АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 листопада 2019 року м. Чернівці

справа № 727/13205/18

Чернівецький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Одинака О. О.

суддів Кулянди М.І., Половінкіної Н.Ю.

секретар Ковальчук Н.О.

позивачі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7

відповідач Чернівецький обласний центр з гідрометеорології Державної служби України з надзвичайних ситуацій

апеляційна скарга Чернівецького обласного центру з гідрометеорології Державної служби України з надзвичайних ситуацій на рішення Шевченківського районного суду міста Чернівці від 17 вересня 2019 року,

головуючий в суді першої інстанції суддя Слободян Г.М.

ВСТАНОВИВ:

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

В листопаді 2018 року ОСОБА_1 , ОСОБА_8 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 звернулися до суду з позовом.

Позивачі, уточнивши позовні вимоги, просили:

- визнати незаконним та скасувати наказ Чернівецького обласного центру з гідрометеорології Державної служби України з надзвичайних ситуацій від 31 жовтня 2018 року №40/к про звільнення ОСОБА_1 , ОСОБА_8 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 з роботи;

- поновити їх у штаті Чернівецького обласного центру з гідрометеорології Державної служби України з надзвичайних ситуацій на рівнозначних посадах та допустити негайне виконання судового рішення в цій частині;

- стягнути на їх користь недоотриману середньомісячну заробітну плату за час вимушеного прогулу з 01 листопада 2018 року до винесення судового рішення;

- стягнути на їх користь моральну шкоду в розмірі по 5 000 гривень кожному.

Посилалися на те, що оскаржуваний наказ про їх звільнення з займаних посад є таким, що грубо порушує права кожного з них.

При звільненні не було дотримано норм КЗпП України, статтями 40 та 41 якого передбачено, що звільнення працівника по скороченню штату може бути проведено лише за попередньою згодою виборного органу (профспілкового представника), первинної профспілкової організації, членом якої є працівник.

Первинна профспілкова організація працівників Чернівецького обласного центру з гідрометеорології Державної служби України з надзвичайних ситуацій не надала згоду на звільнення ОСОБА_8 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 з займаних посад.

Постановою президії Чернівецької обласної профспілкової організації працівників державних установ від 16 жовтня 2018 року №П-15-1 не було надано згоду на звільнення начальника відділу аерологічного спостереження Чернівецького обласного центру з гідрометеорології Державної служби України з надзвичайних ситуацій ОСОБА_1 з підстав порушення відповідачем вимог статей 22, 39 Закону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності» та статті 6 Закону України «Про охорону праці».

Окрім того, позивачам не було доведено до відома наказ про скорочення відділу аерологічного спостереження Чернівецького обласного центру з гідрометеорології Державної служби України з надзвичайних ситуацій та про зміни в організації та виробництва праці вказаного підприємства; не було доведено до їх відома також і новий штатний розпис Чернівецького обласного ЦГМ; не було повідомлено про причини скорочення (реорганізації чи ліквідації) відділу в якому вони працювали, а акти відповідача про відмову від отримання позивачами під підпис попередження про їх вивільнення та акти про відмову від отримання пропозиції іншої роботи були складені не в присутності працівників поза межами даного підприємства.

Фактично працівники з відповідними актами не були ознайомлені.

У зв`язку із неодноразовим зверненням позивачів до лікарів із скаргами на погане самопочуття, безсоння та пригнічений стан у зв`язку із їх звільненням, що підтверджується належними доказами, які містяться в матеріалах справи, вважають, що існують підстави для стягнення з відповідача на їх користь моральної шкоди.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Шевченківського районного суду міста Чернівці від 17 вересня 2019 року позов задоволено частково.

Визнано незаконним та скасовано наказ Чернівецького обласного центру з гідрометеорології Державної служби України з надзвичайних ситуацій від 31 жовтня 2018 року №40/к про звільнення:

ОСОБА_1 з посади начальника відділу аерологічних спостережень Чернівецького обласного центру з гідрометеорології Державної служби України з надзвичайних ситуацій;

ОСОБА_8 з посади техніка аеролога 1 категорії відділу аерологічних спостережень Чернівецького обласного центру з гідрометеорології Державної служби України з надзвичайних ситуацій;

ОСОБА_3 з посади техніка аеролога 1 категорії відділу аерологічних спостережень Чернівецького ЦГМ;

ОСОБА_4 з посади техніка аеролога 1 категорії відділу аерологічних спостережень Чернівецького обласного центру з гідрометеорології Державної служби України з надзвичайних ситуацій;

ОСОБА_5 з посади техніка аеролога 1 категорії відділу аерологічних спостережень Чернівецького обласного центру з гідрометеорології Державної служби України з надзвичайних ситуацій;

ОСОБА_6 з посади газогенераторника ІІ розряду відділу аерологічних спостережень Чернівецького обласного центру з гідрометеорології Державної служби України з надзвичайних ситуацій;

ОСОБА_7 з посади інженера - електроніка 1 категорії відділу аерологічних спостережень Чернівецького обласного центру з гідрометеорології Державної служби України з надзвичайних ситуацій.

Поновлено позивачів на вищевказані посади та допущено негайне виконання рішення суду в цій частині.

Стягнуто з Чернівецького обласного Центру з гідрометеорології Державної служби України з надзвичайних ситуацій на користь ОСОБА_1 , ОСОБА_8 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 середньомісячну заробітну плату за час вимушеного прогулу з 01 листопада 2018 року.

Стягнуто з Чернівецького обласного Центру з гідрометеорології Державної служби України з надзвичайних ситуацій на користь позивачів витрати на правову допомогу в розмірі по 3015 гривень на кожного.

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Ухвалюючи рішення про задоволення вимог в частині визнання незаконним та скасування наказу про звільнення з роботи та поновлення на роботі, суд виходив з того, що на час винесення наказу про звільнення позивачів 31 жовтня 2018 року відповідачем не було отримано згоди профспілкового комітету на таке звільнення.

Окрім того, позивачам не пропонувалися рівнозначні посади, які були вакантними на той період часу на підприємстві.

Також суд першої інстанції дійшов висновку про те, що позивачі не були повідомлені не пізніше ніж за два місяці про зміну істотних умов праці; працівникам, яких пропонували звільнити, не було доведено до відома наказ про скорочення категорії відділу аерологічних спостережень Чернівецького обласного центру з гідрометеорології Державної служби України з надзвичайних ситуацій чи зміни в організації та виробництва праці даного підприємства, не було доведено до їх відома також новий штатний розпис Чернівецького обласного центру з гідрометеорології Державної служби України з надзвичайних ситуації, не було вказано причини скорочення (реорганізації), що підтверджується протоколами профспілкових зборів.

Акти про відмову від отримання під підпис позивачами попередження про їх наступне вивільнення, а також акти про відмову від отримання пропозиції іншої роботи складені не в присутності працівників Чернівецького обласного центру з гідрометеорології Державної служби України.

Працівники із вказаними актами не були ознайомлені.

В частині стягнення моральної шкоди, суд мотивував свою відмову у задоволенні вказаних вимог тим, що позивачі не надали суду належних доказів, які б підтверджували причинний зв`язок між їх звільненням та завданням їм у зв`язку з цим моральної шкоди.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

В апеляційній скарзі Чернівецький обласний центр з гідрометеорології Державної служби України з надзвичайних ситуацій просить рішення суду першої інстанції в частині задоволених позовних вимог скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким в позові в цій частині відмовити.

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Апелянт посилається на те, що суд першої інстанції ухвалив рішення в частині задоволених позовних вимог з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Вказує на те, що суд вийшов за межі позовних вимог, поновивши ОСОБА_1 , ОСОБА_8 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 на попередніх посадах, в той час, як позивачі, змінивши позовні вимоги, просили поновити їх на роботі на рівнозначних посадах.

При виникненні спору між працівником і роботодавцем суд не вправі обговорювати питання про доцільність скорочення чисельності або штату працівників.

Дотримання відповідачем процедури звільнення підтверджується належними доказами, які містяться в матеріалах справи.

Кожному працівнику було зачитано попередження про наступне звільнення, перелік посад, які пропонуються та надано вказані попередження для ознайомлення під підпис.

