Постанова

Іменем України

04 грудня 2019 року

м. Київ

справа № 266/4926/16-ц

провадження № 61-5678св19

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Луспеника Д. Д. (суддя-доповідач),

суддів: Воробйової І. А., Гулька Б. І., Кривцової Г. В., Лідовця Р. А.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - ОСОБА_2 ,

третя особа - комунальне комерційне підприємство «Керуюча компанія «Приморська»,

особа, яка подала апеляційну та касаційну скарги,- виконавчий комітет Маріупольської міської ради Донецької області,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу виконавчого комітету Маріупольської міської ради Донецької області на ухвалу Донецького апеляційного суду від 08 лютого 2019 рокуу складі колегії суддів: Попової С. А., Кочегарової Л. М., Ткаченко Т. Б.,

ВСТАНОВИВ:

1. Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У грудні 2016 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 , третя особа - комунальне комерційне підприємство «Керуюча компанія «Приморська», про вселення.

Позовна заява мотивована тим, що комунальна квартира посімейного заселення АДРЕСА_3 надавалсь у 1985 році родині ОСОБА_3 на 4 осіб: ОСОБА_3 , її чоловіку - ОСОБА_4 , і дітям: ОСОБА_5 , ОСОБА_6 . Виїзджаючи до Російської Федерації за трудовим договором, родина ОСОБА_3 , оформивши охоронне свідоцтво на житло (бронь), дозволила ОСОБА_2 проживати у вказаній квартирі.

З 2008 року вона зареєстрована у вказаній квартирі № 3 (наймач за особистим рахунком № НОМЕР_1) та несе усі витрати по сплаті комунальних платежів. На підставі рішення Приморської районної адміністрації Маріупольської міської ради Донецької області від 25 лютого 2015 року № 30 комунальне комерційне підприємство Маріупольської міської ради «Керуюча компанія «Приморська» переоформило договір найму частини квартири АДРЕСА_3 , що складається з двох кімнат загальною площею 36,85 кв. м з колишнього наймача ОСОБА_3 на неї, як племінницю.

Проте ОСОБА_2 (наймач за особистим рахунком № НОМЕР_2) не впускає її разом із сином у квартиру, не надає ключі, чим створює перешкоди для проживання.

Ураховуючи викладене, ОСОБА_1 просила суд усунути перешкоди в користуванні комунальною квартирою АДРЕСА_3 шляхом вселення її та сина - ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у зазначену квартиру, зобов`язати відповідача передати їй ключі від квартири.

Короткий зміст судових рішень

Рішенням Приморського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 24 жовтня 2018 року у складі судді Сараєва І. А. позов ОСОБА_1 задоволено.

Усунуто перешкоди в користуванні квартирою АДРЕСА_3 шляхом вселення ОСОБА_1 та її сина ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вказану квартиру.

Зобов`язано ОСОБА_2 передати ключі від входу до квартири АДРЕСА_3 ОСОБА_1

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 551 грн.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що наймачем двох кімнат у спірній квартирі є позивач, а друга половина квартири у 1985 році була надана сім`ї ОСОБА_3 згідно зі статтею 73 ЖК УРСР, яким видано охоронне свідоцтво, у зв`язку з виїздом на острів Сахалін за трудовим договором до 2012 року. На період охоронного свідоцтва ОСОБА_3 поселили в ці й частині квартири племінницю ОСОБА_1 з сім`єю.

При вселенні ОСОБА_1 з неповнолітнім сином до спірної квартири було дотримано встановлений порядок вселення, позивач проявляє інтерес до вказаного житла, вона не проживає у квартирі з причин чинення перешкод їй з боку ОСОБА_2 .

У грудні 2018 року ОСОБА_2 та виконавчий комітет Маріупольської міської ради Донецької області звернулися до суду з апеляційними скаргамина рішення Приморського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 24 жовтня 2018 року.

Ухвалою Донецького апеляційного суду від 10 грудня 2018 року заяву ОСОБА_2 про поновлення строку на апеляційне оскарження рішення Приморського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 24 жовтня 2018 року задоволено.

Поновлено ОСОБА_2 строк на апеляційне оскарження рішення Приморського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 24 жовтня 2018 року.

Заяву виконавчого комітету Маріупольської міської ради Донецької області про поновлення строку на апеляційне оскарження рішення Приморського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 24 жовтня 2018 року задоволено.

Поновлено виконавчому комітету Маріупольської міської ради Донецької області строк на апеляційне оскарження рішення Приморського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 24 жовтня 2018 року.

Відкрито апеляційне провадження за апеляційними скаргами ОСОБА_2 та виконавчого комітету Маріупольської міської ради Донецької області на рішення Приморського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 24 жовтня 2018 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа - комунальне комерційне підприємство «Керуюча компанія «Приморська», про вселення.

Копію ухвали про відкриття апеляційного провадження направлено всім учасникам справи.

Постановою Донецького апеляційного суду від 08 лютого 2019 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишено без задоволення.

Рішення Приморського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 24 жовтня 2018 року залишено без змін.

Ухвалою Донецького апеляційного суду від 08 лютого 2019 року апеляційне провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа - комунальне комерційне підприємство «Керуюча компанія «Приморська», про вселення за апеляційною скаргою виконавчого комітету Маріупольської міської ради Донецької області на рішення Приморського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 24 жовтня 2018 року закрито.

Ухвалу апеляційного суду мотивовано тим, що ухваленим судовим рішенням, з огляду на зміст пред`явлених позовних вимог ОСОБА_1 про її вселення з неповнолітньою дитиною, не вирішувались питання про права і обов`язки виконавчого комітету Маріупольської міської ради Донецької області. Той факт, що спірна квартира розташована у будинку, віднесеного до громадського житлового фонду, не свідчить про порушення прав власника (територіальної громади в особі Маріупольської міської ради Донецької області) в особі компетентного органу в реалізації житлових прав громадян, не переводить цей спір у сферу інтересів виконавчого комітету Маріупольської міської ради Донецької області.

При цьомуоскаржуваним судовим рішенням безпосередньо не встановлювались, не змінювались, не припинялись права або обов`язки виконавчого комітетуМаріупольської міської ради Донецької області.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

У березні 2019 року виконавчий комітет Маріупольської міської ради Донецької області подав до Верховного Суду касаційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просив скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалу апеляційного суду й ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову ОСОБА_1 .

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції

Ухвалою Верховного Суду від 29 березня 2019 року у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою виконавчого комітету Маріупольської міської ради Донецької області на рішення Приморського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 24 жовтня 2018 року відмовлено.

Ухвалою Верховного Суду від 11 травня 2019 року відкрито касаційне провадження на ухвалу Донецького апеляційного суду від 08 лютого 2019 року в указаній справі, витребувано цивільну справу № 266/4926/16-ц з Приморського районного суду м. Маріуполя Донецької області.

У травні 2019 року справа надійшла до Верховного Суду.

Ухвалою колегії суддів Першої судової палатиКасаційного цивільного суду від 20 листопада 2019 року справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа - комунальне комерційне підприємство «Керуюча компанія «Приморська», про вселення призначено до розгляду в складі колегії з п`яти суддів у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у ній матеріалами.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

Касаційна скарга мотивована тим, що власнику квартири - Маріупольській міській раді, не було відомо про судові засідання та судові рішення, які стосувалися спірної квартири. Тільки із звернення ОСОБА_2 власнику, тобто Маріупольській міській раді Донецької області, стало відомо про порушення його прав та законних інтересів.

На теперішній час, вселення відповідача, яка не має ніяких законнних підстав, фактично ніколи не проживала у спірному житловому приміщенні, перешкоджає виконавчому комітету Маріупольської міської ради, як органу, який наділений повноваженнями з управління об`єктами жилого фонду, розпорядитися жилими приміщеннями, виділивши їх у встановленому законодавством порядку, особам, які потребують поліпшення житлових умов.

Спірна квартира є заброньованою у 2008 році сім`єю ОСОБА_3 і вселення піднаймачів до квартири може бути лише зі згоди наймодавця.

