ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 березня 2019 року

м.Суми

Справа №577/4429/18

Номер провадження 22-ц/816/947/19

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Криворотенко В. І. (суддя-доповідач),

суддів - Кононенко О. Ю. , Собини О. І.

за участю секретаря судового засідання - Назарової О.М.,

сторони:

позивач - ОСОБА_1,

відповідачі: Конотопська міська рада, Комунальне підприємство «Конотопське трамвайне управління»,

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору - секретар Конотопської міської ради Сизон Тетяна Анатоліївна,

розглянув у відкритому судовому засіданні в приміщенні Сумського апеляційного суду у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу Конотопської міської ради на рішення Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 13 грудня 2018 року в складі судді Галяна С.В., ухвалене у м. Конотоп, повний текст якого складено 21 грудня 2018 року,

В С Т А Н О В И В:

10 жовтня 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, мотивуючи вимоги тим, що він підписав контракт з Конотопською міською радою про призначення його на посаду керівника Комунального підприємства «Конотопське трамвайне управління». Контракт укладався терміном на 5 років і діє з 16 серпня 2018 року до 15 серпня 2023 року включно. Уклавши вищезазначений трудовий договір, він прийняв на себе зобов'язання забезпечити діяльність підприємства згідно з законодавством України, статутом підприємства та цим контрактом в інтересах власника підприємства.

Він працював на посаді директора КП «КТУ» з 16 серпня 2018 року до 11 вересня 2018 року. 11 вересня 2018 року приблизно о 17 годині 10 хвилин заступником міського голови Омельченко Т.Г. без пояснення причин та обставин йому було вручено розпорядження про звільнення його з займаної посади на підставі п. 1 ст. 41 КЗпП України, пункт 2.3, підпункти б), г) пункту 5.2 контракту з керівником Комунального підприємства «Конотопське трамвайне управління», службова записка начальника управління економіки Конотопської міської ради Гапєєвої Л.А., лист філії «Конотопський район електричних мереж» від 10 вересня 2018 року № 74-06/4285, пояснення ОСОБА_1 від 11 вересня 2018 року № 294.

Відповідно до пункту 1 ст. 41 КЗпП України підставою для звільнення керівника за цією нормою є вчинення ним одноразового грубого порушення трудових обов'язків, а не тривалого, зокрема неналежного керівництва роботою установи, ослаблення контролю за роботою підлеглих працівників тощо. Крім того, звільнення за цією підставою передбачає наявність вини керівника у грубому порушенні трудових обов'язків.

Своєї вини він не вбачає в тому, що протягом 3-х робочих днів не було здійснено фінансові платежі філії «Конотопський РЕМ» ПАТ «Сумиобленерго», так як: договір «Про закупівлю електричної енергії за державні кошти» № 121314 від 27 березня 2018 року відповідно до якого повинні здійснюватися платежі у пункті 12.5 «Істотні умови» має помилку, а саме, термін дії визначено з 01 березня 2017 року і діє до 31 грудня 2017 року, потребує виправлення терміну дії, так як ця помилка унеможливлює проведення фінансових операцій казначейства. Цей договір підписали 27 березня 2018 року, від учасника в.о. директора філії «Конотопський РЕМ» ПАТ «Сумиобленерго» С.А. Радченко та замовника директор КП «Конотопське трамвайне управління» Ю.В. Жмуд, на той час директор КП «Конотопське трамвайне управління». Про це інформовано 06 вересня 2018 року секретаря Конотопської міської ради Сизон Т.А. письмово, вихідний № 288 від 06 вересня 2018 року та директора філії «Конотопський РЕМ» ПАТ «Сумиобленерго» Лисненка О.В., вихідний № 287 від 06 вересня 2018 року. Письмової та усної відповіді на інформування від секретаря Конотопської міської ради Сизон Т.А. йому не було надано.

Для розгляду варіантів по вирішенню питання по суті начальник відділу економіки міської ради Гапєєва Л.А., заступник начальника відділу економіки міської ради Коваленко О.В. та він з головним економістом КП «Конотопське трамвайне управління» Левченко О.В. і старшим касиром підприємства прибули до керівника казначейства. Керівник казначейства рекомендувала провести нову процедуру заключення тендерного договору, щоб не допустити порушення ст. 36 Закону України «Про державні закупівлі», на чому наполягав і він, але начальник відділу економіки міської ради Гапєєва Л.А. заборонила їм проведення процедури нового тендерного договору і наполягала вирішити питання тільки через внесення змін п. 12-5 термін дії договору з зазначенням з 01 січня 2018 року по 31 грудня 2018 року та пригрозила йому, що в разі незгоди вирішувати питання так, як рекомендує вона, на нього буде написана службова записка.

Відповідно до вимог начальника відділу економіки міської ради Гапєєвої Л.А. він звернувся до філії «Контопський РЕМ» ПАТ «Сумиобленерго» з проханням надати Комунальному підприємству «Конотопське трамвайне управління» додаткову угоду зі змінами в п. 12.5 термін дії договору з зазначенням з 01 січня 2018 року до 31 грудня 2018 року, яку і отримав 11 вересня 2018 року. Після чого з працівниками КП «Конотопське трамвайне управління», маючи цю додаткову угоду, прибули до казначейства та надали документи юристу Конотопського управління Державної казначейської служби України Сумської області для вивчення. Юрист казначейства сказала про те, що цією додатковою угодою вносяться суттєві зміни в договір, а це робити заборонено, тобто це є порушення ст. 36 Закону України «Про державні закупівлі» і відповідно не можливо провести фінансові операції. Після цього інформування та не сприйняття системою «Прозоро» додаткової угоди № 2 від 11 вересня 2018 року, він відкликав свій підпис з неї. Приблизно о 17 годині 10 хвилин цього ж дня 11 вересня 2018 року заступником міського голови Омельченком Т.П. йому було доведено розпорядження міського голови № 66-КПК від 11 вересня 2018 року « Про звільнення ОСОБА_1 ...».

Вважає, що розірванню договору за п. 1 ст. 41 передбачає умови зазначені п. 3 ст. 40, які були відсутні. До цього ж, колегія суддів судової палати у цивільних справах Верховного суду України ухвалою від 21 травня 2018 року визначила, що при звільненні працівника з підстав, передбачених п. 3 ст. 40 КЗпП України, організація повинна навести конкретні факти порушеного ним невиконання обов'язків, зазначити, коли саме вони мали місце, які проступки вчинив працівник після застосування до нього стягнення. Згідно ч. 3 ст. 149 КЗпП України, роботодавець при обранні виду дисциплінарного стягнення має враховувати ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, обставини за яких вчинено проступок та попередню роботу працівника.

Таким чином він вважає, що його абсолютно безпідставно звільнили з посади. За таких умов згідно ч. 1 ст. 235 КЗпП України у разі звільнення без законної підстави працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір. В зв'язку з наведеними вище обставинами, у відповідності до ч. 2 ст. 235 КЗпП України, при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу, або різниці в заробітку за час виконання нижче оплачуваної роботи, але не більше як за 1 рік.

Крім того, йому внаслідок незаконного звільнення було завдано моральної шкоди, яка полягає в тому, що він безпідставно був позбавлений права на отримання заробітку, внаслідок чого змушений був прикладати додаткові зусилля для організації свого життя та сім'ї. Також, постійні хвилювання про те, як матеріально забезпечити себе та свою сім'ю тримали його в постійній нервовій та психологічній напрузі, оскільки звільнення відбулося раптово, більш того без будь-яких законних підстав, що спричинило значні моральні страждання, принизили честь і гідність та його ділову репутацію перед іншими працівниками підприємства. Тому, вважає, що внаслідок незаконного звільнення, йому було завдано значної моральної шкоди, яка повинна бути компенсована.

Просив визнати противоправним і скасувати розпорядження міського голови № 66-КПК від 11 вересня 2018 року «Про звільнення ОСОБА_1», поновити його на посаді керівника Комунального підприємства «Конотопське трамвайне управління», стягнути на його користь заробітну плату за час вимушеного прогулу та стягнути з Конотопської міської ради на його користь моральну шкоду у розмірі 1 грн.

Рішенням Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 13 грудня 2018 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково.

Визнано незаконним та скасовано розпорядження міського голови м. Конотоп від 11 вересня 2018 року № 66-КПК «про звільнення ОСОБА_1».

Поновлено ОСОБА_1 на посаді директора комунального підприємства «Конотопське трамвайне управління».

Стягнуто з Конотопської міської ради на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу з 12 вересня 2018 року по 13 грудня 2018 року в сумі 43633 грн. 26 коп.

В іншій частині позову відмовлено.

Звернуто до негайного виконання рішення суду в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді директора комунального підприємства «Конотопське трамвайне управління» та стягнення з Конотопської міської ради на користь ОСОБА_1 середнього заробітку за час вимушеного прогулу в межах суми стягнення за один місяць в розмірі 13883 грн. 31 коп.

В апеляційній скарзі Конотопська міська рада, посилаючись на незаконність та необґрунтованість рішення суду першої інстанції, неправильне застосування норм матеріального права, порушення норм процесуального права, просить рішення скасувати та провадження у справі закрити.

При цьому Конотопська міська рада зазначає, що при вирішення питання про стягнення з Конотопської міської ради на користь ОСОБА_1 середнього заробітку за час вимушеного прогулу з 12 вересня 2018 року по 13 грудня 2018 року у розмірі 43633 грн. 26 коп. місцевим судом не взято до уваги, що Конотопська міська рада відповідно до приписів ст.ст. 140, 141 Конституції України та ст. 10 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» - є представницьким органом місцевого самоврядування, який здійснює керівництво територіальною громадою міста Конотоп та через особливий статус не може виступати платником заробітної плати або виплачувати компенсації з втрати середнього заробітку особі, яка перебувала у трудових відносинах з іншою юридичною особою - КП «Конотопське трамвайне управління».

Вказує, що на даний час оскаржуване розпорядження міського голови м. Конотоп від 11 вересня 2018 року 366-КПК «Про звільнення ОСОБА_1» вже скасовано, а предмет позову відсутній, тому оскільки на даний час до моменту набуття чинності рішення Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 13 грудня 2018 року предмета позову про оскарження якого ОСОБА_1 звертався до суду вже не існує, тому судове рішення необхідно скасувати та закрити провадження у справі згідно п. 4 ч. 1 ст. 374 ЦПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою I розділу V ЦПК України.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення ОСОБА_1, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, вимог та підстав позову, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів апеляційного суду вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Проте, зазначеним вимогам закону оскаржуване судове рішення відповідає не в повній мірі.

Судом першої інстанції встановлено та з матеріалів справи вбачається, що 15 серпня 2018 року між ОСОБА_1 та Конотопською міською радою був укладений контракт з керівником Комунального підприємства «Конотопське трамвайне управління». Контракт укладався терміном на 5 років і діє з 16 серпня 2018 року до 15 серпня 2023 року включно (а.с.6-8). Згідно даного контракту з 16 серпня 2018 року ОСОБА_1 розпорядженням міського голови м. Конотопа від 15 серпня 2018 року № 63-КПК призначено на посаду директора КП «Конотопське трамвайне управління» (а.с. 9).

За розпорядженням міського голови м. Конотоп № 66-КПК від 11 вересня 2018 року, за підписом секретаря міської ради Сизон Т.А., ОСОБА_1 звільнено із займаної посади, підстава: п. 1 ст. 41 КЗпП України, пункт 2.3, підпункти б), г) пункту 5.2 контракту з керівником Комунального підприємства «Конотопське трамвайне управління», службова записка начальника управління економіки Конотопської міської ради Гапєєвої Л.А., лист філії «Конотопський район електричних мереж» від 10 вересня 2018 року № 74-06/4285, пояснення ОСОБА_1 від 11 вересня 2018 року № 294 (а.с. 13).

Як вбачається з оскарженого розпорядження міського голови м. Конотоп № 66-КПК від 11 вересня 2018 року, позивача звільнено з посади директора КП «Конотопське трамвайне управління» на підставі п. 1 ст. 41 Кодексу законів про працю України за одноразове грубе порушення, а саме за порушення вимог пункту 2.3, підпункти б), г) пункту 5.2 контракту з керівником Комунального підприємства «Конотопське трамвайне управління».

Рішення суду першої інстанції про часткове задоволення позовних вимог ОСОБА_1 мотивоване тим, що відповідачем не доведено вчинення позивачем одноразового грубого порушення трудових обов'язків та наявність причинного зв'язку між невиконанням ним трудових обов'язків і негативними наслідками, які настали внаслідок такого порушення та стали підставою для звільнення з займаної посади відповідно до вимог п. 1 ч. 1 ст. 41 КЗпП України. Тому звільнення позивача відбулося без законної підстави, що свідчить про незаконність такого звільнення та тягне за собою поновлення порушених прав працівника.

Колегія суддів апеляційного суду погоджується з таким висновком суду першої інстанції.

Статтею 3 КЗпП України передбачено, що трудові відносини працівників усіх підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, виду діяльності і галузевої належності, а також осіб, які працюють за трудовим договором з фізичними особами, регулюються законодавством про працю.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 41 КЗпП України, трудовий договір з ініціативи власника або уповноваженого ним органу може бути розірваний також у випадках одноразового грубого порушення трудових обов'язків керівником підприємства, установи, організації всіх форм власності (філіалу, представництва, відділення та іншого відокремленого підрозділу), його заступниками, головним бухгалтером підприємства, установи, організації всіх форм власності, його заступниками, а також службовими особами митних органів, державних податкових інспекцій, яким присвоєно персональні звання, і службовими особами державної контрольно-ревізійної служби та органів державного контролю за цінами.

Пунктом 27 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами трудових спорів» від 6 листопада 1992 р. роз'яснено, що вирішуючи питання про те, чи є порушення трудових обов'язків грубим, суд має виходити з характеру проступку, обставин, за яких його вчинено, яку завдано ним (могло бути завдано) шкоду.

Колегія суддів апеляційного суду вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку про те, що оскаржене розпорядження про звільнення позивача не містить чітко сформульованого одноразового грубого порушення трудових обов'язків, за що саме був звільнений позивач.

Відповідачем ні до суду першої, ні до суду апеляційної інстанцій не було надано доказів, які б підтверджували вчинення позивачем одноразового грубого порушення трудових обов'язків та виконання роботодавцем при прийнятті рішення про його звільнення вимог статті 149 КЗпП України, а саме, як вбачається із підстав звільнення, при визначенні позивачу дисциплінарного стягнення відповідачем не було враховано тяжкість проступку, обставини, за яких вони ним скоєні, його попередня поведінка та ставлення до виконання службових обов'язків тощо.

При визначенні міри дисциплінарного стягнення та при прийнятті оскаржуваного розпорядження, відповідачем також не вказано мотивів надання переваги обраного виду дисциплінарного стягнення (звільнення з посади) і неможливості застосування більш м`якого виду дисциплінарної відповідальності враховуючи обставини справи.

Також в судовому засіданні суду першої інстанції місцевим судом було встановлено та підтверджено представником Конотопської міської ради та представником третьої особи, що заборгованість КП «КТУ» за спожиту електроенергію виникла в результаті не своєчасного прийняття депутатами Конотопської міської ради бюджету на 2018 рік.

Таким чином, вірним є висновок місцевого суду, про те, що нарахування пені, інфляційних та 3% річних ПАТ «Сумиобленерго» за не своєчасну сплату за електроенергію за липень-вересень 2018 року в сумі 260439,74 грн. (а.с. 60) утворилося в результаті не прийняття депутатами Конотопської міської ради бюджету на 2018 рік, а не з вини ОСОБА_1, який на посаді директора КП «КТУ» пропрацював з 16.08.2018 року по 11.09.2018 року.

Судом першої інстанції вірно встановлено, що службова записка начальника управління економіки Конотопської міської ради Гапєєвої Л.А., висновки якого стали підставою для прийняття розпорядження про звільнення, не містять даних про одноразове грубе порушення позивачем трудових обов'язків (а.с. 36).

Проте, колегія суддів апеляційного суду не може погодитись з рішенням суду першої інстанції в частині стягнення з Конотопської міської ради на користь ОСОБА_1 середнього заробітку за час вимушеного прогулу, виходячи з наступного.

Розділ 3 контракту з керівником Комунального підприємства «Конотопське трамвайне управління» від 15 серпня 2018 року передбачає оплату праці та умови матеріального забезпечення керівника.

Відповідно до п. 3.1. даного розділу за виконання обов'язків, передбачених цим контрактом, керівнику нараховується заробітна плата за рахунок частки доходу, одержаного підприємством у результаті його господарської діяльності.

В суді апеляційної інстанції ОСОБА_1 погодився, що середній заробіток за час вимушеного прогулу повинен сплатити другий відповідач у справі КП «Конотопське трамвайне управління», у штаті якого він як директор перебуває. Даний відповідач вже виплатив йому середній заробіток згідно рішення суду в даній справі. Тому він підтримує вимоги про стягнення середнього заробітку і такі вимоги мають бути задоволені за рахунок КП «Конотопське трамвайне управління».

Оскільки ОСОБА_1 перебував у трудових відносинах з Комунальним підприємством «Конотопське трамвайне управління» та згідно умов п. 3.1. вищевказаного контракту з керівником від 15 серпня 2018 року отримував заробітну плату саме від юридичної особи, тому з Комунального підприємства «Конотопське трамвайне управління» на користь позивача підлягає стягненню середній заробіток за час вимушеного прогулу з 12 вересня 2018 року по 13 грудня 2018 року в сумі 43633 грн 26 коп., а не з Конотопської міської ради як вказав суд першої інстанції, тому в цій частині рішення місцевого суду підлягає скасуванню як не обґрунтоване і в задоволенні даних вимог саме до Конотопської міської ради необхідно відмовити.

Відповідно п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України, за результатами розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Згідно п. п. 1, 3, 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи та порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

З урахуванням вищенаведеного, колегія суддів апеляційного суду вважає, що оскаржуване рішення підлягає скасуванню в частині стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу з Конотопської міської ради на підставі ст. 376 ЦПК України та прийняття постанови про стягнення середнього заробітку саме з КП «Конотопське трамвайне управління».

Відповідно до приписів ст. 141 ЦПК України необхідно вирішити питання розподілу судових витрат та компенсувати Конотопській міській раді судовий збір за апеляційний перегляд рішення суду в сумі 1057 грн. 20 коп. за рахунок держави в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, оскільки ОСОБА_1 звільнений від сплати судового збору на підставі п. 1 ст. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір».

Керуючись ст. ст. 367 - 369, п. 2 ч. 1 ст. 374, ст. ст. 376, 381- 384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Конотопської міської ради задовольнити частково.

Рішення Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 13 грудня 2018 року в частині стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу з Конотопської міської ради скасувати і прийняти постанову.

Стягнути з Комунального підприємства «Конотопське трамвайне управління» на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу з 12 вересня 2018 року по 13 грудня 2018 року в сумі 43633 грн 26 коп.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Компенсувати Конотопській міській раді судовий збір за апеляційний перегляд справи в сумі 1057 грн. 20 коп. за рахунок держави у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий - В.І. Криворотенко

Судді: О.Ю. Кононенко

О.І. Собина