Справа №442/7414/18
Провадження №2/442/224/2019
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 січня 2019 року Дрогобицький міськрайонний суд Львівської області у складі:

головуючого судді: Кучаковського Ю.С.,

за участю секретаря судового засідання: Кравців Х.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення неустойки (пені) за несплачені аліменти та про зміну розміру стягнення аліментів,

за участю представників

від позивача: ОСОБА_1, ОСОБА_3

від відповідача: ОСОБА_4

в с т а н о в и в :

Позивач звернулася з вказаним позовом до суду, в якому просить на підставі положень Конституції України, СК України, ЦК України стягнути із відповідача на її користь неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів відповідно до рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 23.06.2008 у цивільній справі № 2-1781.08 за період з 19.05.2008 по 31.10.2018 включно у розмірі 68 335 грн (шістдесят вісім тисяч триста тридцять пять) 75 к.; змінити розмір аліментів, визначений рішенням Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 23.06.2008 у цивільній справі № 2- 1781.08, внаслідок чого стягувати із відповідача ОСОБА_2 у користь позивача ОСОБА_1 аліменти на утримання сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, та сина ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, у розмірі 1/3 частини із всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку на кожну дитину відповідно щомісячно до досягнення дітьми повноліття. В обгрунтування позову зазначає, що 14.07.2005 уклала шлюб з відповідачем, під час якого у сторіннародилося двоє дітей, а саме: ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2 Проте зазначає, що оскільки сімейне життя у них із відповідачем не склалося, то 20.02.2009 укладений між позивачем та відповідачем шлюб було розірвано, про що свідчить актовий запис № 17, вчинений відділом реєстрації актів цивільного стану Дрогобицького району Дрогобицького міськрайонного управління юстиції. Вказує, що оскільки відповідач ОСОБА_2 ще за час шлюбу відмовлявся надавати їй у добровільному порядку будь-яку допомогу по утриманні дітей, то 23.06.2008 Дрогобицьким міськрайонним судом Львівської області у складі головуючого судді Ванчака Л.А. постановлено судове рішення про стягнення із відповідача ОСОБА_2 на користь позивача аліменти в розмірі 1/3 частини із всіх видів заробітку щомісячно, але не менше 30-ти відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на утримання сина ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1 та на утримання сина ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_2, до повноліття дітей; стягнення аліментів судом ухвалено розпочати з 19.09.2008. Зазначає, що вихованням синів та їх матеріальним забезпеченням позивач фактично завжди займалася та продовжує займатися самостійно до цього часу.Наголошує, що відповідач, незважаючи на наявне чинне рішення суду, неодноразово злісно ухилявся від оплати позивачу коштів на утримання дітей (аліментів), а на її неодноразові усні звернення до нього про те, щоб він вчасно надавав їй фінансову допомогу для матеріального забезпечення їх спільних синів та сплачував призначені йому судом аліменти, а також, щоб батько ОСОБА_2 здійснював обумовлені сталими життєвими звичаями та передбачені положенням Сімейного кодексу України свої батьківські обовязки щодо виховання їх спільних синів ОСОБА_7 та ОСОБА_8, відповідач зазначив, що він не заперечує проти того, щоб позивач позбавила його батьківських прав щодо дітей, оскільки він не буде займатись їх вихованням та не має наміру сплачувати на утримання дітей призначені їй судом аліменти.Відтак вказує, що заборгованість зі сплати відповідачем ОСОБА_2 аліментів на її користь на утримання їх спільних малолітніх дітей: сина ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, та сина ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_2, станом на 31.08.2018 становила 71 349 грн 10 к. Зазначає, що за період з 01.09.2018 по 31.10.2018 відповідачем ОСОБА_2 сплачено лише 2 700 грн аліментів, при цьому, за вересень та жовтень мінімальний розмір аліментів, який повинен був сплатити відповідач ОСОБА_2 становив відповідно по 2 089 грн за кожен місяць. Враховуючи наведене, наголошує, що реальний розмір заборгованості із сплати аліментів відповідачем на її користь згідно виконавчого листа № 2-1781, виданого Дрогобицьким міськрайонним судом Львівської області станом на 31.10.2018 становить: 71 349 грн 10 к. 2 700 грн + 2 089 грн 00 к. * 2 міс. = 72 827 грн 10 к. Вказує, що розмір неустойки (пені), на стягнення якої вона має право та яка повинна бути стягнена із відповідача рішенням суду, ухваленого за наслідками розгляду її позовної заяви за несвоєчасну оплату відповідачем аліментів за увесь час їх стягнення становить:

