Справа № 628/2942/18
Провадження № 2/628/1486/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 січня 2019 року Купянський міськрайонний суд Харківської області у складі:

головуючого судді Цендра Н.В.,

за участю секретаря Кравцової В.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Куп'янську цивільну справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3 сільської ради Куп'янського району Харківської області, третя особа: ОСОБА_4 про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування, суд, -

В С Т А Н О В И В :

Позивачі звернулися до Купянського міськрайонного суду Харківської області з вищезазначеним позовом, посилаючись на те, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є спадкоємцями за заповітом ОСОБА_5 14 вересня 2000 року було складено та підписано заповіт відповідно до якого ОСОБА_6 на випадок смерті заповів належний йому на праві власності жилий будинок з надвірними будівлями, який знаходиться в селі Петропавлівка, вул. Жовтневих Зорь, 4 Купянського району Харківської області та приватизовану земельну ділянку при ньому в рівних частинах дочці ОСОБА_7 (ОСОБА_1) та онуку ОСОБА_2 13 березня 2004 року державним нотаріусом Купянської державної нотаріальної контори ОСОБА_8 на підставі заповіту ОСОБА_5 було посвідчено та видано ОСОБА_1 та ОСОБА_2П свідоцтво про право на спадщину. Однак ОСОБА_1 та ОСОБА_2, згідно зі свідоцтвом про право на спадщину, успадковано лише житловий будинок. Позивачі подавали заяви до державного нотаріуса Купянської державної нотаріальної контори Харківської області про видачу додаткового свідоцтва про право на спадщину, однак їм було відмовлено у вчиненні даної нотаріальної дії у звязку із тим, що відсутні документи, які посвідчують право власності на земельну ділянку. Позивачі стверджують, що вони фактично позбавлені можливості отримати державний акт про право власності на спірну земельну ділянку та зареєструвати це право в позасудовому порядку, оскільки державний нотаріус відмовляється видавати свідоцтво про право на спадщину без правовстановлюючих документів, а ОСОБА_3 сільська рада також відмовляється надавати згоду на розробку технічної документації без правовстановлюючих документів, а саме державного акту про право власності на земельну ділянку. Крім того позивачі зазначають, що сусіди за адресою Харківська область, Купянський район, с. Петропавлівка, вул Вишнева, буд. 2 за рахунок перенесеного паркану у 1996 році збільшили площу своєї земельної ділянки, у звязку з чим була зменшена їх земельна ділянка. На сьогоднішній день володільцем території за адресою с. Петропавлівка, вул. Вишнева, 2, є ОСОБА_4, яка здійснила приватизацію зазначеної земельної ділянки, що на думку позивачів порушує їхні права, тому вони звернулися до суду за захистом своїх спадкових прав.

23.11.2018 р. позивачі уточнили позовні вимоги та просили визнати незаконним рішення ОСОБА_3 сільської ради від 28.04.2018 р. про затвердження технічної документації із землеустрою, щодо встановлення (вдновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) для будівництва, обслуговування господарських будівель та споруд та передачу цих ділянок у власність ОСОБА_4 в с. Петропавлівка, вул. Вишнева, буд. 2 площею 0,1828 га. Скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 19.06.2018 р. та визнати за позивачами в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_9 право власності на земельну ділянку площею 0,17 га, розташовану за адресою с. Петропавлівка, вул. Вишнева, буд. 4. (а.с. 113-114)

Позивачі та їх представник у судовому засіданні підтримали уточнені позовні вимоги та просили їх задовольнити в повному обсязі.

