ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.03.2019 року м. Одеса

Єдиний унікальний номер справи №520/4694/15-ц

Апеляційне провадження № 22-ц/813/3125/19

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого- Колеснікова Г.Я.(суддя-доповідач),

суддів- Вадовської Л.М., Ващенко Л.Г.,

за участю секретаря-Маслова Р.Ю.,

учасники справи:

позивач-Одеська міська рада,

відповідач-ОСОБА_4,

представник відповідача-ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_4 на рішення Київського районного суду м.Одеси від 05 грудня 2017 року у складі судді Васильків О.В.,

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2015 року Одеська міська рада (далі-ОМР) звернулася до суду із позовом до ОСОБА_4 про визнання спадщини відумерлою та визнання права власності.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що після смерті ОСОБА_5, яка настала ІНФОРМАЦІЯ_2 року, відкрилась спадщина у вигляді квартири АДРЕСА_1.

Протягом року після його смерті спадщина не прийнята в установленому законом порядку.

Зазначала, що рішенням Київського районного суду м.Одеси 17 грудня 2014 року у справі №520/2036/14 ОСОБА_4 відмовлено у задоволенні її позову до Одеської міської ради про встановлення факту проживання однією сім'єю з ОСОБА_5 без реєстрації шлюбу.

Посилаючись на вказані обставини та на відсутність спадкоємців ОСОБА_5 за законом та за заповітом спадщина, ОМР просила задовольнити позовні вимоги на підставі ст.1277 ЦК України (а.с.3-5).

Відповідач ОСОБА_4 позов не визнала, вважаючи себе спадкоємцем ОСОБА_5

Рішенням Київського районного суду м.Одеси від 05 грудня 2017 року позов задоволено.

Визнана відумерлою спадщина, що відкрилась після смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 року ОСОБА_5, яка складається з квартири АДРЕСА_1, загальною площею 45,2 кв.м., у тому числі житловою-27,3 кв.м.

Визнано за Одеською міською радою право власності на вищевказану квартиру.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що оскільки після смерті ОСОБА_5за оформленням спадкових прав на належну йому вищевказану квартиру спадкоємці не звертались, то є підстави, відповідно до вимог ст.1277 ЦК України, визнати спадщину відумерлою та визнати за Одеською міською радою право власності на вищевказану квартиру (а.с.88-91).

В апеляційній скарзі ОСОБА_4 просить рішення суду скасувати, постановити нове рішення про відмову у позові.

Неправильність рішення суду мотивовано порушенням норм матеріального та процесуального права, оскільки суд постановив рішення за відсутності письмових доказів, не встановив реальної відсутності спадкоємців на час постановлення рішення.

Зокрема, апелянт зазначила, що судом не витребувано:

- свідоцтво про смерть ОСОБА_5, виписки зі Спадкового реєстру про наявність або відсутність заповіту, складеного ОСОБА_5;

- спадкову справу 207/2013, яка відкрита після смерті ОСОБА_5;

- довідки МРЄО про наявність транспортних засобів та витяг з реєстру про нерухомого майна про наявність у спадкодавця нерухомого майна;

- виписки банку про наявність грошових рахунків.

Посилалась також на те, що позивачем не спростовано факт відсутності спадкоємців після смерті ОСОБА_5, оскільки у нього була єдиноутробна сестра ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка дотепер мешкає у м. Подільську (колишня назва-м.Котовськ) Одеської області та є спадкоємцем по закону після смерті брата (а.с.99-102).

У відзиві на апеляційну скаргу Одеська міська рада просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, рішення суду без змін, посилаючись на обставини, які викладені у позовній заяві (а.с.114-115).

Належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду справи сторони та представник відповідача в судове засідання не з'явилися, клопотання про поважність причин неявки не подали, що не перешкоджає розглядові справи у їх відсутність на підставі ч.2ст.372 ЦПК України.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи,перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції керувався ст.1277 ЦК України та виходив із того, що після смерті спадкодавця ОСОБА_5 ніхто із спадкоємців спадщину не прийняв, а тому є правові підставі для визнання спадщини відумерлою та визнання права власності на нерухоме майно за Одеською міською радою.