1) 72 827 грн 10 к. (сума заборгованості із стягнення аліментів станом на : 31.10.2018) 2 089,00 * 4 (розмір аліментів, що підлягали до стягнення за липень, серпень, вересень та жовтень 2018) *100% (максимальний розмір неустойки (пені) у відсотках за прострочення відповідачем сплати аліментів понад 100 календарних днів до дня подання цієї позовної заяви) = 72 827 грн 10к. 8 356 грн * 100 % = 64 471 грн 10 к. (розмір неустойки (пені), що підлягає до стягнення із відповідача ОСОБА_2 за прострочені ним аліменти за період з 19.05.2008 по 23.07.2018 включно);

2) 2 089 грн 00 к. (розмір аліментів, що підлягали до стягнення за місяць липень 2018 р.) * 92 % (розмір неустойки (пені) у відсотках за прострочення відповідачем сплати аліментів на 92 календарних дні до дня подання цієї позовної заяви) = 1 921 грн 88 к. (розмір неустойки (пені), що підлягає до стягнення із відповідача ОСОБА_2 за прострочені ним аліменти за липень 2018 року);

3) 2 089 грн 00 к. (розмір аліментів, що підлягали до стягнення із відповідача за серпень місяць 2018р.) * 61% (розмір неустойки (пені) у відсотках за прострочення відповідачем сплати аліментів за серпень 2018 р. на 61 календарний день до дня подання цієї позовної заяви) = 1 295 грн 18 к. (розмір неустойки (пені), що підлягає до стягнення із відповідача ОСОБА_2 за прострочені ним аліменти за серпень місяць 2018 року);

4) 2 089 грн. 00 к. (розмір аліментів, що підлягали до стягнення із відповідача за серпень місяць 2018р.) * 31% (розмір неустойки (пені) у відсотках за прострочення відповідачем сплати аліментів за вересень 2018р. на 31 календарний день до дня подання цієї позовної заяви) = 647 грн 59 к. (розмір неустойки (пені), що підлягає до стягнення із відповідача ОСОБА_2 за прострочені ним аліменти за вересень місяць 2018 року);

5) 64 471 грн 10 к. + 1 921 грн 88 к. + 1 295 грн 18 к. + 647 грн 59 к. = 68 335 грн 75 к. загальний розмір неустойки (пені), що підлягає до стягнення із відповідача у користь позивача за весь період прострочення із сплати аліментів.

Додатково зазначає, що розрахунок розміру неустойки (пені) за прострочення відповідачем ОСОБА_2 сплати аліментів здійснено позивачем з урахуванням ряду положень постанови Верховного Суду від 25.04.2018 у складі суддів Великої Палати Верховного Суду у справі № 572/1762/15-ц.Крім того, вказує, що на даний час мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, а тому вважає,що із відповідача ОСОБА_2 на даний час слід стягувати аліменти на утримання їх двох малолітніх синів у розмірі 1/3 частки із всіх видів його заробітку (доходу), які не можуть бути меншими від 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину відповідно. Враховуючи наведене, просить позов задовольнити.

10.01.2019 відповідачем подано відзив на позовну заяву, у якому зазначено, що він проти позову заперечує з наступних підстав. По перше, вказує, що позивачем невірно проведено розрахунок заборгованості, оскільки позивачем не враховано те, що у серпні місяці ним переплачено аліменти у розмірі 1 411 грн, що відображено у вищевказаному розрахунку державного виконавця, крім того, якщо брати до уваги те, що як вказує позивач, до початку липня 2018 року, прострочення із сплати аліментів становить понад 100 (сто) днів, то відповідно від загальної суми заборгованості по аліментах слід відняти місяці липень та серпень: 71 349,00 грн 2 089,00грн 0 = 69 260,00 грн. Вказує, що як зазначено у розрахунку державного виконавця у серпні 2018 року відповідач заплатив аліменти у розмірі 3 500,00 грн, переплата становить 1 411 грн, таким чином у вересні місяці його заборгованість з аліментів становить всього лише 678 грн, а у жовтні 2018 року ним оплачено аліменти у розмірі 2 700 грн, замість призначених 2 089,00 грн, переплата становить 611,00 грн. А тому, враховуючи наведене, вказує, що з 01.08.2018 по 31.10.2018 заборгованість по аліментах становить 67 грн. А тому вважає, що оскільки розрахунок пені із заборгованості по аліментах позивач провів невірно, така вимога не може бути задоволена. Щодо зміни розміру аліментів на утримання дітей відповідач зазначає, що суд не визначає мінімального розміру аліментів на одну дитину, оскільки такий встановлюється законом, а не судовим рішенням. При присудженні аліментів суд ураховує, що їх розмір на одну дитину не може бути меншим, ніж визначений законом, зокрема ч. 2 ст. 182 СК. А тому, посилаючись на розяснення, викладені в п. 17 постанови Пленуму ВСУ „Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів від 15.05.2006 за № 3 вказує, що зміна законодавства в частині визначення мінімального розміру аліментів на одну дитину не є підставою для перегляду постановлених раніше судових рішень про їх стягнення. Посилається на висновок Верховного Суду, викладений у Постанові від 12.09.2018, яка прийнята при розгляді справи № 459/2181/17. Враховуючи наведене, просить у задоволенні позову відмовити.

09.01.2019 позивачем подано відповідь на відзив, у якому зазначено, що твердження відповідача про те, що позивачем невірно здійснено розрахунок заборгованості, є є хибним та таким, яке не відповідає реальним обставинам справи, так як заборгованість із сплати відповідачем ОСОБА_2 аліментів у її користь на утримання їх спільних малолітніх дітей станом на 31.08.2018 становила 71 349 грн 10 к., що підтверджується Розрахунком заборгованості по аліментах від 10.09.2018, що виданий державним виконавцем Дрогобицького міськрайонного відділу ДВС ГТУЮ у Львівській області ОСОБА_9, за період з 01.09.2018 по 31.10.2018 відповідачем сплачено лише 2 700 грн аліментів, при тому, як за вересень та жовтень 2018 року мінімальний розмір аліментів, який повинен був сплатити відповідач ОСОБА_2 становив відповідно по 2 089 грн за кожен місяць. Також зазначає, що розрахунок заборгованості та неустойки здійснено нею відповідно до фактичних обставин справи та вимог чинного законодавства, з урахуванням сум сплаченої відповідачем заборгованості по аліментах у серпні 2018 року у розмірі 3 500 грн та з урахуванням сплаченої відповідачем заборгованості по аліментах у жовтні 2018 у розмірі 2 700 грн. Вказує, що твердження відповідача ОСОБА_2 про те, що заборгованість по аліментах з 01 серпня 2018 року по 31 жовтня 2018 року становить лише 67 грн. є такою, що не відповідає реальним обставинам справи, оскільки за наявності заборгованості по аліментах станом на 31.08.2018 у розмірі 71 349 грн 10 к., усі кошти, що сплачуються відповідачем ОСОБА_2 згідно виконавчого листа, зараховуються у погашення існуючої заборгованості по аліментах.

Крім цього зазначає, що якщо здійснити розрахунок розміру неустойки (пені), що підлягає до стягнення із відповідача за принципом, який пропонує відповідач ОСОБА_2 у своєму відзиві, то слід врахувати суми сплачених відповідачем ОСОБА_2 аліментів у серпні та жовтні 2018 року до загальної заборгованості за аліментами, розмір пені за несвоєчасну сплату яких становитиме 100% від таких сум, а саме 3 500 грн + 2 700 грн = 6 200 грн. За таких обставин, загальна сума неустойки, що підлягатиме до стягнення із відповідача, становитиме ще більшу суму, ніж зазначено позивачем у вищевказаному розрахунку та у заявлених позовних вимогах. Щодо посилання відповідача ОСОБА_2 у його відзиві на позовну заяву про те, що не підлягають, на його переконання, заявлені позовні вимоги у частині зміни розміру аліментів, визначених рішенням Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 23.06.2008 у цивільній справі № 2-1781.08, внаслідок чого позивач просить суд стягувати із відповідача ОСОБА_2, у її користь аліменти на утримання сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3 та сина ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_4, у розмірі 1/3 частини із всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку на кожну дитину відповідно щомісячно до досягнення дітьми повноліття, то таке твердження та міркування відповідача вважає таким, що не є достатньо обгрунтованим, адже з часу призначення судом зазначених вище аліментів до часу подання позивачем до Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області позовної заяви у даній цивільній справі, пройшло багато часу, за який значно погіршився матеріальний стан її сімї із малолітніми дітьми, які перебувають на її утриманні, як і матеріальний стан більшості громадян України у звязку із знеціненням національної валюти (гривні), з нестійкою економічною ситуацією, також діти часто хворіють та потребують значних витрат на лікування та реабілітацію після тривалих періодів лікування, а тому просить позов задовольнити у повному обсязі.

Позивач та її представник у судовому засіданні позовні вимоги підтримали у повному обсязі та просили їх задовольнити.

Представник відповідача у судовому засіданні проти задоволення позову заперечувала з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву.

Заслухавши пояснення позивача, представників сторін, дослідивши письмові докази, долучені до позову, суд дійшов до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст.ст. 13, 81 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. При цьому, кожна із сторін зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Судом встановлено, що у сторін є двоє дітей: ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 (свідоцтво про народження серії 1-СГ № 152725) та ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2 (свідоцтво про народження серії 1-СГ № 143681)

Рішенням Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 23.06.2008 ухвалено стягувати з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти в розмірі 1/3 частини із всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку на утримання сина ОСОБА_7, 14.06.2005 р. н. та сина ОСОБА_8, 20.03.2008 р. н.

Згідно Свідоцтва про розірвання шлюбу серії 1-СГ № 040916 Шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 20.02.2009 розірвано, актовий запис № 17.

Згідно довідок Нагуєвицької сільскої ради від 23.04.2018 № 602, від 20.09.2018 № 909, Нагуєвицької середньої загальноосвітньої школи І-ІІІ ст. ім. І. Франка Дрогобицького району Львівської області від 25.09.2018 № 75 складом сімї ОСОБА_1 є ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2; діти проживають разом з матірю і перебувають на її утриманні.

Статтею 180 СК України встановлений обовязок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Сплата аліментів за рішенням суду є одним із способів виконання обовязку утримувати дитину тим з батьків, хто проживає окремо від дитини.

Неустойка (пеня) це спосіб забезпечення виконання зобовязання. Її завдання сприяти належному виконанню зобовязання, стимулювати боржника до належної поведінки. Однак таку функцію неустойка виконує до моменту порушення зобовязання боржником. Після порушення боржником свого обовязку неустойка починає виконувати функцію майнової відповідальності. Це додаткові втрати неналежного боржника, майнове покарання його за невиконання або невчасне виконання обовязку сплатити аліменти.

У статті 196 СК України не встановлено будь-яких обмежень періоду нарахування пені, навпаки, в ній зазначено, що пеня нараховується за кожен день прострочення.

Правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення означає, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів ураховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення. Оскільки аліменти нараховуються щомісячно, строк виконання цього обовязку буде різним, отже і кількість днів прострочення також буде різною залежно від кількості днів у місяці. Тобто, пеня за прострочення сплати аліментів повинна нараховуватися на всю суму несплачених аліментів за кожен день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, у якому не проводилося стягнення.

Отже загальна сума пені за несплату або несвоєчасну сплату аліментів має розраховуватися за формулою:

?p=(A1?1%?Q1)+(A2?1%?Q2)+……….(An?1%?Qn), де:

?p - загальна сума пені за несплату або прострочення сплати аліментів, обраховується позивачем на момент подачі позову;

A1 - нарахована сума аліментів за перший місяць;

Q1 - кількість днів прострочення сплати суми аліментів за перший місяць;

A2 - нарахована сума аліментів за другий місяць;

Q2- кількість днів прострочення сплати аліментів за другий місяць;

An- нарахована сума аліментів за останній місяць перед подачею позову;

Qn- кількість днів прострочення сплати аліментів за останній місяць.

Пеня за заборгованість по сплаті аліментів нараховується на всю суму несплачених аліментів за кожний день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, в якому не проводилося стягнення.

Отже, зобовязання зі сплати аліментів носить періодичний характер і повинне виконуватися щомісяця, тому при розгляді спорів про стягнення на підставі частини першої статті 196 СК України пені від суми несплачених аліментів суд повинен зясувати розмір несплачених аліментів за кожним із цих періодичних платежів, установити строк, до якого кожне із цих зобовязань мало бути виконане, та з урахуванням установленого обчислити розмір пені виходячи із суми несплачених аліментів за кожен місяць окремо від дня порушення платником аліментів свого обовязку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, підсумувавши розміри нарахованої пені за кожен із прострочених платежів та визначивши її загальну суму.

