Житомирський апеляційний суд
Справа №278/2971/18 Головуючий у 1-й інст. Грубіян Є. О.
Категорія 26 Доповідач Григорусь Н. Й.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 січня 2019 року

Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючого судді Григорусь Н.Й.

суддів Борисюка Р.М., Галацевич О.М.

секретаря судового засідання Гайдамащук Т.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі цивільну справу № 278/2971/18 за позовом Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості

за апеляційною скаргою Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк»

на заочне рішення Житомирського районного суду Житомирської області від 20 листопада 2018 року, ухвалене суддею Грубіяном Є.О. у м. Житомирі

встановив:

У жовтні 2018 року позивач АТ КБ «ПриватБанк» звернувся до суду з позовом, в якому просив стягнути з відповідача ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором № б/н від 04.09.2014 у розмірі 35 321,60 грн, яка утворилася станом на 31.08.2018 та судові витрати.

Заочним рішенням Житомирського районного суду Житомирської області від 20 листопада 2018 року позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПриватБанк» заборгованість по кредитному договору у розмірі 4 394,14 грн та 1 762,00 грн судових витрат.

В апеляційній скарзі представник АТ КБ «ПриватБанк», посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить вказане рішення суду скасувати в частині відмови у стягненні відсотків за користування кредитом, винести нове, яким задовольнити позов в цій частині у повному обсязі, в решті рішення залишити без змін. Зокрема зазначає, що судом першої інстанції не взято до уваги те, що відповідач підписавши анкету-заяву погодився з його умовами, останній є діючим, а позичальник своєчасно заборгованість не погашає. Також погоджуючись із рішенням суду в частині відмови у стягненні пені, вважає, що суд першої інстанції безпідставно зменшив розмір відсотків за користування кредитом, що протирічить діючому законодавству.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, суд приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення з огляду на наступне.

Судом встановлено, що 04.09.2014 між ПАТ КБ «ПриватБанк» (правонаступник АТ КБ «ПриватБанк») та ОСОБА_1 укладено договір № б/н, відповідно до умов якого відповідач отримав кредит у розмірі 500,00 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 34,80 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

Позичальник підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з запропонованими банком умовами та правилами, правилами користування платіжною карткою, тарифами складають між ним та банком кредитний договір, що засвідчила власноручним підписом у заяві (а.с. 6).

Договір є дійсним та жодною зі сторін не оспорений.

Відповідно до п. 2.1.1.2.1. «Умов та правил надання банківських послуг» банк видає клієнту карту, її вид визначено в Пам'ятці клієнта (довідці про умови кредитування) і заяві, підписанням якої клієнт і банк укладають договір про надання банківських послуг. Датою укладення Договору є дата отримання картки, яка вказана в заяві.

Також судом встановлено, 04.09.2014 на ім'я ОСОБА_1 оформлено та видано кредитну картку за № НОМЕР_2 з терміном дії до 10/17, тобто до 31 жовтня 2017 року та встановлено кредитний ліміт в сумі 300, 00 грн.

В цей же день кредитний ліміт було збільшено до 500, 00 грн, що підтверджується довідкою, наданої позивачем та не заперечується відповідачем (а.с. 60).

Взяті на себе зобов'язання за цим Договором Банк виконав вчасно і повністю, надавши кредитні кошти ОСОБА_1 у розмірі, встановленому кредитним договором.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно ст.629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Статтями 526, 527, 530 ЦК України передбачено, що зобов`язання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону.

Відповідно до частини третьої ст. 549 ЦК України пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Частина 1 ст. 1056-1 ЦК України встановлює, що розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.

У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом (статтею 611 ЦК України).

Як вбачається із змісту п.п. 2.1.1.5.5, 2.1.1.5.6 витягу з Умов та правил надання банківських послуг, позичальник зобов'язується погашати заборгованість по кредиту, відсоткам за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісію на умовах, передбачених договором, у разі невиконання зобов'язань за договором, на вимогу Банку виконати зобов'язання по поверненню кредиту ( в тому числі Простроченого кредиту та Овердрафта), оплати Винагороди Банку. Пунктом 1.1.7.12 зазначених Умов передбачено, що договір діє протягом 12 місяців з моменту підписання. Якщо протягом цього строку жодна зі сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії договору, він автоматично пролонгується на той самий строк.

У зв'язку з порушенням відповідачем зобов'язань за кредитним договором № б/н від 04.09.2014 станом на 31 серпня 2018 року утворилась заборгованість в сумі 35 321,60 грн, а саме: 500,00 грн - заборгованість за кредитом, 29 269,29 грн - заборгованість по відсоткам за користування кредитом, 3 394,14 грн - заборгованість за пенею та комісією, а також штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500 грн штраф (фіксована частина) та 1 658,17 грн штраф (процентна складова), що підтверджується розрахунком заборгованості за вищевказаним договором, наданим позивачем (а.с. 5).

Правильність розрахунку відповідачем не спростовано, власних розрахунків з даного приводу суду не надано.

Окрім того, з розрахунку заборгованості за кредитним договором та виписки по рахунку позичальника вбачається, що відповідач періодично вносив платежі на погашення кредиту. Ці обставини свідчать про визнання останнім умов договору (а.с. 5). За таких обставин, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про стягнення заборгованості за тілом кредиту на користь банку.

Разом з тим, стягуючи відсотки за користування кредитом, суд не звернув уваги на те, що розрахунок розміру заборгованості цього виду проведений Банком всупереч умов кредитного договору.

За користування кредитними коштами ОСОБА_1 погодився сплачувати 34,80% річних, оскільки, як вбачається з розрахунку заборгованості останній здійснював погашення заборгованості, виходячи з цієї процентної ставки.

Матеріали справи свідчать про те, що з 01.04.2015 Банк в односторонньому порядку збільшив процентну ставку за договором до 43,20%.

У пункті 1.1.3.2.3 Умов та Правил сторони передбачили можливість збільшення процентної ставки з обов'язковим повідомленням позичальника про це не пізніше ніж за 7 днів до введення змін. Якщо протягом вказаного часу позичальник не направить повідомлення про незгоду з новою ставкою відсотків, то вважається, що позичальник прийняв нові умови.

Частина 1 статті 1048 ЦК України передбачає, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно з ст. 1056-1 ЦК України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором.

Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.

Фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору. Встановлений договором розмір фіксованої процентної ставки не може бути збільшено банком в односторонньому порядку. Умова договору щодо права банку змінювати розмір фіксованої процентної ставки в односторонньому порядку є нікчемною.

У разі застосування змінюваної процентної ставки кредитор самостійно, з визначеною у кредитному договорі періодичністю, має право збільшувати та зобов'язаний зменшувати процентну ставку відповідно до умов і в порядку, встановлених кредитним договором. Кредитодавець зобов'язаний письмово повідомити позичальника, поручителя та інших зобов'язаних за договором осіб про зміну процентної ставки не пізніш як за 15 календарних днів до дати, з якої застосовуватиметься нова ставка. У кредитному договорі встановлюється порядок розрахунку змінюваної процентної ставки із застосуванням погодженого сторонами індексу. Порядок розрахунку змінюваної процентної ставки повинен дозволяти точно визначити розмір процентної ставки за кредитом на будь-який момент часу протягом строку дії кредитного договору. Кредитор не має права змінювати встановлений кредитним договором порядок розрахунку змінюваної процентної ставки без згоди позичальника.

Боржник вважається належно повідомленим про збільшення розміру процентної ставки за користування кредитом в односторонньому порядку в тому разі, якщо банк не лише відправив на адресу такого боржника листа про зміну умов кредитного договору, а й довів факт його вручення адресатові під розписку.

В матеріалах справи відсутні відомості про повідомлення Банком відповідача про підвищення процентної ставки.

Позивачем також не надано суду доказів, що ОСОБА_1 був повідомлений належним чином про збільшення розміру процентної ставки за користування кредитом в односторонньому порядку та на його адресу був направлений лист про зміну умов кредитного договору. А тому, при розрахунку процентів за користування кредитом необхідно виходити з процентної ставки, яка була узгоджена сторонами.

За таких обставин, рішення суду першої інстанції в частині задоволених позовних вимог про стягнення заборгованості за кредитом підлягає зміні, а саме на користь позивача підлягає стягненню борг у розмірі 1 203,59 грн, що складається з 500,00 грн заборгованості по тілу кредиту, 703,59 грн заборгованості по процентам за користування кредитом.

Рішення суду першої інстанції в частині відмови у стягненні пені та штрафів ніким не оскаржується, тому не є предметом апеляційного розгляду (п. 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 12 від 24.10.2008 «Про судову практику розгляду цивільних справ в апеляційному порядку»).

Відповідно до вимог 141 ЦПК України апеляційний суд змінює розмір судового збору та стягує його з відповідача на користь позивача пропорційно до задоволених вимог.

Керуючись ст.ст. 258-259, 367-368, 374, 376, 381-384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу задовольнити частково.

Заочне рішення Житомирського районного суду Житомирської області від 20 листопада 2018 року змінити.

Викласти другий та третій абзац резолютивної частини рішення в наступній редакції:

Стягнути з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 (АДРЕСА_1 РНОКПП НОМЕР_1) на користь Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором у розмірі 1 203,59 грн, а саме: 500,00 грн заборгованості по тілу кредиту, 703,59 грн заборгованості по процентам за користування кредитом.

Стягнути з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 (АДРЕСА_1 РНОКПП НОМЕР_1) на користь Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» судовий збір у розмірі 60,01 грн.

В решті рішення залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню у касаційному порядку не підлягає за винятками, передбаченими п. 2 «а» - 2 «г» ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Головуючий Судді

Повний текст складено 25.01.2019.