Номер провадження: 22-ц/813/823/19
Номер справи місцевого суду: 509/2204/17
Головуючий у першій інстанції Кириченко П.Л.
Доповідач Заїкін А. П.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.03.2019 року м. Одеса

Єдиний унікальний номер судової справи: 509/2204/17

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

- головуючого судді - Заїкіна А.П.,

- суддів: - Калараш А.А., Погорєлової С.О.,

за участю секретаря - Драганової Ю.С.,

учасники справи:

- позивач - ОСОБА_4,

- відповідачі - 1) Овідіопольська районна державна адміністрація Одеської області, 2) Молодіжненська сільська рада Овідіопольського району Одеської області, 3) Головне управління Держгеокадастру в Одеській області, 4) ОСОБА_5,

- треті особи, які заявляють самостійні вимоги щодо предмету спору - 1) ОСОБА_6, 2) ОСОБА_7, 3) ОСОБА_8,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_4 до Овідіопольської районної державної адміністрації Одеської області, Молодіжненської сільської ради Овідіопольського району Одеської області, Головного управління Держгеокадастру в Одеській області, ОСОБА_5 про визнання договору недійсним та зобов'язання вчинити певні дії, позовом третіх осіб, які заявляють самостійні вимоги щодо предмету спору - ОСОБА_6, ОСОБА_7 та ОСОБА_8 до Овідіопольської районної адміністрації Одеської області, Молодіжненської сільської ради Овідіопольського району Одеської області, Головного управління Держгеокадастру в Одеській області, ОСОБА_5 про визнання договору недійсним та зобов'язання вчинити певні дії, за апеляційними скаргами ОСОБА_5 та Овідіопольської районної адміністрації Одеської області, подану представником ОСОБА_9,на рішення Овідіопольського районного суду Одеської області, ухвалене у складі судді Кириченка П.Л. 06 липня 2018 року,

встановив:

У червні 2017 року ОСОБА_4 звернулася до суду із вищезазначеним неодноразово уточненим у липні, вересні цього ж року та квітні 2018 року позовом, в якому остаточно просить: 1) визнати недійсним договір оренди земельної ділянки НОМЕР_1 на території Молодіжненської сільської ради Овідіопольського району Одеської області (за межами населених пунктів), укладений 15.12.2010 р. між Овідіопольською районною державною адміністрацією та ОСОБА_5, зареєстрований відділом Держкомзему у Овідіопольському районі Одеської області, про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 28.03.2011 р. за № 00001; 2) зобов'язати уповноважений орган - Головне управління Держгеокадастру в Одеській області переукласти договір оренди земельної ділянки НОМЕР_1 на території Молодіжненської сільської ради Овідіопольського району Одеської області (за межами населених пунктів), укладений 15.12.2010 р. між Овідіопольською районною державною адміністрацією та ОСОБА_5, включивши до числа орендарів: ОСОБА_5, ОСОБА_4, ОСОБА_6, ОСОБА_8 та ОСОБА_7.

ОСОБА_4 обґрунтовує свої уточнені вимоги тим, що при укладенні спірного договору оренди земельної ділянки не було враховано того факту, що земельну ділянку використовували та обробляли усі члени родини у складі фермерського господарства, яке було офіційно створено 15.01.2010 р.. Вона зверталась до Овідіопольської районної державної адміністрації за переукладенням договору оренди спірної земельної ділянки, проте їй було відмовлено. В свою чергу, до Держгеокадастру позивач не зверталась, оскільки він не є стороною оскаржуваного договору оренди (Т. 1, а. с. 2 - 4, 45 - 48, 147 - 151).

У квітні 2018 р. з вищезазначеним позовом до суду звернулися треті особи, які заявляють самостійні вимоги щодо предмету спору - ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, в якому просять: 1) визнати недійсним договір оренди земельної ділянки НОМЕР_1 на території Молодіжненської сільської ради Овідіопольського району Одеської області (за межами населених пунктів), укладений 15.12.2010 р. між Овідіопольською районною державною адміністрацією та ОСОБА_5, зареєстрований відділом Держкомзему у Овідіопольському районі Одеської області, про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 28.03.2011 р. за № 00001; 2) зобов'язати уповноважений орган - Головне управління Держгеокадастру в Одеській області переукласти договір оренди земельної ділянки НОМЕР_1 на території Молодіжненської сільської ради Овідіопольського району Одеської області (за межами населених пунктів), укладений 15.12.2010 р. між Овідіопольською районною державною адміністрацією та ОСОБА_5, включивши до числа орендарів: ОСОБА_5, ОСОБА_4, ОСОБА_6, ОСОБА_8 та ОСОБА_7. (Позивач не уповноважена представляти інтереси.

ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 обґрунтовують свої вимоги тим, що при укладенні спірного договору оренди земельної ділянки не було враховано того факту, що земельну ділянку використовували та обробляли усі члени родини у складі фермерського господарства, яке було офіційно створено 15.01.2010 р. (Т. 1, а. с. 162 - 167).

Рішенням Овідіопольського районного суду Одеської області від 06.08.2018 р. вищезазначені позови ОСОБА_4 та третіх осіб, які заявляють самостійні вимоги щодо предмету спору - ОСОБА_6, ОСОБА_7 та ОСОБА_8 задоволено.

Визнано недійсним договір оренди земельної ділянки НОМЕР_1 на території Молодіжненської сільської ради Овідіопольського району Одеської області (за межами населених пунктів) укладеного 15.12.2010 р. між Овідіопольською районною державною та ОСОБА_5, зареєстрований відділом Держкомзему у Овідіопольському районі Одеської області, про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 28 березня 2011 року за №00001.

Зобов'язано уповноважений орган - Головне управління Держгеокадастру в Одеській області переукласти договір оренди земельної ділянки НОМЕР_1 на території Молодіжненської сільської ради Овідіопольського району Одеської області (за межами населених пунктів) укладений 15.12.2010 р. між Овідіопольською районною державною адміністрацією та ОСОБА_5, включивши до числа орендарів: ОСОБА_5, ОСОБА_4, ОСОБА_6, ОСОБА_8, ОСОБА_7.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що з 01.01.2005 р. фактично діє сімейне фермерське господарство у складі шести осіб - ОСОБА_5, ОСОБА_4, ОСОБА_6, ОСОБА_10, ОСОБА_8 та ОСОБА_7.

15.01.2010 р. вказані особи, як члени родини, провели загальні збори учасників фермерського господарства, на якому затвердили Статут фермерського господарства «Аксентій», який був нотаріально посвідчений. Вказаний Статут є договором учасників про заснування цього фермерського господарства.

ОСОБА_5 земельна ділянка надана в користування за договором оренди від 15.12.2010 р., згідно рішення Овідіопольського районного суду Одеської області від 13.11.2009 р. та виданого на його підставі розпорядження Овідіопольської райдержадміністрації Одеської області від 03.11.2010 р. № 1291, саме для її використання фермерським господарством. Разом з тим, договір укладено не з усіма членами фермерського господарства, які проводять на ній сільськогосподарську діяльність. Укладення спірного договору оренди земельної ділянки від 15.12.2010 р. з однією особою - ОСОБА_5, а не з усіма членами родини, в той час як вже тривалий час діяло фермерське господарство «Аксентій» у складі всіх членів родини (шість осіб), порушує права останніх.

Суд першої інстанції не прийняв до уваги ухвалу апеляційного суду Одеської області від 13.04.2017 р., про закриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_6 на вищевказане рішення Овідіопольського районного суду Одеської області від 13.11.2009 р., в якій вказується на те, що оскарженим рішенням не вирішувалося питання про права та обов'язки апелянта щодо спірної земельної ділянки, оскільки фактично фермерське господарство не було створено, апелянт не є членом фермерського господарства. Суд при цьому послався на те, що вказана ухвала є процесуальною, при її постановлені спір по суті не вирішувався.

Суд першої інстанції також зазначив, що на час розгляду справи повноваження щодо розпорядження спірною земельною ділянкою здійснює Головне управління Держгеокадастру в Одеській області.

Овідіопольська районна державна адміністрація Одеської області, Молодіжненська сільська рада Овідіопольського району Одеської області, з урахуванням їх повноважень на час розгляду справи, не є належними відповідачами (Т. 2, а. с. 32 - 41).

