РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 січня 2019 року

м. Рівне

Справа № 567/1330/17

Провадження № 22-ц/4815/158/19

Рівненський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача - Шимківа С.С.,

суддів: - Боймиструка С.В., Гордійчук С.О.,

учасники справи:

позивач: - ОСОБА_4,

відповідач-позивач - ОСОБА_5, що діє у своїх

інтересах та інтересах неповнолітнього сина

ОСОБА_6,

третя особа, яка не

заявляє самостійних вимог

щодо предмета спору - орган опіки та піклування Острозької міської

ради Рівненської області,

розглянувши у порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу ОСОБА_5, що діє у своїх інтересах та інтересах неповнолітнього сина ОСОБА_6 на ухвалу Острозького районного суду Рівненської області від 29 березня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, що діє у своїх інтересах та інтересах неповнолітнього сина ОСОБА_6, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - орган опіки та піклування Острозької міської ради Рівненської області про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням та за зустрічним позовом ОСОБА_5, яка діє у своїх інтересах та інтересах неповнолітнього сина ОСОБА_6 до ОСОБА_7, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - орган опіки та піклування Острозької міської ради Рівненської області про вселення, -

в с т а н о в и в :

15 листопада 2017 року позивач ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_5, що діє у своїх інтересах та інтересах неповнолітнього сина ОСОБА_6 про визнання осіб такими, що втратили право на користування житловим приміщенням.

Позовна заява мотивована тим, що позивачу на праві власності належить житловий будинок з надвірними будівлями по АДРЕСА_1, а також земельна ділянка за цією ж адресою, надана для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, розміром 0,0850 га.

Так як у вказаному будинку зареєстровані дочка позивача, а також її малолітній син, які не бажають знятися з реєстрації в добровільному порядку, він не може повноцінно здійснювати своє право власності на зазначений будинок, вільно на власний розсуд володіти, користуватися та розпоряджатися своїм майном.

Відповідач та її син не проживають у зазначеному будинку з листопада 2011 року, будь-якої участі в утриманні будинку та ремонті не беруть, не сплачують комунальних послуг.

Під час розгляду справи по суті представник позивача - ОСОБА_7 заявила клопотання про зупинення провадження у справі у зв'язку зі смертю ОСОБА_4, який являться її чоловіком і після смерті якого вона має прийняти спадщину як спадкоємець за заповітом.

Ухвалою Острозького районного суду Рівненської області від 29 березня 2018 року провадження у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, що діє у своїх інтересах та інтересах неповнолітнього сина ОСОБА_6, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - орган опіки та піклування Острозької міської ради Рівненської області про визнання осіб такими, що втратили право на користування житловим приміщенням зупинено до закінчення з ІНФОРМАЦІЯ_1 шестимісячного строку після відкриття спадщини після смерті ОСОБА_4, який вибув з процесу у зв'язку зі смертю.

Ухвала суду мотивована тим, що суд зобов'язаний зупинити провадження у справі у разі смерті особи, яка була стороною по справі, якщо спірні правовідносини допускають правонаступництво.

07.12.2018 року ОСОБА_5, що діє в своїх інтересах та інтересах неповнолітнього ОСОБА_6 подано апеляційну скаргу, у якій вона просить скасувати ухвалу суду першої інстанції від 29.03.2018 року та винести постанову про закриття провадження у справі.

Відзив на апеляційну скаргу не надійшов.

Відповідно до ч.3 ст. 360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про її задоволення з наступних підстав.

Суд закриває провадження у справі з підстав, передбачених статтею 255 ЦПК України, перелік якої є вичерпним і поширювальному тлумаченню не підлягає. За правилом пункту 7 частини першої статті 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо настала смерть фізичної особи або оголошено її померлою чи припинено юридичну особу, які були однією з сторін у справі, якщо спірні правовідносини не допускають правонаступництва.

Згідно зі статтею 55 ЦПК України у разі смерті фізичної особи, припинення юридичної особи, заміни кредитора чи боржника у зобов'язанні, а також в інших випадках заміни особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд залучає до участі у справі правонаступника відповідної сторони або третьої особи на будь-якій стадії цивільного процесу.

Процесуальне правонаступництво - це заміна сторони або третьої особи (правопопередника) іншою особою (правонаступником) у зв'язку з вибуттям із процесу суб'єкта спірного або встановленого рішенням суду правовідношення, за якої до правонаступника переходять усі процесуальні права та обов'язки правопопередника і він продовжує в цивільному судочинстві участь останнього.

Підставою процесуального правонаступництва є наступництво в матеріальних правовідносинах, унаслідок якого відбувається вибуття сторони, зокрема, внаслідок смерті, зі спірних чи встановлених судом правовідносин майнового характеру. При процесуальному правонаступництві всі процесуальні дії, виконані попередником, є обов'язковими для правонаступника.

Відповідно до статті 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (стаття 1218 ЦК України).

У позовному провадженні процесуальне правонаступництво відбувається в тих випадках, коли права або обов'язки одного із суб'єктів спірного матеріального правовідношення в силу тих або інших причин переходять до іншої особи, яка не брала участі у цьому процесі.

Отже, процесуальне правонаступництво тісно пов'язане з матеріальним, оскільки процесуальне правонаступництво передбачає перехід суб'єктивного права або обов'язку від однієї особи до іншої в матеріальному праві. При цьому незалежно від підстав матеріального правонаступництва, процесуальне правонаступництво допускається лише після того, як відбудеться заміна в матеріальному правовідношенні.

Апеляційним судом встановлено, що позивач ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 від 15 березня 2018 року.

Спадщину після його смерті, яка складається з житлового будинку з надвірними будівлями, що знаходиться в АДРЕСА_1 та земельної ділянки, площею 0,0850 га, що знаходиться за цією ж адресою, прийняла ОСОБА_7, що підтверджується свідоцтвами про право на спадщину за заповітом від 24 вересня 2018 року.

Разом з цим, суд першої інстанції, залучаючи до участі у справі правонаступника позивача ОСОБА_4 - ОСОБА_7, залишив поза увагою, що позов пов'язаний, насамперед, з особистими правами самого позивача, оскільки ОСОБА_4 звертався з вимогами про усунення перешкод, які чинились відповідачем саме йому, а не його правонаступникові.

Суд першої інстанції, зупинивши провадження у справі до залучення правонаступника після смерті ОСОБА_4, постановив ухвалу, залишивши поза увагою, що з такими вимогами до суду першої інстанції остання не зверталася та позов про визнання осіб такими, що втратили право на користування житловим приміщенням був поданий ОСОБА_4 з метою захисту його порушених прав та інтересів, чим вийшов за межі позовних вимог.

Перевіряючи законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції, апеляційний суд дійшов висновку, що спірні правовідносини не допускають правонаступництва, відповідно до вимог статті 377 ЦПК України.

З урахуванням викладеного, колегія суддів апеляційного суду вважає, що доводи апеляційної скарги є обґрунтованими і такими, що заслуговують на увагу.

На підставі вищезазначеного, ухвала суду першої інстанції підлягає скасуванню, а провадження у справі закриттю.

Керуючись ст. ст. 367, 374, ст. 376, ст. ст. 377, 381, 382 ЦПК України, суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5, що діє у своїх інтересах та інтересах неповнолітнього сина ОСОБА_6 задовольнити.

Ухвалу Острозького районного суду Рівненської області від 29 березня 2018 року скасувати.

Закрити провадження у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, що діє у своїх інтересах та інтересах неповнолітнього сина ОСОБА_6, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - орган опіки та піклування Острозької міської ради Рівненської області про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Суддя-доповідач С.С. Шимків

Судді: С.В. Боймиструк

С.О. Гордійчук