Справа № 351/649/18
Номер провадження №2/351/37/19
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 березня 2019 року м. Снятин

Снятинський районний суд Івано-Франківської області

в складі: головуючого судді Собка В.М.,

секретаря Лакуста М.З.,

за участі: позивача ОСОБА_1,

представника позивача ОСОБА_2,

представника відповідача Єрмошенко М.І.,

представника відповідача Курилюк В.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Снятині справу за позовом ОСОБА_1 до Снятинського дитячого будинку-інтернат про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити певні дії, поновлення на роботі та стягнення моральної шкоди, -

В С Т А Н О В И В:

Позивачка звернулася до суду із позовом до Снятинського дитячого будинку-інтернат про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити певні дії, поновлення на роботі та стягнення моральної шкоди, мотивуючи тим, що наказом №86-к від 28.02.2018 р. позивачка була звільнена з посади соціального працівника Снятинського дитячого будинку- інтернату у зв'язку із ліквідацією Снятинського дитячого будинку інтернату відповідно до п.1 ст. 40 КЗпП України. Підставою для звільнення стало рішення Івано-Франківської обласної ради сьомого демократичного скликання № 728-19/2017 від 22.12.2017 р. «Про припинення Снятинського дитячого будинку-інтернату». П. 5.2 даного рішення зобов'язує голову ліквідаційної комісії забезпечити максимальне сприяння щодо працевлаштування працівників Снятинського дитячого будинку-інтернат у відповідності до чинного законодавства . Вищевказаним наказом ОСОБА_1 незаконно звільнена з роботи без подальшого працевлаштування. Позивачка зазначила, що з 01.10.2017 р. перебуває у декретній відпустці по догляду за дитиною до досягнення дитиною 3х річного віку, а тому її звільнення вважається неправомірним, а наказ ліквідатора про її звільнення підлягає скасуванню.

28.12.2017 р. ОСОБА_1 перебуваючи в декретній відпустці по догляду за дитиною до досягнення дитиною трьохрічного віку була попереджена про скорочення штату працівників через припинення діяльності установи шляхом ліквідації. Ліквідатор не надав жодного пояснення позивачу, щодо неналежного виконання своїх обов'язків, на звернення позивача, щодо її влаштування на роботу згідно рішення сесії Івано-Франківської обласної ради не реагує. Вільні вакансії у штаті Снятинського психоневрологічного інтернату та Залучанського дитячого будинку - інтернату є, однак ліквідатор умисно не виконує рішення сесії і Законодавство України. Позивачка вважає звільнення незаконним, оскільки її звільнення можливе лише за умови обов'язкового працевлаштування, яке відповідач не забезпечив. Окрім того відповідно до ст. 47 КЗпП власник або уповноважений ним орган зобов'язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку та копію наказу про звільнення з роботи, що підтверджується Приписом про усунення виявлених порушень інспектором праці Управління держпраці в Івано-Франківської області ОСОБА_5 від 16.03.2018 р. за №09-17-354/98-79, який по даний час ліквідатором не виконаний. Тому неправомірними діями відповідача, які виразились в незаконному звільненні завдана моральна шкода, яка полягає в моральних стражданнях , психологічному дискомфорті і інших стражданнях, які позивачка оцінює у розмірі 5000 грн.. Окрім того позивачкою понесені судові витрати за надання правової допомоги в сумі 4000 грн., а тому позивачка вимушена була звернутися до суду із даним позовом, в якому просить визнати незаконним та скасувати наказ про припинення трудового договору (контракту) № 86-к від 28.02.2018 р. про звільнення ОСОБА_1 з посади соціального працівника Снятинського дитячого будинку-інтернату та поновити на зазначеній посаді з подальшим працевлаштуванням у вказаних в рішенні сесії обласної ради закладах. Стягнути 5000 грн. моральної шкоди та 4000 грн. судових витрат за надання правової допомоги.

Позивачка та її представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримала повністю з підстав викладених у позові.

Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечив, просив в позові відмовити.

Заслухавши позивачку та її представника, представника відповідача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до переконання, що в задоволенні позову слід відмовити. До такого висновку суд приходить за наступних міркувань.

У відповідності до вимог ст.ст. 12, 13 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно вимог ст.ст.15-16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права уразі, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Розглядаючи спір про поновлення на роботі, суд повинен з'ясувати наявність законних підстав для звільнення працівника, додержання роботодавцем вимог закону щодо звільнення, наявність підстав для поновлення працівника на роботі та стягнення заробітку за час вимушеного прогулу.

З свідоцтва про народження Серія НОМЕР_1, виданого на ОСОБА_6, слідує, що батьками останнього записано ОСОБА_7 та ОСОБА_1

Позивачка перебуває на обліку в Управлінні праці та соціального захисту населення Снятиснької РДА та їй призначено відповідно до ЗУ «Про державну допомогу сім'ям з дітьми » з 01.10.2017 р. по 01.11.2020 р. допомогу при народженні дитини, та з 01.11.2017 р. по 01.05.2018 р. допомогу малозабезпеченим сім'ям.

Встановлено, що в згідно рішення Івано-Франківської обласної ради сьомого демократичного скликання дев'ятнадцята сесія № 728-19/2017 від 22.12.2017 р. «Про припинення Снятинського дитячого будинку -інтернату », наказом №86-к від 28.02.2018 р. позивачка була звільнена з посади соціального працівника Снятинського дитячого будинку-інтернату відповідно до п.1 ст. 40 КЗпП України.

