Справа №601/1805/19
Провадження № 2/601/713/2019
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 грудня 2019 року Кременецький районний суд Тернопільської області

в складі: головуючого судді Коротича І.А.,

за участю секретаря судового засідання: Бончик А.П.,

з участю представника відповідача АТ «Укрсоцбанк» Панченка Д.В.

розглянувши в режимі відеоконференції у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Кременці цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Укрсоцбанк» про визнання припиненим зобов`язань за договором кредиту № 770/38-394-08 від 24 квітня 2008 року та визнання припиненим іпотечного договору № 1904 від 24 квітня 2008 року,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до Кременецького районного суду Тернопільської області з позовом до Акціонерного товариства «Укрсоцбанк» про визнання припиненим зобов`язань за договором кредиту № 770/38-394-08 від 24 квітня 2008 року та визнання припиненим іпотечного договору № 1904 від 24 квітня 2008 року. Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, надіславши суду заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує повністю.

З позовної заяви вбачається, що 24 квітня 2008 року між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк», правонаступником якого є Акціонерне товариство «Укрсоцбанк», та ОСОБА_1 був укладений договір невідновлювальної кредитної лінії № 770/38-394-08. На підставі даного кредитного договору банком було надано позичальнику кредитні кошти в сумі 15 000,00 (п`ятнадцять тисяч ) доларів США зі сплатою 14,0 % річних з кінцевим терміном погашення до 15 квітня 2018 р.

В якості забезпечення виконання зобов`язань за даним кредитним договором між банком та ОСОБА_1 24 квітня 2008 року було укладено іпотечний договір № 1904, який було посвідчено приватним нотаріусом Кременецького районного нотаріального округу Михайловою Г.В. за реєстраційним номером 1904.

У відповідності до п.1.1. Іпотечного договору № 1904 в якості забезпечення виконання зобов`язань за договором кредиту № 770/38-394-08 від 24 квітня 2008 року, Іпотекодавець передав в іпотеку Іпотекодержателю житловий будинок, загальною площею 74,3 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , який належить Іпотекодавцю на праві спільної сумісної приватної власності на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого 18 жовтня 2002 року, який посвідчений приватним нотаріусом Кременецького районного нотаріального округу Михайловою Г.В., зареєстрованого в Реєстрі для реєстрації нотаріальних дій за № 4267, право власності на яке, зареєстровано в Кременецькому бюро технічної інвентаризації 22 жовтня 2002 року за № 227 в книзі № Д2/45, реєстраційний номер майна 22951684.

На даний предмет іпотеки в Єдиний реєстр заборон відчуження об`єктів нерухомого майна 24 квітня 2008 року внесено заборону на його відчуження, що накладено приватним нотаріусом Кременецького районного нотаріального округу Михайловою Г.В. за № 1905.

У зв`язку з різким ростом курсу долара США, позивач перестав сплачувати кредит в повному обсязі, а сплачував його частково і тому 07.10.2010 року банк скористався своїм правом на дострокове стягнення заборгованості за даним кредитним договором, направивши до Третейського суду при Асоціації українських банків позов про стягнення з позивача достроково заборгованості за договором кредиту № 770/38-394-08 від 24.04.2008 року.

При подачі цього позову банк, на підставі вимог пункту 4.4 Договору кредиту та вимог статті 1050 ЦК України, просив стягнути з позивача достроково заборгованість за кредитом, станом на 24.09.2010 року, в загальній сумі 15 179.29 дол. США, що за офіційним курсом НБУ, становило - 120162.29 гривень, а також 1137.03 гривень нарахованої пені. Всього до стягнення пропонувалось 121 299.32 гривень. В цю суму боргу входили наступні суми: вся сума заборгованості за кредитом - 13 630.00 дол. США, що за офіційним курсом НБУ становить 107897.80 гривень; сума заборгованості по нарахованих процентах - 1 549.29 дол. США, що за офіційним курсом НБУ становить 12264.49 гривень, розмір пені за несвоєчасне повернення кредиту та нарахованих відсотків - 1 137.03 гривень. 09 грудня 2010 року Третейським судом при Асоціації українських банків по справі № 1660/10, даний позов було задоволено в повному обсязі.

