Справа № 214/7649/19
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

10 грудня 2019 року Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, у складі: головуючого судді Гриня Н.Г., при секретарі Фартушній Є.К.,

без участі сторін,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні у місті Кривому Розі в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, -

в с т а н о в и в:

Позивач ОСОБА_1 звернуся до суду з позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, в якому просить розірвати шлюб між сторонами, зареєстрований 18.10.2008 року Довгинцівським відділом реєстрації актів цивільного стану Криворізького міського управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис №665. Від шлюбу мають доньку - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Підставою для позову є те, що з відповідачем вони мають протилежні погляди на шлюб, сім`ю, сімейні цінності. Між ними відсутнє взаєморозуміння та повага один до одного. Шлюбні відносини з відповідачем припинені.

Ухвалою суду від 27.05.2019 року позовну заяву було призначено до судового розгляду по суті у відкритому судовому засіданні, розгляд справи ухвалено проводити в порядку загального позовного провадження.

Позивач у судове засідання не з`явився, однак надав до суду заяву в якій вказав, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, та просить розглянути справу за його відсутності.

Відповідач у судове засідання не з`явилася, однак надала до суду заяву в якій вказала, що позовні вимоги визнає в повному обсязі, та просить розглянути справу за її відсутності. Після розірвання шлюбу прізвище « ОСОБА_2 » просить залишити без змін.

Дослідивши письмові докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

У судовому засіданні встановлено, що 18.10.2009 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , було зареєстровано шлюб (а.с.6).

Від шлюбу у сторін народилася донька - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.7).

Як вбачаєть з матеріалів позовної заяви, донька залишається проживати разом з відповідачем ОСОБА_2 (а.с.2).

Відповідно до статті 51 Конституції України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї.

Частинами третьою та четвертою статті 56 СК України, передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом.

Відповідно до частини другої статті 104, частини третьою статті 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання, у тому числі за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 СК України.

За змістом частини третьої статті 109 СК України передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі чоловіка та дружини і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей.

Позивач в заяві вказав, що шлюбні відносини між сторонами фактично припинились, спільне господарство вони не ведуть, шлюбних стосунків не підтримують.

Згідно з ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

З огляду на викладене, суд виходить з того, що шлюб має добровільний характер та ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка і припиняється внаслідок його розірвання, що засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків і позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Незгода лише будь-кого зі сторін продовжувати шлюбні стосунки є підставою для визнання її права вимагати розірвання шлюбу. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, в той час як сторони не мають наміру зберегти шлюб.

За таких обставин суд дійшов висновку, що сім`я сторін по справі розпалася і подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б їх інтересам, за таких обставин, позовні вимоги про розірвання шлюбу підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 113 Сімейного кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.

Судовий збір із відповідача не стягувати, оскільки позивач таких вимог не заявляє.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 110, 112 СК України, ст.ст. 200, 206, 211, 259, 264-268, 272 ЦПК України суд, -

в и р і ш и в :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу - задовольнити.

Шлюб зареєстрований 18.10.2008 року між ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 (адреса: АДРЕСА_1 ) та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_2 (адреса: АДРЕСА_2 ) Довгинцівським відділом реєстрації актів цивільного стану Криворізького міського управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис №665 - розірвати.

Після розірвання шлюбу прізвище відповідача « ОСОБА_2 » залишити без змін.

Учасники справи, а також особи, які не брали участь у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частковою.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до Дніпровського апеляційного суду через Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу протягом 30 днів з дня його проголошення, учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складання, мають право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення складений 10.12.2019 року.

Суддя Н.Г. Гринь