Справа № 288/96/17
Провадження № 6/288/19/19
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 грудня 2019 року. смт.Попільня

Попільнянський районний суд Житомирської області в складі:

головуючого судді - Рудника М. І.,

за участю секретаря судових засідань - Франчук Ю.О.,

представника відповідача - ОСОБА_1 .М.,

позивача - ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт.Попільня Житомирської області заяву державного підприємства «Попільнянське лісове господарство» про розстрочення виконання рішення Попільнянського районного суду Житомирської області від 27 травня 2019 року,

ВСТАНОВИВ

До Попільнянського районного суду Житомирської області 29 жовтня 2019 року надійшла заява державного підприємства «Попільнянське лісове господарство» про розстрочення виконання рішення.

В поданій заяві представник відповідача ДП «Попільнянське лісове господарство» вказує, що рішенням Попільнянського районного суду Житомирської області від 27 травня 2019 року стягнуто з ДП «Попільнянське лісове господарство» на користь ОСОБА_2 середній заробіток за час вимушеного прогулу з 30 грудня 2016 року по 27 травня 2019 року в розмірі 191858.36 гривень.

Представник в заяві зазначає, що основним видом діяльності підприємства є лісівництво та інша діяльність у лісовому господарстві. Станом на 01 жовтня 2019 року підприємство перебуває в складному фінансовому стані, у зв`язку з чим за два останні роки (2018 рік та 9 місяців 2019 року) зменшилися об`єми роботи підприємства, що в свою чергу призвело до скорочення робочих місць на підприємстві. Станом на 01 січня 2018 року на підприємстві працювало 265 осіб, станом на 01 жовтня 2019 року на підприємстві працює 183 особи. Фінансово - економічний стан підприємства призвів до закриття н/с ст.. Корнин, н/с ст. Брівки та цеху переробки н/с ст. Попільня. В зв`язку із зменшенням попиту споживачів на лісопродукцію та із закриттям експорту на реалізацію лісопродукції зменшився прибуток підприємства. Заробітна плата на підприємстві виплачується згідно посадових окладів працівників без нарахування премії.

Станом на 01 жовтня 2019 року по підприємству рахується заборгованість: кредиторська 17011.00 гривень, дебіторська 5178.00 гривень. Чистий фінансовий результат за 9 місяців 2018 року 185000.00 гривень, за 9 місяців 2019 року 56000.00 гривень.

Представник відповідача просить суд врахувати дані обставини, як такі що викликають необхідність надання додаткового строку до повного виконання рішення суду та при розгляді даної заяви просить врахувати не лише інтереси стягувача ОСОБА_2 , а й інтереси інших працівників підприємства, які в разі примусового стягнення суми в розмірі 191858.36 гривень на користь ОСОБА_2 залишаться без заробітної плати. Така ситуація призведе до масового звільнення працівників підприємства та можливої зупинки підприємства в цілому. Тобто, в даній справі відповідачем (боржником) виступає юридична особа, але негативні наслідки настають саме для працівників юридичної особи, що полягає в порушенні права на оплату праці, а це як зазначалось вище 183 працівника та просить розцінити такі обставини як ті, що носять винятковий характер і утруднюють виконання рішення суду.

Крім іншого вказує, що станом на час розгляду справи та по теперішній час стягувач ОСОБА_2 матеріально забезпечений та працевлаштований в декількох установах, своєчасно отримує заробітну плату, що ним не заперечується. Отже розстрочка виконання рішення суду не завдасть шкоди його фінансово - матеріальному становищу та не призведе до порушення будь яких його прав. Підприємство погоджується з рішенням суду повністю та не оскаржує його в касаційному порядку. Розглядаючи заяву про розстрочку виконання рішення, представник просить суд мати на увазі, що її задоволення можливе як винятковий випадок, виходячи з особливого характеру обставин, що ускладнюють виконання рішення.

На підставі вищевикладеного, ДП «Попільнянське лісове господарство» просить розстрочити виконання рішення Попільнянського районного суду Житомирської області від 27 травня 2019 року по справі № 288/96/17 про стягнення з державного підприємства «Попільнянське лісове господарство» на користь ОСОБА_2 середнього заробітку за час вимушеного прогулу з 30 грудня 2016 року по 27 травня 2019 року в розмірі 191 858,36 гривень, наступним чином, а саме: по 15 988,20 гривень щомісячно.

05 грудня 2019 року від представника відповідача надійшла заява в якій він вказує, що на підставі рішення суду ОСОБА_2 здійснено виплати, а саме: - 18 листопада 2019 року 5441.88 гривень; - 24 жовтня 2019 року 12870.50 гривень; - 27 листопада 2019 року 12870.50 гривень, а всього на загальну суму 31182.88 гривень, таким чином сума до стягнення за рішенням суду зменшилась з 191858.36 гривень до 160675.48 гривень. Просить суд врахувати вищевикладене та розстрочити 160675.48 гривень на 12 місяців.

Представник відповідача в судовому засіданні подану заяву підтримав, просив її задоволити з врахуванням сплаченої в порядку виконання рішення суми коштів.

Позивач в судовому засіданні заперечував проти задоволення заяви та розстрочення виконання рішення суду.

Суд, вислухавши позивача та представника відповідача, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку.

Згідно з статтею 129-1 Конституції України, суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Відповідно до частини першої статті 18 ЦПК України, судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Спосіб виконання судового рішення - це спосіб реалізації та здійснення способу захисту, встановленого статтею 16 ЦК України.

Як вбачається з рішення Попільнянського районного суду Житомирської області від 27 травня 2019 року в цивільній справі № 288/96/17 - 2/288/58/19 позов ОСОБА_2 до Державного підприємства «Попільнянське лісове господарство» про визнання незаконним наказу № 392 про внесення змін до штатного розпису, наказу № 393 про скорочення робочих місць на підприємстві, наказу № 171-к про звільнення ОСОБА_2 та їх скасування задоволено частково, визнано незаконним та скасовано Наказ державного підприємства «Попільнянське лісове господарство» від 27 грудня 2016 року № 171-к «Про звільнення ОСОБА_2 »; поновлено ОСОБА_2 на посаді менеджера (управителя) із збуту ІІ категорії державного підприємства «Попільнянське лісове господарство»; стягнуто з державного підприємства «Попільнянське лісове господарство» на користь ОСОБА_2 середній заробіток за час вимушеного прогулу з 30 грудня 2016 року по 27 травня 2019 року в розмірі 191858.36 гривень без урахування суми податків, страхових та інших обов`язкових платежів; допущено негайне виконання рішення суду в частині поновлення ОСОБА_2 на посаді менеджера (управителя) із збуту ІІ категорії державного підприємства «Попільнянське лісове господарство»; допущено негайне виконання рішення суду в частині стягнення з державного підприємства «Попільнянське лісове господарство» на користь ОСОБА_2 заробітної плати, але не більше ніж за один місяць; стягнуто з державного підприємства «Попільнянське лісове господарство» 3198.58 гривень судового збору.

Постановою Житомирського апеляційного суду від 24 вересня 2019 року вказане рішення скасовано в частині відмови у позові про визнання незаконним і скасування наказів № 392 та № 393 від 24 жовтня 2016 року і постановлено в цій частині нове судове рішення про задоволення позову. Визнано незаконним та скасовано накази № 392 та № 393 від 24 жовтня 2016 року по державному підприємству «Попільнянське лісове господарство». В решті рішення залишено без змін.

Статтею 435 ЦПК України визначено, що за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання. Заява про встановлення або зміну способу або порядку виконання, відстрочення або розстрочення виконання судового рішення розглядається у десятиденний строк з дня її надходження у судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Про відстрочення або розстрочення виконання судового рішення, встановлення чи зміну способу та порядку його виконання або відмову у вчиненні відповідних процесуальних дій постановляється ухвала, яка може бути оскаржена. (частина перша, друга, сьома)

Відповідно до частини третьої п`ятої статті 435 ЦПК України, підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочення або розстрочення виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим. Вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує: 1) ступінь вини відповідача у виникненні спору; 2) щодо фізичної особи - тяжке захворювання її самої або членів її сім`ї, її матеріальний стан; 3) стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо. Розстрочка та відстрочення виконання судового рішення не може перевищувати одного року з дня ухвалення такого рішення, ухвали, постанови.

Тлумачення положень вищевказаної правової норми дає підстави вважати, що питання про розстрочення виконання судового рішення може бути розглянуто у виняткових випадках, які обумовлені об`єктивними ускладненнями при виконанні судового рішення та за наявності обставин, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

Наведений вище перелік обставин, що утруднюють виконання рішення, не є вичерпним. Разом з тим, обставини, які також можуть бути підставою для встановлення порядку виконання рішення, мають бути однорідними з тими, що наведені в статті 435 ЦПК України, за характером впливу на можливість боржника погашати борг або виконувати зобов`язання.

В пункті 10 Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження» № 14 від 26 грудня 2003 року роз`яснено, що при вирішенні заяв державного виконавця чи сторони про відстрочку або розстрочку виконання рішення, встановлення або зміну способу й порядку його виконання суду потрібно мати на увазі, що їх задоволення можливе лише у виняткових випадках, які суд визначає виходячи з особливого характеру обставин, що ускладнюють або виключають виконання рішення (хвороба боржника або членів його сім`ї, відсутність у нього майна, яке за рішенням суду має бути передане стягувачу, стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо).

Відповідно до пункту 2.3. Рішення Конституційного Суду України від 26 червня 2013 року по справі № 1-7/2013 за судовою практикою до обставин, що ускладнюють виконання судового рішення належать хвороба боржника або членів його сім`ї, скрутне матеріальне становище боржника, наявність загрози банкрутства юридичної особи-боржника, стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

Статтею 33 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що за наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим (хвороба сторони виконавчого провадження, відрядження сторони виконавчого провадження, стихійне лихо тощо), сторони мають право звернутися до суду, який розглядав справу, як суд першої інстанції, із заявою про відстрочку або розстрочку виконання рішення. Рішення про розстрочку виконується в частині та у строки, встановлені цим рішенням.

Суд звертає увагу заявника на те, що складне матеріальне становище не завжди має характер особливих або виняткових обставин, тому матеріальний стан боржника не є безумовною підставою для невиконання судового рішення, яке набрало законної сили, та не є обставиною, що утруднює його виконання.

22 жовтня 2019 року за вих. № 605 державним підприємством «Попільнянське лісове господарство» надано довідку про фінансовий стан підприємства згідно якої, станом на 01 жовтня 2019 року підприємство перебуває в складному фінансовому стані, у зв`язку з чим за останні два роки (2018 рік та 9 місяців 2019 року): 1. Зменшились об`єми роботи підприємства, що в свою чергу призвело до скорочення робочих місць на підприємстві, станом на 01 січня 2018 року 265 осіб, станом на 01 жовтня 2019 року 183 особи та до закриття н/с ст. Корнин, н/с ст. Брівки та цеху переробки н/с ст. Попільня; 2. У зв`язку зі зменшенням попиту споживачів на лісопродукцію та із закриттям експорту на реалізацію лісопродукції зменшився прибуток підприємства; 3. Заробітна плата на підприємстві виплачується згідно посадових окладів працівників без нарахування премії; 4. Станом на 01 жовтня 2019 року по підприємству рахується заборгованість: кредиторська - 17011 тис. грн., дебіторська 5178 тис. грн.; 5. Чистий фінансовий результат за 9 місяців 2018 року 185 тис. грн.., за 9 місяців 2019 року 56 тис. грн. /а.с.6/