ОСОБА_5в апеляційній скарзі просить рішення суду першої інстанції скасувати. Ухвалити нове судове рішення про відмову в задоволенні вищевказаних позовів.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що рішення ухвалено судом першої інстанції при неповному з'ясуванні обставин, що мають значення для справи, недоведеності обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими, невідповідності висновків суду обставинам справи, з порушенням норм процесуального права, неправильному застосуванні норм матеріального права.

ОСОБА_5 вказує, що ухвалою апеляційного суду встановлено, що фермерське господарство на час надання у користування земельної ділянки ще не було створене. Тому, права позивачів не порушено укладенням спірного договору оренди земельної ділянки. При укладені договору оренди землі волевиявлення сторін було направлено на його укладення саме з ОСОБА_5. Взаємовиключними є вимоги про визнання спірного договору недійсним та його розірвання. З позовом про розірвання договору може звернутися лише його сторона. Відсутні підстави для переукладення договору оренди земельної ділянки. Суд безпідставно відхилив усі його докази та доводи.

Овідіопольська районна державна адміністрація Одеської областів апеляційній скарзі просить рішення суду першої інстанції скасувати. Ухвалити нове судове рішення про відмову в задоволенні вищевказаних позовів.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що рішення ухвалено судом першої інстанції при невідповідності висновків суду обставинам справи, з порушенням норм процесуального права, неправильному застосуванні норм матеріального права.

Овідіопольська районна державна адміністраціявказує, що договір оренди спірної земельної ділянки укладено з ОСОБА_5, оскільки рішенням Овідіопольського районного суду Одеської області від 13.11.2009 р. було зобов'язано зробити це райдержадміністрацію. У момент укладення договору оренди землі дотримано усі вимоги ч. 1 ст. 215 ЦПК України. Ухвалою апеляційного суду встановлено, що на час укладення спірного договору оренди землі фермерське господарство фактично не було створене. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї з його сторін. Між сторонами договору оренди землі волевиявлення щодо зміни умов не має. Тому посилання суду на положення ст. 30 Закону України «Про оренду землі» є недоречним.

Представники ОСОБА_5 у судовому засіданні підтримали викладені в його апеляційній скарзі доводи та вимоги. Додатково пояснили, що належним відповідачем по справі повинне бути фермерське господарство, оскільки земельна ділянка надана для його створення. Вважали, що апеляційна скарга Овідіопольської районної державної адміністрації Одеської області також підлягає задоволенню.

Представник Овідіопольської районної державної адміністрації Одеської області у судовому засіданні підтримала викладені в апеляційній скарзі райдержадміністрації доводи та вимоги. Вважала, що апеляційна скарга ОСОБА_5 також підлягає задоволенню.

Головне управління Держгеокадастру в Одеській області у поясненнях на апеляційні скарги вказує, що при ухваленні рішення суд першої інстанції не врахував наступне.

Зобов'язавши Головне управління Держгеокадастру в Одеській області переукласти договір оренди суд підмінив державний орган, до повноважень якого відноситься розпорядження спірною земельною ділянкою.

Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї з його сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Позивачі не є сторонами спірного договору оренди землі.

При укладенні спірного договору оренди землі були дотримані усі вимоги ст. 203 ЦК України.

Висновок суду про існування сімейного фермерського господарства на час укладення договору оренди землі є помилковим. Закон України «Про фермерське господарство» було доповнено нормами щодо створення та діяльності сімейного господарства згідно Закону № 1067-VІІІ від 31.03.2016 р. в редакції Закону № 2497 -VІІІ від 10.07.2018 р.. Таким чином, станом на 15.01.2010 р., прийняття статуту фермерського господарства «Аксентій», не було утворено та не існувало сімейного фермерського господарства.

Зобов'язання судом переукласти договір суперечить діючому законодавству,є суперечливим. Якщо суд дійшов висновку про існування сімейного фермерського господарства, чому він зобов'язує переукласти договір оренди землі з ОСОБА_4, ОСОБА_6, ОСОБА_8, ОСОБА_7, а не з фермерським господарством «Аксентій» в особі його голови, учасниками якого є вказані особи.

Єдиною підставою для переукладення договору оренди землі, згідно Розділу ІХ Закону України «Про оренду землі» є - після виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв) договір оренди землі переукладається відповідно до державного акту на право власності на земельну ділянку на тих самих умовах, що і раніше укладений. Договір може бути змінений лише у випадках, визначених цим Законом.

