справа № 373/1312/17 головуючий у суді І інстанції Керекеза Я.І.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 грудня 2019 року м. Київ

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:

головуючого судді -Березовенко Р.В.,
суддів:Лівінського С.В., Суханової Є.М.,
з участю секретаряМалашевського О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві цивільну справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю сільськогосподарське підприємство «Саланг Агро», поданою представником - Вак Ольгою Володимирівною на рішення Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 23 липня 2019 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю сільськогосподарське підприємство «Саланг Агро» до ОСОБА_1 , треті особи: Лецьківська сільська рада Переяслав-Хмельницького району Київської області, Циблівська сільська рада Переяслав-Хмельницького району Київської області, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 про визнання права власності на земельну ділянку,-

В С Т А Н О В И В:

У липні 2017 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю сільськогосподарське підприємство «Саланг Агро» і просила скасувати Державний акт на право колективної власності на землю серії КВ, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право колективної власності на землю за № 31, в частині розміщення земельної ділянки, площею 1, 9152 га, земельної ділянки, площею 1, 4398 га, земельної ділянки, площею 13, 7815 га, земельної ділянки, площею 4, 8814 га, що розташовані на території Лецьківської сільської ради Переяслав - Хмельницького району Київської області, та визнати за нею право приватної власності на земельну ділянку площею 1, 9152 га, земельну ділянку площею 1, 4398 га, земельну ділянку площею 13, 7815 га, земельну ділянку площею 4, 8814 га, які розміщені на території Лецьківської сільської ради Переяслав - Хмельницького району Київської області.

В свою чергу, в січні 2018 року ТОВСП «Саланг- Агро» звернулося до суду із зустрічним позовом і просить суд скасувати Державний акт на право колективної власності на землю Серії КВ, виданий на підставі рішення Лецьківської сільської ради Переяслав-Хмельницького району Київської області від 03 вересня 1999 року, зареєстрований в Книзі записів державних актів на право колективної власності на землю за № 31 та виданий 01 лютого 2000 року Лецьківською сільською радою Переяслав-Хмельницького району, Київської області в частині розміщення земельної ділянки, площею 13,7815 га, периметром 2201, 79 м, що розташована на території Лецьківської сільської ради Переяслав - Хмельницького району Київської області, із відповідними координатами поворотних точок, зазначених в позовній заяві, що знаходиться під об`єктами нерухомого майна, сумарною загальною площею 13244,9 кв.м, які входять до складу цілісного майнового комплексу, загальною площею 18364,5 кв.м, належать на праві приватної власності ТОВ СП «Саланг- Агро» та розташовані по АДРЕСА_1 .

Просить визнати за ТОВ СП «Саланг- Агро» право приватної власності на земельну ділянку, площею 13,7815 га, периметром 2201, 79 м, що розташована на території Лецьківської сільської ради Переяслав-Хмельницького району Київської області, із відповідними координатами поворотних точок, зазначених в позовній заяві, що знаходиться під об`єктами нерухомого майна, сумарною загальною площею 13244,9 кв.м., які входять до складу цілісного майнового комплексу, загальною площею 18364,5 кв.м, належать на праві приватної власності ТОВ СП «Саланг- Агро» та розташовані по АДРЕСА_1 .

Просить визнати за ТОВ СП «Саланг- Агро» право приватної власності на земельну ділянку, площею 1,9152 га, периметром 1127,86 м., що розташована на території Лецьківської сільської ради, Переяслав-Хмельницького району, Київської області, із відповідними координатами поворотних точок, зазначених в позовній заяві, що знаходиться під об`єктами нерухомого майна, сумарною загальною площею 5119, 6 кв.м., які входять до складу цілісного майнового комплексу загальною площею 18364,5 кв.м., належать на праві приватної власності ТОВ СП «Саланг- Агро» та розташовані по АДРЕСА_1 .

Крім того, просить визнати за ТОВ СП «Саланг- Агро» право приватної власності на земельну ділянку площею 4.8814 га, периметром 1446,11м, що розташована на території Лецьківської сільської ради, Переяслав-Хмельницького району, Київської області, із відповідними координатами поворотних точок, зазначених в позовній заяві, що знаходиться під нерухомим майном комплексу загальною площею 7930,0 кв.м, яке належить на праві приватної власності ТОВ СП «Саланг-Агро» та розташоване по АДРЕСА_1 .

Також, просить визнати за ТОВ СП «Саланг- Агро» право приватної власності наземельну ділянку, площею 1,4398 га, периметром 594,48м. що розташована на території Лецьківської сільської ради Переяслав-Хмельницького району Київської області, із відповідними координатами поворотних точок, зазначених в позовній заяві, що знаходиться під борошномельним комплексом, який належить на праві приватної власності ТОВ СП «Саланг-Агро» та розташований по АДРЕСА_1 .

Вимоги мотивовані тим, що згідно свідоцтв про право власності на нерухоме майно ТОВ СП «Саланг-Агро» є власником комплексу будівель і споруд, які розміщені на спірних земельних ділянках. Право власності на вищезазначене нерухоме майно у товариства виникло після викупу у колишніх членів КСП « Віненці» майнових паїв у майні пайового фонду КСП «Віненці», яке належало їм на праві спільної часткової власності. ТОВ СП «Саланг- Агро», як власник даного нерухомого майна, не має можливості реалізувати свої права щодо володіння, користування та розпорядження своїм майном, бо земельні ділянки, на яких розміщене його нерухоме майно, перебуває у колективній власності ліквідованого КСП „Віненці».

Ухвалою від 25 липня 2018 року вимоги за зустрічним позовом об`єднані в одне провадження з вимогами за первісним позовом.

Ухвалою від 05 листопада 2018 року було залучено до участі у справі в якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 .

Ухвалою від 11 червня 2019 року первісний позов ОСОБА_1 залишено без розгляду, в зв`язку повторною неявкою належним чином повідомленого позивача в судове засідання та неповідомленням про причини неявки.

Ухвалою від 23 липня 2019 року було залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог, Циблівську сільську раду Переяслав-Хмельницького району Київської області, як правонаступника Лецьківської сільської ради Переяслав-Хмельницького району Київської області.

Рішенням Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 23 липня 2019 року в задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю сільськогосподарське підприємство «Саланг Агро» до ОСОБА_1 , треті особи: Лецьківська сільська рада Переяслав-Хмельницького району Київської області, Циблівська сільська рада Переяслав-Хмельницького району Київської області, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 про визнання права власності на земельну ділянку відмовлено.

Не погодившись із вказаним судовим рішенням ТОВ СП «Саланг Агро» подало апеляційну скаргу.

В апеляційній скарзі апелянт, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального іпроцесуального права та невідповідність висновків суду обставинам справи, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими, просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги.

При цьому зазначає, що ТОВ СП «Саланг Агро» є власником комплексу будівель і споруд. Право власності на нерухоме майно у товариства виникло після викупу у колишніх членів КСП «Віненці» майнових паїв у майні пайового фонду, яке належало їм на праві спільної часткової власності. Зазначає, що суд першої інстанції не врахував, що право власності на земельну ділянку у набувача нерухомого майна виникає одночасно із виникненням права власності на зведені на земельній ділянці об`єкти та не залежить від будь-яких дій набувача щодо оформлення права на земельну ділянку, оскільки таке оформлення може мати місце у майбутньому. Апелянт заперечує висновки суду першої інстанції щодо відсутності спору між сторонами, оскільки ТОВ СП «Саланг Агро», як власник нерухомого майна не має можливості реалізувати свого права щодо володіння, користування та розпорядження своїм майном, бо земельні ділянки перебувають у колективній власності ліквідованого КСП «Віненці».

В ухвалі про відкриття апеляційного провадження сторонам було надано строк для подачі відзивів на апеляційну скаргу.

17.10.2019 року до суду надійшов відзив представника Циблівської сільської ради - Соловей М.Т. У відзиві зазначає, що заперечує проти доводів апелянта, і вважає рішення суду першої інстанції законним, обґрунтованим і прийнятим при правильному застосуванні норм матеріального і процесуального права. Вказує, що ТОВ СП «Саланг Агро» невірно тлумачить зміст та вимоги норм законодавства, на які посилається. Земельні ділянки за межами будівель та споруд не належать ТОВ СП «Саланг Агро» та ОСОБА_1 , а є комунальною власністю, тому відсутній спір між сторонами.

22.10.2019 року до суду надійшов відзив третіх осіб: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 . У відзиві вказують, що рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, тому просили апеляційну скаргу залишити без задоволення. Зазначають, що на день винесення рішення спірні земельні ділянки були комунальною власністю, не набули ознак цивільних прав, а тому спору між сторонами немає.

Представники Циблівської сільської ради Переяслав-Хмельницького району Київської області - Палагута О.М., Соловей М.Т. в судовому засіданні просили відмовити в задоволені апеляційної скарги.

Інші учасники справи належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, до суду не з`явилися, однак їх неявка згідно вимог ч. 2 ст. 372 ЦПК України не перешкоджає розгляду справи.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення, виходячи з наступного.

Відповідно до ст.376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду, обставинам справи, порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Відповідно до ст. 263 ЦПК Українирішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судом першої інстанції встановлено, що відповідно до копії Державного акту на право колективно власності на землю серії КВ, виданого 01 лютого 2000 року Лецьківською сільською Радою народних депутатів Київської області, передано у колективну власність Колективному сільськогосподарському підприємству «Віненці» земельну ділянку для товарного сільськогосподарського виробництва, площею 1 466,9 га (т.1, а.с.41-43). Дана земельна ділянка була надана на підставі рішення 8 сесії 23 скликання Лецьківської сільської Ради народних депутатів від 03 вересня 1999 року.

Як вбачається із довідки Лецьківської сільської ради Переяслав-Хмельницького району Київської області № 117 від 07 лютого 2018 року, Державний акт про право колективної власності на землю по КСП «Віненці» видавався щодо права колективної власності на землю 354 особам (т.1, а.с.69).

Факт віднесення даної земельної ділянки до земель колективної власності (під господарськими будівлями та дворами) підтверджується листом Відділу в Переяслав-Хмельницькому районі Головного управління Держгеокадастру у Київській області № 34-10-0.33-430/174-17 від 29 червня 2017 року (т.1, а.с.97).

Згідно довідки Лецьківської сільської ради Переяслав-Хмельницького району Київської області № 116 від 07 лютого 2018 року Державний акт про право колективної власності на землю по КСП «Зоря» видавався щодо права колективної власності на землю 460 особам (т.1, а.с.70).

Зі списку власників майнових паїв по КСП «Віненці» та довідок Лецьківської сільської ради Переяслав-Хмельницького району Київської області вбачається, що відповідач ОСОБА_1 , треті особи ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , спадкоємці ОСОБА_10 , ОСОБА_8 є власниками таких паїв ( т.2, а.с. 25-29, 90, 99, 109, 114, 129, 134, 142).

Згідно копії свідоцтва про право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства № 8 від 10 жовтня 2017 року ТОВ СП «Саланг-Агро» має право на пайовий фонд майна КСП «Віненці» (т.1, а.с.96).

Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності власником цілісного майнового комплексу, загальною площею 18 364,5кв.м., що розташований по АДРЕСА_1 , є ТОВ СП «Саланг-Агро» (т.1, а.с.98-102).

Відповідно до копії свідоцтва від 15 серпня 2012 року ТОВ СП «Саланг-Агро» є власником майнового комплексу, площею 7930,30 кв.м, що розташований по АДРЕСА_1 (т.1, а.с.103).

Відповідно до копії Витягу з Реєстру прав власності на нерухоме майно ТОВ СП «Саланг-Агро» є власником нежитлової будівлі, площею 1682,0 кв.м, що розташована по АДРЕСА_1 (т.1, а.с.23).

Відповідно до Свідоцтва про право власності ТОВ СП «Саланг-Агро» на праві приватної власності належить нежитлова будівля, загальною площею 1556,70 кв.м. в АДРЕСА_2 ( т. 1 а.с. 22).

Відповідно до Свідоцтва про право власності на нерухоме майно ТОВ СП «Саланг-Агро» на праві колективної власності належить борошномельний комплекс в АДРЕСА_3 ( т. 1 а.с. 19).

Відповідно до копії Державного акту на право постійного користування землею ВКК «Саланг» Лецьківською сільською радою надано в постійне користування 1,2 га землі для мукомольного і хлібопекарного комплекса.

Згідно висновку експертного будівельно-технічного дослідження № 13-17/д від 21 листопада 2017 року площа земельної ділянки, необхідної для повноцінного обслуговування будівель та споруд борошномельного комплексу, що розташовані по АДРЕСА_3 та належать ТОВ СП «Саланг-Агро», повинна становити не менше 1,4398 га (14398 кв.м.), визначених площею та конфігурацією на Схемі № 1 та в Додатку № 1 до висновку (т.1, а.с.107-109).

Відповідно до висновку експертного будівельно-технічного дослідження №11-17/д від 21 листопада 2017 року площа земельної ділянки, необхідної для повноцінного обслуговування комплексу будівель та споруд, що розташовані по АДРЕСА_1 та належать ТОВ СП «Саланг-Агро», повинна становити не менше 4,8814 га (48814 кв.м.), визначених площею та конфігурацією на Схемі № 1 та в Додатку № 1 до висновку (т.1, а.с. 110-112).

Згідно висновку експертного будівельно-технічного дослідження № 12-17/д від 21 листопада 2017 року площа земельної ділянки, необхідної для повноцінного обслуговування комплексу будівель та споруд, що розташовані по АДРЕСА_1 та належать ТОВ СП «Саланг-Агро», повинна становити не менше 1,9152 га (19152 кв.м), визначених площею та конфігурацією на Схемі № 1 та в Додатку № 1 до висновку (т.1, а.с.113-115).

Відповідно до висновку експертного будівельно-технічного дослідження № 21-17/д від 02 січня 2018 року площа земельної ділянки, необхідної для повноцінного обслуговування комплексу будівель та споруд, що розташовані по АДРЕСА_1 та належать ТОВ СП «Саланг-Агро», повинна становити не менше 13,7815 га (137815,0 кв.м), визначених площею та конфігурацією на Схемі № 1 та в Додатку № 1 до висновку (т.2, а.с.7-20).

Як вбачається із копії свідоцтва про державну реєстрацію суб`єкта підприємницької діяльності - юридичної особи, Колективне сільськогосподарське підприємство «Віненці» 06 березня 1998 року було зареєстроване, як юридична особа (т.1, а.с.105).

Розпорядженням Переяслав-Хмельницької райдержадміністрації Київської області № 582 від 16 вересня 2003 року було скасовано державну реєстрацію та виключено з державного реєстру суб`єктів підприємницької діяльності Колективне сільськогосподарське підприємство «Віненці» (т.1, а.с.30).

Відмовляючи в задоволенні позову, місцевий суд виходив з того, що позивач до компетентних органів щодо оформлення права власності на земельні ділянки чи користування ними не звертався; доказів набуття спірними земельними ділянками ознак об`єкта цивільних прав не надано, як не надано і доказів наявності установчих документів або згоди власників земельних часток (паїв) щодо розподілу спірних земельних ділянок, а суд не в праві замінювати собою органи самоврядування, що уповноважені розпоряджатись майном, про яке просить позивач, як і органи державної влади, до компетенції яких входить реєстрація прав на земельні ділянки, та визнавати право власності за позивачем за відсутності між сторонами спору про право цивільне.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції з наступних підстав.

За змістом статті 377 ЦК України та статті 120 ЗК України до особи, яка набула право власності на житловий будинок, будівлю або споруду, переходить право власності або право користування на земельну ділянку, на якій розміщено відповідне нерухоме майно, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача).

З огляду на приписи статті 182, частини другої статті 331, статті 657 ЦК України покупець нерухомого майна вправі вимагати оформлення відповідних прав на земельну ділянку, зайняту нерухомістю, з моменту державної реєстрації переходу права власності на нерухоме майно.

У разі встановлення факту правомірного набуття особою права на нерухоме майно за наявності у попереднього власника належно оформленого права на земельну ділянку, на якій воно розміщене, необхідно враховувати, що така особа набула права на відповідну земельну ділянку. Новий власник будинку (будівлі, споруди) у зв`язку з цим не звільняється від необхідності оформлення права на земельну ділянку відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на майно та їх обтяжень». З виникненням прав власності на будівлю чи споруду у юридичної особи виникає право одержати земельну ділянку в користування, а розглянути таке питання та прийняти відповідне рішення в строки, встановлені законом, зобов`язаний відповідний повноважний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування.

Згідно із ст. 7 ЗУ «Про колективне сільськогосподарське підприємство» об`єктами права колективної власності підприємства є земля, інші основні та оборотні засоби виробництва, грошові та майнові внески його членів, вироблена ними продукція, одержані доходи, майно, придбане на законних підставах. Об`єктами права власності підприємства є також частки у майні та прибутках міжгосподарських підприємств та об`єднань, учасником яких є підприємство. В свою чергу, суб`єктом права власності у підприємстві є підприємство як юридична особа, а його члени - в частині майна, яку вони одержують при виході з підприємства. Слід зазначити, що майно у підприємстві належить на праві спільної часткової власності його членам.

Відповідно до ч.2 ст. 22 ЗК України, до земель сільськогосподарського призначення належать: сільськогосподарські угіддя (рілля, багаторічні насадження, сіножаті, пасовища та перелоги); несільськогосподарські угіддя (господарські шляхи і прогони, полезахисні лісові смуги та інші захисні насадження, крім тих, що віднесені до земель інших категорій, землі під господарськими будівлями і дворами, землі під інфраструктурою оптових ринків сільськогосподарської продукції, землі тимчасової консервації тощо).

Положеннями ст. 30 ЗК України передбачено, що при ліквідації сільськогосподарських підприємств несільськогосподарські угіддя, що перебували у їх власності, розподіляються відповідно до установчих документів цих підприємств або за згодою власників земельних часток (паїв). У разі відсутності згоди це питання вирішується у судовому порядку.

Отже, право колективної власності здійснюють загальні збори співвласників земельних часток (паїв), членів підприємства, збори уповноважених або створений ними орган управління підприємства, якому передано окремі функції по господарському управлінню колективним майном.

Правомірність набуття позивачем права власності на будівлі ніким не оспорюється та підтверджено належними доказами. Разом з тим, будь-яких доказів звернення позивача із вимогою надати земельні ділянки в користування у встановленому порядку не надано, будь-якого установчого документу чи жодного рішення загальних зборів членів колишнього КСП «Віненці» щодо розпорядження спірними землями суду не надано, як не надано і доказів ініціювання цього питання позивачем.

Відповідно до ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Частина 1 статті 16 ЦК України передбачає право кожної особи на звернення до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, а частина друга цієї статті встановлює способи захисту цивільних прав та інтересів.

Частиною 1 статті 144 Конституції України встановлено, що органи місцевого самоврядування в межах повноважень, визначених законом, приймають рішення, які є обов`язковими до виконання на відповідній території.

Відповідно до ст. 12 Земельного кодексу України до повноважень сільських, селищних, міських рад та їх виконавчих органів належить, зокрема: передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб відповідно до цього Кодексу.

Згідно ч. 1 ст. 154 ЗК України органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування без рішення суду не мають права втручатись у здійснення власником повноважень щодо володіння, користування і розпорядження належною йому земельною ділянкою або встановлювати непередбачені законодавчими актами додаткові обов`язки чи обмеження.

Відповідно до ст.1 Протоколу № 1 Конвенції про захист прав і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше, як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Згідно ч.4 ст. 41 Конституції України та ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

В силу ст. 79, 79-1 ЗК України, земельна ділянка, як об`єкт цивільних прав, вважається сформованою з моменту присвоєння їй кадастрового номера та може бути об`єктом цивільних прав виключно з моменту її формування (крім випадку суборенди, сервітуту щодо частин земельних ділянок) та державної реєстрації права власності на неї.

Тому, на думку колегії суддів, вірним є висновок суду першої інстанції, що спірні земельні ділянки, як об`єкти цивільних прав, ще не сформовані, не мають кадастрових номерів, державна реєстрація права власності чи права користування на них не проведена.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до вимог ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Відповідачем в цивільному процесі є особа, яка за цивільною позовною заявою позивача притягається до відповідальності за порушення чи оспорювання її прав та охоронюваних законом інтересів, а також у передбачених законом випадках, й інші особи, на адресу яких спрямована вимога позивача, яка знайшла своє аргументування та вираження у відповідній позовній заяві. Тобто, це особа, котра повинна відповідати за позовом.

З правових позицій, викладених у постанові Верховного Суду України від 12 жовтня 2016 року по справі № 6-2225цс16 вбачається, що «за змістом статті 377 ЦК України до особи, яка придбала житловий будинок, будівлю або споруду, переходить право власності на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення, у розмірах, встановлених договором. Якщо договором про відчуження житлового будинку, будівлі або споруди розмір земельної ділянки не визначений, до набувача переходить право власності на ту частину земельної ділянки, яка зайнята житловим будинком, будівлею або спорудою, та на частину земельної ділянки, яка є необхідною для їх обслуговування. Якщо житловий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, наданій у користування, то у разі їх відчуження до набувача переходить право користування тією частиною земельної ділянки, на якій вони розміщені, та частиною ділянки, яка необхідна для їх обслуговування.

Згідно статті 120 ЗК України (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) при переході права власності на будівлю і споруду право власності на земельну ділянку або її частину може переходити на підставі цивільно-правових угод, а право користування - на підставі договору оренди.

При відчуженні будівель та споруд, які розташовані на орендованій земельній ділянці, право на земельну ділянку визначається згідно з договором оренди земельної ділянки.

У разі переходу права власності на будинок або його частину від однієї особи до іншої за договором довічного утримання право на земельну ділянку переходить на умовах, на яких вона належала попередньому власнику.

При переході права власності на будівлю та споруду до кількох осіб право на земельну ділянку визначається пропорційно часткам осіб у вартості будівлі та споруди, якщо інше не передбачено у договорі відчуження будівлі і споруди.

При переході права власності на будівлю або споруду до громадян або юридичних осіб, які не можуть мати у власності земельні ділянки, до них переходить право користування земельною ділянкою, на якій розташована будівля чи споруда.

Зазначена норма закріплює загальний принцип цілісності об`єкту нерухомості із земельною ділянкою, на якій цей об`єкт розташований. За цією нормою визначення правового режиму земельної ділянки перебуває у прямій залежності від права власності на будівлю і споруду та передбачається механізм роздільного правового регулювання нормами цивільного законодавства майнових відносин, що виникають при укладенні правочинів щодо набуття права власності на нерухомість, і правового регулювання нормами земельного і цивільного законодавства відносин при переході прав на земельну ділянку у разі набуття права власності на нерухомість.

При цьому, при застосуванні положень статті 120 ЗК України у поєднанні з нормою статті 125 ЗК України, слід виходити з того, що у випадку переходу права власності на об`єкт нерухомості у встановленому законом порядку, право власності на земельну ділянку у набувача нерухомості виникає одночасно із виникненням права власності на зведені на земельній ділянці об`єкти. Це правило стосується й випадків, коли право на земельну ділянку не було зареєстроване одночасно з правом на нерухомість, однак земельна ділянка раніше набула ознак об`єкта права власності.»

Отже, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції було вірно встановлено, що спірні земельні ділянки не набули ознак об`єкту права власності (земельні ділянки не сформовані, кадастрові номери не присвоєнні, державна реєстрація не здійснена).

А відтак, обґрунтованим є висновок суду першої інстанції, що позивач до компетентних органів щодо оформлення права власності на земельні ділянки чи користування ними не звертався; доказів набуття цими земельними ділянками ознак об`єкта цивільних прав не надано, як не надано і доказів наявності установчих документів або згоди власників земельних часток (паїв) щодо розподілу спірних земельних ділянок чи навіть ініціювання питання перед співвласниками, а суд, не в праві замінювати собою органи самоврядування, що уповноважені розпоряджатись майном, про яке просить позивач, як і органи державної влади, до компетенції яких входить реєстрація прав на земельні ділянки, та визнавати право власності за позивачем за відсутності між сторонами спору про право цивільне.

Крім того, колегією суддів критично розцінюються доводи апеляційної скарги та посилання апелянта на висновки, зроблені у судових рішеннях Верховного Суду України та Верховного Суду, оскільки вони стосуються інших правовідносин, ніж розглядаються у цій справі, і не у повній мірі співвідносяться із обставинами, встановленими у даній справі, а тому, не є обов`язковими для застосування під час її розгляду.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Отже, переглядаючи справу, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно наявні у справі докази, оцінив їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у сукупності, з`ясував усі обставини справи, на які сторони посилалися, як на підставу своїх вимог і заперечень, і з урахуванням того, що відповідно до ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичної особи, ухвалив законне та обгрунтоване рішення про відмову у задоволенні позову за його недоведеністю, з дотриманням норм матеріального та процесуального права, яке слід залишити без змін.

Що ж стосується доводів апеляційної скарги, то вони колегією суддів розцінюються критично і до уваги не приймаються, оскільки зводяться лише до переоцінки доказів та тлумачення норм права на розсуд апелянта, однак при цьому не ґрунтуються на нормах діючого законодавства та жодним чином не спростовують висновки суду, викладені в рішенні.

Таким чином, доводи апеляційної скарги про незаконність та необґрунтованість оскаржуваного судового рішення, порушення судом норм матеріального та процесуального права при його ухваленні, на переконання апеляційного суду, не знайшли свого підтвердження під час розгляду справи і спростовуються наявними у справі доказами.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції відповідає фактичним обставинам справи, ґрунтується на наявних у справі доказах, ухвалене з дотриманням норм матеріального і процесуального права і не може бути скасоване з підстав, викладених в апеляційній скарзі.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, Київський апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю сільськогосподарське підприємство «Саланг Агро», подану представником - Вак Ольгою Володимирівною залишити без задоволення.

Рішення Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 23 липня 2019 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів у випадках, передбачених статтею 389 Цивільного процесуального кодексу України.

Головуючий: Р.В. Березовенко

Судді: С.В. Лівінський

Є.М. Суханова