На підставі цього рішення Третейського суду за заявою відповідача, Дніпровським районним судом міста Києва 09 грудня 2011 року по справі № 6- 5326/11, було видано виконавчий лист про стягнення з позивача заборгованості за договором кредиту № 770/38-394-08 від 24.04.2008 року в загальній сумі 122 912,31 гривень, в тому числі 121 299,32 гривень заборгованості за кредитним договором та нарахованим процентах, та 1612,99 гривень судового збору за розгляд справи у суді.

Даний виконавчий лист банком було направлено до відділу Державної виконавчої служби Кременецького РУЮ для виконання. У відповідності до цього виконавчого листа, відділом ДВС Кременецького районного управління юстиції 08 жовтня 2014 року, було відкрито виконавче провадження за № ВП 44954999 про стягнення з позивача заборгованості за кредитним договором № 770/38-394-08 від 24.04.2008 року.

Впродовж 2012-2017 року заборгованість, згідно даного виконавчого листа, позивачем була погашена в повному обсязі. У зв`язку з чим начальником Кременецького міськрайонного відділу ДВС Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області Кондратюком Р.В. 19 жовтня 2017 року було винесено постанову про закінчення виконавчого провадження № ВП 44954999.

Позивач вважає, що відповідач безпідставно відмовляється в добровільному порядку визнати зобов`язання за договором кредиту припиненими і виходячи із цього визнати також припиненим договір іпотеки, внаслідок виконання позичальником зобов`язання за кредитним договором, згідно закону, а саме - згідно судового рішення в повному обсязі.

Залишок боргу, який залишився виник тільки за рахунок курсової різниці, що виникла внаслідок різкого збільшення курсу долара США в порівнянні між датою винесення рішення суду та датою погашення заборгованості.

Даний залишок боргу, у відповідності до чинного законодавства, в подальшому не може бути стягнутий банком в примусовому порядку,отже він є необгрунтований чинним законодавством.

Позивач просить суд визнати припиненим договір кредиту № 770/38-394-08 від 24 квітня 2008 року, що був укладений між ПАТ «Укрсоцбанк» із ОСОБА_1 ; визнати припиненим іпотечний договір № 1904 від 24 квітня 2008 року, що був укладений між ПАТ «Укрсоцбанк» та ОСОБА_1 , який було посвідчено приватним нотаріусом Кременецького районного нотаріального округу Михайловою Г.В., що був зареєстрований в реєстрі за № 1904; а також стягнути з відповідача судові витрати по справі.

Представник відповідача Панченко Д.В. в судовому засіданні позовні вимоги не визнав та суду пояснив, що позивач виконав рішення Третейського суду, згідно якого заборгованість розрахована станом на 24.09.2010 рік тільки у 2017 році і тільки у гривневому еквіваленті до валюти кредитування станом на дату прийняття рішення суду, а не на дату виконання цього рішення суду, що призвело до курсової різниці у гривневому еквіваленті і до того, що станом на даний час у позивача залишилась прострочена заборгованість як по тілу кредиту так і по нарахованих процентах.

Крім того, на погашення кредиту в період з 2014 по 2017 рік надійшло 5 258,04 доларів США. Проте за рішенням суду було стягнуто заборгованість в сумі 15 179,29 доларів США.

Разом з тим, позивачем жодним доказом не доведено, що він сплачував заборгованість, згідно винесеного рішення суду в межах виконавчого провадження. Так, відповідно до розрахунку заборгованості за спірним договором кредиту станом на 05 грудня 2017 року, з врахуванням всіх платежів, заборгованість по тілу кредиту становить 10 867,19 доларів США, а по відсотках 13 384,77 доларів США. Позивач не виконав свого обов`язку повернути позикодавцеві позику у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем в строки та в порядку, що встановлені договором.

Щодо рішення Третейського суду, то слід зазначити, що за змістом рішення Конституційного суду України від 10.01.2008 року № 1 рп-2008 у справі за конституційним поданням 51 народного депутата України, щодо відповідності Конституції України положень абзаців сьомого, одинадцятого статті 2, статті 3, пункту 9 статті 4 та розділу VIII «Третейське самоврядування» Закону України «Про третейські суди», - третейський розгляд не є правосуддям. А рішення третейських судів є лише актами недержавної юрисдикційної діяльності з вирішенням спорів сторін у сфері цивільних і господарських відносин. При цьому третейські суди не здійснюють правосуддя, їх рішення не є актами правосуддя, а самі вони не входять до системи судів загальної юрисдикції. Отже, з врахуванням наведеного, рішення Третейського суду не є рішенням суду, в розумінні пункту 3 частини 1 статті 255 ЦПК України.

Разом з тим, представник відповідача зазначає, що банк має право на задоволення стягнення в порядку статті 625 ЦК України, а тому визнання кредитного договору припиненим, порушить право банку на стягнення даних сум. Виходячи із вказаного вважає, що сам факт виконання рішення суду про стягнення заборгованості за спірним договором кредиту не припиняє правовідносин між сторонами, оскільки заборгованість за договором кредиту в повному обсязі не виконана, що є підставою для відмови у задоволенні позову.

Представник відповідача стверджує, що ОСОБА_1 своєчасно не повернув кошти, а повернув згідно рішення лише 2017 року, а тому він зобов`язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549 - 552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Просить в даному позові відмовити.

Ухвалою суду від 06 грудня 2019 року, в заяві ОСОБА_1 про забезпечення позову, шляхом заборони органам та суб`єктам, які здійснюють повноваження у сфері державної реєстрації прав відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» вчиняти будь-які реєстраційні дії, щодо об`єкта нерухомості: житлового будинку загальною площею 74,3 кв.м., який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , та належить Іпотекодавцю ОСОБА_1 , що перебуває в іпотеці АТ «Укрсоцбанк», до набрання законної сили судового рішення у даній справі, - відмовлено.

Суд, дослідивши надані позивачем та відповідачем документи і матеріали, всебічно та повно з`ясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, прийшов до висновку, що позов підлягає до задоволення зі слідуючих міркувань.

З договору про надання не відновлювальної кредитної лінії № 770/38-394-08 від 24 квітня 2008 року вбачається, що Акціонерним товариством «Укрсоцбанк» було надано ОСОБА_1 кредитні кошти в сумі 15 000,00 (п`ятнадцять тисяч ) доларів США зі сплатою 14,0 % річних з кінцевим терміном погашення до 15 квітня 2018 року.

В якості забезпечення виконання зобов`язань за даним кредитним договором між Акціонерним товариством «Укрсоцбанк» та ОСОБА_1 24 квітня 2008 року було укладено іпотечний договір № 1904, який було посвідчено приватним нотаріусом Кременецького районного нотаріального округу Михайловою Г.В. за реєстраційним номером 1904.

У відповідності до п.1.1. Іпотечного договору № 1904, в якості забезпечення виконання зобов`язань за договором кредиту № 770/38-394-08 від 24 квітня 2008 року, Іпотекодавець передав в іпотеку Іпотекодержателю житловий будинок, загальною площею 74,3 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , який належить Іпотекодавцю на праві спільної сумісної приватної власності на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого 18 жовтня 2002 року, посвідчений приватним нотаріусом Кременецького районного нотаріального округу

Михайловою Г.В., зареєстрованого в Реєстрі для реєстрації нотаріальних дій за № 4267, право власності на яке, зареєстровано в Кременецькому бюро технічної інвентаризації 22 жовтня 2002 року за № 227 в книзі № Д2/45, реєстраційний номер майна 22951684. Іпотечний договір теж було укладено на термін до 15 квітня 2018 року.

Пунктом 2.4.5 кредитного договору передбачена сплата процентів за користування кредитом здійснюється у валюті кредиту на рахунок Кременецького відділення ПАТ «Укрсоцбанк» не пізніше 10 числа місяця, наступного за звітним, в якому нараховані проценти, а також в день повернення заборгованості за кредитом в повному обсязі.

Крім того, відповідно до пунктів 3.3.7-3.3.8 кредитного договору позичальник зобов`язаний своєчасно сплачувати проценти за використання кредиту в порядку визначеному п.п.1.1.1, 2.4, 2.9 цього договору, своєчасно та в повному обсязі погашати кредит з нарахованими процентами за фактичний час його використання та можливими штрафними санкціями у термін, визначений пунктом 1.1., 1.1.1.2.2.4, 3.3.14 цього договору. Достроково повернути кредит, погасити нараховані проценти та сплатити можливі санкції у випадках визначених п.п. 2.7.3; 3.2.3; 5.4 цього Договору.

Згідно п.4.4 Договору кредиту передбачено, що у разі невиконання позичальником обов`язків, визначених п.п.3.3.7; 3.3.8 цього договору, протягом більше ніж 90 (дев`яносто) календарних днів, строк користування кредитом вважається таким, що сплив та, відповідно, позичальник зобов`язаний протягом одного робочого дня погасити кредит в повному обсязі, сплатити проценти за фактичний час використання кредиту та нараховані штрафні санкції (штраф,пені).

Згідно рішення постійно діючого Третейського суду при Асоціації Українських банків від 09 грудня 2010 року, стягнуто з ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що зареєстрований: АДРЕСА_2 , паспорт серії НОМЕР_2 , виданий Кременецьким РВ УМВС України в Тернопільській області 03.08.2000 року) на користь Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» (м. Київ, вул. Ковпака, 29) - 121299,32 гривень заборгованості, а також 1612,99 гривень витрат пов`язаних з вирішенням спору Третейським судом.

На підставі рішення постійно діючого Третейського суду при Асоціації Українських банків від 09 грудня 2010 року за заявою Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк», Дніпровським районним судом м. Києва 09 грудня 2011 року по справі № 6- 5326/11, було видано виконавчий лист про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за договором кредиту № 770/38-394-08 від 24.04.2008 року в загальній сумі 122 912,31 (сто двадцять дві тисячі дев`ятсот дванадцять) гривень 31 копійка, в тому числі 121299,32 гривень заборгованості за кредитним договором та нарахованим процентах, та 1 612,99 гривень судового збору за розгляд справи у суді.

У відповідності до виконавчого листа № 6- 5326/11 виданого 09.12.2011 року Дніпровським районним судом м. Києва, відділом ДВС Кременецького районного управління юстиції 08 жовтня 2014 року було відкрито виконавче провадження за № ВП 44954999 про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором № 770/38-394-08 від 24.04.2008 року.

19 лютого 2018 року ПАТ «Укрсоцбанк» повторно звернувся до суду з вимогою про погашення заборгованості за договором кредиту № 770/38-394-08 від 24.04.2008 року до позичальника ОСОБА_1 .

Рішенням Кременецького районного суду Тернопільської області від 18 квітня 2018 року, в позові Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором невідновлювальної кредитної лінії № 770/38-394-08 від 24 квітня 2008 року по нарахованих процентах за користування кредитними коштами, що були нараховані за період з 06.03.2015 року по 19.10.2017 року - відмовлено.

Даним рішенням суду також встановлено, що з постанови начальника Кременецького міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Тернопільській області Кондратюка Р.В. від 19 жовтня 2017 року вбачається, що виконавче провадження ВП № 44954999 закінчено, у зв`язку з повним стягненням заборгованості з ОСОБА_1 , згідно повідомлення ПАТ «Укрсоцбанк» № 08.206-297/85-70 від 02.02.2017 року, квитанції від 12.05.2017 року, квитанції від 21.02.2017 року, квитанції від 22 березня 2017 року та платіжних доручень відділу ДВС № 2023 від 09.06.2017 року, № 2699 від 28.07.2017 року, № 3044 від 29.08.2017 року, № 3242 від 13.09.2017 року, № 3689 від 19.10.2017 року. Припинено чинність арешту майна боржника ОСОБА_1 , накладеного згідно постанови державного виконавця відділу ДВС Кременецького районного управління юстиції № 44062922 від 21.07.2014 року та скасовано інші заходи примусового виконання рішення.

