Справа № 180/2471/18
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 січня 2019 р. Марганецький міський суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого - судді Янжули О.С.

при секретарі Ганоченко Л.В.

за участю: відповідача - ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Марганець в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1, третя особа: ОСОБА_3 про зміну способу стягнення аліментів та збільшення розміру аліментів на утримання дитини,-

В С ТА Н О В И В:

21 листопада 2018 року позивач звернулася до Марганецького міського суду Дніпропетровської області із позовом до ОСОБА_1, третя особа: ОСОБА_3 про зміну способу стягнення аліментів та збільшення розміру аліментів на утримання дитини.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем ОСОБА_1, який було розірвано.

В період шлюбу у них народилася дитина донька: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка проживає разом із нею. Вона, як мати несе економічно-побутові витрати на утримання, навчання, виховання, оздоровлення, доньки. Доходи позивача не дозволяють їй у повній мірі забезпечувати всім необхідним дитину.

На підставі виконавчого листа № 2-636/07, виданого Марганецьким міським судом Дніпропетровської області 12 квітня 2012 року з ОСОБА_1 стягуються аліменти на її користь на утримання доньки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 в сумі 500 гривень щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку до досягнення дитиною повноліття.

Оскільки на теперішній час дитині вже 16 років, вважає що сума 500 гривень є недостатньою для утримання дитини, що й стало підставою для звернення до суду з даною заявою.

Вона, як мати, сама несе економічно-побутові витрати на утримання, навчання, виховання, оздоровлення, доньки. Крім того, дитині була проведена вартісна операція на нозі, однак її доходи не дозволяють у повній мірі забезпечувати всім необхідним спільну з відповідачем дитину.

Відповідач приховує свій дійсний розмір доходів, належної допомоги дитині не надає, на даний час за ним мається заборгованість більше 25000 гривень. Вона неодноразово зверталась до відповідача з проханням виплати аліменти та збільшення їх розміру, проте відповідач на таке не згодний, свою відмову мотивує тим, що йому самому не достатньо коштів.

На даний час їй стало відомо про те, що відповідач має достатньо гарні заробітки, так після розлучення він купив квартиру у м. Бровари, Київської області та автомобіль, що говорить про його досить великий заробіток.

Просить суд змінити спосіб стягнення аліментів із твердої грошової суми на стягнення у частці від заробітку ОСОБА_1 та збільшити розмір аліментів що стягуються з ОСОБА_1 на її користь на утримання неповнолітньої дитини - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 до 1/3 частки всіх видів заробітку (доходу) ОСОБА_1, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття, починаючи стягнення з дня предявлення позову до суду.

09 січня 2019 року відповідач подав відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що він не заперечує сплачувати аліменти на користь позивачки на утримання доньки у твердій грошовій сумі в розмірі 1100 гривень на місяць. Також зазначив, що державною виконавчою службою з нього стягуються аліменти в розмірі не меншому ніж 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. Наразі сума стягнення становить 1013 гривень щомісяця, оскільки з грудня 2018 року законом встановлений прожитковий мінімум на дитину від 6 років у розмірі 2016 гривень. Крім того, у 2014 році змінилося його сімейне становище, оскільки він уклав новий шлюб і має на утриманні малолітнього сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, який за висновками ЛКК потребує постійного догляду, який фактично та постійно здійснює він, оскільки його дружина офіційно працевлаштована. Він на даний час не має постійного місця роботи, а тому стягнення аліментів у частці від заробітку вважає неможливим.

У судове засідання позивач та її представник ОСОБА_5 не з'явилися, надали суду заяву в якій просять розглянути справу за їх відсутності, позовні вимоги підтримують у повному обсязі та просять їх задовольнити.

Відповідач у судовому засіданні позовні вимоги не визнав, з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву, просив суд відмовити у задоволенні позову у повному обсязі.

Третя особа ОСОБА_3 у судове засідання не зявилася, про слухання справи повідомлена належним чином, причини неявки суду не відомі. Клопотань на адресу суду не надходило.

Суд, заслухавши пояснення відповідача, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, виходячи із наступного.