Представник відповідача -ОСОБА_3 сільської ради Куп'янського району Харківської області у судовому засіданні заперечував з приводу задоволення позовних вимог та зазначив, що 09.04.1996 року згідно заяви ОСОБА_6 було прийнято рішення на сесії про передання у приватну власність 0,15 га земельної ділянки за адресою Вишнева, 4. Дане рішення не було скасовано та на даний час дійсне та має законний характер. Хто змінив у 1997 року у погосподарській книзі розмір земельної ділянки з 0,15 на 0,17 йому не відомо та вважав, що на даний час це встановити не можливо, оскільки пройшло більше 20 років. У 2004 році ОСОБА_10 та ОСОБА_2 стали спадкоємцями будинку по вул. Вишнева, 4, та знали, що паркан був перенесений, та сусідами був встановлений пункт прийому молока, але питання про розмір земельної ділянки їх на той час не турбував, а з даним позовом позивачі звернулися лише у 2018 році, тому представник відповідача вважав, що позивачі пропустили 3 річний строк позовної давності. Крім того, представник зазначив, що ОСОБА_6 отримав рішення ОСОБА_3 сільської ради народних депутатів про передачу у власність земельної ділянки, однак жодного правовстановлюючого документу на земельну ділянку не отримав, позивачі також протягом 14 років не отримали жодного правовстановлюючого документу на земельну ділянку. Натомість ОСОБА_4 відповідно до діючого законодавства оформила і договір купівлі-продажу будинку і право власності на земельну ділянку за адресою: вул. Вишнева, 2. Тому представник відповідача вважав, що у звязку з тим, що земельна ділянка за адресою вул. Вишнева, 4, не була вчасно оформлена та не було виготовлено технічну документацію на землю, то відсутні підстави для скасування рішення сільської ради від 28.04.2018 р. про затвердження технічної документації із землеустрою стосовно ОСОБА_4, та визнання даного рішення недійсним. Також зазначив, що більше 15 років нікого не цікавило, що потрібно оформити земельну ділянку. Тому вважав, що даний позов не підлягає задоволенню.

Третя особа ОСОБА_4 у судовому засіданні заперечувала проти задоволення позову, посилаючись на те, що згідно договору купівлі-продажу придбала у ОСОБА_11 житловий будинок за адресою с. Петропавлівка, вул. Вишнева, буд. 2 площею 0,1828 га. Після чого нею була зібрана вся необхідна технічна документація із землеустрою. Рішенням Петропавліської сільської ради Купянського району Харківської області від 28.04.2018 р. вказана технічна документація була затверджена та передано їй земельну ділянку у приватну власність. Також зазначила, що ніякого паркану вона не переносила, а прдбала житловий будинок і оформила земельну ділянку відповідно до вимог діючого законодавства.

Дослідивши матеріали справи, вислухавши доводи учасників сторін, допитавши свідків, оцінивши докази у їх сукупності, суд встановив наступне.

09 липня 2001 року помер ОСОБА_6, що підтверджується ксерокопією свідоцтва про смерть від 09 липня 2001 року 1-ВЛ №290442 (а.с. 20).

На випадок своєї смерті ОСОБА_6 залишив заповіт від 14 вересня 2000 року відповідно до якого останній заповів все належне йому на праві власності майно в рівних частинах своїй дочці ОСОБА_7 та онуку ОСОБА_2, що підтверджується ксерокопією заповіту (а.с. 19).

13 березня 2004 року державним нотаріусом Купянської державної нотаріальної контори ОСОБА_12 на підставі заповіту ОСОБА_6 за №1-3699 від 14.09.2000 року було посвідчено та видано ОСОБА_1 та ОСОБА_2П свідоцтво про право на спадщину. Відповідно до даного свідоцтва спадкове майно складається з жилого будинку в с. Петропавлівка по вул. Жовтневих Зорь, №4 Купянського району Харківської області, який розташований на земельній ділянці ОСОБА_3 сільської ради. (а.с. 21-24).

12 квітня 2017 року позивачами було подано заяву до державного нотаріуса Купянської державної нотаріальної контори Харківської області ОСОБА_13 про видачу додаткового свідоцтва про право на спадщину (а.с. 25).

ОСОБА_14 довідки начальника міськрайонного управління у Купянському районі та м. Купянську головного управління держгеокадастру у Харківській області від 19.04.2017 р. земельна ділянка за адресою: Харківська область, Купянський район, с. Петропавлівка, вул. Вишнева (колишня ОСОБА_15), буд. №4 за даними обліку земель про наявність земель та розподіл їх за власниками земель, землекористувачами, угіддями відноситься до земель житлової та громадської забудови забудовані землі під житловою одно- та двоповерховою забудовою, форма власності комунальна, кадастровий номер не визначений. Документи, які посвідчують право власності або право користування на вищевказану земельну ділянку відсутні (а.с. 27).

26 квітня 2017 року державним нотаріусом Купянської державної нотаріальної контори Харківської області ОСОБА_13 було відмовлено ОСОБА_1 та ОСОБА_2 у вчиненні нотаріальної дії - видачі додаткового свідоцтва про право на спадщину у звязку із тим, що відсутні документи, які посвідчують право власності на земельну ділянку, що підтверджується ксерокопією постанови про відмову у вчиненні нотаріальних дій (а.с. 28-29).

ОСОБА_14 до архівного витягу з рішення ОСОБА_3 сільської ради народних депутатів Купянського району Харківської області, прийнятого на 6 сесії XXII скликання від 09.04.1996 року про безкоштовну передачу земель у приватну власність та постійне користування громадянам, відповідно до ст.56 Земельного кодексу України, Наказу Державного комітету України по земельних ресурсах від 12.02.1993 року №10 «Про передачу земель у приватну власність громадянам», Постанови Кабінету Міністрів України з цього питання, сільська Рада народних депутатів вирішила передати у приватну власність ОСОБА_6 земельну ділянку в с. Петропавлівка по вул. Жовтневих Зорь у розмірі 0,15 га. (а.с. 30).

В графі IV «Земля у приватній власності та користуванні громадян» погосподарської книги зазначено, що розмір земельної ділянки в с. Петропавлівка по вул. Жовтневих Зорь, 4 у 1995 р., 1996 р. складає 0,15 га, з 1997 р. по 2010 р. 0,17 га. Відповідно особовому рахунку №768 на ОСОБА_1 та ОСОБА_2 у розділі V Земля у приватній власності та оренди членів домогосподарства на 1 січня загальна площа земельних ділянок за 2006, 2007, 2008, 2009, 2010 рік складає 0,17 га., що підтверджується ксерокопіями погосподарської книги (а.с. 31-36).

За обліковою карткою обєкта погосподарського обліку на 2011-2015 роки за місцезнаходженням с. Петропавлівка, вул. Жовтневих Зорь, буд.4, розділ III земля в особистому користуванні обєкта (власна земля за виключенням зданої в оренду за договорами, але з урахуванням узятої в оренду за договором за 2011-2015 роки) складає 0,17 га. (а.с. 37-38).

За обліковою карткою обєкта погосподарського обліку на 2016-2020 роки за місцезнаходженням с. Петропавлівка, вул. Жовтневих Зорь, буд.4, розділ III земля в особистому користуванні обєкта (власна земля за виключенням зданої в оренду за договорами, але з урахуванням узятої в оренду за договором за 2016 рік) складає 0,17 га. (39-40).

ОСОБА_14 довідки виданої головою ОСОБА_3 сільської ради Купянського району Харківської області №1395 від 07 липня 2016 року у погосподарських книгах починаючи з 1980 року по даний час за адресою с. Петропавлівка, вул. Вишнева (бувша ОСОБА_15) буд. №4 зареєстрована земельна ділянка для будівництва, обслуговування житлового будинку, господарських будівель в розмірі 0,17 га. (а.с. 41).

Заступник начальника Салтівської Об'єднаної Державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Харківській області надав відповідь №191/10/20-26-13-17 від 18.07.2018 року про надання інформації на адвокатський запит в якій зазначено, що ОСОБА_16 є платником земельного податку з 01.01.2003 року по теперішній час за земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд в розмірі 0,17 га, яка знаходиться за адресою: Харківська область, Купянський район, с. Петропавлівка, вул. Жовтневих Зорь, буд. №4 документи, які є підставою для нарахування земельного податку в звязку із закінченням терміну зберігання в податковій інспекції відсутні (а.с. 51).

Відповідно до довідки ОСОБА_3 сільського голови від 15.03.2004 р., за ОСОБА_6 зареєстрована Ѕ частина житлового будинку в с. Петропавлівка по вул. Жовтневі зорі 4, на земельній ділянці площею 0,17 га, яка належить сільській раді, особовий рахунок 735. (а.с. 66)

20.03.2017 р. ОСОБА_11 та ФО-П ОСОБА_17 виконавець землевпорядної документації склали ОСОБА_14 погодження меж земельної ділянки, в якому зазначено, що ними на місцевості розглянуто план та погоджені межі земельної ділянки ОСОБА_11 для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, що розташована за адерсою вул. Вишнева, буд. 2, с. Петропавлівка, з суміжними землекористувачами між точками, які позначені на плані. (а.с. 80)