ОСОБА_1 , ОСОБА_8 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 є членами профспілки, яка відмовилася надавати згоду на розірвання відповідачем трудових договорів із вказаними особами.

Окрім того, у постанові Президії Чернівецької обласної профспілкової організації працівників державних установ, якою відмовлено відповідачу у наданні згоди на звільнення ОСОБА_1 з підстав порушення вимог статей 22, 39 Закону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності та статті 36 Закону України «Про охорону праці», не наведено жодних обставин, які б підтверджували порушення відповідачем вказаних норм закону.

В рішенні суду відсутня будь-яка оцінка підстав відмови профспілкових організацій надати згоду на звільнення позивачів, так само як і оцінка права відповідача звільнити працівника без згоди виборного органу первинної профспілкової організації у разі її необґрунтованості.

Узагальнені доводи та заперечень інших учасників справи

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 , ОСОБА_8 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , в інтересах яких діє Федін В.Ю. , просять відмовити в задоволенні апеляційної скарги, рішення Шевченківського районного суду міста Чернівці від 17 вересня 2019 року залишити без змін.

Доводи апелянта про порушення судом першої інстанції частини 2 статті 264 ЦПК України є помилковими, оскільки суд, вирішуючи питання про поновлення позивачів на попередніх посадах, жодним чином не виходив за межі їх позовних вимог.

Необґрунтованими є і посилання відповідача на те, що при виникненні спору між працівником і роботодавцем, суд не вправі обговорювати питання про доцільність скорочення чисельності або штату працівників.

Суд повинен з`ясувати, з яких підстав проведено звільнення працівника згідно із наказам і перевіряти їх відповідність закону.

При вивільненні працівників у випадках змін в організації виробництва і праці враховується переважне право на залишення на роботі, передбачене законодавством.

Однією з найважливіших гарантій для працівників при скороченні чисельності або штату є обов`язок власника підприємства чи уповноваженого ним органу працевлаштувати працівника.

Позивачам не пропонувалися рівнозначні посади, які були вакантними на період їх звільнення.

Роботодавцем не було попереджено позивачів про наступне вивільнення не пізніше ніж за два місяці до їх звільнення.

Розірвання трудового договору з підстав, передбачених статтею 40 КЗпП, може бути проведено лише за попередньою згодою виборного органу, первинної профспілкової організації, членом якої є працівник.

Такої згоди профспілкового комітету на час винесення наказу про звільнення позивачів відповідач не отримав.

Мотивувальна частина

Обставини справи, встановлені судами першої та апеляційної інстанцій

Встановлено, що позивач ОСОБА_1 згідно наказу від 30 листопада 2009 року №74/к-1 працював на посаді начальника відділу аерологічних спостережень Чернівецького обласного центру з гідрометеорології Державної служби України з надзвичайних ситуацій, що підтверджується копією трудової книжки (а.с.28-30 т.1).

Позивач ОСОБА_6 згідно наказу від 27 травня 2014 року №21-1/к-1 працював на посаді газогенераторника II розряду відділу аерологічних спостережень Чернівецького обласного центру з гідрометеорології Державної служби України з надзвичайних ситуацій, що підтверджується копією трудової книжки (а.с.33-37 т.1).

Позивач ОСОБА_3 згідно наказу від 27 травня 2014 року №21-1/к-1 працювала на посаді техніка-аеролога І категорії відділу аерологічних спостережень Чернівецького обласного центру з гідрометеорології Державної служби України з надзвичайних ситуацій, що підтверджується копією трудової книжки (а.с.42-48 т.1).

У відповідності до копії трудової книжки позивач ОСОБА_4 згідно наказу від 27 травня 2014 року №21-1/к-1 працював на посаді техніка-аеролога І категорії відділу аерологічних спостережень Чернівецького обласного центру з гідрометеорології Державної служби України з надзвичайних ситуацій (а.с.51-57 т.1).

Позивач ОСОБА_5 згідно наказу від 10 січня 2017 року №7/к-1 працювала на посаді техніка-аеролога І категорії відділу аерологічних спостережень Чернівецького обласного центру з гідрометеорології Державної служби України з надзвичайних ситуацій, що підтверджується копією трудової книжки (а.с.61-64 т.1).

Позивач ОСОБА_7 згідно наказу від 06 квітня 2018 року №32/к-1 працював на посаді інженера - електроніка І категорії відділу аерологічних спостережень Чернівецького обласного центру з гідрометеорології Державної служби України з надзвичайних ситуацій, що підтверджується копією трудової книжки (а.с.66-69 т.1).

Позивач ОСОБА_8 згідно наказу від 27 травня 2014 року №21-1/к-1 працювала на посаді техніка-аеролога І категорії відділу аерологічних спостережень Чернівецького обласного центру з гідрометеорології Державної служби України з надзвичайних ситуацій, що підтверджується копією трудової книжки (а.с.72-79 т.1).

Постановою Президії працівників державних установ Чернівецької обласної профспілкової організації від 17 листопада 2016 року №П-6 взято на профобслуговування об`єднану профспілкову організацію Чернівецького центру гідрометеорології Державної служби України з надзвичайних ситуацій (а.с.109 т.1).

Згідно відомості членів профспілки первинної профспілкової організації Чернівецького обласного центру з гідрометеорології на сплату членських профспілкових внесків, позивачі ОСОБА_1 , ОСОБА_8 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 сплачували членські профспілкові внески (а.с.178 т.1).

Відповідно до пункту 13 Припису Чернівецького міського відділу Управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій України у Чернівецькій області про усунення порушень вимог законодавства у сфері цивільного захисту, техногенної та пожежної безпеки від 13 квітня 2018 року № 1 заборонено експлуатацію будівлі газогенераторної для використання, виготовлення, зберігання хімічної промисловості (а.с. 86-87 т.1).

Згідно наказу від 17 квітня 2018 року №24/3 затверджено акт про простій у відділі аерологічних спостережень Чернівецького обласного центру з гідрометеорології Державної служби України з надзвичайних ситуацій. Оголошено простій не з вини працівників з 19 квітня 2018 року для працівників відділу аерологічних спостережень Чернівецького обласного центру з гідрометеорології Державної служби України з надзвичайних ситуацій до усунення недоліків (а.с.85 т.1).

Науково - технічна рада Українського гідрометеорологічного центру Державної служби України з надзвичайних ситуацій рішенням від 08 червня 2018 року №5, за висновками перевірки, закрила пункт аерологічних спостережень Чернівецького обласного центру з гідрометеорології Державної служби України з надзвичайних ситуацій. Начальнику Чернівецького обласного центру з гідрометеорології ОСОБА_11 вказано забезпечити дотримання вимог чинного законодавства України при здійсненні заходів, пов`язаних із скороченням штату та вивільненням працівників; забезпечити використання вивільнених службових приміщень відділу аерологічних спостережень для розміщення інших структурних підрозділів центру (а.с.107 т.1).

Згідно наказу Українського гідрометеорологічного центру Державної служби України з надзвичайних ситуацій від 16 липня 2018 року №133, з 01 серпня 2018 року закрито пункт аерологічних спостережень Чернівецького обласного центру з гідрометеорології Державної служби України з надзвичайних ситуацій.

На начальника Чернівецького обласного центру з гідрометеорології Державної служби України з надзвичайних ситуацій ОСОБА_11 покладено обов`язки: забезпечити дотримання вимог чинного законодавства України при здійсненні заходів, пов`язаних із скороченням штату та вивільненням працівників вищевказаного відділу аерологічних спостережень; забезпечити використання вивільнених службових приміщень Чернівецького обласного центру з гідрометеорології Державної служби України з надзвичайних ситуацій для розміщення інших структурних підрозділів центру; подати до Українського гідрометеорологічного центру проекти структури та нового штатного розпису Чернівецького обласного центру з гідрометеорології Державної служби України з надзвичайних ситуацій (а.с.88-89 т.1).

Начальником Чернівецького обласного центру з гідрометеорології Державної служби України з надзвичайних ситуацій ОСОБА_11 26 липня 2018 року надіслано повідомлення ОСОБА_14 та ОСОБА_1 про те, що 31 липня 2018 року о 10.00 годині відбудуться консультації стосовно вжиття заходів щодо запобігання звільненням чи зведенню їх кількості до мінімуму або пом`якшення несприятливих наслідків звільнень внаслідок скорочення працівників відділу аерологічних спостережень в кабінеті Чернівецького обласного центру з гідрометеорології (а.с.214 т.1).