Відповідно до звіту про фінансові результати (Звіт про сукупний дохід) за І півріччя 2019 року, сукупний дохід Державного підприємства «Попільнянське лісове господарство» становив: - за звітний період - 211; - за аналогічний період попереднього року 860. /а.с.7/

Як вбачається з платіжних доручень № 3604, № 3876, № 3984 сплачено ДП «Попільнянський лісгосп» кошти ОСОБА_2 в розмірі: - 24 жовтня 2019 року 12870.50 гривень; - 18 листопада 2019 року 5441.88 гривень; - 27 листопада 2019 року 12870.50 гривень, а всього на загальну суму 31182.88 гривень.

Виконання судового рішення, відповідно до змісту рішення Конституційного Суду України № 5-рп/2013 від 26 червня 2013 року по справі № 1-7/2013, є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави; невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд справи судом.

При цьому, виконання судового рішення має розглядатися як невід`ємна частина «судового процесу» для цілей статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (справа «Горнсбі проти Греції»). Термін, протягом якого судове рішення залишається невиконаним, може ставити під сумнів розумність строків судового захисту. При вирішенні питання про затримку виконання судового рішення, слід враховувати інтереси обох сторін, як стягувача так і боржника, та дотримуватися їх балансу.

Стаття 6 Європейської Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) гарантує право на справедливий судовий розгляд та закріплює принцип верховенства права, на якому будується демократичне суспільство, і найважливішу роль судової системи в здійсненні правосуддя. Проте, право на справедливий суд було б позбавлено сенсу, якщо б допускало невиконання остаточних судових рішень, які набрали законної сили.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини невід`ємною частиною «права на суд» та фундаментальним аспектом верховенства права є принцип правової визначеності (певності), який включає дотримання принципу остаточності судового рішення.

У розумінні практики Європейського суду частина 1 статті 6 Конвенції передбачає не лише доступ до правосуддя і встановлення порядку судового розгляду, а й гарантує виконання судових рішень з метою запобігання заподіяння шкоди одній із сторін.

Право на звернення до суду було б ілюзорним, якби національна правова система Договірної сторони дозволяла, щоб остаточне, обов`язкове для виконання рішення залишилося невиконаним на шкоду одній зі сторін. Виконання рішення, винесеного будь-яким судом, має розглядатись як невід`ємна частина «судового процесу» для цілей ст. 6 Конвенції.

Кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб правового захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Відтак, невиконання судових рішень, які набрали законної сили, є неприпустимим і, виходячи з обставин цієї конкретної справи, не може бути виправданим.

Враховуючи вищенаведене, оцінюючи надані представником відповідача докази у їх сукупності і взаємному зв`язку та фактичні обставини справи, суд приходить до висновку про те, що заявник не навів виключних обставин для надання розстрочки, а надані ним підтвердження фінансового стану підприємства щодо зменшення обсягу доходів не вказують на наявність загрози банкрутства юридичної особи-боржника, зважаючи на те, що матеріальний стан заявника не є безумовною підставою для розстрочки виконання рішення.

Інших істотних обставин, що обумовлюють об`єктивні ускладнення при виконанні судового рішення, наявність яких робить його виконання неможливим у розумінні статті 435 ЦПК України, заявником також не наведено.

На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні заяви про розстрочення виконання рішення та наголошує на тому, що безпідставне та необґрунтоване розстрочення виконання рішення суду буде порушувати законні права та інтереси стягувача та нівелювати сутність рішення суду та мету його ухвалення.

На підставі викладеного, керуючись статтею 129-1 Конституцій України; статтями 258 261, 353, 435 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

В задоволенні заяви державного підприємства «Попільнянське лісове господарство» про розстрочення виконання рішення Попільнянського районного суду Житомирської області від 27 травня 2019 року відмовити.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається безпосередньо до Житомирського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Суддя Попільнянського

районного суду М. І. Рудник