ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 534/1120/18 Номер провадження 22-ц/814/623/19Головуючий у 1-й інстанції Крикливий В.В. Доповідач ап. інст. Пилипчук Л. І.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 березня 2019 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючий суддя Пилипчук Л.І.,

судді Дряниця Ю.В., Чумак О.В.,

секретар Філоненко О.В.,

з участю відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції у м.Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2

на ухвалу Комсомольського міського суду Полтавської області від 28 грудня 2018 року, постановлену суддею Крикливим В.В., про забезпечення позову,

у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2, третя особа: орган опіки та піклування виконавчого комітету Горішньоплавнівської міської ради Полтавської області, про позбавлення батьківських прав,

за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа: орган опіки та піклування виконавчого комітету Горішньоплавнівської міської ради Полтавської області, про позбавлення батьківських прав та зміну місця проживання дитини,

в с т а н о в и в:

Із 06.08.2018 у провадженні Комсомольського міського суду Полтавської області перебуває справа за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав.

20.09.2018 ОСОБА_2 звернувся в суд із зустрічним позовом до ОСОБА_3 про позбавлення батьківських прав та зміну місця проживання дитини.

28.12.2018 ОСОБА_2 з метою забезпечення указаного позову звернувся в суд із заявою у якій просив:

- зобов'язати ОСОБА_3 не чинити дії (заборонити чинити дії) щодо перешкоджання йому, ОСОБА_2, у спілкуванні із донькою ОСОБА_4, відповідно до рішення виконавчого комітету Комсомольської міської ради №400 від 19.04.2011 «Про встановлення часу зустрічей з малолітньою дитиною ОСОБА_4, 2009 р.н.» та зобов'язати ОСОБА_3 надавати йому, ОСОБА_2, можливість підтримувати на регулярній основі особисті відносини, прямі особисті контакти з дитиною, здійснювати пряме особисте спілкування із нею;

- зобов'язати ОСОБА_3 не чинити дії (заборонити чинити дії) щодо перешкоджання йому, ОСОБА_2, та доньці, ОСОБА_4, спілкуватися один із одним за допомогою мультимедійних засобів сучасного зв'язку (Skype,Viber тощо);

- зобов'язати ОСОБА_3 завжди й безумовно надавати наявні у неї засоби зв'язку (смартфон із номером НОМЕР_2, персональний комп'ютер тощо) доньці, ОСОБА_4, для спілкування із ним, ОСОБА_2;

- зобов'язати ОСОБА_3 негайно повідомити доньці, ОСОБА_4, номер телефону ОСОБА_2, а саме НОМЕР_1;

- зобов'язати орган опіки та піклування міськвиконкому протягом 5-ти робочих днів особисто повідомити ОСОБА_4 номер телефону ОСОБА_2, а саме НОМЕР_1.

В обґрунтування поданої заяви посилається на те, що ОСОБА_3 упродовж більш ніж шести років не дає йому можливості спілкуватися з їх спільною донькою ОСОБА_4, ігнорує його прохання дати йому її номер телефону та не дає доньці ОСОБА_4 свій телефон для спілкування з ним. Заперечує твердження ОСОБА_3 про відсутність у доньки бажання спілкуватися з ним, оскільки у дитини відсутнє особисте негативне відношення до батька.

Вважає, що подальша відсутність спілкування між батьком та донькою, на фоні одностороннього психологічного навіювання з боку ОСОБА_3, може ускладнити та зробити неможливим виконання рішення суду. Зазначає, що забезпечення позову буде гарантією реального виконання судового рішення і в разі зміни місця проживання дитини дасть можливість їй адаптуватися у новій родині.

Ухвалою Комсомольського міського суду Полтавської області від 28 грудня 2018 року відмовлено у задоволенні клопотання ОСОБА_2 про забезпечення позову.

Ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що, прохаючи забезпечити зустрічний позов у наведений вище спосіб, ОСОБА_2 фактично порушує перед судом питання щодо вирішення спору щодо незаявленої ним позовної вимоги про усунення перешкод у спілкуванні з донькою.

ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить задовольнити заяву про забезпечення позову в повному обсязі.

Зазначає, що ОСОБА_3 не бажає та всіляко перешкоджає йому у спілкуванні з їх спільною донькою, переховує її від нього та систематично відмовляє у побаченнях з нею. З 2012 року ОСОБА_3 відмовилася від отримання аліментів на доньку і лише у 2018 році вдалася до їх примусового стягнення через виконавчу службу, звинувативши його у злісному ухиленні від їх сплати та від виконання батьківських обов'язків, тим самим створивши штучні підстави для позбавлення його батьківських прав.