У відповідності до протоколу засідання представників адміністрації Чернівецького обласного центру з гідрометеорології Державної служби України з надзвичайних ситуацій та керівників профспілкових організацій від 31 липня 2018 року №1, ОСОБА_14 вказав на зобов`язання виконувати рішення Українського гідрометеорологічного центру Державної служби України з надзвичайних ситуацій, необхідність обговорення з працівниками ситуації та можливості переведення їх на інші посади (а.с.215 т.1).

Згідно наказу Чернівецького обласного центру з гідрометеорології Державної служби України з надзвичайних ситуацій «Про зміни в організації виробництва і праці» від 15 серпня 2018 року № 63/к-1, у зв`язку з ліквідацією відділу аерологічних спостережень Чернівецького обласного центру з гідрометеорології Державної служби України з надзвичайних ситуацій скорочено з 31 жовтня 2018 року штат відділу у кількості 10 штатних одиниць, з повідомленням про майбутнє вивільнення працівників відділу аерологічних спостережень під підпис та пропозицією іншої роботи в термін до 30 серпня 2018 року, з оформленням подання до профспілкової організації про звільнення працівників відділу аерологічних спостережень у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці (скорочення штату) в термін до 03 жовтня 2018 року (а.с.90-91 т.1).

Згідно протоколу №13 зборів первинної профспілкової організації працівників Чернівецького обласного центру з гідрометеорології від 15 серпня 2018 року вбачається, що збори, розглянувши питання щодо проведення консультацій з членами первинної профспілкової організації Чернівецького обласного центру з гідрометеорології Державної служби України з надзвичайних ситуацій, працівниками відділу аерологічних спостережень на рахунок звільнень, що передуються в Чернівецькому обласного центру з гідрометеорології Державної служби України з надзвичайних ситуацій у зв`язку зі скороченням вказаного відділу, вирішили інформацію направити на розгляд в Український гідрометеорологічний центр Державної служби України з надзвичайних ситуацій та звернутися до адвоката за правовою допомогою (а.с.118-120 т.1).

З протоколу №15 зборів первинної профспілкової організації працівників Чернівецького обласного центру з гідрометеорології від 02 жовтня 2018 року вбачається, що збори, розглянувши питання щодо доведення до працівників відділу аерологічних спостережень існуючих вакансій в Чернівецькому обласному центрі з гідрометеорології Державної служби України з надзвичайних ситуацій у зв`язку зі скороченням вказаного відділу, вирішили інформацію направити на розгляд в Український гідрометеорологічний центр Державної служби України з надзвичайних ситуацій та звернутися до адвоката за правовою допомогою (а.с.121-123 т.1).

Начальником Чернівецького обласного центру з гідрометеорології ОСОБА_11 03 жовтня 2018 року подано ОСОБА_1 подання про надання згоди на звільнення позивачів ОСОБА_8 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 у зв`язку із скороченням штату, посилаючись при цьому на те, що вказані особи були персонально попереджені про їх наступне звільнення, їм було запропоновано іншу роботу з урахуванням їх кваліфікації та попереднього досвіду роботи, проте отримати письмове попередження про наступне звільнення та від пропозицій іншої роботи позивачі відмовились без будь-яких пояснень, про що було складено відповідні акти (а.с.124-174 т.1).

Рішеннями загальних зборів первинної профспілкової організації працівників Чернівецького обласного центру з гідрометеорології Державної служби України з надзвичайних ситуацій від 11 жовтня 2018 року № 40/10-76, № 40/10-77, № 40/10-78, № 40/10-79, № 40/10-81, № 40/10-82, не було надано згоду на розірвання трудового договору з ОСОБА_8 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 (а.с.112-117 т.1).

Із постанови Президії працівників державних установ Чернівецької обласної профспілкової організації від 16 жовтня 2018 року №П-15-1 вбачається, що вказаною профспілковою організацією було вирішено не надавати згоди на звільнення голови профкому ОСОБА_1 (а.с.111 т.1).

Наказом Чернівецького обласного центру з гідрометеорології Державної служби України з надзвичайних ситуацій від 31 жовтня 2018 року №40/к звільнено ОСОБА_1 , ОСОБА_8 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 із займаних ними посад у відділі аерологічних спостережень Чернівецького обласного центру з гідрометеорології Державної служби України з надзвичайних ситуацій (а.с.80-84 т.1).

Позиція апеляційного суду, застосовані норми права та мотиви, з яких виходить суд при прийнятті постанови

Заслухавши доповідача, обговоривши доводи скарги та перевіривши матеріали справи, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційну скаргу Чернівецького обласного центру з гідрометеорології Державної служби України з надзвичайних ситуацій слід задовольнити частково з наступних підстав.

Статтею 43 Конституції України визначено, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується.

Однією з гарантій забезпечення права громадян на працю є передбачений статтею 5-1 КЗпП України правовий захист від необґрунтованої відмови у прийнятті на роботу і незаконного звільнення, а також сприяння у збереженні роботи.

Згідно із пунктом 1 частини 1 статті 40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом у випадку змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників.

Підставою розірвання трудового договору є скорочення штату або чисельності працівників.

Пунктом 19 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 1992 року № 9 «Про практику розгляду судами трудових спорів» роз`яснено, розглядаючи трудові спори, пов`язані зі звільненням відповідно до пункту 1 частини 1 статті 40 КЗпП України суди мають з`ясувати питання про те, чи дійсно у відповідача мали місце зміни в організації виробництва і праці, скорочення чисельності або штату працівників, чи додержано власником або уповноваженим ним органом норм законодавства, що регулюють вивільнення працівника, які є докази про те, що працівник відмовився від переведення на іншу роботу або що власник або уповноважений ним орган не мав можливості перевести працівника з його згоди на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації, чи не користувався вивільнюваний працівник переважним правом на залишення на роботі та чи попереджувався він за 2 місяці про наступне вивільнення.

Частиною 2 статті 40 КЗпП України встановлено, що звільнення з підстав, зазначених у пунктах 1, 2 і 6 цієї статті, допускається, якщо неможливо перевести працівника, за його згодою, на іншу роботу.

Однією з найважливіших гарантій для працівників при скороченні чисельності або штату є обов`язок власника підприємства чи уповноваженого ним органу працевлаштувати працівника.

Згідно із частинами 1 та 3 статті 49-2 цього Кодексу про наступне вивільнення працівників персонально попереджають не пізніше ніж за два місяці. Одночасно з попередженням про звільнення у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці власник або уповноважений ним орган пропонує працівникові іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації.

Власник вважається таким, що належно виконав вимоги частини 2 статті 40, частини 3 статті 49-2 КЗпП України щодо працевлаштування працівника, якщо запропонував йому наявну на підприємстві роботу, тобто вакантну посаду чи роботу за відповідною професією чи спеціальністю, чи іншу вакантну роботу, яку працівник може виконувати з урахуванням його освіти, кваліфікації, досвіду тощо.

Такі висновки відповідають правовій позиції Верховного Суду України, викладеній у постанові від 25 травня 2016 року у справі № 6-3048 цс 15.

Суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що звільнення позивачів за пунктом 1 частини 1 статті 40 КЗпП України відбулось без дотриманням вимог трудового законодавства, а тому у відповідності до положень статті 235 КЗпП України вони підлягають поновленню на посадах зі скасуванням наказу про звільнення та стягненням середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Апеляційний суд погоджується із висновком суду першої інстанції про те, що відповідачем Чернівецьким обласним центром з гідрометеорології Державної служби України з надзвичайних ситуацій належними та допустимими доказами не доведено те, що позивачам були запропоновані всі вакантні посади, які були наявні на підприємстві на момент їх попередження про вивільнення та до дня розірвання з ними трудових договорів.

Обов`язок відповідача полягав у необхідності запропонувати працівникам, які підлягають скороченню, вакантну посаду або роботу за відповідною професією чи спеціальністю, іншу вакантну роботу, яку працівники можуть виконувати з урахуванням їх освіти, кваліфікації, досвіду тощо.

Як вбачається із матеріалів справи, одночасно з попередженнями позивачів про майбутнє звільнення, 15 серпня 2018 року та 02 жовтня 2018 року, ОСОБА_8 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 було запропоновано роботу на посадi технiка-метеоролога 1 категорії вiддiлу метеорологічних спостережень та інформації АМСЦ Чернiвцi II розряду з посадовим окладом 2713 гривень або роботу на посадi технiка-метеоролога 1 категорії вiддiлу метеорологічних спостережень та iнформацiї АМСЦ Чернiвцi II розряду з посадовим окладом 2555 гривень або роботу на посаді технiка-метеоролога II категорії вiддiлу метеорологiчних спостережень та iнформацiї АМСЦ Чернiвцi 11 розряду з посадовим окладом 2555 гривень.

ОСОБА_7 було запропоновано роботу на посадi інженера-електроніка 1 категорії сектору технічного забезпечення відділу автоматизованого прийому, передачі інформації та технічного забезпечення АМСЦ Чернівці Чернiвецького обласного центру з гідрометеорології Державної служби України з надзвичайних ситуацій з посадовим окладом 3048 гривень або роботу на посаді завідувача сектору автоматизованого прийому, передачі інформації та технічного забезпечення АМСЦ Чернівці Чернiвецького обласного центру з гідрометеорології Державної служби України з надзвичайних ситуацій з посадовим окладом 3471 гривня за строковим трудовим договором до виходу основного працівника на роботу із відпустки по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку.

Відповідачем у попередженні від 15 серпня 2018 року № 40/02/02-10/477 було повідомлено ОСОБА_6 про те, що запропонувати будь-яку посаду, що відповідає його кваліфікації, немає можливості.

Однак водночас у вказаних попередженнях від 15 серпня 2018 року та пропозиціях іншої роботи від 02 жовтня 2018 року ОСОБА_8 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ОСОБА_7 у випадку вiдмови вiд переведення на одну iз вищезазначених посад, а також ОСОБА_6 , при умові відповідності вказаних осіб кваліфікаційним вимогам, що підтверджуєтъся вiдповiдними документами, відповідачем було запропоновано роботу на інших посадах, серед яких і посади працівників, які перебувають у відпустці по догляду за дітьми до досягнення ними трирічного та шестирічного віку.

Згідно з пунктом 3 частини 1 статті 1 Закону України «Про зайнятість населення» вакансія - вільна посада (робоче місце), на яку може бути працевлаштована особа.

Відповідно до частини 3 статті 2 Закону України «Про відпустки» право на відпустки забезпечується, зокрема, гарантованим наданням відпустки визначеної тривалості із збереженням на її період місця роботи (посади), заробітної плати (допомоги) у випадках, передбачених цим Законом.

Отже, якщо працівник відсутній у зв`язку із хворобою, відрядженням, відпусткою посада, яку він займає, не є вакантною.

Частиною 2 статті 23 КЗпП України передбачено, що строковий договір укладається у випадках, коли трудові відносини не можуть бути встановлені на невизначений строк з урахуванням характеру наступної роботи, або умов її виконання, або інтересів працівника та в інших випадках, передбачених законодавчими актами.

Відтак, посада жінки, яка перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного чи шестирічного віку, не є вакантною і прийняття працівників на таку посаду можливе лише за строковим трудовим договором на період до виходу з відпустки для догляду за дитиною основного працівника.

Відповідач, пропонуючи такі посади, не врахував, що не є вакантними посади, на яких основні працівники перебувають у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею певного віку.

Такий висновок узгоджується з правовою позицією, яка викладена у постановах Верховного Суду від 30 січня 2019 року у справі № 175/1180/17, від 25 вересня 2019 року у справі № 676/1679/18.

Окрім того, із наведених вище обставин вбачається, що роботодавець, першочергово пропонуючи позивачам одні посади, визначив певні умови, у відповідності до яких лише у випадку вiдмови позивачів вiд переведення на одну iз вищезазначених посад, а також при умові відповідності вказаних осіб кваліфікаційним вимогам, вони мають змогу претендувати на інші вакантні посади, що є порушенням частини 3 статті 49-2 КЗпП України.

Чернівецьким обласним Центром з гідрометеорології Державної служби України з надзвичайних ситуацій на момент винесення та вручення позивачам пропозицій іншої роботи, не було перевірено кваліфікації вказаних осіб та не було запропоновано їм всі вакантні посади з урахуванням їх освіти, кваліфікації та досвіду.

Також із протоколів зборів первинної профспілкової організації працівників Чернівецького обласного центру з гідрометеорології Державної служби України з надзвичайних ситуацій від 15 серпня 2018 року №13 та від 02 жовтня 2018 року №15 вбачається, що начальником відділу ОР та КЗ ОСОБА_15 було відмовлено у задоволенні клопотання ОСОБА_1 про надання штатного розпису Чернівецького обласного Центру з гідрометеорології Державної служби України з надзвичайних ситуацій для ознайомлення із ним позивачів.

Не міститься такий штатний розпис і в матеріалах справи.

Окрім того, із листа Українського гідрометеоролічного центру Державної служби України з надзвичайних ситуацій від 30 серпня 2018 року № 01-14/995 вбачається, що на підставі Закону України «Про державний бюджет України» на 2018 рік, наказу Українського гідрометеоролічного центу Державної служби України з надзвичайних ситуацій від 16 липня 2018 року № 133 «Про закриття пункту аерологічних спостережень», Державна служба України з надзвичайних ситуацій 31 липня 2018 року затвердила штатний розпис Чернівецького гідрометеоролічного центру Державної служби України з надзвичайних ситуацій, який мав вступити в дію 01 листопада 2018 року (а.с.198-199 т.1).

Наказом Чернівецького обласного центру з гідрометеорології Державної служби України з надзвичайних ситуацій від 15 серпня 2018 року №63/К-1 до штату вказаного підприємства було введено 19 нових посад, в тому числі і до структурних підрозділів Чернівецького обласного центру з гідрометеорології Державної служби України з надзвичайних ситуацій в кількості 6 штатних одиниць та обслуговуючого персоналу в кількості 4 штатні одиниці (а.с.75-77 т.2).

Отже, на час попередження позивачів про їх наступне вивільнення та на час їх звільнення із займаних посад, відповідач знав про те, що в його штатному розписі відбулися зміни, у зв`язку з чим з`явилася певна кількість нових посад.

Виходячи з наведеного, з метою працевлаштування позивачів, адміністрація Чернівецького обласного центру з гідрометеорології Державної служби України з надзвичайних ситуацій мала змогу провести їх звільнення в строк, який би надав можливість запропонувати позивачам посади, які вводилися в штатний розпис відповідача з 01 листопада 2018 року.

При цьому роботодавець, звільнивши позивачів із займаних ними посад за день до введення нових посад, діяв у такий спосіб із порушенням меж здійснення цивільних прав, встановлених статтею 13 ЦК України, що не відповідає засадам цивільного законодавства, передбачених статтею 3 ЦК України, зокрема справедливості, добросовісності та розумності.

За таких обставин, висновок суду першої інстанції про задоволення вимог ОСОБА_1 , ОСОБА_8 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 про поновлення їх на роботі та стягнення середнього є обґрунтованим та таким, що відповідає завданням цивільного судочинства, яке полягає у справедливому та неупередженому вирішенні справ із метою ефективного захисту порушених прав, оскільки у всіх справах правосуддя й справедливість мають перевагу перед строгим розумінням права.

Такий висновок узгоджується з правовою позицією, яка викладена у постановах Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 310/11534/13-ц, від 17 жовтня 2019 року, у справі № 751/4734/17.

За змістом пункту 2 статті 9 Конвенції, щоб тягар доведення необґрунтованого звільнення не лягав лише на працівника, тягар доведення наявності законної підстави для звільнення, як це визначено в статті 4 цієї Конвенції, лежить на роботодавцеві.

Отже, саме на Чернівецький обласний центр з гідрометеорології Державної служби України з надзвичайних ситуацій як на роботодавця покладено тягар доведення належного виконання ним вимог частини 3 статті 49-2 КЗпП України щодо працевлаштування працівника.

Такий висновок узгоджується з правовою позицією, яка викладена у постанові Верховного Суду від 26 вересня 2019 року у справі 210/2401/16-ц.

З огляду на наведене, апеляційний суд погоджується із висновком суду першої інстанції про те, що відповідач належними та допустимими доказами не довів, що ОСОБА_8 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 було запропоновано усі вакантні посади, що були наявні в підприємстві на час їх поточного вивільнення, що свідчить про неналежне виконання відповідачем обов`язку, визначеного у частині 2 статті 40, частині 3 статті 49-2 Кодексу законів про працю України, та, як наслідок, порушення ним порядку звільнення позивачів з займаних посад, що є підставою для визнання такого звільнення незаконним.

Також, із матеріалів справи вбачається, що 31 жовтня 2018 року, ОСОБА_8 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 було подано до Чернівецького обласного центру з гідрометеорології Державної служби України з надзвичайних ситуацій заяви щодо призначення їх на посади охоронця, сторожа, опалювача, прибиральниці (а.с. 186-188 т.1).

Проте вказані заяви не були розглянуті відповідно до діючого законодавства, що також свідчить про порушення відповідачем вимог статті 40 КЗпП України.

Поновлюючи ОСОБА_8 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 на роботі, суд першої інстанції також виходив з того, що відсутність згоди профспілкового органу на їх звільнення є однією із підстав для їх поновлення його на роботі.

Такий висновок суду першої інстанції ґрунтується на матеріалах справи і вимогах закону.

Апеляційний суд вважає помилковим висновок суду інстанції про те, що в порушення вимог статті 49-2 КЗпП України позивачі не були повідомлені не пізніше ніж за два місяці про їх звільнення з роботи у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці.

Як вбачається із протоколу №13 зборів первинної профспілкової організації працівників Чернівецького обласного центру з гідрометеорології від 15.08.2018 року, відповідачем 15 серпня 2018 року було повідомлено ОСОБА_1 , ОСОБА_8 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 про їх наступне вивільнення у зв`язку зі скороченням штату, що підтверджується актами від 15 серпня 2018 року № 36 про відмову позивачів від отримання під підпис попередження про вивільнення, які складені працівниками Чернівецького обласного Центру з гідрометеорології Державної служби України з надзвичайних ситуацій, що свідчить про дотримання відповідачем вимог частини 1 статті 49-2 КЗпП України щодо персонального попередження працівника про наступне вивільнення не пізніше ніж за два місяці.

Окрім того, необґрунтованим є посилання суду першої інстанції на порушення роботодавцем вимог статті 42 КЗпП України щодо переважного права на залишенні на роботі при вивільненні працівників у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці, оскільки, як вбачається із наказу Українського гідрометеорологічного центру Державної служби України з надзвичайних ситуацій від 16 липня 2018 року №133, скороченню підлягали не лише займані позивачами посади, а фактично був ліквідований весь відділ, в якому вони працювали.

Такий висновок узгоджується з правовою позицією, яка викладена у постанові Верховного Суду від 22 листопада 2018 року у справі № 760/6507/16-ц.

Апеляційний суд вважає безпідставними доводи апеляційної скарги про те, що рішення профспілкових органів про відмову надати згоду на звільнення позивачів є необґрунтованими.

За змістом частини 1 статті 2 Закону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності» професійні спілки створюються з метою здійснення представництва та захисту трудових, соціально-економічних прав та інтересів членів профспілки.

Відповідно до частин 1 та 7 статті 43 КЗпП України розірвання трудового договору з ініціативи власника або уповноваженого ним органу з підстав, передбачених пунктом 1 (крім випадку ліквідації підприємства, установи, організації) статті 40 КЗпП України, може бути проведено лише за попередньою згодою виборного профспілкового органу (профспілкового представника) первинної профспілкової організації, членом якої є працівник.

Рішення виборного органу первинної профспілкової організації про відмову в наданні згоди на розірвання трудового договору повинно бути обґрунтованим.

У разі якщо в рішенні немає обґрунтування відмови в наданні згоди на розірвання трудового договору, власник або уповноважений ним орган має право звільнити працівника без згоди виборного органу первинної профспілкової організації.

Аналогічні положення містить частина 6 статті 39 Закону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності».

Відповідно до правової позиції, викладеної Верховним Судом України у постанові від 01 липня 2015 року № 6-703цс15, суд, розглядаючи трудовий спір, повинен з`ясувати чи містить рішення профспілкового комітету власне правове обґрунтування такої відмови. І лише у разі відсутності у рішенні правового обґрунтування відмови в наданні згоди на звільнення працівника власник або уповноважений ним орган має право звільнити працівника без згоди виборного органу первинної профспілкової організації і таке звільнення є законним у разі дотримання інших передбачених законодавством вимог для звільнення.

Отже з урахуванням зазначеної правової позиції та в аспекті положень частини 7 статті 43 КЗпП України та частини 6 статті 39 Закону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності» необґрунтованість рішення профспілкового комітету породжує відповідне право власника на звільнення працівника, а обґрунтованість такого рішення виключає виникнення такого права, тому суд зобов`язаний оцінювати рішення профспілкового органу на предмет наявності чи відсутності ознак обґрунтованості.

Враховуючи, що у зазначених нормах зміст поняття обґрунтованості рішення профспілкового органу закон не розкриває, то така обґрунтованість повинна оцінюватись судом, керуючись загальними принципами права і засадами цивільного судочинства (стаття 8 Конституції України, стаття 3 ЦК України, статті 1, 213 ЦПК України) та лексичним значенням (тлумачення) самого слова «обґрунтований», яке означає «бути достатньо, добре аргументованим, підтвердженим науково, переконливими доказами, доведеним фактами».

Отже, рішення профспілкового органу про відмову в наданні згоди на розірвання трудового договору повинно бути достатньо аргументованим та містити посилання на правове обґрунтування незаконності звільнення працівника або посилання на неврахування власником фактичних обставин, згідно з якими розірвання трудового договору з працівником є порушенням його законних прав.

Відповідно до рішень загальних зборів первинної профспілкової організації працівників Чернівецьким обласним Центром з гідрометеорології Державної служби України з надзвичайних ситуацій від 11 жовтня 2018 року № 40/10-76, № 40/10-77, № 40/10-78, № 40/10-79, № 40/10-81, № 40/10-82 вбачається, що профспілкою було відмовлено у наданні згоди на звільнення ОСОБА_8 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ОСОБА_7 , ОСОБА_6 з роботи на підставі пункту 1 статті 40 КЗпП України.

У вказаних рішеннях містяться обґрунтування та мотиви, на підставі яких профспілкою не надано згоди на звільнення вказаних працівників, зокрема, зазначено про не доведення до відома позивачів нового штатного розпису Чернівецького обласного Центру з гідрометеорології Державної служби України з надзвичайних ситуацій.

Апеляційний суд дійшов висновку щодо обґрунтованості рішення профспілкового органу про відмову у згоді на звільнення ОСОБА_8 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ОСОБА_7 , ОСОБА_6 , оскільки наведені первинною профспілковою організацією порушення роботодавцем порядку вивільнення працівників (зокрема, не ознайомлення позивачів із новим штатним розписом ) доведено встановленими у справі обставинами.

Суд апеляційної інстанції надав належну правову оцінку рішенням профспілкового комітету про відмову у наданні згоди на звільнення позивачів та правильно виходив із того, що воно відповідає критеріям обґрунтованості у розумінні частини 7 статті 43 КЗпП України та частини 6 статті 39 Закону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності».

Установивши, що звільнення позивача із займаної посади було проведено за відсутності згоди профспілки, членом якої є позивачі ОСОБА_8 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ОСОБА_7 , ОСОБА_16 , суд першої інстанції, з висновком якого погодився суд апеляційної інстанції, дійшов правильного висновку про те, що звільнення вказаних осіб є незаконним, оскільки відбулося з порушенням вимог статті 43 КзПП та частини 2 статті 41 Закону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності».

Щодо вимог про поновлення на роботі ОСОБА_1 , апеляційний суд вважає за необхідне зазначити наступне.

У справі встановлено, що ОСОБА_1 є головою первинної профспілкової організації працівників Чернівецького обласного центру з гідрометеорології Державної служби України з надзвичайних ситуацій.

В силу положень частини 4 статті 41 Закону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності» звільнення з ініціативи роботодавця працівників, які обиралися до складу профспілкових органів підприємства, установи, організації, не допускається протягом року після закінчення терміну, на який він обирався, крім випадків повної ліквідації підприємства, установи, організації, виявленої невідповідності працівника займаній посаді або виконуваній роботі внаслідок стану здоров`я, який перешкоджає продовженню даної роботи, або вчинення працівником дій, за які законодавством передбачена можливість звільнення з роботи чи зі служби. Така гарантія не надається працівникам у разі дострокового припинення повноважень у цих органах у зв`язку з неналежним виконанням своїх обов`язків або за власним бажанням, за винятком випадків, коли це обумовлено станом здоров`я.

Враховуючи те, що на момент ухвалення рішення про звільнення ОСОБА_1 , якого було обрано до складу профспілкового органу установи, із посади начальника відділу аерологічних спостережень Чернівецького обласного центру з гідрометеорології Державної служби України з надзвичайних ситуацій, не минув строк протягом якого вищевказані гарантії були чинними, апеляційний суд дійшов висновку про порушення відповідачем положень частини 4 статті 41 Закону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності» у зв`язку із недотриманням гарантій щодо недопущення звільнення з ініціативи роботодавця позивача ОСОБА_1 .

Безпідставними є доводи апеляційної скарги про те, що ухвалюючи рішення у справі, суд не врахував, що актом Управління держпраці в Чернівецькій області від 25 вересня 2018 року № ЧВ-815/18/422/АВ не було встановлено порушень норм трудового законодавства при звільненні позивачів, оскільки вказана перевірка Управлінням держпраці була здійснена у вересні 2018 року, в той час як позивачів було звільнено з роботи у жовтні 2018 року.

Оскільки звільнення позивачів відбулося з порушенням норм трудового законодавства, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що на їх користь з Чернівецького обласного центру з гідрометеорології Державної служби України з надзвичайних ситуацій підлягає стягненню середній заробіток за час вимушеного прогулу, з огляду на такі обставини.

За змістом статті 43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.

Згідно із частиною 2 статті 235 КЗпП України при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу.

Отже, вимушений прогул визначається як період часу, з якого почалось порушення трудових прав працівника (незаконне звільнення або переведення на іншу роботу, неправильне зазначення формулювання причин звільнення або затримки видачі трудової книжки при звільненні) до моменту поновлення таких прав, тобто ухвалення рішення про поновлення працівника на роботі, чи визнання судом факту того, що неправильне формулювання причини звільнення в трудовій книжці перешкоджало працевлаштуванню працівника.

Середній заробіток працівника визначається відповідно до статті 27 Закону України «Про оплату праці» за правилами, передбаченими Порядком обчислення середньої заробітної плати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року № 100 (далі - Порядок).

Структура заробітної плати визначена статтею 2 Закону України «Про оплату праці», за змістом якої заробітна плата складається з основної та додаткової заробітної плати, а також з інших заохочувальних та компенсаційних виплат. Основна заробітна плата - це винагорода за виконану роботу відповідно до встановлених норм праці (норми часу, виробітку, обслуговування, посадові обов`язки), яка встановлюється у вигляді тарифних ставок (окладів) і відрядних розцінок для робітників та посадових окладів для службовців. Додаткова заробітна плата - це винагорода за працю понад установлені норми, за трудові успіхи та винахідливість і за особливі умови праці, яка включає доплати, надбавки, гарантійні і компенсаційні виплати, передбачені чинним законодавством; премії, пов`язані з виконанням виробничих завдань і функцій. Інші заохочувальні та компенсаційні виплати, до яких належать виплати у формі винагород за підсумками роботи за рік, премії за спеціальними системами і положеннями, виплати в рамках грантів, компенсаційні та інші грошові і матеріальні виплати, які не передбачені актами чинного законодавства або які провадяться понад встановлені зазначеними актами норми.

Відповідно до пункту 5 розділу ІV Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року № 100 (далі - Порядок)основою для визначення загальної суми заробітку, що підлягає виплаті за час вимушеного прогулу, є середньоденна (середньогодинна) заробітна плата працівника, яка згідно з пунктом 8 цього Порядку визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - календарних днів за цей період.

Після визначення середньоденної заробітної плати як розрахункової величини для нарахування виплат працівнику здійснюється нарахування загальної суми середнього заробітку за час вимушеного прогулу, яка обчислюється шляхом множення середньоденної заробітної плати на середньомісячне число робочих днів у розрахунковому періоді (абзац 2 пункту 8 Порядку).

Середньомісячне число робочих днів розраховується діленням на 2 сумарного числа робочих днів за останні два календарні місяці згідно з графіком роботи підприємства, установи, організації, встановленим з дотриманням вимог законодавства (абзац 3 пункту 8 Порядку).

Крім того, положеннями розділу ІІІ Порядку передбачені виплати, які підлягають і не підлягають урахуванню (зокрема, одноразові виплати, соціальні виплати, окремі види премій тощо) при обчисленні середньої заробітної плати як розрахункової величини для нарахування виплати за час вимушеного прогулу.

При цьому необхідно врахувати, що розрахунок середнього заробітку є індивідуальним для кожного працівника.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у пункті 6 постанови від 24 грудня 1999 року № 13 «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці», задовольняючи вимоги про оплату праці, суд має навести в рішенні розрахунки, з яких він виходив при визначенні сум, що підлягають стягненню. Оскільки справляння і сплата прибуткового податку з громадян є відповідно обов`язком роботодавця та працівника, суд визначає зазначену суму без утримання цього податку й інших обов`язкових платежів, про що зазначає в резолютивній частині рішення.

Як вбачається із резолютивної частини рішення, суд першої інстанції дійшов висновку про стягнення з Чернівецького обласного Центру з гідрометеорології Державної служби України з надзвичайних ситуацій на користь ОСОБА_1 , ОСОБА_8 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 середньомісячної заробітної плати за час вимушеного прогулу з 01 листопада 2018 року.

Разом з тим, суд першої інстанції, в порушення вищевказаних вимог закону, не визначив суму середньомісячного заробітку за час вимушеного прогулу, яка підлягає стягненню на користь позивачів, а також не вказав період, за який повинна бути нарахована така грошова сума, що є підставою для зміни апеляційним судом рішення суду першої інстанції в частині позовних вимог про стягнення з відповідача на користь позивачів середнього заробітку за час вимушеного прогулу із зазначенням суми такого стягнення та періоду, за який розмір такого стягнення нараховується.

З урахуванням тієї обставини, що з 19 квітня 2018 року для працівників відділу аерологічних спостережень Чернівецького обласного центру з гідрометеорології Державної служби України з надзвичайних ситуацій було оголошено простій не з вини працівників, у зв`язку з чим з цього часу і до їх звільнення їм виплачувалася заробітна плата в розмірі 2/3 встановленого їх посадового окладу, а у відповідності до пункту 2 розділу II Порядку обчислення середньої заробітної плати, постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року № 100, час, протягом якого працівники згідно з чинним законодавством або з інших поважних причин не працювали і за ними не зберігався заробіток або зберігався частково, виключається з розрахункового періоду, апеляційний суд вважає, що середній заробіток за час вимушеного прогулу, який підлягає стягненню на користь позивачів, повинен обчислюватися, виходячи з виплат, отриманих ними за попередні два місяці роботи до моменту оголошення відповідачем вказаного простою, а саме за лютий та березень 2018 року.

З довідок Чернівецького обласного центру з гідрометеорології Державної служби України з надзвичайних ситуацій від 14 грудня 2018 року № 40-03/767 та від 22 листопада 2019 року № 40-03/614 вбачається, що у лютому 2018 року за 20 відпрацьованих робочих днів ОСОБА_1 отримав заробітну плату у розмірі 5 431 гривня 99 копійок, а в березні 2018 року за 21 відпрацьованих робочих днів - у розмірі 4 741 гривня 24 копійок.

Отже, середньоденний заробіток позивача ОСОБА_1 складає 248 гривень 13 копійок ((5 431,99 + 4 741,24) : (20+21)=248,13).

З довідок від 14 грудня 2018 року № 40-03/768 та від 22 листопада 2019 року № 40-03/615 вбачається, що у лютому 2018 року за 20 відпрацьованих робочих днів ОСОБА_7 отримав заробітну плату у розмірі 4 320 гривень 44 копійки, а в березні 2018 року за 21 відпрацьованих робочих днів - у розмірі 4 348 гривень 98 копійок.

Отже, середньоденний заробіток позивача ОСОБА_7 складає 211 гривень 45 копійок ((4320,44+4348,98) : (20+21)=211,45).

З довідок від 14 грудня 2018 року № 40-03/769 та від 22 листопада 2019 року № 40-03/616 вбачається, що у лютому 2018 року ОСОБА_3 не отримувала заробітну плату, а в березні 2018 року за 6 відпрацьованих робочих днів отримала заробітну плату у розмірі 1 496 гривень 18 копійок (допомога у

зв`язку з тимчасовою непрацездатністю у розмірі 7 701 гривня 86 копійок відповідно до пункту 4 розділу III Порядку обчислення середньої заробітної плати, не включається до розрахунку).

Отже, середньоденний заробіток позивача ОСОБА_3 складає 249 гривень 36 копійок (1496,18 : 6=249,36).

З довідок від 14 грудня 2018 року № 40-03/770 та від 22 листопада 2019 року № 40-03/617 вбачається, що у лютому 2018 року за 20 відпрацьованих робочих днів ОСОБА_4 отримав заробітну плату у розмірі 4 143 гривні 52 копійки, а в березні 2018 року за 21 відпрацьованих робочих днів - у розмірі 4 842 гривні 47 копійок (премія до свята у розмірі 227 гривень 44 копійки відповідно до абзацу «б» пункту 4 розділу III Порядку обчислення середньої заробітної плати, не включається до розрахунку).

Отже, середньоденний заробіток позивача ОСОБА_4 складає 219 гривень 17 копійок ((4143,52 +4842,47) : (20+21)=219,17).

З довідок від 22 листопада 2019 року № 40-03/618 та від 25 листопада 2019 року року № 40/02/14-08/638 та вбачається, що у лютому 2018 року за 10 відпрацьованих робочих днів ОСОБА_5 отримала заробітну плату у розмірі 2294 гривень 06 копійок (відпустка у розмірі 2 226 гривень 02 копійки відповідно до пункту 4 розділу III Порядку обчислення середньої заробітної плати, не включається до розрахунку), а в березні 2018 року за 21 відпрацьованих робочих днів - у розмірі 5017 гривень 11 копійок (премія до свята у розмірі 48 гривень 74 копійки відповідно до абзацу «б» пункту 4 розділу III Порядку обчислення середньої заробітної плати, не включається до розрахунку).

Отже, середньоденний заробіток позивача ОСОБА_5 складає 235 гривень 84 копійки ((2294,06+5017,11) : (10+21)=235,84).

З довідок від 14 грудня 2018 року № 40-03/772 та від 22 листопада 2019 року № 40-03/619 вбачається, що у лютому 2018 року за 20 відпрацьованих робочих днів ОСОБА_8 отримала заробітну плату у розмірі 4197 гривень 78 копійок, а в березні 2018 року за 21 відпрацьованих робочих днів - у розмірі 4 534 гривні 16 копійок (премія до свята у розмірі 129 гривень 96 копійок відповідно до абзацу «б» пункту 4 розділу III Порядку обчислення середньої заробітної плати, не включається до розрахунку).

Отже, середньоденний заробіток позивача ОСОБА_8 складає 212 гривень 97 копійок ((4197,78+4534,16) : (20+21)=212,97).

З довідок від 14 грудня 2018 року № 40-03/773 та від 22 листопада 2019 року № 40-03/620 вбачається, що у лютому 2018 року за 20 відпрацьованих робочих днів ОСОБА_6 отримав заробітну плату у розмірі 3799 гривень 84 копійки, а в березні 2018 року за 21 відпрацьованих робочих днів - у розмірі 3673 гривень 31 копійка (премія до свята у розмірі 126 гривень 53 копійок відповідно до абзацу «б» пункту 4 розділу III Порядку обчислення середньої заробітної плати, не включається до розрахунку).

Отже, середньоденний заробіток позивача ОСОБА_6 складає 182 гривні 27 копійок ((3799,84+3673,31) : (20+21)=182,27).

Час вимушеного прогулу за період із 01 листопада 2018 року (наступний день після винесення наказу про звільнення позивачів) по 17 вересня 2019 року (дата винесення судового рішення судом першої інстанції) складає 207 робочих днів.

Отже, середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 01 листопада 2018 року по 17 вересня 2019 року, який підлягає стягненню з відповідача на користь позивачів, виходячи із розрахунку: середньоденний заробіток кожного з позивачів помножений на 207 робочих дні, становить: на користь ОСОБА_1 - 51 362 гривні 91 копійка ( 248,13 X 207=51 362,91), на користь ОСОБА_8 - 44 084 гривень 79 копійок ( 212,97 X 207=44 084,79), на користь ОСОБА_3 -51 617 гривень 52 копійки (249,36 X 207=51 617,52), на користь ОСОБА_4 - 45 368 гривень 19 копійок ( 219,17 X 207=45 368,19), на користь ОСОБА_5 -48 818 гривень 88 копійок ( 235,84 X 207=48 818, 88), на користь ОСОБА_6 - 37 729 гривень 89 копійок ( 182,27 X 207=37 729,89), на користь ОСОБА_7 - 43 770 гривень 15 копійок ( 211,45 X 207=43 770,15).

Висновки апеляційного суду за результатами розгляду апеляційної скарги

Враховуючи наведене вище, суд першої інстанції ухвалив рішення з порушенням норм матеріального та процесуального права, а тому його в частині, яка оскаржується, слід змінити в мотивувальній та резолютивній частинах з підстав викладених в цій постанові.

Щодо судових витрат

Відповідно до правил статті 141 ЦПК України слід змінити розподіл судових витрат.

З мотивувальної частини постанови вбачається, що апеляційний суд приходить до висновку про зміну рішення в частині яка оскаржується, в мотивувальній та резолютивній частинах з підстав викладених в цій постанові.

Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 5 Закону України «Про судовий збір» у редакції, чинній на момент подачі позовної заяви, від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі в справах про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі.

Відповідно до правового висновку, викладеного у постанові Великої Палати Верховного Суду від 30 січня 2019 року (справа № 910/4518/16), середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за своєю правовою природою не є основною чи додатковою заробітною платою, а також не є заохочувальною чи компенсаційною виплатою (зокрема, компенсацією працівникам втрати частини заробітної плати у зв`язку з порушенням термінів її виплати) у розумінні статті 2 Закону України «Про оплату праці», тобто середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні не входить до структури заробітної плати. З огляду на викладене пільга щодо сплати судового збору, передбачена пунктом 1 частини 1 статті 5 Закону України «Про судовий збір», згідно з якою від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - в справах про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі, не поширюється на вимоги позивачів про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні під час розгляду таких справ в усіх судових інстанціях.

Аналогічний висновок міститься в постанові Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду Верховного суду від 10 жовтня 2019 року у справі №369/10046/18.

З огляду на викладене, позивачі не були звільнені від сплати судового збору за подачу позовної заяви в частині вимог про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Підпунктом 1 пункту 1 частини 2 статті 4 Закону Закону України «Про судовий збір» від 8 липня 2011 року N 3674-VI (далі - Закону) встановлено судовий збір за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана фізичною особою або фізичною особою - підприємцем 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 5 розмірів мінімальної заробітної плати.

Розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб визначається відповідно до Закону України «Про Державний бюджет України» станом на 01 січня 2018 року. На 01 січня 2018 року розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб складав 1 762 гривні.

Оскільки 1 відсоток ціни вказаного позову для кожного з позивачів в частині стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу становив менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, розмір судового збору, який підлягав сплаті ОСОБА_1 , ОСОБА_8 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 за подання до суду позову в цій частині, станом на грудень 2018 року складав по 704 гривні 80 копійок (1762*0,4=704,80).

Загальна сума судового збору, яка повинна була сплачена позивачами в частині стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, становила 4 933 гривень 60 копійок (704,80X7=4 933,60).

Отже, з Чернівецького обласного центру з гідрометеорології Державної служби України з надзвичайних ситуацій в дохід держави слід стягнути 4 933 гривні 60 копійок судового збору.

Щодо витрат на правничу допомогу апеляційний суд вважає за необхідне значити наступне.

Відповідно до частин 1, 2 статті 215 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою.

Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно положень частин 1-4 статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України» (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (пункти 34-36), від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.

У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Таким чином, якщо стороною буде документально доведено, що нею понесено витрати на правову допомогу, а саме: надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні таких витрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення.

Такий висновок узгоджується з правовою позицією, яка викладена у постановах Верховного Суду від 17 січня 2019 року у справі № 690/54/18, від 25 вересня 2019 року у справі № 676/1679/18.

Як вбачається із акту виконаних робіт від 05 червня 2019 року № 11-11 від 16 травня 2019 року(а.с.99-100 т.2), адвокатом Федіним В.Ю. в суді першої інстанції була надана професійна правнича допомога ОСОБА_1 , ОСОБА_8 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , яка складалася із надання таких юридичних послуг: консультація, за послуги якої, позивачі повинні були сплатити 1600 гривень; ознайомлення з матеріалами вказаної цивільної справи, ознайомлення з матеріалами Первинної профспілкової організації, участь у загальних зборах Первинної профспілкової організації Чернівецького обласного центру з гідрометеорології Державної служби України з надзвичайних ситуацій, що вартувало 2000 гривень; підготовка та подання до суду першої інстанції позовної заяви, вартість якої становила 5 500 гривень; підготовка та написання клопотання, вартість якого становила 500 гривень; уточнення позовних заяв, консультація з позивачами, що вартувало 1500 гривень; участь адвоката в судових засіданнях, що вартувало 10000 гривень. Разом сума, яка підлягає сплаті за вказаним актом, становить 21 100 гривень.

Всі послуги надавалися адвокатом Федіним В. Ю . вказаним особам без розподілу нарахованих сум за надані послуги між зазначеними вище особами.

До даного акту виконаних робіт від 05 червня 2019 року позивачами надано квитанції до прибуткового касового ордеру від 11 листопада 2018 року, від 05 червня 2019 року, з яких вбачається, що ОСОБА_1 , ОСОБА_8 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 було сплачено 21 100 гривень(а.с. 14, 92-98 т.2).

Також позивачами до апеляційного суду надано довідку про розрахунок витрат на правничу допомогу в суді апеляційної інстанції від 06 листопада 2019 року, з якої вбачається, що за надані послуги, а саме консультацію, ознайомлення з матеріалами справи в апеляційному суді, ознайомлення з апеляційною скаргою та узгодження правової позиції, підготовку написання відзиву на апеляційну скаргу, участь в судовому засіданні в суді апеляційної інстанції позивачі повинні були сплатити 11 900 гривень (а.с. 201-203 т.2).

Понесення позивачами таких витрат підтверджено квитанціями до прибуткового касового ордеру від 06 листопада 2019 року, згідно яких кожним з позивачів було сплачено по 1 700 гривень, що разом становить 11 900 гривень( а.с. 186-192 т.2).

Виходячи з загальної суми понесених відповідачами витрат на правничу допомогу у розмірі 33 000 гривень ( 21 100+11 900=33 000), сума, яка підлягає стягненню з Чернівецького обласного центру з гідрометеорології Державної служби України з надзвичайних ситуацій на користь кожного з позивачів, становить по 4714 гривень 29 копійок(33 000 : 7= 4714,29).

Керуючись статтями 368,374,376,381,382 ЦПК України, суд,

постановив:

Апеляційну скаргу Чернівецького обласного центру з гідрометеорології Державної служби України з надзвичайних ситуацій задовольнити частково.

Рішення Шевченківського районного суду міста Чернівці від 17 вересня 2019 року в частині, яка оскаржується, змінити в мотивувальній та резолютивній частинах з підстав викладених в цій постанові.

Стягнути з Чернівецького обласного центру з гідрометеорології Державної служби України з надзвичайних ситуацій на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу у розмірі 51 362 (п`ятдесят одна тисяча триста шістдесят дві) гривні 91 копійка.

Стягнути з Чернівецького обласного центру з гідрометеорології Державної служби України з надзвичайних ситуацій на користь ОСОБА_18 середній заробіток за час вимушеного прогулу у розмірі 44 084 (сорок чотири тисячі вісімдесят чотири) гривні 79 копійок.

Стягнути з Чернівецького обласного центру з гідрометеорології Державної служби України з надзвичайних ситуацій на користь ОСОБА_3 середній заробіток за час вимушеного прогулу у розмірі 51 617 (п`ятдесять одна тисяча шістсот сімнадцять) гривень 52 копійки.

Стягнути з Чернівецького обласного центру з гідрометеорології Державної служби України з надзвичайних ситуацій на користь ОСОБА_4 середній заробіток за час вимушеного прогулу у розмірі 45 368 (сорок п`ять тисяч триста шістдесят вісім) гривень 19 копійок.

Стягнути з Чернівецького обласного центру з гідрометеорології Державної служби України з надзвичайних ситуацій на користь ОСОБА_5 середній заробіток за час вимушеного прогулу у розмірі 48 818 (сорок вісім тисяч вісімсот вісімнадцять) гривень 88 копійок.

Стягнути з Чернівецького обласного центру з гідрометеорології Державної служби України з надзвичайних ситуацій на користь ОСОБА_6 середній заробіток за час вимушеного прогулу у розмірі 37 729 (тридцять сім тисяч сімсот двадцять дев`ять) гривень 89 копійок.

Стягнути з Чернівецького обласного центру з гідрометеорології Державної служби України з надзвичайних ситуацій на користь ОСОБА_7 середній заробіток за час вимушеного прогулу у розмірі 43 770 (сорок три тисячі сімсот сімдесят) гривень 15 копійок.

Стягнути з Чернівецького обласного центру з гідрометеорології Державної служби України з надзвичайних ситуацій на користь ОСОБА_1 4 714 (чотири тисячі сімсот чотирнадцять) гривень 29 копійок в рахунок відшкодування судових витрат.

Стягнути з Чернівецького обласного центру з гідрометеорології Державної служби України з надзвичайних ситуацій на користь ОСОБА_18 4 714 (чотири тисячі сімсот чотирнадцять) гривень 29 копійок в рахунок відшкодування судових витрат.

Стягнути з Чернівецького обласного центру з гідрометеорології Державної служби України з надзвичайних ситуацій на користь ОСОБА_3 4 714 (чотири тисячі сімсот чотирнадцять) гривень 29 копійок в рахунок відшкодування судових витрат.

Стягнути з Чернівецького обласного центру з гідрометеорології Державної служби України з надзвичайних ситуацій на користь ОСОБА_4 4 714 (чотири тисячі сімсот чотирнадцять) гривень 29 копійок в рахунок відшкодування судових витрат.

Стягнути з Чернівецького обласного центру з гідрометеорології Державної служби України з надзвичайних ситуацій на користь ОСОБА_5 4 714 (чотири тисячі сімсот чотирнадцять) гривень 29 копійок в рахунок відшкодування судових витрат.

Стягнути з Чернівецького обласного центру з гідрометеорології Державної служби України з надзвичайних ситуацій на користь ОСОБА_6 4 714 (чотири тисячі сімсот чотирнадцять) гривень 29 копійок в рахунок відшкодування судових витрат.

Стягнути з Чернівецького обласного центру з гідрометеорології Державної служби України з надзвичайних ситуацій на користь ОСОБА_7 4 714 (чотири тисячі сімсот чотирнадцять) гривень 29 копійок в рахунок відшкодування судових витрат.

Стягнути з Чернівецького обласного центру з гідрометеорології Державної служби України з надзвичайних ситуацій судовий збір в розмірі 4 933 (чотири тисячі дев`ятсот тридцять три) гривні 60 копійок в дохід держави.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

На постанову може бути подана касаційна скарга до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повної постанови.

Повна постанова складена 2 грудня 2019 року.

Головуючий О.О. Одинак

Судді: М.І. Кулянда

Н.Ю. Половінкіна