Вказаний висновок міститься у Постанові ОСОБА_10 Верховного Суду від 25.04.2018 у справі № 572/1762/15-ц; провадження № 14-37цс18.

Відповідно до розрахунку заборгованості від 10.09.2018 боржником згідно виконавчого листа за № 2-1781 про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти в розмірі 1/3 частини із всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку на утримання сина ОСОБА_7, 14.06.2005 р. н. та сина ОСОБА_8, 20.03.2008 р. н. ,згідно розрахунку заборгованості станом на 01.09.2015 становить 35 860 грн 01 к.; боржнику нарахована заборгованість зі сплати аліментів станом на 31.0.82018 в сумі 71 349 грн 10 к., боржником сплачено 3 500 грн. заборгованість боржника ОСОБА_2 зі сплати аліментів відповідно вищезгаданого виконавчого документу станом на 31.08.2018 в сумі 71 349 грн 10 к.

Позивачем неодноразово подавались заяви щодо вчинення кримінального правопорушення за ч. 1 ст. 164 КК України щодо відповідача, про що свідчать заяви про вчинення кримінального правопорушення від 15.05.2017, від 16.03.2016 та відповідь Дрогобицької місцевої прокуратури від 06.02.2017 № 04/14-81-17.

Згідно ч. 1 ст. 196 СК України у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобовязана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості.

Судом встановлено, що розрахунок неустойки, здійснений позивачем за несвоєчасну сплату аліментів повинен розраховуватись наступним чином:

1) 72 827 грн 10 к. (сума заборгованості із стягнення аліментів станом на : 31.10.2018) 2 089,00 * 4 (розмір аліментів, що підлягали до стягнення за липень, серпень, вересень та жовтень 2018) *100% (максимальний розмір неустойки (пені) у відсотках за прострочення відповідачем сплати аліментів понад 100 календарних днів до дня подання цієї позовної заяви) = 72 827 грн 10к. 8 356 грн * 100 % = 64 471 грн 10 к. (розмір неустойки (пені), що підлягає до стягнення із відповідача ОСОБА_2 за прострочені ним аліменти за період з 19.05.2008 по 23.07.2018 включно);

2) 2 089 грн 00 к. (розмір аліментів, що підлягали до стягнення за місяць липень 2018 р.) * 92 % (розмір неустойки (пені) у відсотках за прострочення відповідачем сплати аліментів на 92 календарних дні до дня подання цієї позовної заяви) = 1 921 грн 88 к. (розмір неустойки (пені), що підлягає до стягнення із відповідача ОСОБА_2 за прострочені ним аліменти за липень 2018р.);

3) 2 089 грн 00 к. (розмір аліментів, що підлягали до стягнення із відповідача за серпень місяць 2018р.) * 61% (розмір неустойки (пені) у відсотках за прострочення відповідачем сплати аліментів за серпень 2018 р. на 61 календарний день до дня подання цієї позовної заяви) = 1 295 грн 18 к. (розмір неустойки (пені), що підлягає до стягнення із відповідача ОСОБА_2 за прострочені ним аліменти за серпень місяць 2018р.);

4) 2 089 грн. 00 к. (розмір аліментів, що підлягали до стягнення із відповідача за серпень місяць 2018р.) * 31% (розмір неустойки (пені) у відсотках за прострочення відповідачем сплати аліментів за вересень 2018р. на 31 календарний день до дня подання цієї позовної заяви) = 647 грн 59 к. (розмір неустойки (пені), що підлягає до стягнення із відповідача ОСОБА_2 за прострочені ним аліменти за вересень місяць 2018р.);

5) 64 471 грн 10 к. + 1 921 грн 88 к. + 1 295 грн 18 к. + 647 грн 59 к. = 68 335 грн 75 к. загальний розмір неустойки (пені), що підлягає до стягнення із відповідача у користь позивача за весь період прострочення із сплати аліментів.

Пунктом 22 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 № 3 визначено, що відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у вигляді неустойки (пені), визначена у статті 196 СК України, настає лише за наявності вини цієї особи, на платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин.

Разом з тим, враховуючи, що відповідач був обізнаний про наявність судового рішення про стягнення з нього аліментів на утримання неповнолітньої доньки, ним не надано суду належних доказів щодо наявності обставин, які б перешкоджали йому добровільно сплачувати аліменти, а тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню пеня за виникнення заборгованості зі сплати аліментів за період 19.05.2008 по 31.10.2018 в розмірі 68 335 грн 75 к.

Щодо зміни розміру аліментів суд зазначає наступне.

В частині першій статті 192 СК України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоровя когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Згідно з пунктом 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 „Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у звязку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоровя когось із них.

Враховуючи зміст статей 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у звязку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.

Виходячи з наведених положень закону, при вирішенні вимог щодо зміни розміру раніше стягнутих аліментів суд зобовязаний зясувати матеріальний та сімейний стан як платника аліментів, так і стягувача, погіршення чи поліпшення їх здоровя.

Законом України „Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів від 17.05.2017 № 037-VIII частину другу статті 182 СК України викладено в такій редакції: „Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Отже, вказаним законом збільшено мінімальний розмір аліментів, які підлягають стягненню з платника аліментів. Визначаючи розмір аліментів на дитину (дітей), суд не може визначити їх розмір на одну дитину менше, ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (до внесення змін у статтю 182 СК України, яким визначався розмір 30 %).

Таким чином, зміна закону, яким встановлюється мінімальний розмір аліментів, які підлягають стягненню з платника аліментів на одну дитину, не є підставою для зміни розміру аліментів відповідно до статті 192 СК України.

Суд не визначає мінімальний розмір аліментів на одну дитину, оскільки такий встановлюється законом, а не судовим рішенням. При присудженні аліментів, суд враховує, що їх розмір на одну дитину не може бути меншим, ніж визначений законом, зокрема, частиною другою статті 182 СК України.

Згідно розяснень, викладених у пункті 17 постанови Пленуму Верховного Суду України „Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів від 15.05.2006 за № 3 зміна законодавства в частині визначення мінімального розміру аліментів на одну дитину не є підставою для перегляду постановлених раніше судових рішень про їх стягнення.

Частиною першою статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Отримувати підвищений мінімальний розмір аліментів це безумовне право, визначене законом, яке захищається в судовому порядку.

Разом з тим, збільшення мінімального розміру аліментів не є підставою для ухвалення нового рішення про збільшення розміру аліментів, як і не може бути підставою для відмови в перерахунку розміру аліментів.

Вказаний висновок висловлений у Постанові Верховного Суду від 12.09.2018 у справі № 459/2181/17.

Згідно ч. 1 ст. 71 Закону України „Про виконавче провадження порядок стягнення аліментів визначається законом. Виконавець стягує з боржника аліменти у розмірі, визначеному виконавчим документом, але не менше мінімального гарантованого розміру, передбаченого Сімейним кодексом України.

Враховуючи наведене, вимоги позивача про зміну розміру аліментів, визначених рішенням Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 23.06.2008 у цивільній справі № 2- 1781.08, внаслідок чого стягувати із відповідача ОСОБА_2 у користь позивача ОСОБА_1 аліменти на утримання сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, та сина ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, у розмірі 1/3 частини із всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку на кожну дитину відповідно щомісячно до досягнення дітьми повноліття, задоволенню не підлягають.

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання як слід розподілити між сторонами судові витрати, а тому згідно з вимогами ст. 141 ЦПК України та ст. 4 Закону України „Про судовий збір з відповідача слід стягнути судовий збір в дохід спеціального фонду Державного фонду України в сумі 704 грн 80 к.

Враховуючи наведене, керуючись ст.ст. 12, 13, 76-83, 89, 95, 141, 193, 229, 258, 259, 263-265, 268, 273, 354, 355 ЦПК України, суд

в и р і ш и в :

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів відповідно до рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 23.06.2008 у цивільній справі № 2-1781.08 за період з 19.05.2008 по 31.10.2018 включно у розмірі 68 335 (шістдесят вісім тисяч триста тридцять пять) грн 75к.

В іншій частині позову відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 704 (сімсот чотири) грн. 80 к. судового збору в дохід спеціального фонду Державного бюджету України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду через Дрогобицький міськрайонний суд Львівської області шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня проголошення рішення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_5 (82126, Львівська обл., Дрогобицький р-н, с. Нагуєвичі, вул. Набережна, 26, РНОКПП НОМЕР_1).

Відповідач: ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_6 (82127, Львівська обл Дрогобицький р-н, с. Лішня, вул. Польова, 1, РНОКПП НОМЕР_2).

Повний текст рішення складений 25.01.2019.

Суддя Ю.С. Кучаковський