Справа № 531/595/18
Номер провадження 2/540/140/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.03.2019 Машівський районний суд Полтавської області в складі:

головуючого судді Косик С.М.

за участю: секретаря Ткач Н.М.

позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

відповідача ОСОБА_3

представника відповідача ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, -

відповідно до ч. 1 ст. 268 ЦПК України в судовому засіданні 19.03.2019 року проголошено вступну та резолютивну частину Рішення, -

в с т а н о в и в :

у серпні 2018 року з Карлівського районного суду Полтавської області до Машівського районного суду Полтавської області надійшла цивільна справа за позовом ОСОБА_1, в якому позивач посилається на те, що вони з відповідачем являються батьками неповнолітньої доньки ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 З березня 2016 р. донька перебуває на повному її утриманні, вона забезпечує дитину всім необхідним для її життя, але відповідно до законодавства України батьки рівні у обовязку щодо утримання своїх дітей незалежно від їх місця проживанняю. Батько її доньки відповідач по справі, здоровий і працездатний та має достатнє матеріальне становище для сплати аліментів на утримання неповнолітньої доньки у розмірі 1/3 частини всіх видів доходів. У звязку з викладеним позивач просить стягнути з відповідача аліменти на її користь на утримання доньки у розмірі 1/3 частини всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини певного віку з дня подачі заяви до суду і до досягнення дитиною повноліття.

У заяві від 29.01.2019 року позивач наполягає на стягненні аліментів саме в частці від доходів відповідача та вказує, що ОСОБА_3 є особою молодого віку, працездатним, здійснює підприємницьку діяльність, має рухоме та нерухоме майно та отримує стипендію та пенсію, а тому вона уважає що відповідач може сплачувати аліменти в розмірі 1/3 частки від його доходів. Доходи останнього дають можливість придбавати транспортні засоби, гідно відпочивати, а приховування ним доходів не позбавляє обовязку утримувати дитину. Відповідач для уникнення встановлення такого розміру аліментів за час розгляду справи в суді здійснює додаткові витрати для дитини, але витрачання коштів для придбання ювелірних прикрас для неповнолітньої дитини не може бути враховано як кошти на її належне утримання. Натомість батько дитини знехтував необхідністю обстеження та лікування доньки.

У відзиві на позові відповідач просить позов задовольнити частково та стягнути з нього аліменти в розмірі ј частки, покликаючись на те, що він постійно бере участь у вихованні доньки забезпечує її матеріально, одягом, прикрасами та відпочинком, в тому числі санаторно-курортним. Вважає що позивачем не доведено, що він не надає матеріальну допомогу доньці та ставить її в скрутне матеріальне становище, розмір аліментів має бути виправданий дійсними потребами та зх урахуванням матеріального становища сторін та стану їх здоровя (а.с.147-149).

У судовому засіданні позивач та її представник позов підтримали та наполягали на його задоволенні, пояснивши, що дитина потребує коштів на лікування у звязку з хронічними захворюваннями, а позивач не може працювати, оскільки доглядає за донькою, натомість відповідач працездатний, є приватним підприємцем та має у власності рухоме та нерухоме майно, а тому може сплачувати аліменти у визначеному позивачем розмірі. Також позивач пояснила, що відповідач допомагає коштами та бере з собою доньку на відпочинок, але речі купляє не ті, що потрібні та прикраси можуть навіть зашкодити дитині, гроші на карточці доньки, які перерахував відповідач в розмірі 8000,00 грн, вона почала використовувати нещодавно, коли захворіла дитина. Відповідач та його представник позовні вимоги визнали частково та просили стягнути аліменти в ј частці, покликаючись на відсутність у відповідача доходів від підприємницької діяльності та на те, що ОСОБА_3 являється особою з інвалідністю 3 групи, потребує лікування та в добровільному порядку надає матеріальну допомогу доньці, бере участь в її вихованні.

Суд, заслухавши позивача, відповідача та їх представників, дослідивши надані письмові докази у справі, дійшов такого висновку.

Так, судом установлено, що позивач та відповідач являються батьками малолітньої ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, що стверджується копією свідоцтва про народження дитини серії І-КЕ № 262533 від 28.07.2017 року (а.с. 3).

Між сторонами шлюб розірваний, що вбачається з рішення Карлівського районного суду Полтавської області від 24.03.2016 р. (а.с.4).

Згідно з довідкою міського голови Карлівської міської ради Карлівського району Полтавської області ОСОБА_6 №06-21/777 від 27.04.2018 р. відповідач ОСОБА_3 зареєстрований в ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с.25).

Відповідно до статті 51 Конституції України та статті 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно з частиною першою статті 141 СК України мати та батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.

Декларацією прав дитини, проголошеною Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, як принципове положення визначено, що дитина повинна зростати в умовах турботи.

Відповідно до частини першої, другої статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789ХП (78912) та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Частинами 1 та 3 статті 181 СК України передбачено способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

За змістом статті 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Частиною 5 статті 183 СК України передбачено, що той з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину. Таким чином законодавець визначив, що у безспірному порядку на одну дитину підлягають стягненню аліменти в розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходу).