Вважає, що при прийнятті оскаржуваної ухвали суд першої інстанції не врахував, що забезпечення позову буде гарантією реального виконання рішення суду. Наполягає, що жодна із заявлених ним вимог щодо способів забезпечення позову не порушує прав сторін та самої дитини, є направленими на захист прав малолітньої дитини та узгоджуються із позовними вимогами.

Доводить, що суд першої інстанції не врахував обґрунтованості заявленого клопотання та пов'язаності заходів забезпечення позову з предметом позову, співмірності заходів із заявленими позовними вимогами, чи порушив норми національного та міжнародного права.

У судовому засіданні ОСОБА_5 підтримав доводи апеляційної скарги, наполягаючи на її задоволенні.

Позивач ОСОБА_3 та її представник - адвокат ОСОБА_6 у судове засідання в апеляційну інстанцію не з'явилися. Представник позивача направила суду письмові пояснення, в яких просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції без змін, розглянувши справу за їх відсутності.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Заслухавши доповідь судді, пояснення відповідача ОСОБА_2, вивчивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення,враховуючи наступне.

Із матеріалів справи вбачається, що ухвалою судді Комсомольського міського суду Полтавської області від 30.08.2018 прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2, третя особа: орган опіки та піклування виконавчого комітету Горішньоплавнівської міської ради Полтавської області, про позбавлення батьківських прав. Справа призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження./а.с.10-11/

Ухвалою судді Комсомольського міського суду Полтавської області від 27.09.2018 зустрічний позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа: орган опіки та піклування виконавчого комітету Горішньоплавнівської міської ради Полтавської області, про позбавлення батьківських прав та зміну місця проживання дитини прийнято до спільного розгляду із первісним позовом./а.с.37-38/

У межах вказаної цивільної справи під час підготовчого судового засідання ОСОБА_2 подано заяву про забезпечення позову./а.с.39-43/

Відмовляючи у задоволенні заяви про забезпечення позову, суд першої інстанції виходив з того, що між сторонами дійсно виник спір щодо права на виховання дитини та місця проживання дитини, однак вжиття заходів забезпечення у виді зобов'язання не чинити перешкоди у спілкуванні з донькою не пов'язано із предметом зустрічного позову ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав та визначення місця проживання дитини.

Апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції. Доводи апеляційної скарги правильність висновків суду першої інстанції не спростовують, зводяться до незгоди з ухвалою суду, переоцінки доказів та довільного тлумачення норм права.

Відповідно до ч.1 ст.150 ЦПК України, яка містить невичерпний перелік заходів забезпечення, позов може бути забезпечений, зокрема, встановленням обов'язку вчинити певні дії (пункт 2), а також іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1-9 цієї частини (пункт 10).

Заходи забезпечення позову, відповідно до вимог ч.3 ст.150 ЦПК України, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Пунктом 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» від 02.12.2006 №9 роз'яснено, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Враховуючи викладене, слід зробити висновок, що метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов'язується застосування певного виду забезпечення позову.

Доводи, викладені у апеляційні скарзі, стосовно узгодженості заявлених зустрічних позовних вимог із вимогами, викладеними у заяві про забезпечення позову, апеляційним судом до уваги не приймаються, оскільки такі доводи зводяться до власних суджень та переоцінки доказів. Вимога забезпечення позову про позбавлення батьківських прав і зміну місця проживання дитини шляхом заборони матері перешкоджати батьку в спілкуванні з донькою, як і зобов'язання вчинення або утримання будь-яких дій щодо дитини фактично складають предмет іншого спору, який не заявлений. Отже заходи, про які клопотав відповідач як забезпечення його зустрічного позову про позбавлення батьківських прав та зміну місця проживання дитини, не може бути гарантією забезпечення виконання судового рішення за цими вимогами.

Інші доводи, на які посилається ОСОБА_2, як на підстави задоволення його заяви про забезпечення позову, зокрема, що ОСОБА_3 не бажає та всіляко перешкоджає у спілкуванні ОСОБА_2 з їх спільною донькою, переховує її від нього та систематично відмовляє у побаченнях з нею, є предметом судового дослідження при розгляді міським судом справи №534/1120/18 по суті і на даному етапі судового розгляду є недоведеними.

За таких обставин апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375,381-384, 389-391 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - залишити без задоволення.

Ухвалу Комсомольського міського суду Полтавської області від 28 грудня 2018 року-без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом 30 днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду Верховного Суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 26.03.2019.

Головуючий суддя Л.І. Пилипчук

Судді Ю.В. Дряниця

О.В. Чумак