Відзив на касаційну скаргу учасники справи до суду не подали.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

Відповідно до ордеру на зайняття жилого приміщення № 003386, виданого на підставі рішення виконавчого комітету Маріупольської міської ради Донецької області від 07 квітня 1993 року № 130/1, ОСОБА_2 на сім`ю з трьох осіб: син - ОСОБА_10 , дочка - ОСОБА_11 , надано одну кімнату площею 16,7 кв. м, у загальній квартирі АДРЕСА_4 (а. с. 50).

ОСОБА_1 з сином ОСОБА_8 з 14 лютого 2008 року зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3 (а. с. 5-6, 13).

Згідно з відповіддю Маріупольської міської ради Донецької області від 17 вересня 2010 року друга частина квартири у 1985 році була надана сім`ї ОСОБА_3 , які відповідно до вимог статті 73 ЖК УРСР оформили охоронне свідоцтво до 2012 року, у зв`язку із виїздом на острів Сахалін для роботи за трудовим договором. На період дії охоронного свідоцтва ОСОБА_3 поселили у свою частину квартири ОСОБА_1 та її неповнолітнього сина ОСОБА_8 (а. с. 54).

Рішенням Приморської районної адміністрації Маріупольської міської ради Донецької області від 25 лютого 2015 року № 30 дозволено комунальному комерційному підприємству «Керуюча компанія «Приморська» переоформити договір найму житлового приміщення на квартиру АДРЕСА_3 , яка складається з двох кімнат, загальною площею 36,85 кв. м на племінницю - ОСОБА_1 , у зв`язку зі смертю наймача - ОСОБА_3 (а. с. 16).

За особовим рахунком № НОМЕР_1 від 06 квітня 2015 року наймачем двох житлових кімнат, площею 36,2 кв. м., у квартирі АДРЕСА_3 є ОСОБА_1 , яка зареєстрована з 14 лютого 2008 року, разом із сином ОСОБА_8 , 2001 року народження, а раніше були зареєстровані та зняті з обліку: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_12 , ОСОБА_6 (а. с. 58).

За особовим рахунком № НОМЕР_2 від 17 серпня 2016 року наймачем однієї житлової кімнати, площею 16,7 кв. м, ордер № 003386 від 31 травня 1993 року, у квартирі АДРЕСА_3 є ОСОБА_2 , яка зареєстрована з 29 червня 1993 року та із нею зареєстровані дочка - ОСОБА_13 , онука - ОСОБА_14 (а. с. 14).

Згідно з рішенням Приморського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 19 квітня 2018 року, яке набрало законної сили після апеляційного перегляду, у задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, визнання незаконним та скасування рішення № 30 Приморської районної адміністрації Маріупольської міської ради Донецької області від 25 лютого 2015 року про переоформлення найму житлового приміщення, а саме квартири АДРЕСА_3 відмовлено.

2. Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Відповідно до статті 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

Згідно з положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга виконавчого комітету Маріупольської міської ради Донецької області підлягає задоволенню.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до вимог частин першої і другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Частиною першою статті 402 ЦПК України встановлено, що у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.

Відповідно до частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону судове рішення апеляційного суду не відповідає.

Згідно з частиною першою статті 352 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 362 ЦПК України суд апеляційної інстанції закриває апеляційне провадження, якщо: після відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою, поданою особою з підстав вирішення судом питання про її права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, встановлено, що судовим рішенням питання про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки такої особи не вирішувалося.

Апеляційний суд у порушення вказаних вимог закону не надав належної правової оцінки доводам виконавчого комітету Маріупольської міської ради Донецької області, який, звертаючись з апеляційною скаргою, посилався на те, що власнику спірної квартири - Маріупольській міській раді Донецької області, не було відомо про судові засідання та судові рішення, які стосувалися вказаної квартири, та які порушують їхні права.

При цьому апеляційний суд дійшов висновку, що спір не стосується відносин, які виникають з питань бронювання житлового приміщення в розумінні статті 75 ЖК УРСР, у справі не заявлялись вимоги з питань видачі, дії охоронного свідоцтва і бронювання жилого приміщення колишніми мешканцями - родиною ОСОБА_3 .

Проте такий висновок не відповідає дійсності та обставинам справи, оскільки вселення позивача, у заброньовану частину квартири Зарбєєвими у 2008 році стосується саме дії охоронного свідоцтва і відбулося на підставі статті 78 ЖК УРСР.

Згідно зі статтею 78 ЖК УРСР тимчасово відсутній наймач зберігає права і несе обов`язки за договором найму жилого приміщення.

Якщо в жилому приміщенні не залишились проживати члени сім`ї наймача, він зобов`язаний забезпечити належне утримання приміщення.

Наймач вправі здати жиле приміщення в піднайом або поселити в нього тимчасових жильців на умовах і в порядку, передбачених статтями 91-99 цього Кодексу.

Відповідно до статті 91 ЖК УРСР наймач жилого приміщення вправі за згодою членів сім`ї, які проживають разом з ним, і за згодою наймодавцяздавати в піднайом жиле приміщення у випадках і в порядку, встановлюваних цим Кодексом.

Наймач може здати в піднайом частину жилого приміщення, а в разі тимчасового виїзду - все приміщення. Жиле приміщення здається в піднайом без зазначення строку або на визначений строк, у тому числі на період збереження цього приміщення за тимчасово відсутнім наймачем.

Договір піднайму укладається в письмовій формі з наступною реєстрацією у житлово-експлуатаційній організації.

Відповідно до статті 92 ЖК УРСР договором піднайму може бути передбачено, що разом з піднаймачем у надаване йому жиле приміщення вселяються і члени його сім`ї. Подальше вселення піднаймачем членів сім`ї допускається лише за згодою наймодавця, наймача та інших осіб, зазначених у частинах першій і третій статті 91 цього Кодексу.

Наймодавцем відповідно до чинного законодавства України є виконавчі комітети районних, міських, районних у містах Рад народних депутатів на территорії району, міста, району в місті здійснюють управління житловим фондом місцевих Рад, які здійснюють контроль за використанням і схоронністю житлового фонду, приймають рішення про надання жилих приміщень у будинках житлового фонду місцевої Ради, видають ордери на жилі приміщення (стаття 15 ЖК УРСР).

Відповідно до статті 30 Закону України «Про місцеве самоврядування» до відання виконавчих органів міських рад належать повноваження щодо управління об`єктами житлово-комунального господарства, що перебуває у комунальній власності відповідних теріторіальних громад, розподіл та надання відповідно до законодавства житла, що належить до комунальної власності.

Доводи касаційної скарги дають підстави для висновку, що оскаржена ухвала постановлена без додержання норм процесуального права. У зв`язку з наведеним, колегія суддів вважає, що касаційну скаргу слід задовольнити, оскаржену ухвалу скасувати і направити справу до апеляційного суду.

Відповідно до частини третьої та четвертої статті 406 ЦПК України касаційні скарги на ухвали судів першої чи апеляційної інстанцій розглядаються у порядку, передбаченому для розгляду касаційних скарг на рішення суду першої інстанції, постанови суду апеляційної інстанції.

У випадках скасування судом касаційної інстанції ухвал суду першої або апеляційної інстанцій, які перешкоджають провадженню у справі, справа передається на розгляд відповідного суду першої або апеляційної інстанції.

За таких обставин ухвала апеляційного суду не відповідає вимогам статті 263 ЦПК України, постановлена з порушенням норм процесуального права, що в силу частини четвертої статті 406 ЦПК України є підставою для її скасування з передачею справи на розгляд до суду апеляційної інстанції.

Керуючись статтями 400, 406, 409, 416, 418, 419 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу виконавчого комітету Маріупольської міської ради Донецької області задовольнити.

Ухвалу Донецького апеляційного суду від 08 лютого 2019 року скасувати, справу передати на розгляд до суду апеляційної інстанції.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий Д. Д. Луспеник

Судді: І. А. Воробйова

Б. І. Гулько

Г. В. Кривцова

Р. А. Лідовець