Дата документу 10.12.2019
Справа № 937/9154/19
10 грудня 2019 року Мелітопольський міськрайонний суд Запорізької області у складі:
головуючого судді Юрлагіної Т.В.,
за участю секретаря - Бондаренко Г.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного провадження в м. Мелітополі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів,
Позивач звернулася до суду із заявою до відповідача про стягнення аліментів на своє утримання у розмірі 1500 грн. щомісячно, починаючи з дати звернення до суду із вказаною заявою та до досягнення сином ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , трирічного віку, посилаючись на те, що вона, ОСОБА_1 з 13.09.2017 перебуває у шлюбі з відповідачем ОСОБА_2 .. Від даного шлюбу вони мають дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Одруження з відповідачем виявилося невдалим, у них зникло почуття взаємної поваги, вони мають різні погляди на життя, у них відсутні спільні інтереси, вони припинили спільне проживання як одна родина з 03.10.2019 року. З цього часу вони спільне господарство не ведуть, шлюбні відносини не підтримують. Дитина проживає з нею та знаходиться на її утриманні. Вона не має можливості працювати, адже виховує дитину, а тому також потребує матеріальної допомоги.
Позивач у судове засідання не з`явилася, але від неї надійшла заява з проханням розглядати справу за її відсутності, змінила позовні вимоги та просить стягнути з відповідача кошти на її утримання у розмірі 1/6 частини з усіх видів його заробітку (доходу), а не у твердій грошовій сумі. Проти ухвалення у справі заочного рішення не заперечує.
Відповідач у судове засідання не з`явився з невідомих причин, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Про поважні причини своєї неявки суду він не повідомив, заяв про відкладення розгляду справи, розгляд справи за його відсутності чи заперечень проти позовних вимог від нього не надходило. Тому суд визнає неявку відповідача з неповажних причин, та, на підставі заяви позивача, у відповідності зі ст. 280 ЦПК України, суд вважає за необхідне ухвалити по справі заочне рішення.
Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання сторін фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Виходячи з наведеного, а також положень ч. 3 ст. 211 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України), суд вважає, за необхідне провадити розгляд справи на підставі наявних у суду матеріалів.
Суд, вивчивши матеріали справи та всебічно проаналізувавши обставини в їх сукупності, давши оцінку зібраним по справі доказам, виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на повному, об`єктивному та всебічному з`ясуванні обставин справи, прийшов до висновку, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 13.09.2017 Мелітопольським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області (а.с.3).
Від даного шлюбу сторони мають малолітніх синів - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується копіями свідоцтв про народження (а.с.4-5).
Згідно наданої до матеріалів справи довідки виконавчого комітету Костянтинівської сільської ради Мелітопольського району Запорізької області від 05.11.2019 діти - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , проживають разом з позивачкою за адресою: АДРЕСА_1 , та знаходяться на її утриманні (а.с.6).
Згідно ст. 75 СК України дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Право на утримання (аліменти) має той із подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу. Один із подружжя є таким, що потребує матеріальної допомоги, якщо заробітна плата, пенсія, доходи від використання його майна, інші доходи не забезпечують йому прожиткового мінімуму встановленого законом.
Особливим видом права подружжя на утримання є право дружини на утримання під час вагітності та у разі проживання з нею дитини. Його особливість полягає у строковості дії, незалежності надання утримання від доходу дружини та наявністю лише однієї підстави, яка унеможливлює надання такого утримання, - можливості чоловіка надавати таке утримання.
Згідно зі ст. 84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має і в разі розірвання шлюбу.
Стаття 85 СК України регулює правовідносини з припинення права дружини на утримання.
Частина 4 статті 84 СК України регламентує умову виникнення права дружини на утримання під час вагітності та у разі проживання з нею дитини - чоловік може надавати матеріальну допомогу. Принципове положення законодавця полягає у тому, що право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, і в разі розірвання шлюбу. Не перешкоджатиме виникненню цього права і застування інституту недійсності шлюбу у випадках, коли дружина не знала і не могла знати про перешкоди до реєстрації шлюбу.
Таким чином, сімейним законодавством передбачено право дружини-матері на утримання чоловіком-батьком до досягнення дитиною трирічного віку незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Подання суду доказів того, що дружина, з якою проживає дитина, потребує матеріальної допомоги, не є обов`язковим, оскільки право на аліменти належить дружині-матері незалежно від цієї обставини.
Визначаючи розмір аліментів на утримання дружини, суд виходить з того, що сторони знаходяться в шлюбі, однак разом не проживають, припинивши шлюбні відносини, при цьому позивачка не працює, здійснюючи догляд за дитиною. Натомість, відповідач є особою працездатного віку, будь-яких відомостей щодо неможливості надавати утримання дружині, у визначеному нею розмірі, останнім до суду не надано, так само як і доказів, які б цьому суттєво перешкоджали (наприклад, відсутність роботи та будь-якого доходу, інвалідність, наявність на утриманні інших неповнолітніх дітей, батьків похилого віку, тощо).
З огляду на викладене, виходячи з принципу справедливості та розумності та з урахуванням потреб дружини, суд вважає, що відповідач в змозі сплачувати аліменти на утримання дружини в розмірі 1/6 частини з усіх видів доходів відповідача щомісячно, до досягнення сином ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , трьох років.
Відповідно до ст. 79 СК України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви.
Відповідно до п.1 ч.1 ст. 430 ЦПК України суд вважає за необхідне допустити негайне виконання рішення у межах суми платежу за один місяць.
Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а відтак суд стягує з відповідача судовий збір в дохід держави в розмірі 768,40 грн., враховуючи, що позивачка звільнена від сплати судового збору за подання позову про стягнення аліментів (п. 3 ч.1 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір»).
Керуючись ст. ст. 258, 259, 265, 268, 280-283, 354, 355, 430 ЦПК України, ст. ст. 75, 79, 84, 85 СК України, суд,
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів - задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на її утримання у розмірі 1/6 частини з усіх видів доходів відповідача щомісячно, починаючи від дня пред`явлення позову, тобто з 05.11.2019 і до досягнення сином ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , трьох років, а саме до ІНФОРМАЦІЯ_3 .
Рішення в частині стягнення аліментів за один місяць підлягає негайному виконанню.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його складення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку до Запорізького апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Мелітопольський міськрайонний суд протягом 30 днів з дня його складення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ст.284 ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП - НОМЕР_1 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП - НОМЕР_2 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2

СУДДЯ: