019 року з якої вбачається, що дівчинка проживає разом з матір`ю ОСОБА_1 , має чистий, охайний вигляд, доброзичлива, не конфліктна. Дитину завжди приводить та забирає мати. Батько ОСОБА_2 за весь період відвідування дитиною дитячого закладу не з`являвся. (а.с.14, 15)
Згідно висновку органу опіки та піклування виконавчого комітету Мирноградської миської ради №035 від 07 листопада 2019 року про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 відносно його малолітньої доньки, орган опіки та піклування вважає доцільним позбавити батьківських прав ОСОБА_2 , відносно малолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , вказане буде відповідати інтересам дитини.
Звертаючись до суду з позовом про позбавлення батьківських прав, позивач, як на підставу позову, посилалася на ухилення відповідача від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.
Відповідно ч.2 ст. 150Сімейного Кодексу України батьки зобов`язані піклуватись про здоров`я дітей, їх фізичний, духовний та моральний розвиток.
Відповідно до вимог п.2 ч.1 ст.164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо він, вона ухиляються від виконання своїх батьківських обов`язків.
Стаття 18 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, що ратифікована постановою Верховної Ради від 27 лютого 1991 року № 789-ХІІ, встановлює принцип загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Передбачено, що батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини і предметом їх основного піклування є найкращі інтереси дитини.
Частиною 2 ст. 27 Конвенції передбачено, що батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.
Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір`ю.
Відповідно до приписів ст.150 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини, батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя.
Право дитини на належне батьківське виховання, відповідно до ст.152 СК України, забезпечується системою державного контролю, що встановлена законом.
Згідно ч.4 ст.155 СК України, ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.
Пленум Верховного Суду України в пп. 15, 16 Постанови № 3 від 30 березня 2007 року "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" роз`яснив, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.
Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов`язками.
Якщо позов про позбавлення батьківських прав заявлений із декількох підстав, суди повинні перевіряти та обґрунтовувати в рішенні кожну з них, а також повно і всебічно досліджувати обставини справи, оскільки, позбавлення батьківських прав - це крайній захід впливу на недобросовісних батьків.
Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише, коли змінити поведінку батьків в кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини в діях батьків.
Отже, судом встановлено, що відповідач самоусунувся від виховання і утримання своєї дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , не займався її вихованням та матеріальним забезпеченням, не цікавиться її життям, станом здоров`я, тобто свідомо нехтує своїми батьківськими обов`язками, свідомо не вчиняє дій, спрямованих на відновлення повноцінного спілкування з дочкою, яка потребує батьківської уваги та виховання.
Враховуючи наведене, суд вважає позовні вимоги позивача про позбавлення батьківських прав відповідача відносно його дочки підставними та підлягають до задоволення.
Враховуючи вимоги ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір.
Керуючись статтями 164, 165 СК України ст.59 ЦК України, керуючись статтями ст. 4, 19, 81, 141, 263-265, 268, 273, 280, 352-355 ЦПК України, суд
ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , позбавити батьківських прав відносно доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , судовий збір в сумі 768 (сімсот шістдесят вісім) гривень 40 копійок.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому цим Кодексом.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Суддя А.О.Кошля