Справа №204/6501/18
Провадження №2/204/194/19
РІШЕННЯ

іменем України

16 січня 2019 року Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді Книш А.В.,

при секретарі Подвижній О.О.,

за участю позивача ОСОБА_1,

відповідача ОСОБА_2,

відповідача ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_3, ОСОБА_2, третя особа Комунальне підприємство «Жилсервіс-1» Дніпропетровської міської ради Красногвардійського району про усунення перешкод в здійсненні права власності на житлове приміщення шляхом вселення,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідачів, в якому просив вселити його в квартиру АДРЕСА_1, а саме до жилої кімнати №7, площею 11,4 кв.м. та жилої кімнати №8, площею 9,3 кв.м. В обґрунтування позову зазначив, що він є власником 38/100 частки квартири АДРЕСА_2. Відповідач ОСОБА_3 є його рідною сестрою, а відповідач ОСОБА_2 племінником, їх частки не приватизовані. Відповідно до рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 08 грудня 2016 року позивачу було виділено у користування житлові кімнати №7, площею 11,4 кв.м., та №8, площею 9,3 кв.м., у вказаній квартирі зі зміною окремого особистого рахунку на його імя в частині кількості кімнат та їх площі. У користування відповідачів виділено житлові кімнати №9 та №10 з укладанням окремого договору найму та відкриттям особистого рахунку. Допоміжні кімнати та приміщення були залишені у сумісному загальному користуванні. Рішенням Чечелівської районної у місті Дніпрі ради виконавчого комітету від 19 квітня 2017 року було змінено умови договору найму спірного житлового приміщення. Позивач зазначає, що не може користуватись своєю власністю у звязку з тим, що відповідач ОСОБА_3 кожну кімнату в квартирі обладнала пристроями для навісних замків та навісила замки, часто міняє центральну частку замка на вхідних дверях, а також кожного разу, коли позивач зявляється у спірній квартирі, відповідачі починають сварку. Через вказані обставини позивач був змушений влаштуватись до гуртожитку. Враховуючи викладене, позивач вимушений звернутися до суду з даним позовом.

Ухвалою Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 19 вересня 2018 року у даній справі відкрито провадження за правилами загального позовного провадження.

17 жовтня 2018 року до суду надійшов відзив на позовну заяву відповідачів, у якій вони зазначили, що вони дійсно разом з позивачем проживають у спірній квартирі. З 21 липня 2017 року позивач там не проживає, однак систематично зявляється. Вказали, що того ж дня позивач разом з невідомим чоловіком у масці здійснили напад на відповідача ОСОБА_3, погрожували. Згодом відповідач повідомила працівників поліції про здійснений напад та написала заяву про вчинення злочину. Відносно позивача було складено протокол про вчинення адміністративного правопорушення, передбачений ч.1 ст. 173-2 КУпАП. Крім того, зазначили, що позивач і раніше вчинював крадіжки речей відповідачів, тому відповідач ОСОБА_3 вимушена була викликати працівників поліції. Вказують, що той факт, що відповідач ОСОБА_3 встановила навісні замки та часто змінює центральну частину замка не відповідає дійсності. Перешкоди у користуванні квартирою позивачу не здійснюють та навпаки зазначають, що саме позивач влаштовує конфлікти, погрожує. Враховуючи викладене, просили відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив позов задовольнити. Додатково пояснив, що відповідачі на нього здійснюють психологічний та моральний тиск, а тому у квартирі він вже рік не зявляється. Зараз живе у гуртожитку та може зайти до квартири лише за допомогою поліції. Його кімната обладнана міжкімнатним замком та до неї він зайти не може. Але разом з цим позивач зазначив, що коли він не мав можливості потрапити до своєї квартири і кімнати, він звертався до сусіда та поліцію не викликав.

Відповідач ОСОБА_3 у судовому засіданні заперечувала проти задоволення позовних вимог у повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені у відзиві на позовну заяву. Окремо зазначила, що жодних перешкод у користуванні спірною квартирою вони позивачу не вчиняють, замки не міняли. Крім того, наголосила, що позивач бє її та вона взагалі боїться знаходитись з ним разом в одній квартирі. Відповідач зазначила, що позивач ніколи не казав їй, що хоче жити в спірній квартирі, а лише казав, що хоче, щоб у спірній квартирі проживав або його син, або вірмени. Враховуючи конфліктну ситуацію, вона не бажає жити з позивачем в одній квартирі, але забороняти йому в ній жити у неї наміру не було та перешкоди в проживанні в ній ніколи йому не чинила.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні заперечував проти задоволення позовних вимог у повному обсязі, та зазначив, що жодних перешкод у користуванні спірною квартирою вони позивачу не чинять, замки не змінювали. Пояснив, що він з матірю користується лише своїми кімнатами та саме на ці кімнати вони й навісили замки. Вказав, що позивач проживає зі своїм братом на вул. Кавалерійській. Конфлікт у сторін виник через те, що позивач не доглядав за батьками з відповідачем ОСОБА_3 та в цей час ним було відчужено інше спадкове майно. Позивач забрав документи на спірну квартиру, щоб створити складнощі у приватизації. Зазначив, що свідки зі сторони позивача у змові з ним, позивач хоче не проживати у спірній квартирі, а бажає лише розділити майно.

Представник третьої особи Комунального підприємства «Жилсервіс-1» Дніпропетровської міської ради Красногвардійського району у судове засідання не зявився, про час і місце судового розгляду повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив.

Вислухавши позивача, відповідачів ОСОБА_3 та ОСОБА_2, свідків ОСОБА_4, ОСОБА_5, дослідивши наявні докази, судом встановлені наступні фактичні обставини.

Позивач є власником 38/100 частки квартири АДРЕСА_2 (а.с.9-10, 22-23).

Рішенням Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 08 грудня 2016 року позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3, ОСОБА_2, Комунального підприємства «Жилсервіс-1» Дніпропетровської міської ради, про зміну договору найму житлового приміщення задоволено; позивачу виділено у користування житлові кімнати №7, площею 11,4 кв.м. та №8, площею 9,3 кв.м. у квартирі АДРЕСА_2 зі зміною окремого особистого рахунку на його імя в частині кількості кімнат та їх площі; у користування відповідачів виділено житлові кімнати №9, площею 18,6 кв.м. та №10, площею 12,6 кв.м. у квартирі АДРЕСА_2 з укладанням окремого договору найму та відкриттям особистого рахунку, а допоміжні кімнати та приміщення залишено у сумісному загальному користуванні наймачів (а.с.17-18).

На підставі рішення Виконавчого комітету Чечелівської районної у м. Дніпрі ради №68/5 від 19 травня 2017 року було змінено умови договору найму житлового приміщення на чотирикімнатну квартиру АДРЕСА_2 та розділено особовий рахунок на два окремих: позивачу на дві кімнати, житловою площею 20,7 кв.м. та відповідачу ОСОБА_3 на дві кімнати житловою площею 31,2 кв.м. зі складом родини 2 особи, у тому числі ОСОБА_2 (а.с.19).

Позивач зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.20).

Згідно довідки ВО «Південний машинобудівний завод ім. О.М. Макарова» позивач з 01 вересня 2017 року проживає без реєстрації за адресою: м. Дніпро, пр. О. Поля, буд.129а, ж/зд №10 (а.с.16).

В судовому засіданні встановлено, що за адресою: АДРЕСА_3, також проживають відповідачі.

Відповідно до статті 310 ЦК України фізична особа має право на місце проживання. Фізична особа має право на вільний вибір місця проживання та його зміну, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до пункту 4 статті 31 ЦК України фізична особа не може бути виселена або іншим чином примусово позбавлена житла, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

У відповідності до ст. 81 ЦПК України докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Позивачем належних та допустимих доказів обставин викладених в позовній заяві щодо наявності перешкод в проживанні в спірному житловому приміщенні суду не надано, перед судом належними та допустимими доказами не доведено.

Свідок ОСОБА_4 у судовому засіданні пояснив, що є сусідом сторін по справі близько 10 років. Знає, що сторони постійно конфліктують. Вказав, що останній раз позивач жив у спірній квартирі десь рік тому, потім він перестав там жити, добровільно пішовши через скандали. Чи намагався позивач повернутися до квартири та чи вчиняли відповідачі будь-які перешкоди у користуванні належної позивачу частки квартири свідку нічого не відомо.

Допитаний у судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_5 пояснив, що він є другом відповідача ОСОБА_2 ще зі школи, знає конфліктні відносини між позивачем та відповідачем ОСОБА_3, жодні обставини чинення позивачу відповідачами перешкод в проживанні у спірній квартирі йому не відомі.

Отже, крім допиту свідка ОСОБА_4, який лише підтвердив факт добровільного виселення позивача зі спірної квартири, будь-яких інших клопотань не заявляв, доказів звернення до правоохоронних органів щодо перешкод у користуванні спірним жилим приміщенням суду не надав.

Частиною 6 ст. 81 ЦПК України визначено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

За таких обставин суд приходить до висновку, що відсутні підстави для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 про усунення перешкод в здійсненні права власності на житлове приміщення шляхом вселення за їх недоведеністю.

Оскільки у задоволенні позовних вимог відмовлено, понесені позивачем судові витрати на підставі ст. 141 ЦПК України розподілу між сторонами не підлягають.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 89, 141, 264 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 (місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_2, РНОКПП НОМЕР_1) до ОСОБА_3 (місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_2), ОСОБА_2 (місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_2), третя особа Комунальне підприємство «Жилсервіс-1» Дніпропетровської міської ради Красногвардійського району (місцезнаходження: м. Дніпро, вул. Робоча, буд.73, блок 4) про усунення перешкод в здійсненні права власності на житлове приміщення шляхом вселення відмовити повністю.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Дніпровського апеляційного суду через Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Головуючий: