ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 березня 2019 року м. Харків

Справа № 641/6330/18

Провадження № 22-ц/818/ 1156/19

Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Кругової С.С.,

суддів Маміної О.В., Пилипчук Н.П.,

секретаря Кучер Ю.Ю.,

Учасники справи :

Позивач: ОСОБА_1,

Відповідачі: Луганський відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Луганській області,

Міжрайонний відділ державної виконавчої служби по Основ'янському та Слобідському районах міста Харків Головного територіального управління юстиції у Харківській області,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Луганського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Луганській області, Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Основ'янському та Слобідському районах міста Харків Головного територіального управління юстиції у Харківській області про зняття арешту з нерухомого майна,

за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Комінтернівського районного суду міста Харкова від 30 листопада 2018 року, ухваленого суддею Григор'євим Б.П.,-

в с т а н о в и в :

У вересні 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просив зобов'язати Луганський відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Луганській області зняти арешт зі всього його нерухомого та рухомого майна, який було накладено постановою старшого державного виконавця Жовтневого відділу ДВС Луганського управління юстиції Корда Р.С.

Позовна заява мотивована тим, що постановою ВП 31938777 від 30.03.2012 року старшим державним виконавцем Жовтневого відділу державної служби Луганського міського управління юстиції Корда Р.С. на все майно ОСОБА_1 накладено арешт. На звернення до уповноважених органів щодо звільнення його майна з-під арешту йому було відмовлено, що порушує його право власності.

Рішенням Комінтернівського районного суду міста Харкова від 30 листопада 2018 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 - відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що обставини на які посилається представник позивача, як на підставу своїх вимог про те, що наявність арешту майна ОСОБА_1 порушує його права власності на це майно, не ґрунтуються на матеріалах справи.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати вказане рішення та ухвалити нове, яким задовольнити позов у повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована тим, що оскаржуване рішення є незаконним та необґрунтованим, судом першої інстанції неповно з'ясовано обставини, які мають значення для справи, порушено норми матеріального і процесуального права, висновки суду не відповідають обставинам справи.

Посилається на обставини, які були викладені в позовній заяві.

Вважає, що при розгляді справи ним були надані докази відсутності ухвали Жовтневого суду м. Луганська, на підставі якої було відкрито виконавче провадження. У судовому засіданні позивачем були надані фактичні докази того, цо такого документу, на підставі якого і повинно здійснюватись виконавче провадження, не існує ані в паперовому, ані в електронному вигляді, що було документально підтверджено.

Звертає увагу на те, що матеріали виконавчих проваджень, матеріально-технічна база та інше майно Жовтневого відділу державної виконавчої служби міста Луганська Головного територіального управління юстиції у Луганській області знаходяться за місцем його попередньої реєстрації, здійснити вивезення майна та виконавчих проваджень на сьогодні не виявляється можливим.

З 1 січня 2007 року уся інформація щодо розгляду судових справ постановлення ухвал суду та рішень суду стосовно будь-якої фізичної особи повинна знаходитись в Реєстрі судових рішень за вимогами Закону України «Про доступ до судових рішень», проте ухвали №2-9232 від 30.03.2012 р. Жовтневого районного суду міста Луганська про накладення арешту на рухоме та нерухоме майно позивача не існує ні в паперовому, ні в електронному вигляді, отже існування накладеного виконавчою службою арешту на його майно є безпідставним та незаконним.

Згідно зі ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обгрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши доповідь судді, обговоривши доводи апеляційної скарги та дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 є власником квартири за адресою: м. Харків, вул. Аскольдівська, б. 8, кв. 10, що підтверджується Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо суб'єкта № 79707919 від 06.02.2017 року.

З витягу Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо суб'єкта № 138962417 від 25.09.2018 року вбачається що постановою ВП 31938777 старшим державним виконавцем Жовтневого відділу державної служби Луганського міського управління юстиції Корда Р.С. на все майно ОСОБА_1 накладено арешт.

З відповіді Луганського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Луганській області від 21.05.2018 року № 5673/16.1-41, яка надана на заяву ОСОБА_1 вбачається, що згідно з даними перевірки Автоматизованої системи виконавчого провадження на виконанні у відділі перебувало виконавче провадження: № 31938777 з примусового виконання ухвали №2-9232 від 30.03.2012 р. виданої Жовтневим судом міста Луганська про накладення арешту на рухоме та нерухоме майно, що належить відповідачам, у тому числі на частку у праві спільної власності подружжя у межах заявленого позову а саме 4 697 417,46 грн. 30.03.2012 р. державним виконавцем, керуючись Законом України «Про виконавче провадження» (в редакції Закону України «Про виконавче провадження» від 21.04.1999 р. зі змінами та доповненнями), винесено постанову про відкриття виконавчого провадження з накладенням арешту на майно боржника. 06.07.2012 державним виконавцем, керуючись Законом України «Про виконавче провадження» (у редакції Закону України «Про виконавче провадження» від 21.04.1999 року зі змінами та доповненнями), винесено постанову про закінчення виконавчого провадження, оскільки згідно з витягом про реєстрацію в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна, на визначене у виконавчому документі майно накладено арешт, рішення суду виконано. Також зазначено, що на підставі розпорядження КМ України від 07.11.2014 № 1085-р , Жовтневий відділ державної виконавчої служби міста Луганська Головного територіального управління юстиції у Луганській області переміщено за адресом: 93401, Луганська область, м. Сєвєродонецьк, пр-т Хіміків, 68. Матеріали виконавчих проваджень, матеріально-технічна база та інше майно Жовтневого відділу державної виконавчої служби м. Луганська Головного територіального управління юстиції у Луганській області, знаходяться за місцем попередньої реєстрації, здійснити вивезення майна та виконавчих проваджень на цей час не виявляється можливим.

Відповідно до вимог статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, а частинами 1, 5, 6 статті 81 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно частини 6 статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду та ефективного захисту сторони у справі, що передбачено статтями 6, 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Відповідно до статті 17 Закону № 606-XIV примусове виконання рішень здійснюється державною виконавчою службою на підставі виконавчих документів, визначених цим Законом.

Позивач, звертаючись до суду з вказаним позовом, посилався на те, що його майно незаконно утримується під арештом, оскільки у державній виконавчій службі відсутні виконавчі документи на виконанні.

Згідно із частиною другою статті 50 Закону України «Про виконавче провадження» в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, у разі якщо у виконавчому провадженні державним виконавцем накладено арешт на майно боржника, у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, державний виконавець зазначає про зняття арешту, накладеного на майно боржника.

Статтею 48 Закону України «Про виконавче провадження» в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, а також частиною першою статті 49 цього Закону передбачені підстави повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав та підстави закінчення виконавчого провадження.

Аналіз наведених положень законодавства свідчить, що державний виконавець зобов'язаний зняти арешт з майна боржника в разі закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі).

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що позивачем не надано доказів про закінчення виконавчого провадження або про повернення виконавчого документу до суду, або іншого органу, який його видав. Матеріали справи не містять жодних доказів, які б могли бути підставою для зняття арешту з майна позивача.

Вагомих, достовірних та достатніх доводів, які б містили інформацію щодо предмета доказування і спростовували висновки суду першої інстанції та впливали на законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення, апеляційна скарга не містить.

Що стосується наданих до суду апеляційної інстанції копій документів, з яких вбачається, що рішенням Жовтневого районного суду м. Луганська від 26 березня 2014 року в задоволенні позову ПАТ "Банк "Київська Русь" до ОСОБА_1 відмовлено, то вони не можуть бути підставою для скасування рішення суду, оскільки надані в копіях завірених адвокатом Марченко О.П., яка пояснила в суді апеляційної інстанції, що оригінали у неї відсутні. При цьому, також судова колегія враховує і ту обставину, що це рішення суду відсутнє в Єдиному державному реєстрі судових рішень.

Враховуючи наведене, встановивши відсутність підстав для скасування судового рішення, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржуване рішення без змін.

Керуючись ст. ст. 3, 10, 12, 13, 89, 351, 367, 368, 374, 375, 382, 384 ЦПК України, суд -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Комінтернівського районного суду міста Харкова від 30 листопада 2018 року - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття. Касаційна скарга може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий С.С. Кругова

Судді О.В. Маміна

Н.П. Пилипчук

повний текст постанови складено 22 березня 2019 року