н/п 6/490/595/2018 Справа № 490/4652/15-ц
Центральний районний суд м. Миколаєва
__________________________________________________________
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 січня 2019 року Центральний районний суд міста Миколаєва у складі:

головуючого судді - Гуденко О.А.,

при секретарі - Кваші С.О.,

за участі заявника, позивача ОСОБА_1 та його представника ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за заявою ОСОБА_3 про встановлення способу виконання рішення суду від 26 лютого 2018 року по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про усунення перешкод в користуванні майном, -

В С Т А Н О В И В :

У червні 2018 року заявник звернувся до суду із заявою про встановлення способу виконання рішення суду від 26 лютого 2018 року по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про усунення перешкод в користуванні майном. В своїй заяві заявник посилається на те, що для виконання рішення суду він звернувся до Миколаївводоканалу за новими техумовами з наступною розробкою проекту по перенесенню його водопроводу з-під фундаменту житлового будинку ОСОБА_4 на територію його земельної ділянки з подальшим підключенням водопроводу до магістральної труби, що розташована на території зеленої зони по пр. Г. України (непарна сторона вулиці) у безпосередньої близькості від наших ділянок, у існуючий вузол врізки до облаштування якого він витрачав гроші разом із батьком ОСОБА_1 Проте, у зв'язку з відсутністю згоди ОСОБА_1 йому було відмовлено у виготовленні та затвердженні технічної документації.

Ухваолою суду від 09 липня 2018 року заява була задоволена.

Постановою Миколаївського Апеляційного суду від 21 листопада 2018 року ухвала Центрального районного суду м.Миколаєва скасована, а матеріали справи передані до того ж суду для продовження розгляду.

У судовому засіданні заявник ОСОБА_3 суду повідомив, що вже отримав технічні умови щодо облаштування водопроводу , проте ОСОБА_1АП, перешкоджає йому у здійсгненні технічних робіт. Свою заяву про встановлення способу виконання ріщння суду вже не підтримує і в зв'язку з певними діями позивача не вважає за потрібне просити про її задоволення .

У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_2О, заперечували проти задволення заяви, оскільки відповідач намагався підключитися виключно до водопроводу ОСОБА_1. взагалі не розглядаючи інших можливостей, в тому числі підключення до магістрального водорпровіду, що не потребує згоди позивача, а розробляється виключно МКП "Миколаївводоканал" за замовленням споживача. Отже, немає підстав стверджувати, що необіхно встановлювати спосіб виконання рішення суду лише тим шляхом, про який заявляє відповідач.

Вислухавши пояснення сторін та вивчивши доводи заяви, дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні ним правовідносини.

Рішенням Центрального районного суду м.Миколаєва від 26 лютого 2018 року зобовязано ОСОБА_3 привести водопровід, що йде до житлового будинку , розташованого за адресою пр.Героїв України,39-а в м.Миколаєві у відповідність вимогам ДБН 360-92** Містобудування. Планування і забудова міських і сільських поселень, Правил користування системами централізованого комунального водопостачання та водовідведення в населених пунктах України, затверджених Наказом Мінжитлокомунгоспу 27.06.200року № 190, згідно розробленого ліцензованою організацією та затвердженого компетентною установою водопостачальної організації технічних умов - протягом шести місяців з дня набрання рішенням законної сили. Стягнуто на користь ОСОБА_1 з ОСОБА_3 243,60 грн. судового збору та 2000 грн. витрат на проведення судової експертизи.

Так, при вирішенні питання про встановлення чи зміну способу виконання суд повинен з'ясувати обставини, що свідчать про абсолютну неможливість виконання рішення.

Так, відповідно до ст.18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов'язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

У ч.3 ст.33 Закону України «Про виконавче провадження» зазначено, що за наявності обставин, що ускладнюють виконання судового рішення або роблять його неможливим, сторони, а також виконавець за заявою сторін або державний виконавець з власної ініціативи у випадку, передбаченому Законом України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень», мають право звернутися до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції, із заявою про встановлення або зміну способу і порядку виконання рішення.

Згідно з ч.ч.1,3 ст.435 ЦПК України за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання. Підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочення або розстрочення виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

Тлумачення положень вищевказаної правової норми дає підстави дійти висновку, що питання про встановлення способу і порядку виконання рішення суду або його зміну може бути розглянуто у виняткових випадках, що обумовлені об'єктивними ускладненнями при виконанні судового рішення.

Поняття спосіб та порядок виконання судового рішення мають спеціальне значення, яке розраховане на виконавче провадження. Вони означають визначену рішенням суду послідовність і зміст вчинення виконавчих дій державним виконавцем.

Спосіб виконання судового рішення - це спосіб реалізації та здійснення способу захисту, що встановлено ст.16 ЦК України.

Таким чином, задоволення відповідної заяви можливе лише у виняткових випадках, які суд визначає виходячи з особливого характеру обставин, що ускладнюють або виключають виконання рішення.

Між тим, в своїй заяві ОСОБА_5 не наводить переконливих доказів того, що іншим чином виконати рішення неможливо, і що компетентною особою йому відмовлено у розробленні відповідної документації саме з підстав відмови ОСОБА_1 про надання згоди.

До того ж суд враховує, що в судовому засіданні заявник в судових дебатах зазначив про те, що встановлення такого способу виконання рішення суду він вже не вважає за потрібне.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, про відмову у задоволення заяви.

Керуючись ст.ст. 223, 260, 272, 353, 435 ЦПК України, суд -

ПОСТАНОВИВ :

Заяву ОСОБА_3 про встановлення способу виконання рішення суду від 26 лютого 2018 року по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про усунення перешкод в користуванні майном - залишити без задоволення.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Апеляційного суду Миколаївської області протягом пятнадцяти днів.

СУДДЯ ГУДЕНКО О.А.