Відповідно до ст. 55 Конституції України, кожному гарантується судовий захист його прав і свобод.

Частиною 2 ст. 124 Конституції України передбачено, що юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі.

Відповідно до ст. 6 Європейської конвенції з прав людини кожен має право на справедливий суд і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обовязків цивільного характеру.

Згідно ч.1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право на звернення до суду для захисту своїх прав.

Згідно до ст.ст. 12,13 ЦПК України, суд розглядає справи на принципах змагальності і диспозитивності.

Відповідно до ст.ст. 76, 81 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана до-вести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і запе-речень.

У судовому засіданні встановлено, що сторони по справі - ОСОБА_2 та ОСОБА_1 перебували у зареєстрованому шлюбі, який в подальшому був розірваний.

У період шлюбу у них народилася донька - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, що підтверджується копією свідоцтва про народження серії 1-КИ № 149241, виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Марганецького міського управління юстиції у Дніпропетровській області ( а.с. 5).

Рішенням Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 21 червня 2007 року у цивільній справі № 2-636/07 з ОСОБА_1 на користь матері ОСОБА_2 щомісячно стягнуто аліменти на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 у сумі 500 грн., але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного, починаючи з 11.04.2007 року, до повноліття дитини.

Вказане рішення суду набрало законної сили та звернуто до виконання, що не оспорюється сторонами по справі.

Копією дубліката виконавчого листа № 2-636/07, виданого Марганецьким міським судом Дніпропетровської області 12 квітня 2012 року підтверджується, що з ОСОБА_1 стягуються аліменти на користь позивача на утримання доньки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 в сумі 500 гривень щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку до досягнення дитиною повноліття ( а.с.4).

Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

Відповідно до ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Згідно з п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них.

Відповідно до ст. 183 СК України частина заробітку (прибутку) матері, батька, яка стягатиметься як аліменти на дитину, визначається судом.

Відповідно до ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоровя когось із них.

Враховуючи зміст ст.ст.181,192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов'язує їх зі способом присудження (ч.3 ст.181 СК України). Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини, батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Статтею 23 Конвенції про права дитини (20 листопада 1989 року), ратифікованою Постановою ВР № 789-XII від 27.02.1991 року, встановлено, що дитина має вести повноцінне і достойне життя в умовах, які забезпечують її гідність, сприяють почуттю впевненості в собі і полегшують її активну участь у житті суспільства.

При цьому, інтереси дітей захищаються передусім не лише національним законодавством, але й нормами міжнародного права. Так, згідно з положеннями ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року (ратифікована Україною 27.02.1991 року, дата набуття чинності для України 27.09.1991 року), в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини, а також на положення ч. 8 ст. 7 Сімейного Кодексу України, регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини.

Згідно ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

На теперішній час дитині виповнилося 16 років. Як зазначає позивач, вона сама несе економічно-побутові витрати на утримання, навчання, виховання та оздоровлення дитини, однак її доходи не дозволяють їй у повній мірі забезпечувати всім необхідним спільну з відповідачем дитину. Вважає, що аліменти в розмірі 500 гривень щомісячно, не є достатніми для утримання дитини. Вказані підстави стали підставою для звернення позивача з даним позовом до суду.

При предявлені даного позову до суду, позивачем поставлено питання про зміну розміру стягуваних з відповідача аліментів, саме від частки його заробітку (доходу).

Судом встановлено, що позивач має потребу у зміні способу стягнення аліментів, який визначено рішенням Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 21 червня 2007 року та збільшенні розміру аліментів, які стягуються з відповідача ОСОБА_1 на її користь на утримання неповнолітньої дитини - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, оскільки розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Суд враховує, що сімейне становище відповідача змінилося, 18.01.2014 року він уклав шлюб з ОСОБА_6, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб Серія 1-БК № 246619, виданого 18 січня 2014 року, Центральним відділом державної реєстрації шлюбів Головного управління юстиції у м. Києві, актовий запис № 65 ( а.с. 32). На його утриманні, крім доньки ОСОБА_3, знаходиться і малолітній син ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_4, що підтверджується копією свідоцтва про народження Серія 1-БК №396606, виданого 13 червня 2014 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Печерського районного управління юстиції у м. Києві ( а.с. 31), який за висновками ЛКК потребує постійного догляду, що підтверджується довідкою про потребу дитини у домашньому догляді ( а.с. 33). Крім того, державною виконавчою службою з відповідача стягуються аліменти в розмірі не меншому ніж 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. На даний час відповідач не має постійного місця роботи, фактично здійснює догляд за малолітнім сином.

Таким чином, суд, визначаючи спосіб стягнення і розмір коштів, що стягуються як аліменти, приходить до висновку, що розмір призначених аліментів має бути виправданий дійсним потребам з урахуванням матеріального становища сторін і має виходити з фактичних обставин справи та мети зобов'язання щодо утримання.

Тож, враховуючи всі досліджені судом обставини, виходячи з критеріїв розумності та справедливості, враховуючи матеріальне становище позивача та матеріальне становище платника аліментів, наявність у нього на утриманні інших дітей, що підтверджується матеріалами справи та те, що обовязок матеріально утримувати дитину є як у матері так і у батька, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог в частині збільшення розміру аліментів, що стягуються з відповідача на користь позивача на утримання малолітньої дитини, із твердої грошової суми в розмірі 500 гривень, до 1/6 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісяця, до досягнення дитиною повноліття.

Відповідно до п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», у випадку зміни розміру аліментів, аліменти у новому розмірі стягуються від дня набрання чинності рішенням суду.

Таким чином суд приходить до висновку, що збільшення розміру алі-ментів повинно відбутись з моменту набрання рішенням законної сили.

Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, в зв'язку із задоволенням позовних вимог, та враховуючи, що позивач за даною категорією справи була звільнена від сплати судового збору на підставі п.3 ч.1 ст.5 ЗУ «Про судовий збір», суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь держави судовий збір у сумі 768 (сімсот шістдесят вісім) гривень 40 копійок.

На підставі ст. 137 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача понесені нею витрати на правничу допомогу у розмірі 700 гривень, що підтверджується квитанцією (а.с. 8).

Керуючись ст. ст. 4, 6, 10, 12, 13, 137, 141, 258, 259, 263-265, 268, 273, 354-355 ЦПК України, - суд

У Х В А Л И В:

Позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_1, третя особа: ОСОБА_3 про зміну способу стягнення аліментів та збільшення розміру аліментів на утримання дитини -

задовольнити частково.

Змінити спосіб стягнення аліментів, який визначено рішенням Марга-нецького міського суду Дніпропетровської області від 21 червня 2007 року, стягнувши аліменти з ОСОБА_1, ( НОМЕР_1), ІНФОРМАЦІЯ_5, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_6, проживаючого та зареєстрованого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_7 на користь ОСОБА_2, ( НОМЕР_2, ІТН НОМЕР_3), ІНФОРМАЦІЯ_8, уродженки ІНФОРМАЦІЯ_6, проживаючої за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_9 на утримання неповнолітньої дитини - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, в розмірі 1/6 частки всіх видів заробітку (доходу) ОСОБА_1, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття, починаючи стягнення з дня набрання рішенням законної сили.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1, ( НОМЕР_1), ІНФОРМАЦІЯ_5, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_6, проживаючого та зареєстрованого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_7 на користь держави судовий збір в розмірі 768 (сімсот шістдесят вісім) гривень 40 копійок.

Стягнути з ОСОБА_1, ( НОМЕР_1), ІНФОРМАЦІЯ_5, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_6, проживаючого та зареєстрованого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_7 на користь ОСОБА_2, ( НОМЕР_2, ІТН НОМЕР_3), ІНФОРМАЦІЯ_8, уродженки ІНФОРМАЦІЯ_10, Дн6іпропетровської області, проживаючої за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_9 витрати на правничу допомогу в розмірі 700 (сімсот) гривень 00 копійок.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається учасниками справи через Марганецький міський суд Дніпропетровської області.

Дата складення повного судового рішення 25 січня 2019 року.

Суддя: О. С. Янжула