Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
25.01.2019 Справа №607/21057/18

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі:

головуючого судді Вийванко О. М.

за участю секретаря судового засідання Стрілкової М. С.

представників позивача Троян Р. Б.

Одудько Д. Л.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом заступника військового прокурора Тернопільського гарнізону в інтересах держави в особі Міністерства оборони України, військової частини НОМЕР_1 до ОСОБА_1 про відшкодування майнової шкоди заподіяної державі, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач заступник військового прокурора Тернопільського гарнізону в інтересах держави в особі Міністерства оборони України, військової частини НОМЕР_1 звернулися до суду з позовом до ОСОБА_1 про відшкодування майнової шкоди в розмірі 5 041,58 грн.

Обґрунтовуючи тим, що військовою прокуратурою Тернопільського гарнізону встановлені обставини, які вимагають представництва прокурором в суді інтересів держави в особі Міністерства оборони України та військової частини НОМЕР_1 , що пов`язані із порушенням вимог цивільного законодавства відповідачем, у формі звернення до суду з даним позовом та участі в його розгляді. Відповідно до наказу командира військової НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 01 квітня 2017 року № 72 солдата ОСОБА_1 призначено на посаду номера обслуги п`ятої гармати другого гаубичного артилерійського взводу дев`ятої гаубичної артилерійської батареї третього гаубичного артилерійського дивізіону, зараховано до списків особового складу частини та поставлено на всі види забезпечення. Наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 17 листопада 2017 року № 134 солдата ОСОБА_1 звільнено з військової служби відповідно до підпункту «е» пункту 1 частини восьмої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» (у зв`язку із службовою невідповідністю). На момент виключення зі списків особового складу частини та усіх видів забезпечення, згідно довідки-розрахунок № 73 від 17 листопада 2017 року за солдатом ОСОБА_1 рахувалось речове майно, строки носіння якого не вийшли, а саме: черевики типу А 1 пара, черевики типу В 1 пара, куртка ВВЗ 1 к-т, штани ВВЗ 2 к-т, труси трикотажні 4 шт., фуфайка з коротким рукавом 4 шт., рукавиці напіввовняні 2 пари, шкарпетки літні 2 пари, сорочка та кальсони демісезонні 1 к-т, костюм польовий бавовняний 1 к-т, шапка феска 1 шт., кашкет польовий 1 шт., панама польова 1 шт., шапка зимова 1 шт., на загальну суму 5 041,58 грн.

Згідно із витягу з книги обліку грошових стягнень і нарахувань військової частини НОМЕР_1 , на даний час сума заборгованості ОСОБА_1 перед військовою частиною НОМЕР_1 складає 5 041,58 грн. Зважаючи на ті обставини, що ОСОБА_1 був звільнений з військової частини НОМЕР_1 , у зв`язку із службовою невідповідністю, військова частина має право на утримання з останнього вартості предметів речового майна, строки носіння яких не закінчилися. Таким чином, колишній військовослужбовець військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_1 згідно вимог вищевказаних нормативно-правових актів зобов`язаний відшкодувати державі - Міністерству оборони України в особі військової частини НОМЕР_1 кошти за отримане ним речове майно, строки носіння якого не закінчилися, несплачених після виключення зі списків особового складу частини, в сумі 5 041,58 грн.

Представники позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримали з мотивів та підстав викладених у позовній заяві та просили суд позов задовольнити у повному обсязі.

Представник Міністерства оборони України у судове засідання не з`явився, однак подав клопотання про підтримання з мотивів та підстав викладених у позовній заяві та просить позов задовольнити. Розгляд справи проводити у його відсутності.

Відповідач у судове засідання не з`явився, однак подав до суду заяву про розгляд даної справи без його участі, позовні вимоги визнає в повному обсязі.

Заслухавши пояснення учасників справи, перевіривши та оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності, суд приходить до наступного висновку.

Частиною 2 статті 15 Цивільного кодексу України передбачено, що кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Згідно ч. 1 ст. 16 Цивільного кодексу України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Частиною другою цієї статті визначено способи захисту цивільних прав та інтересів. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Відповідно до ст. 20 Цивільного кодексу України, право на захист особа здійснює на свій розсуд.

Відповідно до ч. 3 ст. 1311 Конституції України, органи прокуратури України здійснюють представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом.

На підставі ч. 3 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави.

Міністерство оборони України є центральним органом виконавчої влади, яке, зокрема, здійснює в установленому порядку відчуження військового майна, передачу його до сфери управління центральних чи місцевих органів виконавчої влади, інших органів, уповноважених управляти державним майном, самоврядним установам та організаціям, які провадять діяльність в інтересах національної безпеки і оборони, та в комунальну власність. Як центральний орган виконавчої влади Міністерство оборони України є органом, уповноваженим державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах.

Військова частина НОМЕР_1 є складовою частиною Збройних Сил України, підпорядкована Міністерству оборони України, включена до Єдиного державного реєстру підприємств і організацій України і перебуває на утриманні державного бюджету.

Основні фонди, обігові кошти та майно військової частини НОМЕР_1 є державною власністю, перебувають у сфері управління Міністерства оборони України і закріплені за військовою частиною НОМЕР_1 на праві повного господарського відання.

Військова частина НОМЕР_1 володіє, користується, розпоряджається закріпленим за ним майном відповідно до мети своєї діяльності та чинного законодавства.

У судовому засіданні встановлено, що наказом командира військової НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 01 квітня 2017 року № 72 солдата ОСОБА_1 призначено на посаду номера обслуги п`ятої гармати другого гаубичного артилерійського взводу дев`ятої гаубичної артилерійської батареї третього гаубичного артилерійського дивізіону, зараховано до списків особового складу частини та поставлено на всі види забезпечення.

Згідно із ст. 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, та військовослужбовці одержують грошове та речове забезпечення за рахунок держави.

Відповідач на період проходження військової служби був забезпечений державою всіма видами матеріального забезпечення, в тому числі речовим майном.

Відповідно до картки обліку військового майна особистого користування № 3634 від 01 квітня 2017 року солдату ОСОБА_1 . Міністерством оборони України в особі військової частини НОМЕР_1 видано речове майно, згідно визначених норм.

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 17 листопада 2017 року № 134 солдата ОСОБА_1 звільнено з військової служби відповідно до підпункту «е» пункту 1 частини восьмої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» (у зв`язку із службовою невідповідністю).

На момент виключення зі списків особового складу частини та усіх видів забезпечення, згідно довідки-розрахунок № 73 від 17 листопада 2017 року за солдатом ОСОБА_1 рахувалось речове майно, строки носіння якого не вийшли, а саме: черевики типу А 1 пара, черевики типу В 1 пара, куртка ВВЗ 1 к-т, штани ВВЗ 2 к-т, труси трикотажні 4 шт., фуфайка з коротким рукавом 4 шт., рукавиці напіввовняні 2 пари, шкарпетки літні 2 пари, сорочка та кальсони демісезонні 1 к-т, костюм польовий бавовняний 1 к-т, шапка феска 1 шт., кашкет польовий 1 шт., панама польова 1 шт., шапка зимова 1 шт., на загальну суму 5 041,58 грн. Після звільнення з лав Збройних Сил України, ОСОБА_2 частково сплатив кошти в сумі 1855,80 грн. за отримане ним речове майно, строки носіння якого не вийшли.

Згідно із витягу з книги обліку грошових стягнень і нарахувань військової частини НОМЕР_1 , на даний час сума заборгованості ОСОБА_1 перед військовою частиною НОМЕР_1 складає 5 041,58 грн.

Відповідно до п. 4 Розділу III Інструкції «Про організацію речового забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України в мирний час та особливий період», затвердженої наказом Міністра оборони України № 232 від 29 квітня 2016 року, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 26 травня 2016 року за № 768/28898, у разі звільнення з військової служби осіб офіцерського складу, сержантського і старшинського складу та рядового складу, які проходили військову службу за контрактом, за службовою невідповідністю, у зв`язку із систематичним невиконанням умов контракту, засудженням особи до позбавлення волі або обмеженням волі за вироком суду, що набрав законної сили, вартість виданих їм предметів речового майна, строки носіння яких не закінчилися, утримується з урахуванням зносу та проводяться взаєморозрахунки в разі неотримання військовослужбовцем речового майна, право на отримання якого наступило за час проходження служби.

Положенням про матеріальну відповідальність військовослужбовців за шкоду, заподіяну державі, затвердженого Постановою Верховної Ради України № 243 від 23 червня 1995 року (далі - Положення), визначено підстави і порядок притягнення до матеріальної відповідальності військовослужбовців і призваних на збори військовозобов`язаних, винних у заподіянні шкоди державі під час виконання ним службових обов`язків, передбачених актами законодавства, військовими статутами, порадниками, інструкціями та іншими нормативними актами. За шкоду, заподіяну державі не під час виконання службових обов`язків, зазначені особи несуть матеріальну відповідальність у порядку, передбаченому цивільним законодавством України.

Згідно з п. 2 цього Положення відшкодуванню підлягає пряма дійсна шкода заподіяна розкраданням, втратою чи незаконним використанням військового майна, погіршення або зниження його цінності, що спричинило додаткові витрати для військових частин, установ, організацій, підприємств для відновлення, придбання майна чи інших матеріальних цінностей або залишкової виплати.

Статтею 22 ЦК України, передбачено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Якщо особа, яка порушила право, одержала у зв`язку з цим доходи, то розмір упущеної вигоди, що має відшкодовуватися особі, право якої порушено, не може бути меншим від доходів, одержаних особою, яка порушила право.

За правилом передбаченим ч. 1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до статті 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Положення цієї глави застосовуються також до вимог про: 1)повернення виконаного за недійсним правочином; 2) витребування майна власником із чужого незаконного володіння; 3) повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні; 4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи.

Зважаючи на ті обставини, що відповідач був звільнений з військової служби з військової частини НОМЕР_1 у запас за пунктом «е» п. 1 ч. 8 ст. 26 Закону України "Про військовий обов`язок та військову службу"(через службову невідповідність), позивач має право на утримання з відповідача вартості предметів речового майна, строки носіння яких не закінчилися, а тому, позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Згідно статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

За таких обставин, суд вважає, що підлягають стягненню з відповідача в користь держави судовий збір.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 2, 4, 12, 13, 76-78, 258-268, 273, 283, 284, 352-355ЦПК України, ст. ст. 22, 23, 1166, 1212 ЦК України, суд,

У Х В А Л И В :

Задовольнити позов заступника військового прокурора Тернопільського гарнізону в інтересах держави в особі Міністерства оборони України, військової частини НОМЕР_1 до ОСОБА_1 про відшкодування майнової шкоди заподіяної державі.

Стягнути з ОСОБА_1 в користь військової частини НОМЕР_1 кошти в розмірі 5 041,58 грн. (п`ять тисяч сорок одна гривня 58 копійок).

Стягнути з ОСОБА_1 в користь військової прокурори Західного регіону України (, р/р 2783, Державна казначейська служба України, м. Київ. МФО 820172) сплачений судовий збір у розмірі 1 762,00 грн. (одна тисяча сімсот шістдесят дві гривні 00 копійок).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційної скарги не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення суду, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Тернопільського апеляційного суду або через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області.

Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення суду або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Позивачі: Міністерство оборони України, місцезнаходження: вул. Повітрофлотський проспект, 6, м. Київ, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України 00034022;

Військова частина НОМЕР_1 , місцезнаходження: вул. Дубовецька, 1, м. Тернопіль, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України 26614633.

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_2 .

Повний текст рішення суду складено 25 січня 2019 року.

Головуючий суддяО. М. Вийванко