ПОСТАНОВА

Іменем України

26 листопада 2019 року м. Кропивницький

справа № 390/1484/18

провадження № 22-ц/4809/1620/19

Кропивницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого судді (суддя-доповідач): Дуковського О.Л.

суддів: Письменного О.А., Чельник О.І.

з участю секретаря: Демешко Л.В.

Учасники справи:

позивач ОСОБА_1 , інтереси якого представляє ОСОБА_2 ;

відповідач ОСОБА_3 , інтереси якого представляє адвокат Тупало Максим Петрович;

третя особа приватний нотаріус Кіровоградського районного нотаріального округу Кіровоградської області Томаз Вікторія Ігорівна.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кропивницькому цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Кіровоградського районного суду Кіровоградської області від 30 серпня 2019 року, у складі головуючого судді Бойко І.А., у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа приватний нотаріус Кіровоградського районного нотаріального округу Кіровоградської області Томаз Вікторія Ігорівна про визнання договору міни недійсним, -

В С Т А Н О В И В:

У вересні 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_3 , третя особа приватний нотаріус Кіровоградського районного нотаріального округу Кіровоградської області Томаз Вікторія Ігорівна про визнання договору міни недійсним.

Просив визнати недійсним договір міни (обміну) від 11 червня 2015 року, укладений між ним та ОСОБА_3 .

В обгрунтування позову вказував, що 11.06.2015 року між ним та відповідачем було укладено безоплатний договір міни, за умовами якого позивачем у власність відповідача було передано земельну ділянку площею 5,4465 га, кадастровий номер :02:000:0090, надана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Бережинської сільської ради Кіровоградського району Кіровоградської області, а відповідачем ОСОБА_3 у власність позивача передана земельна ділянка площею 0,0100 га, яка розташована на території Полтавської сільської ради Компаніївського району Кіровоградської області.

Вказаний обмін відбувся після одержання на вказані земельні ділянки державних актів на право власності.

Вважає, що даний договір укладено з порушенням п.15 розділу Х «Перехідні положення» Земельного кодексу України, яким встановлено заборону відчуження земельних ділянок для ведення товарного сільськогосподарського виробництва та земельних часток (паїв).

Крім того, посилається на те, що спірний договір порушує публічний порядок, оскільки даним правочином порушено правовий режим обмежених в обігу об`єктів цивільного права, що позивач вважає окремою підставою визнання зазначеного договору недійсним.

Рішенням Кіровоградського районного суду Кіровоградської області від 30 серпня 2019 року у задоволенні позову відмовлено з підстав його необґрунтованості та недоведеності.

Не погоджуючись із вказаним рішенням суду позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позову.

Посилається на те, що суд першої інстанції, при ухваленні рішення у справі допустив грубих порушень норм процесуального права та неправильно застосував норми матеріального права. Вважає, що оскаржуване рішення суду грунтується лише на суб`єктивних та помилкових міркуваннях і припущеннях суду, а також на власних безпідставних і надуманих висновках, що повністю ігнорує чинне законодавство України щодо обмеження відчуження земель сільськогосподарського призначення.

Ухвалою Кропивницького апеляційного суду від 15 жовтня 2018 року відкрито апеляційне провадження у даній справі.

Від третьої особи - Томаз В.І. надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому просить скаргу залишити без задоволення, а рішення суду залишити без змін.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника позивача, який просив скаргу задовольнити, а рішення суду скасувати та пояснення представника відповідача адвоката Тупало М.П., який просив відмовити у задоволенні скарги, а рішення суду залишити без змін, дослідивши письмові докази у справі, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, про залишення скарги без задоволення, а рішення суду залишити без змін.

Відмовляючи у задоволенні позову суд першої інстанції послався на відсутність підстав для визнання спірного договору міни недійсним.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно грунтувантися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Згідно ч. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 6) як розподілити між сторонами судові витрати.

Оскаржуване судове рішення відповідає зазначеним вимогам виходячи із наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що 11 червня 2015 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 було укладено договір міни (обміну), посвідчений приватним нотаріусом Кіровоградського районного нотаріального округу Кіровоградської області Томаз В. І. та зареєстрований в реєстрі за № 966.

Відповідно до договору ОСОБА_1 та ОСОБА_3 міняють (обмінюють), передають у власність один одному належне їм на праві власності нерухоме майно, а саме: ОСОБА_1 земельну ділянку площею 5,4465 га, кадастровий номер :02:000:0090, що розташована на території Бережинської сільської ради Кіровоградського району Кіровоградської області, цільове призначення якої: для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, а ОСОБА_3 - земельну ділянку, площею 0,0100 га, що розташована на території Полтавської сільської ради Компаніївського району Кіровоградської області, цільове призначення якої: для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (а.с.9-11).

Встановлено, що право власності на земельну ділянку ОСОБА_1 , що є предметом цього договору, підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом, виданим Кіровоградською районною державною нотаріальною конторою 19.12.2014 року, за реєстровим номером 2-272. Вказане право власності 19.12.2014 року зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно - номер запису 8161470, підтвердженого витягом з реєстру № 31328259 від 19.12.2014 року.

Право власності на земельну ділянку ОСОБА_3 , що є предметом цього договору, підтверджується свідоцтвом про право власності на нерухоме майно від 13.09.2013 року, індексний номер 9369412, зареєстрованого Реєстраційною службою Компаніївського районного управління юстиції Кіровоградської області. Вказане право власності 13.09.2013 року зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно - номер запису 2482661, підтвердженого витягом з реєстру № 9369533 від 19.09.2013 року.

Згідно договору міна (обмін), за домовленістю сторін, проводиться без грошової доплати.

Такий обмін земельними ділянками визначений сторонами за взаємним погодженням, за відсутності примусу як будь-якої із сторін, так і з боку третіх осіб, а також збігу будь-яких важких обставин. Експертна оцінка відчужуваної земельної ділянки, що належить ОСОБА_1 , на час укладення договору, становила 148402,00 грн., експертна оцінка відчужуваної земельної ділянки, що належить ОСОБА_3 , на час укладення договору, становила 236,00 грн. (а.с.9-11).

Інформація щодо укладення договору підтверджується Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно № 104553378 від 21.11.2017 року (а.с.8).

Звернувшись із позовом про визнання недійсним договору міни від 11.06.2015 року позивач посилався на порушення п.15 розділу Х «Перехідні положення» Земельного кодексу України, яким встановлено заборону відчуження земельних ділянок для ведення товарного сільськогосподарського виробництва та земельних часток (паїв).

Згідно пунктом 15 розділу Х «Перехідні положення» ЗК України заборона відчуження земельних ділянок сільськогосподарського призначення у редакції, чинній до 01 січня 2019 року, передбачала винятки, одним з яких була можливість обміну земельної ділянки на іншу земельну ділянку відповідно до закону, а не земельної частки (паю) на іншу земельну частку (пай).

За договором міни (бартеру) кожна із сторін зобов`язується передати другій стороні у власність один товар в обмін на інший товар. Кожна із сторін договору міни є продавцем того товару, який він передає в обмін, і покупцем товару, який він одержує взамін. Договором може бути встановлена доплата за товар більшої вартості, що обмінюється на товар меншої вартості (частини перша-третя статті 715 ЦК України).

У разі якщо власник земельної ділянки, яка знаходиться всередині єдиного масиву, що використовується спільно власниками земельних ділянок чи іншими особами для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, виявляє бажання використовувати належну йому земельну ділянку самостійно, він може обміняти її на іншу земельну ділянку на межі цього або іншого масиву (частина перша статті 14 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)»).

Сільські, селищні, міські ради в межах їх повноважень щодо виділення земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості) оформляють матеріали обміну земельними частками (паями), проведеного за бажанням їх власників до моменту державної реєстрації права власності на земельну ділянку (абзац одинадцятий частини першої статті 5 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)»), а в редакції, чинній з 1 січня 2019 року, до моменту державної реєстрації права власності на земельну ділянку.

Частина перша статті 14 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» визначає один з випадків можливого обміну земельними ділянками, що використовуються їхніми власниками для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, а не регулює обмін земельними частками (паями), права на які підтверджені сертифікатом, і розподіленими та визначеними у натурі земельними ділянками, які ще не зареєстровані за власниками земельних часток (паїв).

Стаття 14 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» не забороняє можливість обміну земельними ділянками, що використовуються для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, в інших випадках, ніж той, який визначений у частині першій цієї статті, як і не забороняє можливість обміну іншими, ніж призначені для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, земельними ділянками сільськогосподарського призначення.

Заборона відчуження земельних ділянок сільськогосподарського призначення, визначена у підпункті «б» пункту 15 розділу Х «Перехідні положення» ЗК України у редакції, чинній до 1 січня 2019 року, та виключення з неї можливості обміну земельної ділянки на іншу земельну ділянку відповідно до закону стосуються не тільки земельних ділянок, що використовуються для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, а й інших земельних ділянок сільськогосподарського призначення.

Наявність у сільських, селищних, міських рад і районних державних адміністрацій передбаченого в абзаці одинадцятому частини першої статті 5 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» повноваження оформляти матеріали обміну земельними частками (паями), проведеного за бажанням їх власників до моменту видачі державних актів на право власності на земельну ділянку (з 1 січня 2019 року до моменту державної реєстрації права власності на земельну ділянку), не виключає можливість обміну згідно з чинним законодавством земельними ділянками, на які вже були видані державні акти на право власності на земельну ділянку власникам земельних часток (паїв).

Суд першої інстанції визнав необгрунтованими доводи позивача про порушення при укладенні договору міни пункту 15 розділу Х «Перехідні положення» Земельного кодексу України та Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)».

Також необґрунтованими є посилання на порушення публічного порядку та нікчемність спірного договору, оскільки зазначене не доведено належними, допустимими та достатніми доказами.

Крім того, сторонами добровільно визначено у договорі, що обмін земельних ділянок проводиться без грошової доплати, а вартість земельних ділянок відповідає одна одній.

Суд апеляційної інстанції згідно діючих вимог цивільно-процесуального законодавства перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги та позовних вимог, що були предметом розгляду в суді першої інстанції.

З урахуванням викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції ухвалив рішення з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а тому рішення суду першої інстанції підлягає залишенню без змін, а скарга без задоволення.

Керуючись ст.ст. 368, 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, Кропивницький апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Кіровоградського районного суду Кіровоградської області від 30 серпня 2019 року - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

06.12.2019 - складено постанову.

Головуючий суддя О.Л. Дуковський

Судді О. А. Письменний

О. І. Чельник