ОСОБА_14 від 20.03.2017 р. комісією з врегулювання земельних відносин виконкому ОСОБА_3 сільської ради було проведено обстеження та вивчення фактів, щодо погодження меж земельної ділянки, розташованої за адресою Харківська область, Купянський район, с. Петропавлівка, вул. Вишнева, буд.2. Під час обстеження комісією був розглянутий план, який відповідає фактичному землекористуванню (межі проходять по існуючим межовим знакам, стовпам, огорожам), які при наявному огляді встановлені понад 20 років. Огорожа не переносилась, межові знаки не порушені та враховуючи, що за наявною в сільській раді інформацією земельна ділянка за адресою вул. Вишнева, буд. 4, не приватизована та відноситься до земель комунальної власності, під час обстеження комісією факту порушення меж не встановлено. (а.с. 85)

ОСОБА_14 договору купівлі-продажу житлового будинку від 20.04.2017 р. ОСОБА_4 купила у ОСОБА_11 житловий будинок з надвірними будівлями, що знаходиться за адресою Харківська область, Купянський район, с. Петропавлівка, вул. Вишнева, 2, який знаходиться на земельній ділянці площею 0,1828 га. (а.с. 68-69).

Відповідно до ОСОБА_18 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, дата формування 20.04.2017 р. за ОСОБА_4 на підставі договору купівлі-продажу житлового будинку, зареєстрований житловий будинок за адресою Харківська область, Купянський район, с. Петропавлівка, вул. Вишнева, буд.2. (а.с. 81)

Рішенням ОСОБА_3 сільської ради Купянського району Харківської області від 28.04.2018 р. було затверджено технічну документацію із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд ОСОБА_4 за адресою с. Петропавлівка, вул. Вишнева, 2, Купянського району, Харківської області площею 0,1828 га, кадастсровий номер :00:005:0133. Передано ОСОБА_4 вказану земельну ділянку у приватну власність. (а.с. 65)

ОСОБА_18 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, дата формування 19.06.2018 р. за ОСОБА_4 на підставі рішення органу місцевого самоврядування, зареєстрована земельна ділянка за адресою Харківська область, Купянський район, с. Петропавлівка, вул. Вишнева, буд.2, площею 0,1828 га. (а.с. 82)

З ОСОБА_18 з Державного земельного кадастру про земельну ділянку вбачається, що земельній ділянці за адресою Харківська область, Купянський район, с. Петропавлівка, вул. Вишнева, буд.2, площею 0,1828 га. присвоєний кадастровий номер :00:005:0133 (а.с. 83)

Свідок ОСОБА_19 у судовому засіданні повідомила суду, що вона мешкає в одному селі з позивачами по справі та добре знала попередніх жителів спірного будинку №4 по вул. Вишневій с. Петропавлівка та їх сусідів ОСОБА_11, які мешкали в будинку №2 по вул. Вишневій. Крім того, зазначила, що років 15-20 потому, паркан, який було зведено по периметру будинку №4 по вул. Вишневій було перенесено, тим самим збільшено територію подвіря Золоторьових. Їй також відомо, що Золоторьови перенесли паркан для того, щоб збільшити своє подвіря де вони розмістили пункт прийому молока.

Свідок ОСОБА_20 у судовому засіданні повідомила суду, що вона мешкає в будинку №13 по одній вулиці в с. Петропавлівка з позивачкою ОСОБА_1. Також свідок зазначила, що вона добре дружила та часто спілкувалася з сімєю ОСОБА_11, які мешкали по-сусідству з ОСОБА_1 у будинку №2 по вул. Вишневій. Свідку достовірно відомо, що ОСОБА_11 самостійно вирішив розширити своє подвіря та приблизно у 1996 році самостійно переніс паркан із штахетника, який було зведено колгоспом при будівництві подвіря навколо домоволодіння №2 по вул. Вишневій. ОСОБА_11 розширив подвіря для того щоб ставити бідони з молоком, так як він влаштував прийомний пункт молока. Також свідок вказала, що сусіди ОСОБА_11 були проти такого перенесення паркану, однак якихось суперечок не було, ОСОБА_11 всіх запевнив, що паркан переніс тимчасово та згодом поверне його на своє місце.

У частині третій статті 3 ЦПК України передбачено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Частина друга статті 129 Конституції України визначає основні засади судочинства, однією з яких згідно з пунктом 3 цієї частини є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і в доведенні перед судом їх переконливості.

У частині першій статті 15 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) закріплено право кожної особи на захист свого права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Положення цієї статті ґрунтуються на нормах Конституції України, які закріплюють обов'язок держави забезпечувати захист прав усіх суб'єктів права власності і господарювання (стаття 13), захист прав і свобод людини і громадянина судом (частина перша статті 55).