Судом встановлено, що відбулася повна ліквідація юридичної особи.

У постанові ВС від 31.01.2018року у справі №824/3229/14-а Верховний Суд наголосив, що зміни в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідація, реорганізація, або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників є правом роботодавця, однак це не має бути підставою для зловживання та незаконного звільнення працівників.

Судом перевірено доводи позивача щодо зловживання та його незаконного звільнення, і ці доводи, з урахуванням наявних у справі доказів, не знайшли свого підтвердження.

Разом з тим, суд, проаналізувавши наведені вище докази, дійшов висновку про об'єктивну неможливість відповідача запропонувати особі наявні вакансії та роботи на час її звільнення, які б остання могла виконувати за кваліфікаційним рівнем, а відтак звільнення позивача відбулося з дотриманням вимог чинного законодавства.

Посилання позивача щодо наявності на момент її звільнення вільної вакантної посади у штаті Снятинського психоневрологічного інтернату та Залучанського дитячого будинку- інтернату суперечить вимогам закону.

Зі змісту ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 08 червня2016 року в справі № 638/8711064/15-ц, у якій колегія суддів дійшла висновку про те, щопри ліквідації установи гарантії, передбачені статтею 184 КЗпІІ України, не можуть бути застосовані, оскільки звільнення жінок, які перебувають у відпустці по догляду за дитиною віком до трьох років, не є підставою для їх поновлення в установу, яка ліквідується, а є підставою для дотримання гарантій щодо подальшого працевлаштування органами зайнятості.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 110 ЦК України юридична особаліквідується за рішенням її учасників або органу юридичної особи, уповноваженого на це установчими документами, в тому числі у зв'язку із закінченням строку, на який було створено юридичну особу, досягненням мети, для якої її створено, а також в інших випадках, передбачених установчими документами.

Частиною п'ятою статті 111 ЦПК України визначено, що ліквідаційна комісія

(ліквідатор) вживає заходів щодо закриття відокремлених підрозділів юридичної особи (філій, представництв) та відповідно до законодавства про працю здійснює звільнення працівників юридичної особи, що припиняється.

У пункті 1 частини першої статті 40 КЗпП України зазначено, що трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом у випадку, зокрема, змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або реорганізації підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників.

Відповідно до частини третьої статті 184 КЗпП України звільнення вагітних

жінок і жінок, які мають дітей віком до трьох років (до шести років - частина шоста статті 179), одиноких матерів при наявності дитини віком до чотирнадцяти років або дитини-інваліда з ініціативи власника або уповноваженого ним органу не допускається, крім випадків повної ліквідації підприємства, установи, організації, коли допускається звільнення з обов'язковим працевлаштуванням. Отже частиною третьою статті 184 КЗпП України встановлено гарантії для окремих категорій працівників, а саме: заборонено звільнення, зокрема, жінок, які мають дітей віком до трьох років, та передбачено обов'язкове їх працевлаштування у випадках звільнення за ініціативою власника при повній ліквідації підприємства, установи, організації.

Ліквідацією юридичної особи є спосіб припинення суб'єкта господарювання при якому припиняються всі його права, а зобов'язання мають бути виконані повністю в межах ліквідаційної процедури (стаття 111 ЦК України). Під реорганізацією юридичної особи розуміють припинення юридичної особи з переходом прав та обов'язків до іншої особи (правонаступника) в порядку загального правонаступництва (стаття 104 ЦК України). При цьому, згідно частини четвертої статті 36 КЗпП України у разі реорганізації (злиття, приєднання, поділу, виділення, перетворення) дія трудового договору працівника продовжується. Таким чином, обов'язок працевлаштування зазначеної у статті 184 КЗпП України категорії жінок може бути покладено на власника підприємства, установи, організації лише у випадку реорганізації юридичної особи, коли права та обов'язки юридичної особи переходять до іншої особи внаслідок правонаступництва.

Саме державна служба зайнятості в силу частини четвертої ст.49-2 КЗпП України вчиняє дії по працевлаштуванню вивільненого працівника при повній ліквідації підприємства, установи, організації.

Таким чином, підсумовуючи вищенаведені мотиви, та з урахуванням позовних вимог позивача, суд приходить до висновку, що при звільненні позивача не було порушено норм трудового законодавства, оскільки відповідач звільнив позивачку на підставі і відповідно до вимог чинного законодавства.

Таким чином, суд приходить до висновку, що у задоволенні позовних вимог щодо визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити певні дії, поновлення на роботі та стягнення моральної шкоди слід відмовити.

На підставі наведеного ст.ст. 15,23, 1167 ЦК України, ст.ст. 40, 42, 179, 233, 235КЗпП України та керуючись ст.ст. 12, 13, 263-265, 268 ЦПК України, суд ,-

В И Р І Ш И В:

В позові ОСОБА_1 до Снятинського дитячого будинку-інтернат про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити певні дії, поновлення на роботі та стягнення моральної шкоди - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів безпосередньо до суду апеляційної інстанції з дня його проголошення. У разі, якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Головуючий: підпис

Суддя Снятинського районного суду Собко В.М.