Колегія судді погоджується із вказаними висновками суду.

Так, згідно до ч.ч. 1-3 ст.1277 ЦК України у разі відсутності спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття орган місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини зобов'язаний подати до суду заяву про визнання спадщини відумерлою. Заява про визнання спадщини відумерлою подається після спливу одного року з часу відкриття спадщини. Спадщина, визнана судом відумерлою, переходить у власність територіальної громади за місцем відкриття спадщини.

Тобто правовими підставами визнання спадщини відумерлою можуть бути: відсутність спадкоємців за заповітом та (або) за законом; позбавлення їх права на спадкування або усунення від права на спадкування; відмова від прийняття спадщини спадкоємцями за заповітом та (або) за законом; неприйняття спадщини спадкоємцями за заповітом та (або) за законом.

Вказаною нормою визначено обставини, які необхідно встановити для визнання спадщини відумерлою.

Судом встановлено, що після смерті ОСОБА_5, що настала ІНФОРМАЦІЯ_2 року, відкрилась спадщина у вигляді квартири АДРЕСА_2, яка належала померлому на підставі дубліката свідоцтва про право власності № НОМЕР_1 від 01 листопада1996 року (а.с. 9-10).

Згідно довідки-виписки з домової книги про склад сім'ї та прописку за № 29 від 21 травня 2014 року у вищевказаній квартирі проживав один ОСОБА_5 (а.с. 11).

Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 17 грудня 2014 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Одеської області від 11 березня 2015 року, ОСОБА_4 відмовлено у позові до Одеської міської ради про встановлення факту проживання однією сім'єю без реєстрації шлюбу (а.с.12-16).

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 21 червня 2017 року касаційна скарга ОСОБА_4 відхилена, а вищевказані судові рішення залишено без змін (а.с.77-80).

З рішення Київського районного суду м. Одеси від 17 грудня 2014 року вбачається, що під час розгляду справи судом досліджувалася спадкова справа № 207/2013, заведена до майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 року ОСОБА_5, та встановлено, що 04 березня 2013 року до нотаріуса звернулася ОСОБА_4 із заявою про прийняття спадщини, зазначивши, що інших спадкоємців, крім неї немає.

Відповідно до ч.1ст.1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою.

За ч.1 ст.1270 ЦК України передбачено, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Якщо спадкоємець протягом строку, встановленого ст.1270 цього Кодексу не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її.(ч.1127 ЦК України).

Згідно ч.2 ст.1277 ЦК України заява про визнання спадщини відумерлою подається після спливу одного року з часу відкриття спадщини.

З огляду на викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що з часу відкриття спадщини з ІНФОРМАЦІЯ_2 року сплило більше двох років, однак протягом цього часу спадщину після померлого ОСОБА_5 прийнято не було, а тому відповідно до ст.1277 ЦК України є підстави для визнання спадщини відумерлою.

Статтею 278 ЦПК України (в редакції чинній на час звернення до суду) визначено, що суд, встановивши, що спадкоємці за заповітом і за законом відсутні, або спадкоємці усунені від права на спадкування, або спадкоємці не прийняли спадщину чи відмовились від її прийняття, ухвалює рішення про визнання спадщини відумерлою та про передачу її територіальній громаді за місцем відкриття спадщини.

Згідно ч.1 ст.1277 ЦК України у разі відсутності спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття орган місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини зобов'язаний подати до суду заяву про визнання спадщини відумерлою.

Так, матеріалами справи підтверджено, що померлий ОСОБА_5,будучи власником квартири АДРЕСА_1за життя не склав заповіт.