Статтею 173 ЗК України визначено, що межа району, села, селища, міста, району у місті це умовна замкнена лінія на поверхні землі, що відокремлює територію району, села, селища, міста, району у місті від інших територій.

Відповідно до пункту «б» частини першої статті 12 ЗК України до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст належить передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб відповідно до цього Кодексу.

ОСОБА_18 із частинами першою, другою статті 116 ЗК України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону. Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.

Як передбачено частиною першою статті 122 ЗК України, сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб.

Порядок погодження і затвердження документації із землеустрою, а також повноваження органів виконавчої влади у частині погодження проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок передбачені у статтях 186, 186-1 ЗК України.

Статтею 106 ЗК України передбачено, що власник земельної ділянки має право вимагати від власника сусідньої земельної ділянки сприяння встановленню твердих меж, а також відновленню межових знаків у випадках, коли вони зникли, перемістились або стали невиразними. Види межових знаків і порядок відновлення меж визначаються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері земельних відносин. Тобто з даної статті вбачається, що саме власник земельної ділянки може вимагати відновлення межових знаків, однак в даній справі було встановлено, що ні ОСОБА_1 ні ОСОБА_2, на даний час, не є власниками земельної ділянки за адресою с. Петропавлівка, вул. Вишнева, 4, а вказана земельна ділянка перебуває в комунальній власності ОСОБА_3 сільської ради.

Крім того, в Постанові ВС від 28.03.2018 р. по справі № 681/1039/15-ц вказано, що погодження меж є виключно допоміжною стадією у процедурі приватизації земельної ділянки, спрямованою на те, щоб уникнути необов'язкових технічних помилок. При цьому стаття 198 ЗК України лише вказує, що складовою кадастрових зйомок є «погодження меж земельної ділянки з суміжними власниками та землекористувачами». Із цього зовсім не слідує, що у випадку відмови суміжного землевласника або землекористувача від підписання відповідного документа - акта погодження меж - слід вважати, що погодження меж не відбулося. Видається, що погодження полягає у тому, щоб суміжнику було запропоновано підписати відповідний акт. Якщо він відмовляється це робити, орган, уповноважений вирішувати питання про приватизацію ділянки по суті, повинен виходити не із самого факту відмови від підписання акта, а із мотивів відмови (якщо вони озвучені). Якщо такими мотивами є виключно неприязні стосунки - правового значення вони не мають. У разі виникнення спору сама по собі відсутність погодження меж не є підставою для того, щоб вважати прийняте рішення про приватизацію незаконним.

Підписання акта погодження меж самостійного значення не має, воно не призводить до виникнення, зміни або припинення прав на земельну ділянку, як і будь-яких інших прав у процедурі приватизації. Непогодження меж земельної ділянки із суміжними власниками та землекористувачами не може слугувати підставою для відмови відповідної місцевої ради в затвердженні технічної документації, за умови правомірних дій кожного із землекористувачі.

Судом було встановлено, що ОСОБА_20 погодження меж земельної ділянки від 20.03.2017 р. не був підписаний власниками житлового будинку за адресою вул. Вишнева, буд. 4. (а.с. 80).

Разом з тим згідно ОСОБА_20 від 20.03.2017 р. комісією з врегулювання земельних відносин виконкому ОСОБА_3 сільської ради було проведено обстеження та вивчення фактів, щодо погодження меж земельної ділянки, розташованої за адресою Харківська область, Купянський район, с. Петропавлівка, вул. Вишнева, буд.2. Під час обстеження комісією був розглянутий план, який відповідає фактичному землекористуванню (межі проходять по існуючим межовим знакам, стовпам, огорожам), які при наявному огляді встановлені понад 20 років. Огорожа не переносилась, межові знаки не порушені та враховуючи, що за наявною в сільській раді інформацією земельна ділянка за адресою вул. Вишнева, буд. 4, не приватизована та відноситься до земель комунальної власності, під час обстеження комісією факту порушення меж не встановлено. (а.с. 85)

На підставі викладеного, враховуючи, що не надання позивачами своєї згоди на погодження меж земельної ділянки суміжного землекористувача не може бути перепоною для розгляду місцевою радою питання про передачу земельної ділянки у власність третій особі за обставин виготовлення відповідної технічної документації, а також беручи до уваги, що земельна ділянка за адресою с. Петропавлівка, вул. Вишнева, 4, відноситься до комунальної власності, та позивачі не є власниками даної земельної ділянки, суд вважає, що приймаючи рішення про безоплатну передачу ОСОБА_4 у приватну власність земельної ділянки за адресою с. Петропавлівка, вул. Вишнева, 2, ОСОБА_3 сільська рада діяла в межах наданих їй повноважень, а третя особа в законний спосіб набула право власності на земельну ділянку, у звязку з чим суд відмовляє у задоволенні позовних вимог про визнання незаконним рішення ОСОБА_3 сільської ради від 28.04.2018 р. та скасуванні рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень.

Щодо позовних вимог про визнання за позивачами в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_6 права власності на земельну ділянку площею 0,17 га, то судом встановлено наступне.

Відповідно до абз. 3 п. 1 ППВСУ від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у вправах про спадкування» Відносини спадкування регулюються правилами ЦК, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року.

У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. У разі коли спадщина, яка відкрилася до набрання чинності ЦК і строк на її прийняття не закінчився до 1 січня 2004 року, спадкові відносини регулюються цим Кодексом.

При вирішенні спорів про спадкування, спадщина по яких відкрилась і була прийнята до 1 січня 2004 року, не допускається застосування судами норм ЦК 2003 року, а застосуванню підлягають норми законодавства, чинного на час відкриття спадщини, зокрема ЦК УРСР.

ОСОБА_18 ст. 525 ЦК УРСР та ч. 2 ст. 1220 ЦК України часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця. З матеріалів справи вбачається, що спадкодавець ОСОБА_6 помер 09 липня 2001 року, тому суд при вирішенні даної справи, стосовно спадкування земельної ділянки, керується законодавством чинним на той час.

У відповідності до ст. 548 ЦК УРСР в редакції 1963 року, який діяв на момент відкриття спадщини, для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини.

На час відкриття спадщини в період чинності ЦК УРСР його нормами було передбачено певні дії, які свідчили про прийняття спадщини, у тому числі прийняття спадщини шляхом вступу у володіння та управління спадковим майном (фактичне прийняття спадщини). В судовому засіданні було встановлено, що на день смерті ОСОБА_6, ні ОСОБА_1, ні ОСОБА_16 зі спадкодавцем не проживали, що також підтверджується копіями паспортів, згідно яких ОСОБА_1 з 20.06.1992 р. зареєстрована за адресою ІНФОРМАЦІЯ_1, а ОСОБА_16 зареєстрований за адресою ІНФОРМАЦІЯ_2 (Вишнева), 4, з 28.07.2010 р. (а.с. 14, 17), а отже земельна ділянка не була фактично прийнята позивачами.

Системний аналіз положень Розділ V11 « Спадкове право» ЦК УРСР в редакції 1963 року свідчить, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ст. 6 ЗК ( в редакції 1990 року) передача земельних ділянок у власність громадян провадиться місцевими Радами народних депутатів відповідно до їх компетенції за плату або безплатно.

ОСОБА_18 ч. 1 ст. 56 ЗК (в редакції 1990 року) для ведення особистого підсобного господарства громадянам за рішенням сільської, селищної, міської Ради народних депутатів передаються безплатно у власність земельні ділянки, в межах населених пунктів, у розмірах, вказаних у земельно-облікових документах, або надаються безплатно у власність у розмірі не більше 0,6 гектара.

З вимоги вказаної статті вбачається, що громадянам передається земельна ділянка за рішенням сільської, селищної, міської Ради народних депутатів, тобто підставою набуття права власності на земельну ділянку було саме рішення сільської, селищної, міської Ради народних депутатів.

З матеріалів справи вбачається, що Рішенням ОСОБА_3 сільської ради народних депутатів Купянського району Харківської області від 09.04.1996 р. ОСОБА_6 була передана у приватну власність земельна ділянка площею 0,15 га (а.с. 30), а не 0,17 га, як це зазначають позивачі. Крім того в матеріалах справи відсутній жодний документ, в якому б було вказано, що приймалося інше або додаткове рішення, яким був збільшений розмір земельної ділянки ОСОБА_6

Посилання позивачів на погосподарські книги, відповіді сільських голів, які були дані на підставі даних погосподарських книг та відповідь Салтівської ОДПІ, згідно якої ОСОБА_16 є платником земельного податку за земельну ділянку в розмірі 0,17 га, на думку суду є безпідставними, оскільки належним доказом в переданні земельної ділянки у приватну власність є саме Рішення сільської ради народних депутатів.

Крім того, в позовній заяві зазначено, що «сусіди за адресою с. Петропавлівка, вул. Вишнева, 2, за рахунок перенесеного паркану у 1996 році збільшили площу своєї земельної ділянки, відповідно була зменшена наша земельна ділянка», тобто позивачі самі вказують, що паркан був перенесений більше 20 років тому, однак доказів того, що спадкодавець ОСОБА_6 за життя, (помер 09.07.2001р.) звертався до відповідних органів про відновлення земельних меж, до суду надано не було, а отже судом був зроблений висновок, що паркан був перенесений у 1996 році зі згоди спадкодавця. Рішення ОСОБА_3 сільської ради народних депутатів Купянського району Харківської області про передачу земельної ділянки у приватну власність ОСОБА_6 також було прийнято у 1996 р.

ОСОБА_18 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 р. «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об'єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку. Якщо за життя спадкодавець не набув права власності на житловий будинок, земельну ділянку, то спадкоємець також не набуває права власності у порядку спадкування. До спадкоємця переходять лише визначені майнові права, які належали спадкодавцеві на час відкриття спадщини.

Відповідно до вказаного листа ВССУ, якщо видача державного акта про право власності на землю здійснюється на підставі рішення про передачу громадянам України безоплатно у приватну власність земельних ділянок, прийнятого органами місцевого самоврядування відповідно до Декрету КМУ від 26 грудня 1992 року "Про приватизацію земельних ділянок", до спадкоємців переходить право отримати державний акт про право власності на земельну ділянку.

З рішення ОСОБА_3 сльської ради народних депутатів Купянського району Харківської області від 09.04.1996 р. вбачається, що воно прийняте згідно ст. 56 Земельного Кодексу України і наказу Державного комітету України по земельних ресурсах від 15.02.1993 р. № 10 «Про передачу земель у приватну власність громадянам».

Наказом Державного комітету України по земельних ресурсах від 15 лютого 1993 року N 10 затверджено Порядок передачі земельних ділянок у приватну власність громадянам України, яким визначено, що у приватну власність, згідно Декрету Кабінету Міністрів України "Про приватизацію земельних ділянок" від 26 грудня 1992 р. N 15-92, громадянам України передаються безплатно земельні ділянки, надані їм для ведення особистого підсобного господарства, будівництва і обслуговування житлового будинку і господарських будівель (присадибна ділянка), садівництва, індивідуального дачного і гаражного будівництва.

ОСОБА_18 листа ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 р. «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» не підлягають задоволенню позовні вимоги спадкоємців про визнання права власності на земельну ділянку, щодо якої спадкодавцем розпочато, але не завершено процедуру приватизації.

Судом було встановлено, що спадкодавецем ОСОБА_6 не була розпочата процедура приватизації земельної ділянки та не були вчинені дії, які передують одержанню правовстановлюючих документів на земелльну ділянку і на даний час земельна ділянка за адресою Харківська область, Купянський район, с. Петропавлівка, вул. Вишнева, 4, відноситься до комунальної власності ОСОБА_3 сільської ради. Так 13 березня 2004 року державним нотаріусом на підставі заповіту ОСОБА_6 від 14.09.2000 року було посвідчено та видано ОСОБА_1 та ОСОБА_2П свідоцтво про право на спадщину. Відповідно до даного свідоцтва спадкове майно складається з жилого будинку в с. Петропавлівка по вул. Жовтневих Зорь, №4 Купянського району Харківської області, який розташований на земельній ділянці ОСОБА_3 сільської ради. (а.с. 21-24).

На підставі викладеного, враховуючи, що Рішенням ОСОБА_3 сільської ради народних депутатів Купянського району Харківської області від 09.04.1996 р. ОСОБА_6 була передана у приватну власність земельна ділянка площею 0,15 га, беручи до уваги, що земельна ділянка за адресою с. Петропавлівка, вул. Вишнева, 4, відноситься до земель комунальної власності, суд вважає, що позовні вимоги про визнання за позивачами права власності в порядку спадкування на земельну ділянку саме площею 0,17 га є необгрунтованими, у звязку з чим відмовляє у задоволенні даної вимоги. Крім того, посилання позивачів на вимоги статей, якими передбачені захист прав власників земельних ділянок, на думку суду є безпідставними, оскільки позивачі не є власниками вказаної земельної ділянки.

Стосовно доводів представника відповідача ОСОБА_3 сільської ради Куп'янського району Харківської області про те, що позивачі пропустили строк позовної давності звернення до суду та доводи представника позивача, стосовно того, що строк позовної давності розпочався після того, як ОСОБА_4 оформила земельну ділянку у власність, чим порушили права позивачів, то судом встановлено наступне.

Загальний строк для захисту права за позовом особи, право якої порушено (позовна давність), встановлюється в три роки, та визначений ст. 71 ЦК УРСР 1963 та ст.ст. 256, 257 чинного ЦК України.

У статті 76 ЦК УРСР 1963 року визначено, що перебіг строку позовної давності починається з дня виникнення права на позов. Право на позов виникає з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення свого права. Виняток з цього правила, а також підстави зупинення і перериву перебігу строків позовної давності встановлюються законодавством Союзу РСР і статтями 78 і 79цього Кодексу, яких у даній справі не встановлено.

Аналогічні правила щодо початку перебігу строку позовної давності, від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила, встановлені у ч. 1 ст. 261 чинного ЦК України.

У статті 256 ЦК України передбачена позовна давність як строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Наслідки спливу позовної давності визначені у ст. 267 ЦК України, згідно з ч. 4 якої сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Як вбачається із копії свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 12.03.2004 р., спадкове майно, на яке видано свідоцтво, складається з : житлового будинку з надвірними будівлями, що знаходяться в с. Петропавлівка, по вул. Жовтневих зорь під № 4, Купянського району, Харківської області, який розташований на земельній ділянці ОСОБА_3 сільської ради. (а.с. 21-22) ОСОБА_18 заповіту від 14.09.2000 р. ОСОБА_6 заповів належний йому на праві власності жилий будинок з надвірними будівлями за адресою вул. Жовтневих зорь, 4, та приватизовану земельну ділянку при ньому (а.с. 19). Так свідоцтво про право на спадщину за заповітом від 12.03.2004 р., суд розглядає як підтвердження факту, що позивачі, принаймні із 12.03.2004 р. вже були поінформовані про свої спадкові права та повинні були дізнатися про їх порушення, оскільки свідоцтво про право на спадщину видавалося тільки на житловий будинок. При цьому позивачі всупереч вимог ст. 81 ЦПК України не надали до суду належних і допустимих доказів на підтвердження поважних причин, з яких вони після 12 березня 2004 року на протязі більше чотирнадцяти років до звернення до суду з цим позовом не змогли оформити спадкове права на землю. Не можна вважати поважною причиною той факт, що позивачі тривалий час відкладали оформлення спадкових прав, що не потребувало від них значних зусиль або витрат, така поведінка позивачів в контексті положень стосовно порядку перебігу строку позовної давності їх не виправдовує. У звязку з викладеним, суд дійшов висновку, що позивачі пропустили строк позовної давності звернення до суду з даним позовом.

Разом з тим в пункті 11 Постанови Пленуму Верховного Суду України №14 від 18 грудня 2009 року «Про судове рішення у цивільній справі»розяснено, що встановивши, що строк для звернення з позовом пропущено без поважної причини, суд у рішенні зазначає про відмову в позові з цих підстав, якщо про застосування позовної давності заявлено стороною у спорі, зробленою до ухвалення ним рішення, крім випадків, коли позов не доведено, що є самостійною підставою для цього.

На підставі викладеного, всебічно, повно, обєктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, зясувавши обставини, на які посилаються позивачі та їх представник, як на підставу своїх вимог, а представник відповідача та третя особа, як на підставу своїх заперечень, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд, як зазначено вище, дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення уточненого позову, а тому відмовляє у задоволенні уточнених позовних вимог у звязку з їх не доведеністю, та не застосовує до даних правовідносин строк позовної давності.

Керуючись ст.ст. 11, 12 13, 78, 79, 89, 264, 265, 352, 354 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні уточненого позову ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3 сільської ради Куп'янського району Харківської області, третя особа: ОСОБА_4 про визнання незаконним рішення сільської ради, скасування рішення про державну реєстрацію та визнання права власності в порядку спадкування відмовити.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду через Купянський міськрайонний суд Харківської області шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня проголошення рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не буде подано.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного тексту рішення суду.

Повний текс рішення виготовлений 25.01.2019 р.

Суддя Н.В. Цендра