Згідно постанови Апеляційного суду Тернопільської області від 26 червня 2018 року, апеляційну скаргу ПАТ «Укрсоцбанк» - залишено без задоволення. Рішення Кременецького районного суду Тернопільської області від 18 квітня 2018 року, - залишено без змін.

Суд критично ставиться до розрахунку заборгованості за договором кредиту № 770/38-394-08 від 24 квітня 2008 року, довідки Вих. № 08.206-297/85-70 від 02 лютого 2017 року, виданої Тернопільським відділенням ПАТ «Укрсоцбанк» та повідомлення ПАТ «Укрсоцбанк» від 25 лютого 2019 року № 04.3-02/96-965, адресованого ОСОБА_1 , наданого відповідачем, оскільки, суд вважає, що після направлення відповідачу письмового повідомлення з вимогою про дострокове погашення всієї заборгованості даний кредитний договір припинив свою дію, а ПАТ «Укрсоцбанк» втратив можливість нарахування та стягнення з відповідача відсотків за кредитним договором. Заборгованість згідно рішення Третейського суду погашена відповідачем ОСОБА_1 в жовтні 2017 року в повному обсязі.

Частиною другою статті 16 ЦК України передбачено, що одним із способів захисту цивільних прав та інтересів судом може бути визнання права, в тому числі права власності. Суд також можу захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Наявність судового рішення про стягнення з боржника на користь кредитора заборгованості за кредитним договором не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум шляхом звернення стягнення на передане боржником в іпотеку нерухоме майно постанова Верховного Суду України від 4 вересня 2013 року у справі № 6-73цс13.

Разом із тим задоволення подібних позовних вимог можливе лише у разі, коли суду надані беззаперечні докази того, що попередні заходи не призвели до належного виконання зобов`язання.

Відповідно до статті 33 Закону України «Про іпотеку», звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.

Відповідно до статті 7 Закону України «Про іпотеку», за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов`язанням у повному обсязі або в частині.

Відповідно частини 1 статті 33 Закону України «Про іпотеку», у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки.

Відповідно до статті 36 ЗУ «Про іпотеку», сторони іпотечного договору можуть вирішити питання про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом Позасудове врегулювання здійснюється згідно із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя, що міститься в іпотечному договорі, або згідно з окремим договором між іпотекодавцем і іпотеко держателем про задоволення вимог іпотекодержателя, що підлягає нотаріальному посвідченню, який може бути укладений одночасно з іпотечним договором або в будь-який час до набрання законної сили рішенням суду про звернення стягнення на предмет іпотеки. Договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне відповідне застереження в іпотечному договорі, встановлені цим Законом способи звернення стягнення на предмет іпотеки. Договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками, може передбачати: передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання у порядку, встановленому статтею 37 цього Закону. Право іпотеко держателя від свого імені продавати предмет іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу в порядку, встановленому статтею 38 цього Закону.

Положеннями пункту 39 Постанови пленуму ВСУ №5 від 30.04.2012 року, передбачається, що «...суди мають виходити з того, що не виключається можливість звернення стягнення на предмет іпотеки і набуття іпотекодержателем права власності на нього за рішенням суду. В разі встановлення такого способу звернення стягнення на предмет іпотеки в договорі, іпотекодержатель на підставі частини другої статті 16 ЦК України має право вимагати застосування його судом.»

Саме така позиція висловлена в Постанові Верховного Суду України від 22 березня 2017 року у справі № 522/12701/14-ц.

Верховний Суд у постанові від 14.02.2018 року № 564/2199/15-ц зазначив, що згідно статті 611 ЦК України після того, як кредитор направив боржнику вимогу про дострокове погашення кредиту, він змінив термін повернення кредиту, які були передбачені кредитним договором. Після направлення відповідачу письмового повідомлення з вимогою про дострокове погашення всієї заборгованості кредитний договір припинив свою дію, а позивач втратив можливість нарахування та стягнення з відповідача відсотків за кредитним договором.

В пунктах 91-93 Постанови Верховного суду від 28.03.2018 року у справі № 444/9519/12-ц зроблено висновок, що після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною 2 статті 1050 ЦК України право кредитодавця нарахувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється.

Постановою Верховного Суду від 04.07.2018 року у справі № 310/11534/13-ц встановлено, наявність судового рішення про дострокове задоволення вимог кредитора щодо всієї суми заборгованості, яке боржник не виконав в повному обсязі, не є підставою для нарахування процентів та пені за кредитним договором, якій у цій частині змінений кредитором.

Пеня може нараховуватись на суму невиконаного або неналежно виконаного грошового зобов`язання (зокрема, щодо повернення кредиту чи сплати процентів за кредитом) протягом усього періоду прострочення, якщо інше не вказано в законі чи договорі. Разом з тим відповідно до пункту 1 частини 2 статті 258 ЦК України до вимог про стягнення неустойки (як штрафу, так і пені) застосовується позовна давність в один рік. Таким чином, стягнути неустойку можна лише в межах спеціальної позовної давності, яка згідно із частиною 1 статті 260 ЦК України обчислюється за загальними правилами визначення строків, установлених статтями 253-255 цього Кодексу, від дня порушення грошового зобов`язання.

Частиною 1 статті 261 ЦК України передбачено, що перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалась або могла довідатись про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Тобто нормами законодавства визначено початок перебігу позовної давності та наслідки її спливу. Главою 19 ЦК України до складу якої входить стаття 258, визначено строк, у межах якого особа можу звернутись до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу, тобто позовну давність.

Верховний Суд у постанові від 18.07.2018 року дійшов висновку, що до правових наслідків порушення грошового зобов`язання передбачених статтею 625 ЦК України застосовується загальний строк позовної давності тривалістю у три роки, початок перебігу якого слід рахувати з дня, коли кредитор дізнався про порушення грошового зобов`язання боржником.

За таких обставин, враховуючи правові позиції Верховного Суду України, аналіз правових норм, ті обставини, що ПАТ «Укрсоцбанк» в 2010 році звернувся до постійно діючого Третейського суду при Асоціації Українських банків із позовною заявою про дострокове стягнення заборгованості за кредитним договором 770/38-394-08 від 24.04.2008 року, яка була задоволена, станом на день ухвалення рішення вище зазначене рішення Третейського суду від 09 грудня 2010 року виконано в повному обсязі та виконавче провадження закрито, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача підлягають до задоволення.

На підставі викладеного, керуючись статтями 16, 261 ЦК України, статтями 7, 33, 36 Закону України «Про іпотеку», статтями 5, 10, 12, 76-81, 259, 263-265, 352, 354 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В :

Позов задоволити.

Визнати припиненим договір кредиту № 770/38-394-08 від 24 квітня 2008 року, що був укладений між ПАТ «Укрсоцбанк» із ОСОБА_1 .

Визнати припиненим іпотечний договір № 1904 від 24 квітня 2008 року, що був укладений між ПАТ «Укрсоцбанк» та ОСОБА_1 , який було посвідчено приватним нотаріусом Кременецького районного нотаріального округу Михайловою Г.В., що був зареєстрований в реєстрі за № 1904.

Стягнути з Акціонерного товариства «Укрсоцбанк» на користь ОСОБА_1 , понесені ним судові витрати в розмірі 1536,80 гривень.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Тернопільського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Позивач: ОСОБА_1 , житель АДРЕСА_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 .

Відповідач: Акціонерне товариство «Укрсоцбанк», юридична адреса: місто Київ, вулиця Ковпака, 29, .

Повний текст рішення виготовлено 10 грудня 2019 року.

Головуючий: