Справа № 645/1838/18
Провадження № 2/645/344/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 січня 2019 року м. Харків

Фрунзенський районний суд м. Харкова у складі :

головуючого судді Шарка О.П

секретаря судових засідань ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду у м. Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 особи ОСОБА_4 гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Банк Михайлівський» ОСОБА_5, ОСОБА_4 гарантування вкладів фізичних осіб про захист прав споживача фінансових послуг, визнання права,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом, в якому просить суд визнати його право на отримання відповідно до Закону України Про систему гарантування вкладів фізичних осіб відшкодування за рахунком № 6801 на суму 63000,00 грн. Зобов'язати ОСОБА_3 особу ОСОБА_4 гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства Банк Михайлівський подати до ОСОБА_4 гарантування вкладів фізичних осіб додаткову інформацію щодо включення ОСОБА_2 до переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок ОСОБА_4 за рахунком № 6801 на суму 63000,00 грн. (шістдесят три тисячі гривень). Зобовязати ОСОБА_4 гарантування вкладів фізичних осіб () вчинити усі необхідні дії в межах наданих законом повноважень на здійснення виплати відшкодування коштів в межах гарантованої суми позивачу, як вкладнику неплатоспроможного Публічного акціонерного товариства Банк Михайлівський ().

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначив, що 11 листопада 2015 року між ним та ПАТ «Банк Михайлівський» було укладено договір банківського рахунку для обслуговування строкового вкладу (депозиту)» № 980-006-000148348. На виконання вказаного договору було відкрито поточний рахунок № 6801, на якій він вніс 1700 гривень. Рахунок використовувався для поповнення та зняття готівкових коштів через касу банку, для безготівкових зарахувань відсотків від депозитів та повернення коштівз депозитних рахунків. 11 листопада 2014 року ТОВ «Інвестиційно розрахунковий центр» і ПАТ «Банк Михайлівський» уклали договір доручення №1, за яким ТОВ «Інвестиційно розрахунковий центр» є довірителем, а ПАТ«Банк Михайлівський» є повіреним. 26 лютого 2016 року між ОСОБА_2 з однієї сторони та ПАТ Банк Михайлівський в особі головного фахівця Харківського відділення № 1 ОСОБА_6, яка діє на підставі довіреності № 22-16 від 04.02.2016 р підписали додаткову угоду до Договору № 980-006-000148348 від 11.11.2015 року про наступне: У зв'язку з домовленістю Сторін збільшити суму коштів, що передається Стороною 1 у власність Сторони 2 на суму 45000,00 (сорок п'ять тисяч) грн для поповнення мого поточного рахунку № 6801. Загальна сума коштів на моєму рахунку таким чином склала 62000,00 грн. 11 травня 2016 р в день закінчення строку договора № 980-006-000148348 банківський спеціаліст ПАТ Банк Михайлівський запропонувала йому переоформити на новий строк договір, на що він погодився. 11.05.2016 ОСОБА_2 однієї сторони та ТОВ Інвестиційно-розрахунковий центр з іншої сторони в особі провідного фахівця із залучення клієнтів ОСОБА_7, яка діє на підставі довіреності № 30-20/04 від 20.04.2016 року уклали договір №980-02 Тип договору «Суперкапітал» (Новий). Відповідно умов договору ОСОБА_2 передає ТОВ Інвестиційно-розрахунковий центр у власність грошові кошти в розмірі 63000,00 на 181 день, а ТОВ Інвестиційно-розрахунковий центр зобов'язується повернути кошти ОСОБА_2 та виплатити проценти в порядку та на умовах встановлених цим договором № 980-006- 000-236992, що згідно пункту 1.2.7 ТОВ Інвестиційно-розрахунковий центр повертає ОСОБА_2 кошти в безготівковій формі на рахунок ОСОБА_2 № 801 08.11.2016 р.). На виконання цього договору на поточний рахунок позивача № 801 від 19 травня 2016 р від ТОВ Інвестиційно-розрахунковий центр надійшли достроково кошти в розмірі 63000,00. Отже, кошти, які надійшли на поточний рахунок Позивача є вкладом в розумінні Закону України Про систему гарантування вкладів фізичних осіб. На заяву позивача від 04 серпня 2016 р до В.О.тимчасової адміністрації на ліквідацію ПАТ "Банк Михайлівський, він отримав відповідь від уповноваженої особи ОСОБА_4 гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "Банк Михайлівський ОСОБА_5. У листі відповіді містилося повідомлення N° ЗГ1/12130 від 25 січня 2017 р зазначалося , переказ коштів (транзакція) здійснений ТОВ Інвестиційно-розрахунковий центр () 19.05.2016 р в сумі 63000 грн з призначенням платежу повернення коштів згідно з договором N 980-006-000236-992 від 11.05.2016 р на рахунок N 801, що належить ОСОБА_2 (ІПН НОМЕР_1) є нікчемними. На думку позивача, означений переказ коштів ТОВ "Інвестиційно-розрахунковий центр на його рахунок не має жодних ознак помилкового чи неналежного переказу, які визначено Законом України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні, отже, набуття коштів отримувачем є належним, оскільки переказ здійснений на виконання договору належному отримувачу. Законодавством непередбачено інших підстав недійсності (нікчемності) переказу коштів, аніж його помилковість або неналежність. За таких обставин означений переказ коштів з рахунку юридичної особи на рахунок фізичної особи (Вкладника) не може бути оспорений з підстави його недійсності (нікчемності) і тим більше він не може бути оспорений особою, яка не є платником, а ні отримувачем у такому переказі. Оскільки переказ коштів Позивачу здійснювався на виконання договору, укладеному ним з ТОВ Інвестиційно-розрахунковий центр, а Банк не є стороною правочину, - у відповідача, на думку позивача, відсутнє законне право перевіряти цей договір на нікчемність.

Ухвалою судді від 11 вересня 2018 року позовна заява прийнята до провадження, відкрито загальне позовне провадження.

У ході судового розгляду позивач позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив їх задовольнити, надав суду пояснення аналогічні викладеним у позовній заяві.

Відповідач ОСОБА_3 особа ОСОБА_4 гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Банк Михайлівський» у судове засідання не зявився про час та місце розгляду справи повідомлявся заздалегідь і належним чином, надав суду клопотання про закриття провадження у справі, зазначивши, що спір, який виник між сторонами, підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства, у звязку з чим вважає, що провадження у даній справі підлягає закриттю.

Представник відповідача ОСОБА_4 гарантування вкладів фізичних осіб про захист прав споживача фінансових послуг у судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлявся заздалегідь і належним чином, причини неявки суду не повідомив, також надав суду клопотання про закриття провадження у справі, оскільки справа підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства.

Суд, вислухавши пояснення позивача, дослідивши наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог з наступних підстав:

Відповідно до ч. 1ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Згідно ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Суд вважає необґрунтованою заяву представника відповідача щодо закриття провадження у справі, у звязку з тим, що розгляд даної справи підлягає в порядку адміністративного судочинства, оскільки спір між сторонами виник з цивільних правовідносин, а саме із цивільно-правової угоди банківського вкладу, отже має розглядатись в порядку цивільного судочинства.

Судом встановлено, що 11 листопада 2015 року між ОСОБА_2 та ПАТ «Банк Михайлівський» було укладено договір банківського рахунку для обслуговування строкового вкладу (депозиту)» № 980-006-000148348.

На виконання вказаного договору було відкрито поточний рахунок № 6801, на якій він вніс 1700 гривень. Рахунок використовувався для поповнення та зняття готівкових коштів через касу банку, для безготівкових зарахувань відсотків від депозитів та повернення коштів з депозитних рахунків.

Також 11 листопада 2014 року ТОВ «Інвестиційно розрахунковий центр» і ПАТ «Банк Михайлівський» уклали договір доручення №1, за яким ТОВ «Інвестиційно розрахунковий центр» є довірителем, а ПАТ«Банк Михайлівський» є повіреним.

26 лютого 2016 року між ОСОБА_2 з однієї сторони та ПАТ Банк Михайлівський в особі головного фахівця Харківського відділення № 1 ОСОБА_6, яка діє на підставі довіреності № 22-16 від 04.02.2016 р підписали додаткову угоду до Договору № 980-006-000148348 від 11.11.2015 року про наступне:

У зв'язку з домовленістю Сторін збільшити суму коштів, що передається ОСОБА_2 у власність ПАТ Банк Михайлівський на суму 45000,00 (сорок п'ять тисяч) грн.. для поповнення мого поточного рахунку № 6801.

Загальна сума коштів на моєму рахунку таким чином склала 62000,00 грн. 11 травня 2016 р в день закінчення строку договору № 980-006-000148348 банківський спеціаліст ПАТ Банк Михайлівський запропонувала йому переоформити на новий строк договір, на що він погодився. 11.05.2016 ОСОБА_2 однієї сторони та ТОВ Інвестиційно-розрахунковий центр з іншої сторони в особі провідного фахівця із залучення клієнтів ОСОБА_7, яка діє на підставі довіреності № 30-20/04 від 20.04.2016 року уклали договір №980-02 Тип договору «Суперкапітал» (Новий).

Відповідно умов договору ОСОБА_2 передає ТОВ Інвестиційно-розрахунковий центр у власність грошові кошти в розмірі 63000,00 на 181 день, а ТОВ Інвестиційно-розрахунковий центр зобов'язується повернути кошти ОСОБА_2 та виплатити проценти в порядку та на умовах встановлених цим договором № 980-006- 000-236992, що згідно пункту 1.2.7 ТОВ Інвестиційно-розрахунковий центр повертає ОСОБА_2 кошти в безготівковій формі на рахунок ОСОБА_2 № 801 08.11.2016 р.).

На виконання цього договору на поточний рахунок позивача № 801 від 19 травня 2016 р від ТОВ Інвестиційно-розрахунковий центр надійшли достроково кошти в розмірі 63000,00.

Згідно рішення ОСОБА_4 гарантування вкладів фізичних осіб від 23.05.2016 № 812 було запроваджено тимчасову адміністрацію у ПАТ «Банк Михайлівський».

Відповідно до рішення Правління Національного банку України від 12 липня 2016 року № 124-рш «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ «Банк Михайлівський» виконавчою дирекцією ОСОБА_4 гарантування вкладів фізичних осіб (далі - ОСОБА_2 гарантування) прийнято рішення про початок процедури ліквідації ПАТ «Банк Михайлівський» та делегування повноважень ліквідатора банку з 13 липня 2016 року.

На заяву позивача від 04 серпня 2016 р до В.О. тимчасової адміністрації на ліквідацію ПАТ "Банк Михайлівський, він отримав відповідь від уповноваженої особи ОСОБА_4 гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "Банк Михайлівський ОСОБА_5. N ЗГ1/12130 від 25 січня 2017 року, в якій зазначалося, переказ коштів (транзакція) здійснений ТОВ Інвестиційно-розрахунковий центр () 19.05.2016 р в сумі 63000 грн з призначенням платежу повернення коштів згідно з договором N 980-006-000236-992 від 11.05.2016 р на рахунок N 801, що належить ОСОБА_2 (ІПН НОМЕР_1) є нікчемними.

Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 27 Закону особа ОСОБА_4 складає перелік рахунків вкладників та визначає розрахункові суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів ОСОБА_4 відповідно до вимог цього Закону та нормативно-правових актів ОСОБА_4 станом на день початку процедури виведення ОСОБА_4 банку з ринку. ОСОБА_3 особа ОСОБА_4 протягом 15 робочих днів з дня початку процедури виведення ОСОБА_4 банку з ринку формує: 1) перелік рахунків, за якими вкладники мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів ОСОБА_4, із визначенням сум, що підлягають відшкодуванню; 2) перелік рахунків вкладників, кошти яких не підлягають відшкодуванню ОСОБА_4 відповідно до п.п. 4-6 ч. 4 ст. 26 цього Закону; 3) переліки рахунків, за якими вкладники на індивідуальній основі отримують від банку відсотки за договорами, укладеними на умовах, що не є поточними ринковими умовами відповідно дост. 52 Закону України «Про банки і банківську діяльність», або мають інші фінансові привілеї від банку та осіб, які використовують вклад як засіб забезпечення виконання іншого зобов'язання перед цим банком, що не виконане; 4) перелік рахунків вкладників, що перебувають під арештом за рішенням суду; 5) перелік рахунків вкладників, вклади яких мають ознаки, визначеніст. 38 цього Закону. Кошти за такими вкладами виплачуються ОСОБА_4 після проведення аналізу ознак, визначенихст. 38 цього Закону, у тому числі шляхом надіслання запитів клієнтам банку, у порядку та строки, встановлені ОСОБА_4, а також підтвердження відсутності таких ознак.

Відповідно до ч. 3 ст. 27 Закону виконавча дирекція ОСОБА_4 затверджує реєстр відшкодувань вкладникам для здійснення виплат відповідно до наданого уповноваженою особою ОСОБА_4 переліку рахунків, за якими вкладник має право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів ОСОБА_4. ОСОБА_4 не пізніше ніж через 20 робочих днів з дня початку процедури виведення ОСОБА_4 банку з ринку розміщує оголошення про початок відшкодування коштів вкладникам на офіційному веб-сайті ОСОБА_4. ОСОБА_4 також оприлюднює оголошення про початок відшкодування коштів вкладникам у газеті «Урядовий кур'єр» або «Голос України».

Згідно п. 3 ч. 1 ст. Закону вклад, це кошти в готівковій або безготівковій формі у валюті України або в іноземній валюті, які залучені банком від вкладника (або які надійшли для вкладника) на умовах договору банківського вкладу (депозиту), банківського рахунку або шляхом видачі іменного депозитного сертифіката, включаючи нараховані відсотки на такі кошти; Вкладником, відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 2 Закону, є фізична особа (у тому числі фізична особа - підприємець), яка уклала або на користь якої укладено договір банківського вкладу (депозиту), банківського рахунку або яка є власником іменного депозитного сертифіката.

Відповідно до ч. 2 ст. 38 Закону протягом дії тимчасової адміністрації ОСОБА_4 зобов'язаний забезпечити перевірку правочинів (у тому числі договорів), вчинених (укладених) банком протягом одного року до дня запровадження тимчасової адміністрації банку, на предмет виявлення правочинів (у тому числі договорів), що є нікчемними з підстав, визначених частиною третьою цієї статті. Підстави нікчемності правочинів неплатоспроможного банку перелічені в ч. 3 ст. 38 Закону.

Згідно ч.ч. 1, 3 ст. 1066 ЦК України за договором банківського рахунка банк зобов'язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком. Банк не має права визначати та контролювати напрями використання грошових коштів клієнта та встановлювати інші обмеження його права щодо розпорядження грошовими коштами, не передбачені законом, договором між банком і клієнтом або умовами обтяження, предметом якого є майнові права на грошові кошти, що знаходяться на банківському рахунку.

Списання та зарахування коштів за банківськими рахунками здійснюється відповідно до договорів обслуговування банківських рахунків та «Інструкції про безготівкові рахунки в Україні в національній валюті» (далі Інструкція), затвердженої постановою Правління НБУ № 22 від 21.01.2004р. відповідно до п.1.4 глави 1 якої розрахунковий документ, це документ на паперовому носії, що містить доручення та/або вимогу про перерахування коштів з рахунку платника на рахунок отримувача. Згідно п. 1.9 глави 1 доручення платників про списання коштів зі своїх рахунків банки приймають до виконання виключно в межах залишку коштів на цих рахунках або якщо договором між банком та платником передбачено їх приймання та виконання в разі відсутності/недостатності коштів на цих рахунках. Аналогічне положення закріплене в п. 3.6. глави № Інструкції.

Згідно з п. 1.24 ст. 1 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні»переказ коштів, це рух певної суми коштів з метою її зарахування на рахунок отримувача або видачі йому у готівковій формі.

У відповідності до правових висновків, викладених у Постановах Верховного суду України від 19.08.2014 р. у справах № 3-47гс14, № 3-48, від 02.09.2014 у справі № 3-80гс14, від 09.09.2014 у справах № 3-45гс14, № 3-49гс14, від 21.10.2014 у справі № 3-147гс14 кошти, переказані платником отримувачу, з моменту їх зарахування на рахунок переходять у власність останнього, який має виключне право розпорядження ними, а банк в свою чергу у межах договору та відповідно до вимог законодавства виконує функції з обслуговування банківського рахунка клієнта (здійснює зберігання коштів, за розпорядженням клієнта проводить розрахунково-касові операції за допомогою платіжних інструментів тощо) і не є набувачем цих коштів.

Відповідно до ч. 1ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Аналіз зазначених вище правових норм дає підстави для висновку, що переказ коштів за своєю суттю не є правочином в розумінні ст. 202 ЦК України, отже не може бути визнаний недійсним або нікчемним в порядку ст. 38 Закону України, оскільки ОСОБА_3 особа ОСОБА_4 не є стороною правочину, на виконання якого було здійснено переказ коштів.

Крім того, слід зазначити, що згідно п. 1 ч. 4 ст. 38 Закону ОСОБА_4 протягом дії тимчасової адміністрації, а також протягом ліквідації повідомляє сторони за договорами, зазначеними у ч. 2 ст. 38 цього Закону, про нікчемність цих договорів та вчиняє дії щодо застосування наслідків нікчемності договорів.

З огляду на положення п. 5 Постанови Пленуму Верховного суду України від 06.11.2009 р. № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» вимоги про застосування наслідків нікчемності застосовуються виключно за рішенням суду. Відомості про заявлення таких вимог Банком, чи ОСОБА_3 особою ОСОБА_4 відсутні.

Таким чином, суд дійшов висновку, що дії ОСОБА_3 особи ОСОБА_4 з приводу відмови у включенні позивача до переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами є неправомірними, у звязку з чим позовні вимоги позивача підлягають задоволенню.

Питання про стягнення судових витрат, суд вирішує відповідно дост. 141 ЦПК України.

Керуючись ст. ст.3,7, 13,141, 263, 265 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_3 особи ОСОБА_4 гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Банк Михайлівський» ОСОБА_5, ОСОБА_4 гарантування вкладів фізичних осіб про захист прав споживача фінансових послуг, визнання права, задовольнити.

Визнати право позивача ОСОБА_2 (ІПН НОМЕР_1, адреса реєстрації м.Харків, 61171 Салтівське шосе 6.250А, кв.228) на отримання відповідно до Закону України Про систему гарантування вкладів фізичних осіб відшкодування за рахунком № 6801 на суму 63000,00 грн. (шістдесят три тисячі гривень).

Зобов'язати Відповідача ОСОБА_3 особу ОСОБА_4 гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства Банк Михайлівський подати до ОСОБА_4 гарантування вкладів фізичних осіб додаткову інформацію щодо включення ОСОБА_2 (ІПН НОМЕР_1) до переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок ОСОБА_4 за рахунком № 6801 на суму 63000,00 грн. (шістдесят три тисячі гривень).

Зобовязати ОСОБА_4 гарантування вкладів фізичних осіб () вчинити усі необхідні дії в межах наданих законом повноважень на здійснення виплати відшкодування коштів в межах гарантованої суми позивачу, як вкладнику неплатоспроможного Публічного акціонерного товариства Банк Михайлівський ().

Стянути з ОСОБА_3 особи ОСОБА_4 гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Банк Михайлівський» на користь держави в особі Державної судової адміністрації України, судовий збір у розмірі 704 грн. 80 коп. (сімсот чотири гривні вісімдесят копійок).

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду; на ухвали суду якщо апеляційна скарга подана протягом п'ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

У разі оголошення лише вступної та резолютивної частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційного скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Надруковано в нарадчій кімнаті.

Повний текст рішення виготовлено 28.01.2019 року

Головуючий-суддя: