Постанова

Іменем України

Єдиний унікальний номер справи 369/13272/17
Номер провадження 22-ц/824/1773/2019
Головуючий у суді першої інстанції Л.М. Ковальчук
Суддя - доповідач у суді апеляційної інстанції Л.Д. Поливач
16 січня 2019 року місто Київ

Номер справи 369/13272/17

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ :

головуючого - Поливач Л.Д. (суддя - доповідач),

суддів: Стрижеуса А.М., Мазурик О.Ф.

секретар судового засідання: Горак Ю.М.

сторони:

позивач ОСОБА_3

відповідач ОСОБА_4

відповідач Фонд гарантування вкладів фізичних осіб

відповідач Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк»

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві апеляційну скаргу ОСОБА_4

на ухвалу Києво - Святошинського районного суду Київської області від 11 вересня 2018 року постановлену у складі судді Ковальчук Л.М. в приміщенні Києво - Святошинського районного суду Київської області, -

в с т а н о в и в:

У листопаді 2017 року ОСОБА_3 звернулася до суду із позовом, уточненим у подальшому, до ОСОБА_4, Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, ПАТ «Дельта Банк» про визнання недійсним продажу квартири на електронних торгах, витребування майна з чужого незаконного володіння. В обґрунтування зазначила, що 20.12.2011 року між нею і ПАТ «Астра Банк» було укладено кредитний договір, відповідно до умов якого вона отримала кредитні кошти у розмірі 442 000, 00 грн. строком до 20.03.2022 року для придбання квартири. Того ж дня вона уклала договір купівлі - продажу квартири та з метою забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором уклала іпотечний договір на цю квартиру. 02.12.2013 року ПАТ «Астра Банк» передано право вимоги за її кредитним договором ПАТ «Дельта Банк». Зазначила, що свої зобов'язання за кредитним договором виконувала неналежним чином, у зв'язку із чим мала заборгованість та зверталася до ПАТ «Дельта Банк» з вимогами про укладення додаткової угоди щодо виплати боргу за кредитним договором. Проте Банк їй відмовив. У листопаді 2017 року шляхом продажу спірної квартири на електронних торгах новим її власником став ОСОБА_4 Вважає, що її незаконно було позбавлено права власності на належну їй квартиру та оскільки квартира не була реалізована в порядку, встановленому для виконання судових рішень вона має право для витребування майна з чужого незаконного володіння. З урахуванням наведеного просить визнати недійсним продаж квартири на електронних торгах, витребувати спірну квартиру з чужого незаконного володіння.

Ухвалою Києво - Святошинського районного суду Київської області від 12 грудня 2017 року відкрито провадження у даній справі.

У грудні 2017 року ОСОБА_3 подала заяву про забезпечення позову, у якій просила суд накласти арешт на квартиру АДРЕСА_1, та заборонити ОСОБА_4 вчиняти будь - які дії щодо її відчуження, у тому числі шляхом укладення договору купівлі - продажу, дарування, міни, іпотеки, передачу в оренду (найм), тощо, вчиняти будь-які дії, що пов'язані з державною реєстрацією речових прав на спірне нерухоме майно; заборонити органам державної реєстрації прав на нерухоме майно, у тому числі особам, які виконують функції державного реєстратора прав на нерухоме майно, зокрема, Міністерству юстиції України та його територіальним органам, нотаріусам та іншим органам чи особам, які виконують функції державної реєстрації прав на нерухоме майно, вчиняти будь-які реєстраційні дії щодо відчуження квартири АДРЕСА_1, реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна 224); заборонити ОСОБА_4 та його представникам вчиняти будь-які дії направлені на її виселення з квартири АДРЕСА_1, та створювати перешкоди в користуванні спірною квартирою до набрання рішення по справі №369/13272/17 законної сили.

В обґрунтування зазначила, що ОСОБА_4 має правовстановлюючі документи на квартиру АДРЕСА_1, та на даний час намагається виселити її зі спірної квартири № 50. Вказала, що 30.11.2017 року близько 12 години дня до квартири, в якій вона проживає, увірвалися 10 чоловіків, які представилися друзями ОСОБА_4, зламали замки, почали вимагати, щоб вона звільнила квартиру. Вважає, що для захисту її прав та інтересів, як власника квартири необхідно забезпечити позов, оскільки невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Ухвалою Києво - Святошинського районного суду Київської області від 12 грудня 2017 року, залишеною без змін ухвалою Апеляційного суду Київської області від 05 березня 2018 року, заяву ОСОБА_3 задоволено частково. Накладено арешт та заборону на відчуження квартири АДРЕСА_1 та належить на праві власності ОСОБА_4 В решті заяви відмовлено.

У серпні 2018 року ОСОБА_4 подав до суду клопотання про скасування заходів забезпечення позову у вигляді арешту та заборони відчуження квартири № АДРЕСА_1, застосовані згідно ухвали Києво - Святошинського районного суду Київської області від 12.12.2017 року.

Клопотання мотивоване тим, що як на час розгляду заяви про забезпечення позову так і на даний час відсутні підстави, передбачені ст. 151 ЦПК України для вжиття заходів забезпечення позову. Позивачем не було надано суду жодних доказів на підтвердження утруднення виконання можливого рішення у даній справі про задоволення позову. Зазначив, що квартира, на яку було накладено арешт на час постановлення ухвали та на даний час належить йому на праві власності згідно Договору купівлі-продажу від 26.10.2017 року, який було укладено за результатами електронних торгів з власником квартири - ПАТ «Дельта Банк». На час проведення електронних торгів, продаж з яких позивач просить визнати недійсним, власником вказаного нерухомого майна вже більше року був ПАТ «Дельта Банк», а не ОСОБА_3 Вважає себе добросовісним набувачем, оскільки право власності на квартиру на виконання судового рішення спочатку було зареєстровано за ПАТ «Дельта Банк», а в подальшому за процедурою реалізації майна банку, що ліквідується, було придбано ним на електронних торгах.

Ухвалою Києво - Святошинського районного суду Київської області від 11 вересня 2018 року відмовлено у задоволенні клопотання ОСОБА_4 про скасування заходів забезпечення позову обраних ухвалою Києво - Святошинського районного суду Київської області від 12 грудня 2017 року.

Не погоджуючись з ухвалою суду ОСОБА_4 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу суду та постановити нову ухвалу про задоволення клопотання про скасування заходів забезпечення позову, посилаючись на незаконність та необґрунтованість постановленої ухвали, порушення судом норм процесуального права, не встановлення судом обставин, що мають значення для вирішення питання про скасування заходів забезпечення позову.

В обґрунтування зазначено, що суд відмовляючи у задоволенні клопотання не взяв до уваги відсутність підстав для забезпечення позову, оскільки матеріали справи не містять доказів на підтвердження утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову. Вказав, що ним було подане до суду мотивоване клопотання про необхідність скасування заходів забезпечення позову вжитих судом згідно ухвали Києво - Святошинського районного суду Київської області від 12.12.2017 року, яке підлягає задоволенню. Суд не взяв до уваги, що право власності на спірну квартиру здобуто ним у відповідності до вимог закону, а тому підстав для накладення арешту немає.

Представник відповідача ОСОБА_8 - ОСОБА_9 у судовому засіданні підтримав подану апеляційну скаргу, просив задовольнити її з викладених підстав.

Позивач ОСОБА_3 та її представник ОСОБА_10 заперечували проти задоволення апеляційної скарги з підстав викладених у відзиві на неї, ухвалу суду вважають законною та обґрунтованою.

Відповідачі представники Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, ПАТ «Дельта Банк» у судове засідання до суду апеляційної інстанції не з'явилися, своїм правом на подачу відзиву не скористалися, судову повістку отримали у відповідності до вимог закону, що підтверджується повідомленнями про вручення поштового відправлення. Будь - яких заяв чи клопотань до суду станом на день розгляду справи від Фонду гарантування вкладів фізичних осіб та ПАТ «Дельта Банк» не надходило.

Суд апеляційної інстанції дійшов висновку про можливість розгляду справи за відсутності представників Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, ПАТ «Дельта Банк» з урахуванням вимог ч. 2 ст. 372 ЦПК України. Їхня неявка в судове засідання не унеможливлює встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення питання щодо скасування заходів забезпечення позову та не перешкоджає розгляду справи.

Так, відповідно до ч.1 ст. 375 ЦПК Українисуд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, заслухавши пояснення осіб, які з'явилися у судове засідання, перевіривши законність та обґрунтованість постановленої ухвали, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Так, відмовляючи у задоволенні заяви про скасування заходів забезпечення позову, суд першої інстанції, врахувавши характер спірних правовідносин, суть заявлених позовних вимог, а також те, що забезпечення позову є тимчасовим заходом, дійшов висновку, що доводи ОСОБА_4, викладені у клопотанні, не доводять необхідності скасування вжитого судом заходу забезпечення позову, а потреба в забезпеченні позову не відпала та не змінились обставини, що зумовили його застосування. При цьому суд вважав, що при застосуванні вжитих, згідно ухвали суду від 12 грудня 2017 року, заходів забезпечення позову, суд з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчився, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду в разі задоволення позову.

Суд апеляційної інстанції погоджується із такими висновками суду першої інстанції, з огляду на таке.

Так, відповідно до приписів ч.1, ч.2, ч.4 ст.158 ЦПК України суд може скасувати заходи забезпечення позову з власної ініціативи або за вмотивованим клопотанням учасника справи (ч.1). Клопотання про скасування заходів забезпечення позову розглядається в судовому засіданні (ч.2). За результатами розгляду клопотання про скасування заходів забезпечення позову, вжитих судом, постановляється ухвала (ч.4).

Як вбачається із матеріалів справи та встановлено судом, у провадженні Києво - Святошинського районного суду Київської області перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, ПАТ «Дельта Банк» про визнання недійсним продажу квартири на електронних торгах, витребування майна з чужого незаконного володіння.

Провадження у даній справі відкрите ухвалою суду від 12 грудня 2017 року.

Предметом даного спору є визнання недійсним договору купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1, яку позивач просить суд витребувати із чужого незаконного володіння, оскільки, на її думку, продаж вказаної квартири на електронних торгах відбувся у порушення вимог закону.

У порядку забезпечення позову за заявою позивача ухвалою Києво - Святошинського районного суду Київської області від 12 грудня 2017 року накладено арешт та заборону на відчуження квартири АДРЕСА_1 та належить на праві власності ОСОБА_11.

Ухвала Києво - Святошинського районного суду Київської області від 12 грудня 2017 року про забезпечення позову залишена без змін ухвалою Апеляційного суду Київської області від 05 березня 2018 року.

Із матеріалів справи вбачається, що на час розгляду заяви про скасування заходів забезпечення позову справа за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, ПАТ «Дельта Банк» про визнання недійсним продажу квартири на електронних торгах, витребування майна з чужого незаконного володіння судом не розглянута і спір по суті не вирішено.

За наведених обставин, суд першої інстанції обґрунтовано відмовив у скасуванні заходів забезпечення позову.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_4 щодо незаконності ухвали суду про відмову у скасуванні заходів забезпечення позову є недоведеними та необґрунтованими. Такі доводи щодо відсутності підстав для вжиття заходів забезпечення позову та доказів щодо загрози невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, необґрунтованість заяви позивача про забезпечення позову та відсутність посилань на докази для підтвердження викладених в ній обставин, зводяться до оскарження правомірності вжиття судом заходів забезпечення позову.

Проте, предметом апеляційного перегляду в даній справі є не питання правомірності вжиття судом заходів забезпечення позову, яке вже було вирішено апеляційним судом, а наявність чи відсутність підстав для їх скасування.

Процесуальні дії суду щодо вжиття заходів забезпечення позову і їх скасування врегульовані окремими нормами, є різними за своїм юридичним змістом і за обставинами, які підлягають встановленню.

Відповідно до приписів частин 7-10 ст.158 ЦПК України у разі ухвалення судом рішення про задоволення позову заходи забезпечення позову продовжують діяти протягом дев'яноста днів з дня набрання вказаним рішенням законної сили або можуть бути скасовані за вмотивованим клопотанням учасника справи. Якщо протягом вказаного строку за заявою позивача (стягувача) буде відкрито виконавче провадження, вказані заходи забезпечення позову діють до повного виконання судового рішення. У випадку залишення позову без розгляду, закриття провадження у справі або у випадку ухвалення рішення щодо повної відмови у задоволенні позову суд у відповідному судовому рішенні зазначає про скасування заходів забезпечення позову. У такому разі заходи забезпечення позову зберігають свою дію до набрання законної сили відповідним рішенням або ухвалою суду.

Отже, скасування заходів забезпечення позову пов'язане не із правомірністю їх вжиття, а із результатами розгляду справи і вирішення спору по суті чи залишенням позову без розгляду, або закриттям провадження у справі.

Зі змісту заяви про скасування заходів забезпечення позову вбачається, що ОСОБА_4 оспорює саме правомірність вжиття судом заходів забезпечення позову.

Враховуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку, що постановляючи ухвалу, суд першої інстанції встановив дійсні обставини справи та відповідні їм правовідносини, а також мотиви, з яких він дійшов висновку про відсутність підстав для скасування заходів забезпечення позову.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_4 щодо порушення судом положень закону щодо права володіння і розпорядження власністю, як підстави для скасування заходів забезпечення позову, не ґрунтуються на вимогах закону.

Так, відповідно до ч.2 ст.321 ЦК України особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Положення ст.ст.149-150 ЦПК України передбачають можливість обмеження особи у здійсненні права власності при вжитті заходів забезпечення цивільного позову, зокрема, шляхом накладення арешту на спірне майно, а тому такі дії суду відповідають вимогам закону, оскільки у даному випадку суд вирішив лише процедурне питання про забезпечення позовних вимог, не позбавляючи ОСОБА_4 права власності на належне йому нерухоме майно. А накладення арешту за своїм змістом полягає лише у тимчасовому обмеженні його права розпорядитися цим майном (провести його відчуження).

За таких обставин, підстави для задоволення апеляційної скарги відсутні.

Інші доводи апеляційної скарги, які зводяться до неналежної оцінки зібраних у справі доказів та необхідності у задоволенні заяви про скасування заходів забезпечення позову, не знайшли свого підтвердження при апеляційному перегляді оскаржуваної ухвали суду, такі доводи є безпідставними та такими, що не можуть вплинути на правильність висновків суду по суті спору.

Так, відповідно до ч.2 ст. 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до вимог ч.ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Таким чином, доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують, є такими, що не можуть вплинути на правильність висновків суду.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 374 ЦПК Українисуд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Отже, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про те, що ухвала суду першої інстанції постановлена з додержанням вимог закону і не може бути скасована з підстав, наведених в апеляційній скарзі, а тому оскаржувану ухвалу слід залишити без змін, а апеляційну скаргу ОСОБА_4 без задоволення.

Керуючись ст. ст. 367, 368, п.1 ч.1 ст. 374, ст.ст. 375, 381-384, 386, 389 ЦПК України, суд -

п о с т а н о в и в :

Ухвалу Києво - Святошинського районного суду Київської області від 11 вересня 2018 року залишити без змін, апеляційну скаргу ОСОБА_4 без задоволення.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Повна постанова складена 24 січня 2019 року.

Судді:

Л.Д.Поливач

А.М.Стрижеус

О.Ф.Мазурик