Провадження: 6/484/64/19
Справа: 484/1280/19
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 березня 2019 року Первомайський міськрайонний суд Миколаївської області в складі:

головуючого - судді Закревського В.І.

при секретарі Ярославській С.Д.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду м. Первомайська подання старшого державного виконавця Первомайського міськрайонного відділу ДВС Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області ОСОБА_1 про тимчасове обмеження ОСОБА_2 у праві виїзду за межі України без вилучення паспортного документу, -

ВСТАНОВИВ:

Старший державний виконавець Первомайського міськрайонного відділу ДВС Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області ОСОБА_1 звернулася до суду із поданням про обмеження у праві виїзду за межі України без вилучення паспортного документу - ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, (ідентифікаційний номер НОМЕР_1), проживаючого ІНФОРМАЦІЯ_2. Державний виконавець обгрунтовує подання тим, що на виконанні відділу знаходиться зведене виконавче провадженнч № 55554234, що відкрито на підставі виконавчого напису № 9596, виданого 06.10.2017 року Приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу про стягнення з ОСОБА_2 заборгованості в розмірі 815 893грн. 44 коп. та виконавчого листа № 2/202/1484/2013 року, виданого Індустріальним районним судом м.Дніпропетровська про стягнення з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 боргу на користь ПАТ КБ "ПриватБанк" у сумі 22 7221 грн. 48 коп. У звязку із тим , що боржник ОСОБА_2 ухвиляється від виконання зобовязання державний виконавець у відповідності до п. 19 ч.3 ст. 18 Закону України "Про виконавче провадження" звернулася до суду з даним поданням.

В судове засідання державний виконавець не зявилася, до суду надала заяву з клопотанням про розгляд справи у її відсутність, подання підтримує у повному обсязі.

Дослідивши матеріали подання, суд дійшов до висновку що підстави для задоволення подання відсутні.

Статтею 18 Закону України «Про виконавче провадження»встановлено, що виконавець у разі ухилення боржника від виконання зобовязань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи чи керівника боржника - юридичної особи за межі України до виконання зобовязань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів.

Статтею 6 Закону України "Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України" № 3857-ХІІ встановлено, право громадянина України на виїзд з України може бути тимчасово обмежено у випадках, коли, він ухиляється від виконання зобовязань, покладених на нього судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), що підлягає примусовому виконанню в порядку, встановленому законом, - до виконання зобовязань або сплати заборгованості зі сплати аліментів.

Статтею 441 ЦПК України передбачено, що тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути застосоване судом як захід забезпечення виконання судового рішення. Тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України застосовується в порядку, визначеному цим Кодексом для забезпечення позову, із особливостями, визначеними цією статтею. Суд може постановити ухвалу про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України фізичної особи, яка є боржником за невиконаним нею судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб) , якщо така особа ухиляється від виконання зобовязань, покладених на неї відповідним рішенням , на строк до виконання зобовязаннь за рішенням, що виконується у виконавчому провадженні. Ухвала про тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути постановлена за поданням державного або приватного виконавця.

Відповідно до ст.33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України за винятком обмежень, які встановлюються законом. Заборона виїзду за кордон є одним з найсуворіших заходів, що сприяє примусовому виконанню судових рішень, так як пов'язаний з обмеженням конституційного права людини на вільне пересування та вибір місця проживання.

Слід зазначити, що у поданні державним виконавцем не вказано доказів того, що боржник має намір виїхати за межі України або робить це з метою ухилення від виконання судового рішення. Наявність лише самого зобов'язання не наділяє відділ ДВС правом на звернення до суду з поданням про тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за кордон.

Оскільки, відповідно до ч. 4 ст. 441 ЦПК України, подання розглядається судом негайно, без повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб, за участю державного виконавця, то саме на останнього покладається тягар доказування.

Також слід зазначити, що законом передбачено юридичні санкції у вигляді тимчасового обмеження у праві виїзду не за наявність факту невиконання зобов'язань, а за ухилення від їх виконання. У зв'язку з цим саме державний виконавець повинен довести суду чи дійсно особа свідомо не виконувала належні до виконання зобов'язання в повному обсязі або частково.

Судова практика щодо вирішення питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України орієнтує суди на те, що законом передбачені юридичні санкції у вигляді тимчасового обмеження у праві виїзду не за наявністю факту невиконання зобов'язань, а за ухилення від їх виконання, тому з метою всебічного і повного з'ясування всіх обставин справи, встановлення дійсних прав та обов'язків учасників спірних правовідносин, підлягає з'ясуванню судом, чи дійсно особа свідомо не виконувала належні до виконання зобов'язання у повному обсязі або частково

Таким чином, сама по собі наявність невиконання зобов'язання не є безумовною підставою для встановлення обмеження у праві, доведенню підлягає ухилення боржника від виконання.

Відповідно до ст. 2 Протоколу № 4 до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, кожен, хто законно перебуває на території будь-якої держави має право вільно пересуватися і вільно вибирати місце проживання в межах цієї території. Кожен є вільним залишати будь-яку країну, включно зі своєю власною.

На здійснення цих прав не можуть бути встановлені жодні обмеження, крім тих, що передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для підтримання публічного порядку, запобігання злочину, для захисту здоров'я чи моралі або з метою захисту прав і свобод інших осіб.

Також ст. 12 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права передбачено, що кожна людина має право покидати будь-яку країну, включаючи свою власну. Згадані вище права не можуть бути об'єктом ніяких обмежень, крім тих, які передбачено законом, які є необхідними для охорони державної безпеки, громадського порядку, здоров'я чи моральності населення або прав і свобод інших і є сумісними з іншими правами, визначеними в цьому Пакті.

На вищевказані обставини звертає увагу Верховний Суд України в узагальненнях від 01.02.2013 року «Судова практика щодо вирішення питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України».

На підставі вищевикладеного, враховуючи, що на теперішній час заявником не здійсненні заходи, які б доказували ухиляння ОСОБА_2 від виконання зобов'язання, суд вважає за необхідне в задоволенні подання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України без вилучення паспортного документу ОСОБА_2 відмовити.

Керуючисьст. 33 Конституції України,ст. 441 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Відмовити у задоволенні подання старшого державного виконавця Первомайського міськрайонного відділу ДВС Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області ОСОБА_1 про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України без вилучення паспорта - ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, (ідентифікаційний номер НОМЕР_1).

З текстом ухвали можна ознайомитись в Єдиному державному реєстрі судових рішень за посиланням http://reyestr.court.gov.ua

Ухвала суду може бути оскаржена до Миколаївського апеляційного суду через Первомайський міськрайонний суд Миколаївської області протягом пятнадцяти днів з дня проголошення ухвали.

С У Д Д Я :