Будь-яких доказів, які-б свідчили про волевиявлення ОСОБА_5за життя реалізувати свої спадкові права матеріали справи не містять та не були надані апелянтом на підтвердження доводів апеляційної скарги.

Як зазначалось вище, рішенням Київського районного суду м. Одеси від 17 грудня 2014 року, яке набрало законної сили, відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_4 про встановлення факту проживання однією сім'єю без реєстрації шлюбу з померлим ОСОБА_5

Обставини встановлені рішенням Київського районного суду м. Одеси від 17 грудня 2014 року не підлягають доказуванню в даному судовому провадженні відповідно до вимог ч.5 ст.82 ЦПК України.

Вірно встановивши обставини по справі, суд першої інстанції, посилаючись на положення ст.1277 ЦК України, встановив, що після смерті ОСОБА_5 до нотаріальної контори не зверталися інші спадкоємці померлого із заявами про прийняття спадщини, тому як наслідок не були залучені до участі у справі.

За відсутності даних про наявність спадкоємців ОСОБА_5 та враховуючи те, що ОСОБА_4 фактично користується майном, яке входить до складу спадщини, без встановлення факту, що вона є спадкоємцем, суд першої інстанції обґрунтовано визнав її належним відповідачем.

Відтак, колегія суддів, вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку про задоволення заяви про визнання спадщини відумерлою та вірно застосував до правовідносин, що виникли, положення ст.1277 ЦК України.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду першої інстанції в цій частині вимог та не містять посилань на докази, які б свідчили про наявність підстав для скасування судового рішення.

Посилання апелянта на те, що підставою для скасування рішення суду першої інстанції є те, що на теперішній час в провадженні Київського районного суду м.Одеси знаходитися позов ОСОБА_6,(яка згідно доводів апелянта є єдиноутробною сестрою померлого) до Одеської міської ради про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, до уваги не приймається.

Так, ОСОБА_6 рішення Київського районного суду м.Одеси від 05 грудня 2017 року не оскаржила, а апелянт ОСОБА_4 не є її представником.

Крім того, у разі задоволенняКиївським районним судом м.Одеси позову ОСОБА_6, яка зазначила, у позовній заяві, що дізналась про смерть свого брата ОСОБА_5 більш ніж через п'ять років, та набрання рішення суду законної сили, остання, як спадкоємець, не буде позбавлена прававимагати передання відумерлої спадщини в натурі на підставі ч.2ст.1280 ЦК України, а у разі його продажу-буде мати право на грошову компенсацію.

Доводи апелянта про те, що судом не витребувано свідоцтво про смерть, спадкової справи, дані про належність померлому рухомого та нерухомого майна до уваги не приймаються, оскільки, як зазначалось вище, вказані обставини були встановлені рішенням Київського районного суду м. Одеси від 17 грудня 2014 року, які не підлягають доказуванню в даному судовому провадженні відповідно до вимог ч.5 ст.82 ЦПК України.

Таким чином, встановивши, що після смерті ОСОБА_5,ІНФОРМАЦІЯ_2 року його спадкоємці спадщину ні фактично, а ні за заявою не прийняли в установленому законом порядку,суд першої інстанції зробив правильний висновок про задоволення заяви про визнання спадщини відумерлою.

Враховуючи вищевикладене, розглянувши скаргу в межах позовних вимог та доводів апеляційної скарги апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції порушень матеріального та процесуального права при вирішенні справи не допустив, рішення суду відповідає фактичним обставинам справи, а наведені в апеляційній скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують.

За таких обставин, апеляційну скаргу необхідно відхилити, а рішення суду залишити без змін.

Керуючись ст.ст.368,374,375,381-384 ЦПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 залишити без задоволення.

Рішення Київського районного суду м.Одеси від 05 грудня 2017 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанова може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 21 березня 2019 року.

Головуючий /підпис/

Судді : /підписи/

З оригіналом згідно,

Суддя Одеського апеляційного суду Г.Я. Колесніков