Дата документу 20.03.2019 Справа № 336/336/18
Запорізький Апеляційний суд
ЄУН 336/336/18Головуючий у 1-й інстанції Суркова В.П. Повний текст рішення складено 27.12.2018 року.
Пр. № 22-ц/807/1249/19Суддя-доповідач Гончар М.С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 березня 2019 року м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді (судді-доповідача) Гончар М.С.

суддів Кочеткової І.В., Маловічко С.В.,

за участі секретаря Бєлової А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Шевченіквського районного суду м. Запоріжжя від 26 грудня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини

ВСТАНОВИВ:

У січні 2018 року ОСОБА_2 звернулась до суду із вищезазначеним позовом (а.с. 3-5), в якому посилаючись на те, що відповідач заперечує її право на спадщину після смерті батька та вчиняє дії, які суттєво порушують її спадкові права, просила в порядку позовного провадження встановити факт її постійного проживання зі спадкодавцем ОСОБА_4, померлим ІНФОРМАЦІЯ_1, на час відкриття спадщини за адресою: АДРЕСА_1

В обґрунтування свого позову позивач зазначала, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її та відповідача батько - ОСОБА_4. Спадкоємцями першої черги за законом крім позивача та відповідача була його дружина, їх мати - ОСОБА_5.

На момент смерті батько був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 але з 2012 року він постійно проживав разом з позивачем та її родиною в будинку АДРЕСА_1 Тому вважала, що прийняла спадщину після смерті батька у відповідності до вимог ст. 1268 ч. 3 ЦК України. Але займатися оформленням своїх спадкових прав вона не мала можливості через те, що доглядала свою мати, яка в 2012 році перенесла гострий інфаркт, з того часу страждала гіпертонічною хворобою III ступеня з високим ризиком, також цукровим діабетом, гастродуоденітом, панкриатітом. В 2013 році вона перенесла ще і онкологічну операцію. Крім того, вона дуже погано бачила, у зв'язку із катарактою та ангіосклерозом судин ока. Після смерті батька вона потребувала постійного нагляду та сторонньої допомоги, яку надавала їй вона та члени її родини.

ІНФОРМАЦІЯ_2 її мати ОСОБА_4 померла.

27.07.2017 року позивач звернулась до приватного нотаріуса Запорізького нотаріального округу ОСОБА_6 із заявою про прийняття спадщини після смерті матері. Нотаріус повідомила їй про необхідність звертатися із заявою про прийняття спадщини і після смерті батька.

Вона звернулася до П'ятої Запорізької державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті батька за фактичним місцем проживання спадкодавця на момент смерті, але нотаріальна контора направила її заяву до приватного нотаріуса Вільнянського нотаріального округу Запорізької області Коробки О.В., якою було відкрито спадкову справу після смерті батька за заявою відповідача про прийняття спадщини.

Крім того, приватний нотаріус Коробка О.В. повідомила їй про те, що свідоцтво про право на спадщину ОСОБА_3 вона не видала, оскільки він пропустив строк прийняття спадщини. Нотаріус порекомендувала їй надати рішення суду про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем.

Ухвалою суду першої інстанції (а.с. 28) провадження у цій справі відкрито.

Рішенням Шевченіквського районного суду м. Запоріжжя від 26 грудня 2018 року (а.с. 117-121) у задоволенні позову ОСОБА_2 у цій справі відмовлено у повному обсязі.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду першої інстанції, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права судом першої інстанції при його ухваленні, позивач ОСОБА_2 у своїй апеляційні скарзі (а.с. 126-129) просила рішення суду першої скасувати та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити у повному обсязі.

Указом Президента України «Про ліквідацію апеляційних судів та утворення апеляційних судів в апеляційних округах» від 29.12.2017 року №452/2017 ліквідовано зокрема: Апеляційний суд Запорізької області та утворено Запорізький апеляційний суд в апеляційному окрузі, що включає Запорізьку область з місцезнаходженням у місті Запоріжжі.

Указом Президента України № 297/2018 від 28.09.2018 «Про переведення суддів» судді Апеляційного суду Запорізької області переведені до Запорізького апеляційного суду, який почав роботу з 05 жовтня 2018 року.

В автоматизованому порядку для розгляду цієї справи визначено колегію суддів Запорізького апеляційного суду: головуючого суддю (суддю-доповідача) Гончар М.С., суддів Кочеткову І.В. та Маловічко С.В. (а.с. 131).

Ухвалою апеляційного суду апеляційне провадження за вищезазначеною апеляційною скаргою відкрито (а.с. 132), справу призначено до апеляційного розгляду (а.с. 134).

Відповідач ОСОБА_3 не скористався своїм правом на подачу відзиву на вищезазначену апеляційну скаргу позивача у цій справі станом на час її розгляду апеляційним судом.

Однак, в силу вимог ст. 360 ч. 3 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції апеляційним судом.

У судове засідання 20 березня 2019 року належним чином повідомлений апеляційним судом про дату, час і місце розгляду цієї справи (а.с. 138) відповідач ОСОБА_3 не з'явився, про причини своєї неявки апеляційний суд не сповістив, клопотань про відкладення розгляду цієї справи апеляційному суду не подавав.

В силу вимог ст. 372 ч. 2 ЦПК України неявка сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час і місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи апеляційним судом.

При вищевикладених обставинах, апеляційний суд визнав неповажною причину неявки відповідача ОСОБА_3 у дане судове засідання і на підставі ст. 372 ч. 2 ЦПК України ухвалив розглядати дану справу апеляційним судом у даному судовому засіданні за відсутністю останнього за присутністю його представника - ОСОБА_8 (а.с.42) і позивача ОСОБА_2 та представника останньої - адвоката Степанової Н.Г. (а.с. 140).

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення всіх учасників цієї справи, що з'явились, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, апеляційний суд дійшов висновку про те, що апеляційна скарга ОСОБА_2 підлягає у цій справі частковому задоволенню з таких підстав.

В силу вимог ст. 367 ч. 1 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

В силу вимог ст. 374 ч. 1 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право: залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення (п.1), змінити рішення (п.2).

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до ст. 376 ЦПК України підставами для зміни судового рішення …є: неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Зміна судового рішення може полягати в … зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частини (ст. 376 ч. 4 ЦПК України).

За змістом ст. 381 ч. 1 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги приймає постанову за правилами ст. 35 і глави 9 розділу ІІІ цього Кодексу з особливостями, зазначеними у ст. 382 цього Кодексу.

Встановлено, що суд першої інстанції, відмовляючи у задоволенні позову ОСОБА_2 у цій справі в порядку позовного провадження про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, керувався ст. ст. 4 - 5, 12 - 13, 76-81, 141, 258, 259, 263, 264, 265, 268, 352, 354, 355 ЦПК України, ст. ст. 1220, 1222, 1258, 1261, ч. 3 ст. 1268 ЦК України та виходив із того, що позивачем не надано доказів на підтвердження того, що відповідач порушив, не визнає але оспорює її спадкові права, а обраний нею спосіб захисту цивільних прав не передбачений ані ст. 16 ЦК України, ані договором або законом, тому суд не вбачає законних підстав для задоволення позову.

Проте, із такими висновками суду першої інстанції у цій справі можна погодитись лише частково з таких підстав.

Ст. 263 ЦПК України містить вимоги щодо законності і обґрунтованості судового рішення, а ст. 264 ЦПК України - питання, які вирішує суд під час ухвалення рішення суду.

Зазначеним вимогам закону рішення суду першої інстанції у цій справі відповідає лише частково.

Так, хоча судом першої інстанції було правильно встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_4 (свідоцтво про смерть, копія а.с. 6).

З цього часу відкрилася спадщина на належне йому майно.

Відповідно до ст. 1261 ЦК України спадкоємцями першої черги за законом є його діти: ОСОБА_2 та ОСОБА_3 - сторони у справі.

02.12.2016 року ОСОБА_3 звернувся до приватного нотаріуса Вільнянського нотаріального округу Запорізької області Коробки О.В. із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину після смерті батька ОСОБА_4 (а.с. 61).

10.10.2017 року з аналогічною заявою до П'ятої Запорізької державної нотаріальної контори звернулась ОСОБА_2 (а.с. 87), яка 18.10.2017 року направлена за місцем заведення спадкової справи до приватного нотаріуса Вільнянського районного нотаріального округу Коробки О.В. (а.с. 16).

Згідно із повідомленням приватного нотаріуса Вільнянського нотаріального округу Запорізької області Коробки О.В. № 270/02-124 від 27.10.2017 року, нею заведена спадкова справа на підставі того, що померлий ОСОБА_4 ніде не зареєстрований (зі слів спадкоємця), а його нерухоме майно знаходиться на території Вільнянського району. Спадщина не оформлялась, видана постанова для звернення спадкоємця до суду про надання додаткового строку для прийняття спадщини. На сьогодні справа закрита через наявність рішення Вільнянського районного суду Запорізької області (а.с. 88).

Проте, помилковими є висновки суду першої інстанції у цій справі про те, що позивачем не надано доказів на підтвердження того, що відповідач порушив, не визнає але оспорює її спадкові права.

Оскільки, суд першої інстанції у порушення вимог ст. 12 ч. 5 ЦПК України не сприяв повному та всебічному з'ясуванню обставин цієї справи.

Так, суд першої інстанції безпідставно не звернув належної уваги те, що між сторонами у цій справі - ОСОБА_2 та ОСОБА_3 існує спір з приводу спадщини, яка відкрилась після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 їх батька - ОСОБА_4

Останнє підтверджується у тому числі наявністю на теперішній час у суді окремо від цієї справи - інших цивільних справ за участю цих осіб, зокрема:

-ЄУН 334/1986/18 за позовом ОСОБА_3 до територіальної громади в особі Михайлвівської селищної ради Вільнянського району Запорізької області, треті особи: ОСОБА_2., приватний нотаріус Коробка О.В. про визначення додаткового строку для прийняття спадщини за заповітом,

-оскільки, до цього у справі ЄУН 314/7345/16-ц за позовом ОСОБА_3 до Михайлівської сільської ради Вільнянського району Запорізької області про визнання права власності рішення Вільнянського районного суду Запорізької області від 20 грудня 2016 року (а.с. 80-82), яким за ОСОБА_4 визнавалось раніше право власності на спадкове майно, було скасовано за апеляційною скаргою ОСОБА_2 постановою Апеляційного суду Запорізької області від 31 січня 2018 року, у задоволенні позову ОСОБА_3 про визнання за ним права власності відмовлено (а.с.141-143);

-ЄУН 336/6943/17 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_10 про визнання недійсним заповіту,

що визнавалось сторонами у суді першої інстанції у цій справі, а тому не підлягало доказуванню позивачем у цій справі у суді першої інстанції в силу вимог ст. 82 ч. 1 ЦПК України,

про що також було достовірно відомо суду першої інстанції у цій справі, враховуючи, що ухвалою від 29 жовтня 2018 року (а.с. 101-102) суд першої інстанції відмовляв представникові відповідача у зупиненні провадження у цій справі до розгляду іншої вищезазначеної цивільної справи № 334/1986/18, за позовом ОСОБА_3 до територіальної громади в особі Михайлвівської селищної ради Вільнянського району Запорізької області, треті особи: ОСОБА_2., приватний нотаріус Коробка О.В. про визначення додаткового строку для прийняття спадщини за заповітом, яка знаходиться в провадженні Шевченківського районного суду м. Запоріжжя (суддя Галущенко Ю.А.), провадження в якій зупинено до розгляду іншої вищезазначеної цивільної справи ЄУН 336/6943/17 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_10 про визнання недійсним заповіту.

За змістом п. 2 постанови Пленуму ВСУ № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» справи про спадкування розглядаються за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права та обов'язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними.

Проте, суд першої інстанції правильно вважав, що обраний ОСОБА_2 спосіб захисту цивільних прав у цій справі дійсно не передбачений законом.

Оскільки, позовні вимоги про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права та обов'язки осіб та потрібні саме для вирішення спору про спадщину, тому останні мають заявлятись та розглядатись у позовному провадженні разом із позовними вимогами, пов'язаними із вирішенням спадкового спору сторін по суті.

Встановлено, що позивач ОСОБА_2 у цій справі будь-яких вимог позовного провадження до відповідача ОСОБА_3, направлених на вирішення спадкового спору по суті, не заявляла взагалі.

Встановлено, що такі позовні вимоги ОСОБА_2 заявлені в іншій цивільній справі ЄУН 336/6943/17 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_10 про визнання недійсним заповіту.

За таких обставин, й вимоги про встановлення факту постійного проживання ОСОБА_2 зі спадкодавцем ОСОБА_4, померлим ІНФОРМАЦІЯ_1, на час відкриття спадщини за адресою: АДРЕСА_1 мали бути заявлені не окремо у цій справі, а у вищезазначеній цивільній справі ЄУН 336/6943/17, оскільки від встановлення вказаного факту залежить право ОСОБА_2 на оспорювання права ОСОБА_3 на вищезазначену спадщину за заповітом після смерті батька та, відповідно, право ОСОБА_2 на останню.

Тому, апеляційний суд вважає за доцільне роз'яснити учасникам цієї справи, що відмова судом ОСОБА_2 у встановленні вищезазначеного факту у цій справі при вищевикладених обставинах, не позбавляє ОСОБА_2 заявляти про встановлення цього факту в іншій цивільній справі разом із заявленням нею відповідних позовних вимог про право на спадщину після смерті батька, у тому числі у цивільній справі ЄУН 336/6943/17 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_10 про визнання недійсним заповіту, але з дотриманням строків та порядку для їх заявлення, передбачених ЦПК України.

Встановлено, що хоча в оскаржуєму рішенні суд першої інстанції й послався на ст. 141 ЦПК України, проте, останній оскаржуємим рішенням не вирішував у цій справі питання про розподіл понесених судових витрат між сторонами, пов'язаних із розглядом цієї справи судом першої інстанції, а тому останнє також в апеляційному порядку не переглядалось. Однак, воно може бути вирішено судом першої інстанції у подальшому за власною ініціативою або за заявою учасників цієї справи в порядку, передбаченому ст. 270 ЦПК України.

При вищевикладених обставинах, доводи апеляційної скарги ОСОБА_2 лише частково ґрунтуються на законі та доказах, наявних у матеріалах цієї справи.

За таких обставин, апеляційну скаргу ОСОБА_2 слід задовольнити частково, рішення Шевченіквського районного суду м. Запоріжжя від 26 грудня 2018 року у цій справі слід змінити в частині правового обґрунтування відмови у задоволенні позову.

Крім того, в силу вимог ст. 141 ЦПК України у разі задоволення апеляційної скарги позивача лише частково при вищевикладених обставинах, остання не має права на компенсацію за рахунок відповідача у цій справі будь-яких судових витрат, пов'язаних із розглядом цієї справи апеляційним судом.

Керуючись ст. ст. 7, 12-13, 81-82, 89, 141, 367-368, 372, 374-376, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Шевченіквського районного суду м. Запоріжжя від 26 грудня 2018 року у цій справі змінити в частині правового обґрунтування відмови у задоволенні позову.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, проте, може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту цієї постанови.

Повний текст постанови апеляційним судом складений 26.03.2019 року.

Головуючий суддяСуддяСуддя
Гончар М.С. Кочеткова І.В.Маловічко С.В.