Статтею 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Законом України «Про Державний бюджет України на 2018 рік» установлено у 2018 році прожитковий мінімум для дітей: дітей віком до 6 років: з 1 січня 2018 року - 1492 гривні, з 1 липня - 1559 гривень, з 1 грудня - 1626 гривень; дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2018 року - 1860 гривень, з 1 липня - 1944 гривні, з 1 грудня - 2027 гривень.

Відповідно до Закону України «Про Державний бюджет України на 2019 рік» установлено у 2019 році прожитковий мінімум для: дітей віком до 6 років: з 1 січня 2019 року - 1626 гривень, з 1 липня - 1699 гривень, з 1 грудня - 1779 гривень; дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2019 року - 2027 гривень, з 1 липня - 2118 гривень, з 1 грудня - 2218 гривень.

Матеріалами справи встановлено та не заперечується сторонами, що дитина проживає з матір'ю, яка за її поясненнями не працює, оскільки змушена доглядати за донькою, що часто хворіє, за медичними довідками та виписними епікризами малолітня донька сторін ОСОБА_7 перебувала на стаціонарному та амбулаторному лікуванні з приводу хронічного гастриту, гострого обструктивного бронхіту (а.с.126- 131, 173, 176-181), для лікування дитини позивачем придбавалися ліки (а.с.174,175).

Відповідач проживає окремо, є особою з інвалідністю 3 групи загального захворювання, потребує лікування (а.с.182,183) та отримує пенсію в розмірі 1497,00 грн, являється фізичною особою - підприємцем та отримав дохід в 2015 році в сумі 277500,00 грн та в 2016 році 25000,00 грн, в 2017-2018 роках обсяг доходу згідно поданої інформації про майновий стан і доходи відсутній, в період з 01.09.2017 року по 08.02.2019 року навчався в ПТУ №50 м.Карлівка на державному замовленні, отримував стипендію в сумі 8359,00 грн (а.с.106, 116,167-189). За ОСОБА_3 зареєстровані транспортні засоби автомобіль FORD FOKUS, ДНЗ ВІ 1222ВС 2007 р.в, дата реєстрації 25.04.2009 року; причіп НКМ SAL40-24-136Е, ДНЗ ВІ3513ХО, 1996 р.в., дата реєстрації 30.04.2016 року; автомобіль OPEL VIVARO ДНЗ ВІ 9505СІ, 2013 р.в., дата реєстрації 15.09.2017 року (а.с.99).

Аналізуючи зібрані у справі докази, враховуючи, що обовязок по утриманню дитини законом покладено на обох батьків, які працездатні та мають можливість працювати, стан здоровя дитини, яка часто хворіє, однак не потребує стороннього догляду, відвідує школу, а тому позивач може працювати, відповідач є особою з інвалідністю та потребує лікування, натомість має у власності транспортні засоби, отримує пенсію по інвалідності та інших утриманців немає, а тому суд приходить до висновку, що для забезпечення необхідного фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини необхідним є стягнення з відповідача аліментів на утримання доньки ОСОБА_7 в розмірі ј частки від усіх видів доходів відповідача, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини певного віку.

При визначенні розміру аліментів судом також враховано витрати, які несе відповідач на придбання одягу для дитини та добровільну сплату коштів (а.с.38-57), оплату відпочинку та інші витрати, повязані з організацією її дозвілля, що позивачем не заперечується, а тому саме такий розмір аліментів, є розумним, не суперечить нормам матеріального права, а також буде справедливим балансом між захистом прав малолітньої доньки, обов'язок по утриманню якої покладений також і на відповідача, та захистом прав останнього.

Суд відхиляє доводи позивача та представника щодо придбання відповідачем рухомого майна вартістю, що перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи та не доведення платником аліментів джерело походження коштів, оскільки з довідки Головного управління ДФС у Полтавській області убачається отримання ОСОБА_3 доходу в 2015-2016 роках та за поясненнями останнього, за ці кошти було придбано причіп та автомобіль, один автомобіль придбано в період шлюбу з позивачем.

У відповідності зі ст.141 ЦПК України з відповідача на користь держави слід стягнути судовий збір в сумі 704,80 грн.

Згідно зі ст.430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 1-18, 141, 142, 209-245, 259, 264, 265, 268, 354, 355, 430 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в :

позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання доньки ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_4, в розмірі 1/4 частки всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини певного віку, починаючи з 24.04.2018 року і до досягнення дитиною повноліття.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави судовий збір у розмірі 704,80 грн.

Рішення в частині стягнення аліментів підлягає негайному виконанню у межах суми платежу на один місяць.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Полтавського апеляційного суду через Машівський районний суд Полтавської області.

Учасник справи, якому повне рішення не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Позивач ОСОБА_1, жителька м. Карлівка. АДРЕСА_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1, інші відомості відсутні.

Відповідач ОСОБА_3, зареєстрований ІНФОРМАЦІЯ_3, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2, фізична особа-підприємець.

Повний тест Рішення сладено 25.03.2019 року.

Суддя С.М.Косик