ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
____________________________________________________________________
Справа № 686/1696/15-ц
Провадження № 22-ц/4820/105/19
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 січня 2019 року м. Хмельницький

Хмельницький апеляційний суд у складі колегії

суддів судової палати з розгляду цивільних справ

Ярмолюка О.І. (суддя-доповідач), Купельського А.В., Янчук Т.О.,

секретар судового засідання Кошельник В.М.,

з участю представника позивача Москалюк С.А.,

представника відповідача ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом Акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» до ОСОБА_6 про стягнення заборгованості за кредитним договором за апеляційною скаргою Акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» на рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 12 жовтня 2018 року,

встановив:

У січні 2015 року Акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк» (далі - АТ КБ «Приватбанк») звернулося до суду з уточненим у подальшому позовом до ОСОБА_6 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

АТ КБ «Приватбанк» зазначило, що 27 листопада 2007 року сторони уклали кредитний договір, за умовами якого позивач надав ОСОБА_6 кредит у розмірі 49 000 доларів США на строк до 24 листопада 2017 року. Відповідач зобов'язалася повернути банку кредит, сплатити йому проценти за користування кредитними коштами та винагороду (комісію) за надання фінансового інструмента у строки та порядку, встановленими цим договором. ОСОБА_6 не виконала обов'язків за кредитним договором, унаслідок чого станом на 15 липня 2016 року виникла заборгованість у розмірі 54 280 доларів 12 центів США, яка складається з 32 901 долара 67 центів США неповернутого кредиту, 8 966 доларів 10 центів США процентів, 2 646 доларів США винагороди за надання фінансового інструменту, 9 767 доларів 55 центів США пені.

За таких обставин АТ КБ «Приватбанк» просило суд стягнути з ОСОБА_6 на свою користь 54 280 доларів 12 центів США заборгованості за кредитним договором, що еквівалентно 1 346 039 грн 56 коп.

Справа розглядалася судами неодноразово.

Останнім рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 12 жовтня 2018 року позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_6 на користь АТ КБ «Приватбанк» 1 172 421 грн 22 коп. заборгованості за кредитом, що еквівалентно 41 895 доларів 35 центів США, 27 644 грн 83 коп. пені та 17 995 грн 57 коп. судового збору. В решті позову відмовлено.

Суд виходив з того, що ОСОБА_6 не виконала грошового зобов'язання за кредитним договором, а тому з неї на користь банку підлягає стягненню заборгованість, розмір якої визначений у висновку експерта.

В апеляційній скарзі АТ КБ «Приватбанк» просить скасувати рішення суду першої інстанції в частині стягнення заборгованості в гривні і визначення доларового еквіваленту заборгованості, змінити рішення в цій частині та стягнути з ОСОБА_6 заборгованість за кредитним договором у валюті кредиту (долар США), вказавши на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд неправомірно змінив валюту виконання зобов'язання та присудив з відповідача заборгованість за кредитним договором у гривні.

ОСОБА_6 подала відзив на апеляційну скаргу, в якому просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін, вказуючи на його законність та обґрунтованість.

Заслухавши учасників судового процесу та перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Частинами 1, 2, 5 статті 263 ЦПК України встановлено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону оскаржуване рішення не відповідає.

Суд першої інстанції встановив обставини справи повно та правильно, проте висновки з установлених обставин зроблено ним неправильно. Також суд не застосував закон (ст. 533 ЦК України), який підлягав застосуванню, та неправильно витлумачив норми ст. 526 ЦК України.

У зв'язку з невідповідністю висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи та неправильним застосуванням судом норм матеріального права оскаржуване рішення суду в частині валюти заборгованості за кредитним договором підлягає зміні.

Встановлено, що 27 листопада 2007 року між Закритим акціонерним товариством комерційним банком «ПриватБанк», яке в подальшому змінило свою назву на АТ КБ «Приватбанк», і ОСОБА_6 укладено кредитний договір №HMІВGA00007872 (далі - кредитний договір), за умовами якого банк надав останній кредит у розмірі 54 250 доларів США на строк до 24 листопада 2017 року включно під 11,04 % річних.

З указаних кредитних коштів 49 000 доларів США ОСОБА_6 одержала в банку на споживчі цілі, а 5 250 доларів США спрямовані позивачем на щорічну сплату позичальником страхових платежів за договором страхування іпотечного майна та договором особистого страхування.

