Ухвала

Іменем України

05 грудня 2019 року

м. Київ

справа № 417/5244/18

провадження № 61-19057ск19

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду: Сердюка В. В. (суддя-доповідач), Грушицького А. І., Фаловської І. М.,

учасники справи:

заявник - ОСОБА_1 ,

заінтересована особа - Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Луганській області в особі Біловодського відділення управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Луганській області,

розглянув касаційну скаргу Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Луганській області в особі Біловодського відділення управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Луганській області на ухвалу Марківського районного суду Луганської області від 04 липня

2019 року під головуванням судді Чернік А. П. та постанову Луганського апеляційного суду від 19 вересня 2019 року у складі колегії суддів: Назарової М. В., Єрмакова Ю. В., Яреська А. В. у справі за заявою Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Луганській області в особі Біловодського відділення управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Луганській області про перегляд у зв`язку з нововиявленими обставинами рішення Марківського районного суду Луганської області від 05 липня 2018 року у справі за заявою ОСОБА_1 про встановлення юридичного факту перебування на утриманні,

ВСТАНОВИВ:

У лютому 2018 ОСОБА_1 звернулася до суду з заявою про встановлення юридичного факту - перебування ОСОБА_1 на утриманні

ОСОБА_2 під час сумісного проживання та на час смерті останнього.

На обґрунтування своїх вимог посилалася на те, що у Свердловському відділенні виконавчої дирекції у Луганській області стояв на обліку ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 . За час свого життя він був зареєстрований по АДРЕСА_1 та перебував на обліку в Фонді соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань, отримував страхові виплати. Смерть ОСОБА_2 пов`язана з його професійним захворюванням. Його дружина ОСОБА_1 , після смерті чоловік, звернулася до відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань у Станично-Луганському районі Луганської області щодо можливості призначення їй страхових виплат, пов`язаних із втратою годувальника. Посадові особи повідомили їй про те, що вона повинна підтвердити факт знаходження її на час смерті чоловіка на його утриманні. Органи, які можуть видати зазначену довідку знаходяться на окупованій території України, де органи державної влади тимчасово не здійснюють своїх повноважень. Вказувала, що на момент смерті чоловіка, єдиним суттєвим джерелом існування їхньої сім`ї становила його пенсія та страхові виплати, оскільки вона отримувала лише пенсію, яка в декілька разів є меншою за доходи чоловіка. Тому її основним і постійним джерелом засобів для існування була допомога з боку чоловіка, тобто вона перебувала на його утриманні.Таким чином, встановлення в судовому порядку факту її перебування на утриманні чоловіка необхідно для призначення страхових виплат, пов`язаних із втратою годувальника.

Рішенням Марківський районний суд Луганської області від 05 липня 2018 року заяву ОСОБА_1 задоволено. Встановлено факт перебування ОСОБА_1 на утриманні ОСОБА_2 під час сумісного проживання та на час смерті останнього.

Рішення суду першої інстанції в апеляційному порядку не переглядалось.

У грудні 2018 року Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Луганській області в особі Біловодського відділення управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Луганській області звернулось до суду із заявою про перегляд рішення Марківського районного суду від 05 липня

2018 року у зв`язку з нововиявленими обставинами у справі 417/5244/18 за заявою ОСОБА_1 про встановлення юридичного факту перебування на утриманні, заінтересована особа: Біловодське відділення управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Луганській області.