Представник Головного управління Держгеокадастру в Одеській області у судовому засіданні підтримала викладені у поясненнях доводи. Вважала, щоапеляційні скарги ОСОБА_5 та Овідіопольської районної адміністрації Одеської області підлягають задоволенню за викладених у них підстав.

ОСОБА_4, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 відзивів на апеляційні скарги не надали.

ОСОБА_11 - представник ОСОБА_4, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 у судовому засіданні вважав необхідним апеляційні скарги залишити без задоволення. Рішення суду першої інстанції залишити без змін. Посилався на законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції. Вказував, що земельна ділянка фактично використовувалась у сільськогосподарських цілях всіма членами родини. Волевиявлення кожного з членів родини було направлення на отримання земельної ділянки у їх користування. Надання її в оренду тільки ОСОБА_5 порушує їх права. Не є взаємовиключними вимоги про визнання договору оренди земельної ділянки недійсним та зобов'язання переукласти його. Саме після визнання спірного договору оренди земельною ділянки недійсним, необхідно укласти договір оренди земельної ділянки з усіма членами родини.

Частиною 2 ст. 372 ЦПК України передбачено, що неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Виходячи з вищевказаного, враховуючи строки розгляду справи, баланс інтересів сторін у як найшвидшому вирішенні спору, освідомленість усіх учасників про розгляд справи, колегія суддів ухвалила розглянути справу за відсутності її інших учасників.

Згідно із частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до ч. ч. 1, 2, 6 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково наданими доказами та перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

В суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Заслухавши суддю-доповідача, вислухавши пояснення осіб, які прийняли участь у судовому засіданні, обговоривши доводи апеляційних скарг та пояснень на неї, дослідивши матеріали справи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при ухваленні рішення, колегія суддів зазначає наступне.

Згідно з положеннями ч. ч. 1, 2 та 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним та обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються яка на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити.

Колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції вищезазначеним вимогам законодавства у повній мірі не відповідає.

На підставі наявних у справі, наданих сторонами і досліджених судом доказів встановлено наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Згідно протоколу засідання районної конкурсної комісії по відбору громадян, які виявили бажання вести селянське (фермерське) господарство від 09.06.2003 р. ОСОБА_5 визнано таким, що пройшов конкурсний відбір для ведення селянського (фермерського) господарства (Т. 1, а. с. 133).

Відповідно до витягу з протоколу № 1 засідання районної професійної комісії з питань створення селянського (фермерського) господарства від 07.07.2006 р. комісія прийшла до висновку про наявність у ОСОБА_4, ОСОБА_6, ОСОБА_10, ОСОБА_7, ОСОБА_8 достатнього досвіду роботи у сільському господарстві та відповідної кваліфікації, що є умовами для державної реєстрації фермерського господарства і надання їм в оренду чи у власність земельної ділянки для ведення фермерського господарства (Т. 1, а. с. 134).

Рішенням Овідіопольського районного суду Одеської області від 13.11.2009 р. зобов'язано Овідіопольську районну державну адміністрацію Одеської області укласти із ОСОБА_5 договір оренди земельної ділянки для ведення фермерського господарства із земель резервного фонду, загальною площею - 36,6 га. - одним масивом, яка знаходиться на 28 км. Овідіопольської дороги, на території Молодіжненської сільської ради Овідіопольського району Одеської області за межами населених пунктів (Т. 1, а. с. 16 - 18).

Згідно протоколу № 1 від 15.01.2010 р. установчими зборами учасників господарства затверджено статут фермерського господарства «Аксентій». Згідно п. п. 1.1, 1.2, 1.3, 1.6, 1.7, 5.2, 5.3 цього статуту фермерське господарство зареєстроване і діє на території Молодіжненської сільської ради Овідіопольського району Одеської області. Головою фермерського господарства є - ОСОБА_5, його членами є - ОСОБА_4, ОСОБА_6, ОСОБА_10, ОСОБА_7, ОСОБА_8. Фермерське господарство може бути створене одним громадянином України або кількома громадянами України, які є родичами або членами сім'ї. Господарство є юридичною особою. Фермерське господарство набуває статусу юридичної особи з дня його реєстрації в установленому законом порядку. Правове положення фермерського господарства регулюється діючим законодавством України, даним Статутом (Т. 1, а. с. 9 - 15).

На підставі вищевказаного рішення Овідіопольського районного суду Одеської області від 13.11.2009 р. Овідіопольська районна державна адміністрація видала розпорядження №1291 від 03.11.2010 р. про надання громадянину України ОСОБА_5 у довгострокову оренду терміном на 49 років земельну ділянку НОМЕР_1 на території Молодіжненської сільської ради Овідіопольського району Одеської області за межами населених пункті (Т. 1, а. с. 93).

Згідно вищезазначеного рішення суду та розпорядження райдержадміністрації 15.12.2010 р. з ОСОБА_5 було укладено договір оренди земельної ділянки НОМЕР_1 на території Молодіжненської сільської ради Овідіопольського району Одеської області за межами населених пункті. Земельна ділянка надана для ведення фермерського господарства. Договір укладено терміном на 49 років. Договір зареєстровано відділом Держкомзему, про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 28.03.2011 р. за № 00001 (Т. 1, а. с. 88 - 91). Встановлено межі земельної ділянки в натурі (на місцевості) та складено акт прийому-передачі земельної ділянки (Т. 1, а. с. 95 - 98).

Між сторонами виникли правовідносини щодо надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства.

За правилами, передбаченими ст. ст. 1, 3, 8 Закону України «Про фермерське господарство», який був чинним на час затвердження вищевказаного Статуту, фермерське господарство може бути створене одним громадянином України або кількома громадянами України, які є родичами або членами сім'ї.

Фермерське господарство діє на основі Статуту.

Членами фермерського господарства можуть бути подружжя, їх батьки, діти, які досягли 14-річного віку, інші члени сім'ї, родичі, які об'єдналися для спільного ведення фермерського господарства.

Після отримання державного акта на право власності на земельну ділянку або укладення договору оренди земельної ділянки та його державної реєстрації фермерське господарство підлягає державній реєстрації.

Свідоцтво про державну реєстрацію фермерського господарства та копія документа, що підтверджує взяття його на облік у державному податковому органі, є підставою для відкриття рахунків у будь-яких банках України та інших держав.

Після державної реєстрації фермерське господарство одержує печатку із своїм найменуванням і адресою, відкриває поточні та вкладні (депозитні) рахунки в установах банку і вступає у відносини з підприємствами, установами та організаціями, визнається органами державної влади та органами місцевого самоврядування як самостійний товаровиробник при плануванні економічного і соціального розвитку регіону.

Позивачами не надано доказів проведення державної реєстрації фермерського господарства «Аксентій» після затвердження вищевказаного Статуту. Положення статуту фермерського господарства «Аксентій», головою якого є - ОСОБА_5, а його членами є - ОСОБА_4, ОСОБА_6, ОСОБА_10, ОСОБА_7, ОСОБА_8, про набуття статусу юридичної особи з дня його реєстрації в установленому законом порядку реалізовані не були. Фермерське господарство «Аксентій» згідно вищевказаного Статуту від 15.01.2010 р. створене не було.

Рішенням засновника фермерського господарства № 1 від 19.07.2016 р. затверджено Статут фермерського господарства «Аксентій». Згідно п. п. 1.1, 4.2 вказаного Статуту одноосібним його засновником та головою є - ОСОБА_5 (Т. 2, а. с.152 - 165).

Згідно витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань державну реєстрацію фермерського господарства «Аксентій», одноосібним засновником і головою якого є - ОСОБА_5, проведено - 19.07.2016 р. (Т, 2, а. с. 147 - 149).

Таким чином, беззаперечно встановлено, що фермерське господарство, головою якого є - ОСОБА_5, а його членами є - ОСОБА_4, ОСОБА_6, ОСОБА_10, ОСОБА_7, ОСОБА_8, створено не було.

Посилання суду першої інстанції на те, що починаючи з 01.01.2005 р. року фактично діє сімейне фермерське господарство у складі ОСОБА_5, ОСОБА_4, ОСОБА_6, ОСОБА_10, ОСОБА_7, ОСОБА_8 не відповідає обставинам справи.

За вказаних обставин вимоги позивачів є безпідставними. У їх задоволенні необхідно відмовити.

Колегія суддів також приймає до уваги, що на час укладення спірного договору оренди землі (15.12.2010 р.) діюче законодавств містило поняття фермерське господарство, членами якого можуть бути подружжя, їх батьки, діти, які досягли 14-річного віку, інші члени сім'ї, родичі, які об'єдналися для спільного ведення фермерського господарства.

Закон України «Про фермерське господарство» було доповнено нормами щодо створення та діяльності сімейного фермерського господарства згідно Закону № 1067-VІІІ від 31.03.2016 р..

Таким чином, висновок суду першої інстанції про те, що з 01.01.2005 р. фактично діяло сімейне фермерське господарствоу складі ОСОБА_5, ОСОБА_4, ОСОБА_6, ОСОБА_10, ОСОБА_7, ОСОБА_8, яке існувало і на момент укладення спірного договору оренди (15.12.2010 р.), не засновано на положеннях діючого станом на час укладення спірного договору оренди землі законодавства.

Крім того, колегія приймає до уваги, що станом на 20.06.2017 р. - подання позову ОСОБА_4 (Т. 1, а. с .2), та станом на 15.06.2018 р. - подання позовуОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 вже було проведено державну реєстрацію (19.07.2016 р.) фермерського господарства «Аксентій», одноосібним засновником і головою якого є - ОСОБА_5, яке повинно бути відповідачем по справі, оскільки фактично використовує спірну земельну ділянку у своїй сільськогосподарській діяльності (Постанова Верховного Суду від 22.08.208 р.. Справа № 606/2032/16-ц).

Колегія суддів приймає також до уваги, що позовні вимоги про визнання недійсним договору оренди землі від 15.12.2010 р. та зобов'язання переукласти договір оренди земельної ділянки, додавши до числа орендарів ОСОБА_5, ОСОБА_4, ОСОБА_6, ОСОБА_8, ОСОБА_7 (тобто до існуючих орендарів додати інших) заявлено некоректно. Крім того, ОСОБА_4 не уповноважена представляти інтереси ОСОБА_6, ОСОБА_8 та ОСОБА_7.

Колегія суддів приходить до висновку, що доводи апелянтів про те, щодоговір оренди спірної земельної ділянки укладено з ОСОБА_5 згідно рішенням Овідіопольського районного суду Одеської області від 13.11.2009 р., у момент його укладення дотримано усі вимоги діючого законодавства, фермерське господарство на час надання у користування спірної земельної ділянки не було створене, тому права позивачів не порушено, відсутні підстави для переукладення договору оренди земельної ділянки, є обґрунтованими.

Таким чином, апеляційні скарги є обґрунтованими, а тому підлягають задоволенню.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 374, п. п. 3, 4 ст. 376 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги скасовує судове рішення, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення при невідповідності висновків суду обставинам справи, з порушенням норм процесуального права або неправильному застосуванні норм матеріального права.

Оскільки висновки суду першої інстанції не відповідають обставинам справи, судом порушено норми процесуального права, неправильно застосовано норми матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про відмову в задоволенні позову ОСОБА_4 та позову ОСОБА_6, ОСОБА_7 та ОСОБА_8за вищевказаного обґрунтування.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 376, 381, 382, 383, 384, 390 ЦПК України, Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ,

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5- задовольнити.

Апеляційну скаргу Овідіопольської районної адміністрації Одеської області, подану представником ОСОБА_9,- задовольнити.

Рішення Овідіопольського районного суду Одеської області від 06 липня 2018 року - скасувати. Ухвалити нове судове рішення.

У задоволенні позову ОСОБА_4 до Овідіопольської районної державної адміністрації Одеської області, Молодіжненської сільської ради Овідіопольського району Одеської області, Головного управління Держгеокадастру в Одеській області, ОСОБА_5 про визнання договору недійсним та зобов'язання вчинити певні дії - відмовити.

У задоволенні позову третіх осіб, які заявляють самостійні вимоги щодо предмету спору - ОСОБА_6, ОСОБА_7 та ОСОБА_8 до Овідіопольської районної адміністрації Одеської області, Молодіжненської сільської ради Овідіопольського району Одеської області, Головного управління Держгеокадастру в Одеській області, ОСОБА_5 про визнання договору недійсним та зобов'язання вчинити певні дії - відмовити.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повна постанова складена 18 березня 2019 року.

Головуючий суддя: А. П. Заїкін

Судді: А. А. Калараш

С. О. Погорєлова