ОСОБА_6 зобов'язалася сплатити банку проценти за користування кредитом у розмірі 0,92% на місяць і винагороду за надання фінансового інструмента в розмірі 0,20% від суми виданого кредиту щомісяця. При цьому ОСОБА_6 повинна була погашати кредит, сплачувати банку проценти та комісію щомісячними ануїтетними платежами у сумі 778 доларів 35 центів США (п. 7.1 кредитного договору).

Згідно п.п. 2.3.1, 2.3.2 кредитного договору банк має право в односторонньому порядку збільшувати розмір процентної ставки за користування кредитом при зміні кон'юнктури ринку грошових ресурсів в Україні, а саме: зміні курсу долара США до гривні більше ніж на 10 % у порівнянні з курсом долара США до гривні, встановленого НБУ на момент укладення даного договору; зміні облікової ставки НБУ; зміні розміру відрахувань у страховий (резервний) фонд або зміні середньозваженої ставки по кредитах банків України у відповідній валюті (по статистиці НБУ). При цьому банк мав надіслати позичальнику письмове повідомлення про зміну процентної ставки протягом 7 календарних днів з дати вступу в чинність зміненої процентної ставки. За своїм розсудом банк має право зменшувати розмір процентної ставки до рівня, встановленого чинним законодавством.

У випадку затримки сплати позичальником частини кредиту та/або процентів щонайменше на один календарний місяць, перевищення сумою заборгованості суми кредиту більш як на 10%, несплати позичальником більше однієї виплати, яка перевищує 5% суми кредиту, іншого істотного порушення умов даного договору, - позивач на власний розсуд мав право розірвати кредитний договір. При цьому ОСОБА_6 зобов'язалася повернути банку суму кредиту в повному обсязі, винагороду та проценти за фактичний строк його користування, повністю виконати інші зобов'язання за договором (п.п. 2.2.10, 2.3.3 кредитного договору).

Також сторони домовилися, що у випадку несвоєчасного погашення відповідачем заборгованості по кредиту вона сплачує банку пеню в розмірі 0,15% від суми простроченої заборгованості по кредиту за кожний день прострочення, але не менше 1 гривні. Сплата пені здійснюється в гривні. У випадку, якщо кредит видається в іноземній валюті, пеня сплачується в гривневому еквіваленті по курсу НБУ на дату сплати (п.п. 4.1, 7.4 кредитного договору).

7 грудня 2009 року АТ КБ «Приватбанк», і ОСОБА_6 уклали додаткову угоду до кредитного договору, за умовами якої ними збільшено строк кредитування до 24 листопада 2022 року, збільшено розмір процентної ставки за кредитом до 1,09% на місяць (13,08% річних) та зменшено розмір щомісячного ануїтетного платежу до 633 доларів 54 центів США.

З 2 серпня 2010 року банк зменшив розмір процентів за користування кредитними коштами в односторонньому порядку до 12,58% річних.

ОСОБА_6 не виконує належним чином грошового зобов'язання за кредитним договором.

Станом на 15 липня 2016 року заборгованість ОСОБА_6 за кредитним договором становить 41 895 доларів 35 центів США, з яких 30 942 долара 31 цент США - неповернутий кредит, 8 862 долара 59 центів США - проценти, 2 090 доларів 45 центів США - комісія (винагороду за надання фінансового інструмента), і 27 644 грн 83 коп. пені.

Зазначені обставини визнані сторонами, підтверджуються письмовими доказами у справі та висновком експерта за результатами проведення судово-економічної експертизи від 13 грудня 2017 року №6650/16-26.

Частиною 1 статті ст. 1054 ЦК України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком (ч. 1 ст. 546 ЦК України).

В силу ч.ч. 1, 3 ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Оцінивши в сукупності надані докази, суд першої інстанції обґрунтовано виходив з того, що ОСОБА_6 не виконала грошового зобов'язання за кредитним договором, унаслідок чого виникла вказана заборгованість.

Сторони не оспорюють ці висновки суду.

Разом із тим, визначаючи валюту стягнення заборгованості за кредитним договором, суд першої інстанції припустився помилки.

Частиною 1 статті 526 ЦК України встановлено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно зі ст. 192 ЦК України законним платіжним засобом, обов'язковим до приймання за номінальною вартістю на всій території України, є грошова одиниця України - гривня. Іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом.

Як передбачено ч.ч. 1, 3 ст. 533 ЦК України, грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях. Використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобов'язаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом.

За змістом ст. 2 Закону України від 7 грудня 2000 року №2121-ІІІ «Про банки і банківську діяльність» кошти - гроші у національній або іноземній валюті чи їх еквівалент.

Статтями 47 і 49 цього Закону визначено, що банки мають право здійснювати банківські операції, у тому числі розміщення залучених коштів від свого імені, на власних умовах та власний ризик, операції з валютними цінностями, надання кредитів на підставі відповідної банківської ліцензії.

В силу ст. 2 Декрету Кабінету Міністрів України від 19 лютого 1993 року №15-93 «Про систему валютного регулювання і валютного контролю» (далі - Декрет) резиденти і нерезиденти мають право бути власниками валютних цінностей, що знаходяться на території України. Резиденти і нерезиденти мають право здійснювати валютні операції з урахуванням обмежень, встановлених цим Декретом та іншими актами валютного законодавства України.

Операції з валютними цінностями банки вправі здійснювати на підставі письмового дозволу (генеральної ліцензії) на здійснення операцій з валютними цінностями згідно до пункту 2 статті 5 Декрету.

Відповідно до п. 1.5 Положення про порядок видачі Національним банком України індивідуальних ліцензій на використання іноземної валюти на території України як засобу платежу, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 14 жовтня 2004 року №483, використання іноземної валюти як засобу платежу без ліцензії дозволяється, зокрема, якщо ініціатором або отримувачем за валютною операцією є уповноважений банк (ця норма стосується лише тих операцій уповноваженого банку, на здійснення яких Національний банк видав йому банківську ліцензію та генеральну ліцензію на здійснення валютних операцій).

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України у пункті 14 постанови від 18 грудня 2009 року №14 «Про судове рішення у цивільній справі», суд має право ухвалити рішення про стягнення грошової суми в іноземній валюті з правовідносин, які виникли при здійсненні валютних операцій, у випадках і в порядку, встановлених законом (частина друга статті 192 ЦК, частина третя статті 533 ЦК; Декрет Кабінету Міністрів України від 19 лютого 1993 року №15-93 «Про систему валютного регулювання і валютного контролю»).

За змістом указаних норм права, якщо у кредитному договорі виконання зобов'язання визначено в іноземній валюті за наявності хоча б у однієї сторони зобов'язання: або у банка-отримувача або у ініціатора платежу індивідуальної або генеральної ліцензії на використання іноземної валюти на території України, то суд має право ухвалити рішення про стягнення грошової суми в іноземній валюті.

АТ КБ «Приватбанк» має банківську ліцензію Національного банку України на право надання банківських послуг, у тому числі здійснення валютних операцій, від 5 жовтня 2011 року №22, а умовами кредитного договору (п. 7.1) визначено, що позичальник повертає банку кредит, сплачує йому проценти, винагороди та комісії виключно у валюті кредиту.

Не врахувавши вказаних норм чинного законодавства, суд першої інстанції неправомірно визначив валюту заборгованості за кредитом, яка підлягає стягненню з ОСОБА_6, у національній валюті України - гривні. При цьому суд правильно визнав валюту стягуваної пені.

Отже фактичний розмір заборгованості ОСОБА_6 за кредитним договором станом на 15 липня 2016 року склав 41 895 доларів 35 центів США та 27 644 грн 83 коп. В цій частині рішення суду першої інстанції підлягає зміні.

Апеляційну скаргу АТ КБ «Приватбанк» задоволено, внаслідок чого з відповідача на користь банку слід стягнути 26 993 грн 35 коп. судового збору за розгляд справи в суді апеляційної інстанції.

Керуючись ст.ст. 141, 374, 376, 381, 382, 384, 389, 390 ЦПК України,

постановив:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» задовольнити.

Рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 12 жовтня 2018 року в частині валюти заборгованості змінити.

Стягнути з ОСОБА_6 (місце проживання - АДРЕСА_1; реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_1) на користь Акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» (місцезнаходження - 01001, місто Київ, вулиця Грушевського, 1-Д; ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України - 14360570) 41 895 доларів 35 центів США та 27 644 гривні 83 копійки заборгованості за кредитним договором і 17 995 гривень 57 копійок судового збору.

Стягнути з ОСОБА_6 (місце проживання - АДРЕСА_1; реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_1) на користь Акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» (місцезнаходження - 01001, місто Київ, вулиця Грушевського, 1-Д; ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України - 14360570) 26 993 гривні 35 копійок судового збору за подання апеляційної скарги.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 25 січня 2019 року.

Судді: /підпис/ О.І. Ярмолюк

/підпис/ А.В. Купельський

/підпис/ Т.О. Янчук

Згідно з оригіналом: суддя апеляційного суду О.І. Ярмолюк

Головуючий у першій інстанції - Мазурок О.В.

Доповідач - Ярмолюк О.І. Категорія 27