РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 листопада 2019 року м.Рівне

Рівненський міський суд Рівненської області в складі:

головуючого судді Гордійчук І.О.

секретар судового засідання Михайленко О.С.

за участі позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

представника відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про припинення права на частку у спільному майні,-

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2018 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_4 про припинення права на частку у спільному майні, просила припинити право власності ОСОБА_4 на 25/1000 часток житлового приміщення, секція гуртожитку, об"єкт житлової нерухомості, адреса: АДРЕСА_1 секція Х; опис об"єкта нерухомого майна: восьмикімнатна секція, загальна площа 147,7 кв.м., житлова площа 107,4 кв.м., додаткові відомості: 10/100 частини секції загальною площею 15,40 кв.м., житловою площею 11,30 кв.м. (кім.133) та визнати за нею право власності на дану частку нерухомого майна, а також стягнути з відповідача на її користь судові витрати.

Свої вимоги позивач мотивувала тим, що вона, відповідач ОСОБА_4 та їхні неповнолітні діти ОСОБА_5 та ОСОБА_6 є співвласниками нерухомого майна: по 25/1000 часток у восьмикімнатній секції Х в будинку АДРЕСА_1 , загальна площа 147,7 кв.м., житлова площа 107,4 кв.м. Оскільки ця кімната є її єдиним житом, діти лишилися проживати з нею, а частка в спірній квартирі, що належить відповідачу, є незначною та не може бути виділена в натурі, позивач просила припинити за відповідачем право власності на належну відповідачу частку у спірному майні, стягнути з неї на користь відповідача грошову компенсацію вартості припиненої частки, визнати за нею право власності на цю частку. Зазначила, що у відповідача окрім цього майна є 1/2 частини житлового будинку по АДРЕСА_2 , в якому він проживає, тобто він є забезпечений житлом і припинення його права на частку у спірному майні не завдасть йому істотної шкоди. Між ними склалися неприязні стосунки, проживати разом у кімнаті площею 11,3 кв.м. не можливо.

Ухвалою суду від 17.09.2018 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито загальне позовне провадження.

Ухвалою суду від 22.11.2018 року призначено судову будівельно-технічну експертизу.

Ухвалою суду від 10.04.2019 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті у відкритому судовому засіданні.

20.11.2018 року представником відповідача ОСОБА_3 подано до суду відзив на позовну заяву, в задоволенні позову просить відмовити. Вказує, що режим спільної часткової власності враховує інтереси всіх учасників і забороняє обмеження прав одних учасників за рахунок інших. Позивач перешкоджає ОСОБА_4 у здійсненні права власності на житло, зокрема ОСОБА_1 змінила вхідні замки на дверях, у зв`язку з чим відповідач звертався до суду з позовом про усунення перешкод у користуванні власністю, справа призначена до розгляду Рівненським міським судом Рівненської області №569/17217/18. Заперечує, що його частка у спільному майні є незначною, оскільки його частка у спільному майні є така ж як у позивача. Відповідач зазначає, що відсутність технічної можливості реального поділу об`єкта нерухомого майна та наявність між сторонами неприязних стосунків не свідчить про неможливість його спільного користування.

Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила позов задовольнити повністю.

Представник позивача позов довірителя підтримала та просила його задовольнити з підстав, які в ньому наведені.

Представник відповідача заперечив проти задоволення позову з підстав необґрунтованості та мотивів, які наведені у відзиві на позов від 20.11.2019 року.

Заслухавши учасників судового розгляду, дослідивши письмові матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується заявлений позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи у їх сукупності та взаємозв`язку і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що позов задоволенню не підлягає, з наступних підстав.

Судом встановлено, що шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_4 розірвано на підставі Рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 04.09.2017 року.

Від шлюбу в сторін є неповнолітні діти, ОСОБА_6 та ОСОБА_6 , що підтверджується свідоцтвом про народження ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1 , серія НОМЕР_1 виданим 11.05.2010 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Рівненського міського управління юстиції та свідоцтвом про народження ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2 , серія НОМЕР_2 , виданим 15.11.2004 року відділом реєстрації актів цивільного стану Рівненського міського управління юстиції.(а.с.20,21)

Рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 17.04.2018 року змінено розмір аліментів на утримання дітей, які стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 . Рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 01.06.2017 року, з 1/3 частини всіх видів доходу (заробітку) на 1300 грн., щомісячно.(а.с.17-19)

Згідно свідоцтва про право власності від 20.12.2013 року ОСОБА_4 , ОСОБА_1 ОСОБА_6 та ОСОБА_6 належить на праві приватної спільної часткової власності 10/100 частини секції Х загальної площею 15,40 кв.м., житловою площею 11,30 кв.м. (кімната №133 АДРЕСА_3 в будинку АДРЕСА_1 , по 25/1000 кожному.(а.с.11)

Згідно акту від 30.08.2018 р., складений головою правління ОСББ «Князь», та членами правління, про те, що ОСОБА_4 з травня 2016 р. за адресою АДРЕСА_4 , не проживає.(а.с.8)

Згідно акта від 01.08.2019 року, складеному ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , зазначено, що ОСОБА_1 зареєстрована за адресою АДРЕСА_4 , за вказаною адресою не проживає з червня 2019 р., та липня 2019 року, з житлового приміщення за адресою к АДРЕСА_5 , ОСОБА_1 було вивезено речі та побутову техніку.(а.с.83)

Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 16.11.2013 року ОСОБА_4 належить Ѕ частина житлового будинку з надвірними будівлями АДРЕСА_2 . Право власності ОСОБА_4 на Ѕ частину житлового будинку з надвірними будівлями АДРЕСА_2 підтверджується витягом з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 16.11.2013 р.(а.с.9-10)

Відповідно до висновку експерта №ЕУ-47/18 про результати провадення судової будівельно-технічної та оціночно-будівельної експертизи по цивільній справі №569/16099/18 від 08.02.2019 р. виділити в натурі належну ОСОБА_4 частку, що становить 25/1000 часток секції Х гуртожитку по АДРЕСА_1 неможливо. Ринкова вартість належної ОСОБА_4 частки, що становить 25/1000 часток секції Х (1/4 частки кімнати №133) гуртожитку по АДРЕСА_1 станом на 07.02.2019 р. становить 32850 грн. (а.с.46-58)

З долучено відповідачем експертного висновку від 27.03.2019 року наданим приватним підприємством «Олімп-Консалтінг» від 27.03.2019 р., вбачається, що станом на 27.03.2019 р. ринкова вартість 10/100 частин секції в гуртожитку, який знаходиться в АДРЕСА_4 , загальною площею 15,4 кв.м. , житловою площею 11,3 кв.м. що перебуває в задовільному стані, складає 183465,00 грн.(а.с.67)

З долученого позивачем висновку експерта №Е3-29/19 за результатами проведення додаткової судової оціночно-будівельної експертизи по заяві ОСОБА_1 від 19.11.2019 р., вбачається, що ринкова вартість частки, що становить 25/1000 часток в секції Х (1/4 частка кімнати №133) гуртожитку по АДРЕСА_1 , станом на 18.11.2019 р. становить 34000 грн.(а.с.90-95)

Згідно із статтею 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

У відповідності до положень ст.317, ст.319 Цивільного кодексу України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Стаття 321 ЦК України закріплює конституційний принцип непорушності права власності, який означає, що право власності є недоторканим, а власник може бути позбавлений або обмежений у його здійсненні лише відповідно і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до ч.1 та ч.2 ст.355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб ( співвласників ), належить їм на праві спільної власності ( спільне майно ). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності.

Поняття спільної часткової власності викладено в ч.1 ст.356 ЦК України як власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності. Кожен учасник спільної часткової власності володіє не часткою майна в натурі, а часткою в праві власності на спільне майно в цілому. Ці частки є ідеальними й визначаються відповідними відсотками від цілого чи у дрібному виразі.

Відповідно до ст.358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації.

Правовий режим спільної часткової власності визначається главою 26 ЦК України з урахуванням інтересів усіх її учасників. Володіння, користування та розпорядження частковою власністю здійснюється за згодою всіх співвласників, а за відсутності згоди - спір вирішується судом. Незалежно від розміру часток співвласники при здійсненні зазначених правомочностей мають рівні права.

Аналіз норм глави 26 ЦК України дозволяє зробити висновок, що за статтею 365 ЦК України право особи на частку у спільному майні може бути припинене на вимогу усіх співвласників, а не одного чи окремих з них.

При цьому, крім вказаних спеціальних норм, необхідно враховувати і загальні засади цивільного законодавства ( ст.3 ЦК України ) щодо справедливості, добросовісності та розумності з врахуванням прав та інтересів усіх співвласників.

Частиною першою статті 346 ЦК України передбачені випадки, за наявності яких право власності може бути припинено. Виходячи зі змісту частини другої цієї статті, зазначений перелік не є вичерпним і право власності може бути припинене і в інших випадках, встановлених законом.

Один з таких випадків наведено в ст.365 ЦК України, яка регулює підстави та умови припинення права на частку у спільному майні за вимогою інших співвласників. Зокрема, право особи на частку у спільному майні може бути припинене за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо: 1) частка є незначною і не може бути виділена в натурі; 2) річ є неподільною; 3) спільне володіння і користування є неможливим; 4) таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї. Суд постановляє рішення про припинення права особи на частку у спільному майні за умови попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду.

У пункті 43 постанови Великої Палати Верховного Суду від 18 грудня 2018 року в справі № 908/1754/17 зроблено висновок, що стаття 365 ЦК України свідчить про можливість припинення права особи на частку у спільному майні за рішенням суду на підставі позову інших співвласників за наявності хоча б однієї з перелічених законодавцем у частині першій цієї статті обставин (зокрема, у пунктах 1-3).

Закріплена пунктом 4 частини першої статті 365 ЦК України не може вважатися самостійною обставиною для припинення права на частку у спільному майні за рішенням суду, оскільки фактично встановлює неприпустимість такого припинення (таке припинення є неможливим у разі, якщо воно завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї).

Аналіз зазначеного дає підстави для висновку, що для припинення права особи на частку у спільному майні необхідно встановити наявність будь-якої із обставин, передбачених пунктами 1-3 частини 1 статті 365 ЦК України за умови, що таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї.

Саме ця обставина є визначальною при вирішенні спорів про припинення права на частку у спільному майні за вимогою інших співвласників.

Судом встановлено, що 1/4 частка відповідача в спірному приміщені є рівною з позивачем, а також їхніми неповнолітніми дітьми ОСОБА_6 та ОСОБА_6 , позивач просить припинити право власності відповідача на належну йому частку у спірному майні та визнати за нею право власності на дану частку нерухомого майна. Відповідач ОСОБА_4 не погоджується на отримання компенсації вартості його частки, бажає особисто користуватись належним йому на праві власності майном та вживає заходів щодо усунення йому перешкод у користуванні власністю, які вчиняються іншим співвласником (позивачем), про що подав до суду відповідний позов. Наявність у співвласника іншого майна безумовно не свідчить про те, що припинення права власності на 1/4 частку у спільному майні не завдасть істотної шкоди його інтересам, оскільки позбавлення особи значної частки у спільному майні, не може не завдати істотної шкоди, а отримання коштів за позбавлення права власності на 1/4 частину житла особи не є співмірним.

Посилання одного із співвласників на неможливість спільно проживати у квартирі з іншим співвласником не можуть бути безумовною підставою для прийняття рішення про припинення права власника на частку у спірному майні.

Суд бере до уваги інтереси обох сторін щодо володіння та користування належними їм частками у спірному майні, а також те, що іншими співвласниками спірного майна є неповнолітні діти ОСОБА_6 та ОСОБА_6 та дійшов висновку про недоведеність позивачем підстав, передбачених статтею 365 ЦК України для припинення права відповідача на частку у спільному майні, а також, що таке втручання у його право власності на майно за встановлених судом обставин є виправданим (необхідним) відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Відповідно до ст.5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Таким чином, відсутні правові підстави для припинення права відповідача на частку у спільному майні, а тому, в задоволенні позовних вимог слід відмовити.

Відповідно до статті 141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Відповідно до пункту 2 частини 2 статті 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові на позивача.

Оскільки суд доходить висновку про відсутність підстав для задоволення позову, то судові витрати понесені позивачем покладаються на нього та поверненню не підлягають.

Підлягають поверненню ОСОБА_1 з депозитного рахунку Рівненського міського суду Рівненської області кошти в розмірі 34000 грн. 00 копійок.

Керуючись ст.ст.10, 12, 81, 89, 258-259, 263-265, 268 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про припинення права на частку у спільному майні - відмовити.

Повернути ОСОБА_1 з депозитного рахунку Рівненського міського суду Рівненської області кошти в розмірі 34000 (тридцять чотири тисячі) гривень 00 копійок.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до Рівненського апеляційного суду або через Рівненський міський суд Рівненської області (відповідно до п.п. 15.5 п.15 ч.1 Перехідних положень Цивільного процесуального кодексу України в редакції Закону № 2147 VIII від 03 жовтня 2017 року) протягом тридцяти днів з дня виготовлення повного тексту судового рішення.

Позивач: ОСОБА_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_6 РНОКПП НОМЕР_3

Відповідач: ОСОБА_4 , адреса реєстрації: АДРЕСА_6 РНОКПП НОМЕР_4

Повний текст судового рішення складено 03.12.2019 року.

Суддя І.О.Гордійчук