Заява обґрунтована тим, що 28 серпня 2018 року, після ухвалення судом зазначеного рішення, ОСОБА_1 звернулась до Біловодського відділення управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Луганській області з заявою про призначення соціальних виплат у зв`язку з втратою годувальника. Біловодським відділенням управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Луганській області було подано до управління соціального захисту населення Марківської районної державної адміністрації подання про призначення або відмову у призначенні страхових виплат від 16 жовтня 2018 року для перевірки достовірності зазначеної в заяві інформації про фактичне місце проживання/перебування заявника.12 листопада 2018 року відділенням отримано витяг з протоколу № 80 від 06 листопада 2018 року, відповідно до якого комісія вирішила призначити ОСОБА_1 соціальні виплати. 27 листопада 2018 року зроблено запит на інформацію в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування. Згідно з наданою інформацією ОСОБА_1 отримувала заробітну плату від відокремленого підрозділу «Шахта «Довжанська-капітальна» ТОВ «ДТЕК Свердловантрацит». Зокрема за період з квітня 2012 року по березень 2013 року ОСОБА_1 отримала заробітну плату в сумі 29 874,28 грн. Середній заробіток за вказаний період становив 2 489,52 грн. Крім того, вона отримувала пенсію в сумі 994,00 грн. Прожитковий мінімум у 2013 році становив 1 108,00 грн, а тому у неї був дохід, який забезпечував прожитковий мінімум, що є підставою для відмови у задоволенні заяви про встановлення факту перебування на утриманні. Заявник зазначав, що вказані обставини мають істотне значення для справи і вони не були відомі та не могли бути відомі управлінню виконавчої дирекції на час розгляду справи, а тому просив скасувати вказане рішення суду та ухвалити нове, яким відмовити

ОСОБА_1 у задоволенні заяви.

Ухвалою Марківського районного суду від 04 липня 2019 року відмовлено Управлінню виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Луганській області в особі Біловодського відділення управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Луганській області у задоволенні заяви про перегляд у зв`язку з нововиявленими обставинами рішення Марківського районного суду Луганської області від 05 липня 2018 року у справі за заявою ОСОБА_1 про встановлення юридичного факту перебування на утриманні.

Ухвала суду першої інстанції мотивована ним, що наявні у справі процесуальні недоліки у вигляді відсутності клопотання заінтересованої особи про витребування судом у Пенсійного Фонду доказів про доходи заявника ОСОБА_1 не є нововиявленими обставинами, вони могли бути підставою для перегляду рішення в апеляційному порядку.

Не погодившись з ухвалою Марківського районного суду від 04 липня 2019 року Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Луганській області в особі Біловодського відділення управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Луганській області подало апеляційну скаргу.

Постановою Луганського апеляційного суду від 19 вересня 2019 року апеляційну скаргу Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Луганській області в особі Біловодського відділення управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Луганській області залишено без задоволення, ухвалу Марківського районного суду Луганської області від 04 липня 2019 року залишено без змін.

Постанова апеляційного суду мотивована тим, що підстави, на які посилалось Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Луганській області в особі Біловодського відділення управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Луганській області не є нововиявленими в розумінні вимог статті 423 ЦПК України.

У жовтні 2019 року Управлінням виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Луганській області в особі Біловодського відділення управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Луганській області подано до Верховного Суду касаційну скаргу, в якій заявник, посилаючись на порушення судами попередніх інстанцій норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить скасувати ухвалу Марківського районного суду Луганської області від 04 липня 2019 року, постанову Луганського апеляційного суду від 19 вересня 2019 року і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

У відкритті касаційного провадження необхідно відмовити з таких підстав.

Відповідно до частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Згідно з положеннями пункту 5 частини другої статті 394 ЦПК України суд в порядку, передбаченому частинами четвертою, п`ятою цієї статті, відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга є необґрунтованою.

Відповідно до частини п`ятої статті 394 ЦПК України у разі якщо суддя-доповідач дійде висновку, що подана касаційна скарга є необґрунтованою, вирішення питання про відкриття провадження здійснюється постійною колегією суддів, до складу якої входить суддя-доповідач.

Разом із тим, як зазначено у частині п`ятій статті 394 ЦПК України, якщо жоден суддя із складу колегії не дійде висновку про необхідність відкриття касаційного провадження через необґрунтованість скарги, колегія суддів постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження.

Із матеріалів касаційної скарги, змісту оскаржуваного судового рішення вбачається, що скарга є очевидно необґрунтованою і наведені в ній доводи не дають підстав для висновків щодо незаконності та неправильності зазначеного судового рішення.

Такого висновку суд дійшов з огляду на таке.

Згідно з частиною першою статті 423 ЦПК України рішення, постанова або ухвала суду, якими закінчено розгляд справи, що набрали законної сили, можуть бути переглянуті за нововиявленими або виключними обставинами.

Нововиявлені обставини - це юридичні факти, які мають істотне значення для розгляду справи та існували на час розгляду справи, але не були і не могли бути відомі заявнику, а також обставини, які виникли після набрання судовим рішенням законної сили та віднесені законом до нововиявлених обставин.

Необхідними умовами нововиявлених обставин, визначених пунктом 1 частини другої статті 423 ЦПК України, є те, що вони існували на час розгляду справи; ці обставини не могли бути відомі заявникові на час розгляду справи; вони входять до предмета доказування у справі та можуть вплинути на висновки суду про права та обов`язки осіб, які беруть участь у справі.

Нововиявлені обставини мають підтверджуватися фактичними даними (доказами), що в установленому порядку спростовують факти, покладені в основу судового рішення. Суд має право скасувати судове рішення за нововиявленими обставинами лише за умови, що ці обставини можуть вплинути на юридичну оцінку обставин, здійснену судом у судовому рішенні, що переглядається.

При вирішенні питання про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами суд має виходити з визначених частиною другою статті 423 ЦПК України підстав, перелік яких є вичерпним і розширеному тлумаченню не підлягає, та дотримання заявником умов, що містяться в статтях 424, 426 ЦПК України.

Обставини, які відповідно до пункту 1 частини другої статті 423 ЦПК України є підставою для перегляду судового рішення, це юридичні факти, які існували на час розгляду справи, але не були і не могли бути відомі заявнику, повинні бути істотними, тобто такими, що могли вплинути на висновки суду при ухваленні судового рішення і були встановлені після набрання ним законної сили. Питання про те, які обставини можна вважати істотними, є оціночним, і вирішується судом у кожному конкретному випадку з урахуванням того, чи ці обставини могли спростувати факти, покладені в основу судового рішення, та вплинути на висновки суду під час його ухвалення таким чином, що якби вказана обставина була відома особам, які беруть участь у справі, то зміст судового рішення був би іншим. Згідно з частиною третьою статті 12 ЦПК України доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі та щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виник спір, а тому підставою для скасування судового рішення є не всі невідомі на час розгляду справи обставини, а лише ті, які входять до предмета доказування у справі.

Необхідно розрізняти нові докази та докази, якими підтверджуються нововиявлені обставини, оскільки нові докази не можуть бути підставою для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами.

Відмовляючи у задоволенні заяви Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Луганській області в особі Біловодського відділення управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Луганській області про перегляд за нововиявленими обставинамирішення Марківський районний суд Луганської області від 05 липня 2018 року, суди попередніх інстанцій правильно виходили із того, що обставини, на які посилається заявник, не є нововиявленими обставинами в розумінні вимог статті 423 ЦПК України.

Доводи касаційної скарги про те, що висновки судів попередніх інстанцій не відповідають суті справи є безпідставними, оскільки, як неодноразово відзначав Європейський суд з прав людини, рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (рішення у справі «Руїз Торія проти Іспанії», §§ 29-30). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною; більше того, воно дозволяє судам вищих інстанцій просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх (§ 2 рішення у справі «Хірвісаарі проти Фінляндії»).

Інші наведені в касаційній скарзі доводи зводяться до незгоди з оскаржуваними судовими рішеннями та правильність висновків судів не спростовують.

Отже, оскаржувані судові рішення є законними та обґрунтованими, ухваленими із додержанням норм матеріального та процесуального права, підстави для їх скасування відсутні.

Керуючись пунктом 5 частини другої, частинами п`ятою і шостою статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

У відкритті касаційного провадження у справі за заявою Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Луганській області в особі Біловодського відділення управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Луганській області про перегляд у зв`язку з нововиявленими обставинами рішення Марківського районного суду Луганської області від 05 липня 2018 року у справі за заявою ОСОБА_1 про встановлення юридичного факту перебування на утриманні, за касаційною скаргою Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Луганській області в особі Біловодського відділення управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Луганській області на ухвалу Марківського районного суду Луганської області від 04 липня 2019 року та постанову Луганського апеляційного суду від 19 вересня 2019 року, відмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:В. В. Сердюк А. І. Грушицький І. М. Фаловська

рррл