Єдиний унікальний номер 226/1685/18 Номер провадження 22-ц/804/891/19
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 березня 2019 року м. Бахмут

Донецький апеляційний суд у складі:

Головуючого судді Будулуци М.С.

суддів: Гапонова А.В., Новікової Г.В.

за участю секретаря судового засідання Сергєєвої К.О.,

розглянувши в відкритому судовому засіданні в місті Бахмут Донецької області апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Димитровського міського суду Донецької області від 27 грудня 2018 року в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Мирноградської центральної міської лікарні, третя особа: Мирноградська міська рада, про скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу (справа № 226/1685/18, суддя Клепка Л.І., повне судове рішення складено в місті Мирноград Донецької області 04 січня 2019 року),-

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Мирноградської центральної міської лікарні про скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, в обґрунтування якого вказав, що він за трудовими договором працював в Мирноградській центральній міській лікарні на посаді завідуючого стоматологічної поліклініки зі спеціалізованими прийомами на 1,0 ставки та на посаді лікаря-стоматолога-хірурга 0,25 ставки за сумісництвом.

02 квітня 2018 року у зв'язку з реорганізацією стоматологічної поліклініки зі спеціалізованими прийомами і зубопротезної лабораторії він отримав від відповідача попередження від 22 березня 2018 року про те, що його посади на підставі наказу Мирноградської ЦМЛ від 16 березня 2018 року № 101 «Про реорганізацію стоматологічної поліклініки зі спеціалізованими прийомами та зубопротезної лабораторії Мирноградської центральної міської лікарні, скорочення чисельності та штату працівників», прийнятого на виконання рішення Мирноградської міської ради від 14 лютого 2018 року №VII/43-26 «Про реорганізацію стоматологічної поліклініки зі спеціалізованими прийомами та зубопротезної лабораторії Мирноградської центральної міської лікарні» і штатного розпису Мирноградської ЦМЛ, який мав діяти з 23 травня 2018 року, підлягають скороченню, у зв'язку з чим 22 травня 2018 року його буде звільнено з роботи, відповідно до п.1 ч.1 ст.40 КЗпП України з дотриманням вимог трудового законодавства.

Проте, в подальшому наказом відповідача №147 від 22 травня 2018 року були внесені зміни до наказу №101 від 16 березня 2018 року, якими вивільнення працівників стоматологічної поліклініки та зубопротезної лабораторії, що підлягали звільненню за скороченням штату, було перенесено на 11 червня 2018 року, та 11 червня 2018 року на підставі наказу відповідача №218-к від 11 червня 2018 року його було звільнено з роботи за скороченням штату, згідно п.1 ч.1 ст.40 КЗпП України.

Вважаючи своє звільнення незаконним, позивач просив суд скасувати наказ відповідача про звільнення з роботи, поновити його на роботі на посаді завідуючого стоматологічної поліклініки зі спеціалізованими прийомами на 1,0 ставки та на посаді лікаря-стоматолога-хірурга на 0,25 ставки за сумісництвом і стягнути з відповідача на його користь середній заробіток за час вимушеного прогулу з 12 червня 2018 року по день постановлення рішення.

Рішенням Димитровського міського суду Донецької області від 27 грудня 2018 року позов ОСОБА_1 до Мирноградської центральної міської лікарні, третя особа: Мирноградська міська рада, про скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу залишено без задоволення.

Із вказаним рішенням не погодився позивач ОСОБА_1, та подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права, просив скасувати рішення суду і ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги.

Позивач зазначив, що він працював на основній посаді на 1,0 ставки завідувачем стоматологічної поліклініки, та на 0,25 ставки лікарем-стоматологом-хірургом стоматологічної поліклініки за сумісництвом, тобто з двома трудовими договорами.

Втім, у попередженні про звільненні його з роботи №01-17655 від 02 квітня 2018 року була зазначена дата звільнення 02 червня 2018 року та посада «лікар-стоматолог-терапевт» на якій він в той час не працював. Про звільнення з 0,25 ставки посади лікаря-стоматолога-хірурга за сумісництвом попередження він не отримував. Однак, наказом 218-к від 11 червня 2018 року його було звільнено з посади «Завідувача стоматологічною поліклінікою зі спеціалізованими прийомами, лікаря-стоматолога-терапевта на 1,0 ставки»

Також позивач зазначає, що відповідач не мав законних підстав для видання наказу про скорочення чисельності та штату працівників стоматологічної поліклініки зі спеціалізованими прийомами (де працював позивач на посаді завідуючим стоматологічною поліклінікою, лікарем-стоматологом на 1,0 ставки) та зубопротезної лабораторії Мирноградської центральної міської лікарні, так як рішення Мирноградської міської ради від 14 лютого 2018 року № VІІ/43-26 «Про реорганізацію стоматологічної поліклініки зі спеціалізованими прийомами та зубопротезної лабораторії Мирноградської центральної міської лікарні» не стосувалося підрозділу, де працював позивач та не набуло чинності, а тому не могло виконуватися відповідачем.

Позивач вважає, що під час процедури його звільнення було порушено вимоги ст.ст. 40, 49-2 КЗпП України. 02 червня 2018 року позивач не був звільнений відповідачем з жодної своєї посади, які він обіймав у Мирноградській центральній міській лікарні, тому звільнення його відповідачем 11 червня 2018 було для нього не тільки несподіваним, але й протиправним.

Мирноградська міська рада у березні 2019 року подала письмові пояснення, які за змістом і формою є відзивом на апеляційну скаргу, просила залишити скаргу без задоволення, рішення без змін, оскільки суд першої інстанції повно і всебічно з'ясував обставини, на які учасники справи посилались як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні (т. 2 а.с. 109-117).

Також, у березні 2019 року Мирноградська центральна міська лікарня (далі - Мирноградська ЦМЛ) подала відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначила, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи щодо змін в організаційно-штатній структурі відповідача, що стало підставою для скорочення посади, яку займав позивач; та з додержаннями процедури вивільнено працівника. Посилання позивача щодо процесуальних порушень є необґрунтованим. З урахуванням наведених аргументів відповідач просив залишити скаргу без задоволення, а рішення суду без змін (т. 2 а.с. 122-124).

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання апеляційного суду не з'явився, але про дату, час і місце судового засідання повідомлений (т. 2 а.с. 120).

В судовому засіданні апеляційного суду представник Мирноградської ЦМЛ - адвокат Онілов В.Л. і представник Мирноградської міської ради - Лаврова М.А. просили апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду залишити без змін.

Апеляційний суд вважав можливим розглянути справу за відсутністю учасників справи, які не з'явилися, оскільки, відповідно до частини 2 ст. 372 ЦПК України, неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представників відповідача та третьої сторони, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційну скаргу ОСОБА_1 слід залишити без задоволення, а рішення суду - без змін, виходячи з наступних підстав.

За приписами ч.ч. 1 - 4 ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі. Апеляційний суд не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення, або неправильного застосування норм матеріального права.

Відповідно до вимог ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом першої інстанції встановлено наступні неоспорені обставини.

Позивач ОСОБА_1 перебував у трудових відносинах з відповідачем з 01 серпня 1996 року, працюючи на посадах лікаря-стоматолога-терапевта, лікаря-стоматолога-хірурга, а з 01 квітня 2013 року - на посаді завідуючого стоматологічної поліклініки.

Згідно довідки відділу кадрів Мирноградської ЦМЛ, назва посади «завідувач стоматологічної поліклініки» штатним розкладом станом на 01 січня 2014 року була змінена на «завідувач стоматологічної поліклініки, лікар - стоматолог».

З 11 листопада 2013 року позивач працював ще й за суміщенням на 0,25 ставки лікаря-стоматолога-хірурга стоматологічної поліклініки (т.1 а.с.9-11; т.2 а.с.61).

Членом первинної профспілкової організації Мирноградської центральної міської лікарні на час вирішення питання щодо звільнення за скороченням штату позивач не був.

Згідно Статуту, затвердженого рішенням міської ради № VII/12-45 від 08 червня 2016 року (зі змінами, внесеними рішенням №VII/43-26 від 14 лютого 2018 року), та витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, Мирноградська центральна міська лікарня є комунальним лікувально-профілактичним закладом охорони здоров'я, що заснований на базі відокремленої частини комунальної власності територіальної громади міста Мирнограда. Управління лікарнею в межах повноважень здійснює Мирноградська міська рада (т. 1 а.с.16-22, 221-226).

Лікарня має право, згідно з чинним законодавством, формувати структуру і штати, згідно з нормативами і встановленим кошторисом. Організаційна структура лікарні, гранична чисельність працівників та штатний розклад визначається головним лікарем (п.5.2.3, п.6.5.9 розділу 5 Статуту).

Згідно витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, керівником Мирноградської ЦМЛ (головним лікарем) є ОСОБА_4

Згідно розділу 7 Статуту, затвердженого від 08 червня 2016 року, до організаційної структури Мирноградської ЦМЛ входили структурні підрозділи - стоматологічна поліклініка зі спеціалізованими прийомами (кабінетами) та зубопротезна лабораторія (т. 1 а.с. 222-223).

Згідно штатного розкладу Мирноградської ЦМЛ, затвердженого міським головою Мирноградської міської ради 02 січня 2018 року, станом на 01 січня 2018 року чисельність штатних одиниць стоматологічної поліклініки становила 27,75 одиниць, зубопротезної лабораторії - 17,0 шт. одиниць (т. 2 а.с. 15, 23).

Рішенням Мирноградської міської ради №VII/43-26 від 14 лютого 2018 року «Про реорганізацію стоматологічної поліклініки зі спеціалізованими прийомами та зубопротезної лабораторії Мирноградської центральної міської лікарні», чинним на час розгляду справи, із організаційної структури Мирноградської ЦМЛ виключено стоматологічну поліклініку зі спеціалізованими прийомами (27,75 шт. од.) і зубопротезну лабораторію (17 шт. од.) та утворено і включено до складу організаційної структури ЦМЛ стоматологічний кабінет у складі лікувально-діагностичного відділення зі спеціалізованими прийомами на 3,5 штатних одиниць: лікаря-стоматолога-терапевта 0,5 од., лікаря-стоматолога-хірурга - 0,5од., лікаря-стоматолога-дитячого - 0,5 од., лікаря стоматолога-ортопеда - 0,5 од., сестри медичної - 1,0 од., молодшої медичної сестри (санітарки) - 0,5од. (т. 1 а.с.123).

20 лютого 2018 року роботодавцем на виконання вимог ч. 3 ст. 22 Закону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності» було повідомлено первинну профспілкову організацію лікарні про реорганізацію стоматологічної поліклініки зі спеціалізованими прийомами та зубопротезної лабораторії і вивільнення працівників за скороченням штату, що підтверджується листом голови профспілкової організації, прийнявшого дану інформацію до відома (т. 1 а.с.147).

16 березня 2018 року головним лікарем Мирноградської ЦМЛ ОСОБА_4 на виконання рішення Мирноградської міської ради від 14 лютого 2018 року видано наказ №101 «Про реорганізацію стоматологічної поліклініки зі спеціалізованими прийомами та зубопротезної лабораторії Мирноградської ЦМЛ, скорочення чисельності та штату працівників», яким із організаційної структури лікарні виключено відділення «Зубопротезна лабораторія» зі штатними посадами в кількості 17,00 шт. од., та відділення стоматологічної поліклініки зі спеціалізованими прийомами з штатними посадами в кількості 27,75 шт. од., в тому числі, посади завідувача стоматологічної поліклініки, лікаря стоматолога та лікаря стоматолога-хірурга, які на 1,0 ставки та 0,25 ставки, відповідно, обіймав позивач ОСОБА_1 (т. 1 а.с. 34).

Цим же наказом утворено та включено до складу організаційної структури ЦМЛ лікувально-діагностичного відділення зі спеціалізованими прийомами - стоматологічний кабінет у кількості 3,5 шт. од. у складі: лікаря-стоматолога-терапевта (0,5), лікаря-стоматолога-хірурга (0,5), лікаря-стоматолога-дитячого (0,5), лікаря-стоматолога-ортопеда (0,5), сестри медичної (1,0), молодшої медичної сестри (санітарки) (0,5), що знайшло своє відображення в Статуті, затвердженому рішенням Мирноградської міської ради від 14 лютого 2018 року, та штатному розкладі Мирноградської ЦМЛ, затвердженому міським головою 16 березня 2018 року, який згідно пункту другого наказу головного лікаря №101 від 16 березня 2018 року мав вступити в дію з 23 травня 2018 року (т. 1, а.с. 34 зв.).

На виконання заходів, пов'язаних з реорганізацією стоматологічної поліклініки зі спеціалізованими прийомами та зубопротезної лабораторії Мирноградської ЦМЛ, в закладі 16 березня 2018 року було створено комісію, до складу якої увійшли представники первинної профспілкової організації.

21 березня 2018 року трудовим колективом стоматологічної поліклініки зі спеціалізованими прийомами та зубопротезної лабораторії було проведено збори трудового колективу, на яких обговорювалося питання про виключення із організаційної структури лікарні стоматологічної поліклініки зі спеціалізованими прийомами та зубопротезної лабораторії з вивільненням всіх штатних одиниць та вирішувалося питання надання комісії з реорганізації пропозицій кандидатур, які виявили бажання працювати у стоматологічному кабінеті зі спеціалізованими прийомами у складі лікувально-діагностичного відділення, який вводився до організаційної структури закладу (т. 1 а.с.142-144).

Згідно зазначеного протоколу, один примірник якого було спрямовано до комісії з реорганізації, працювати у новоствореному стоматологічному кабінеті на посаді лікаря-стоматолога-терапевта 0,5 ставки виявила бажання ОСОБА_5, на посаді лікаря - стоматолога-хірурга 0,5 - ОСОБА_6, лікаря-стоматолога-дитячого 0,5 - ОСОБА_7, лікаря-стоматолога-ортопеда 0,5 - ОСОБА_8, сестри медичної 1,0 - ОСОБА_9 (0,5 ст.) і ОСОБА_10 (0,5ст.), на посаді молодшої медичної сестри - ОСОБА_11

З 22 березня 2018 року комісією з реорганізації стоматологічної поліклініки зі спеціалізованими прийомами та зубопротезної лабораторії в порядку ст.49-2 КЗпП України почали вручатися попередження особам, які підлягали вивільненню, що підтверджується протоколами засідань цієї комісії (т. 1 а.с.130-141).

Згідно протоколу засідання комісії від 02 квітня 2018 року №6, позивач ОСОБА_1, ознайомившись зі змістом письмового попередження про скорочення його посади, у присутності членів комісії відмовився отримувати попередження і пропозиції вакансій: сестри медичної пологового відділення (1,0 ставки), сестри медичної палатної отоларингологічного відділення (1,0 ставки),сестри медичної перев'язної отоларингологічного відділення (0,5 ставки), сестри медичної приймального відділення (1,0ставки), сестри медичної педіатричного відділення (1,0 ставки), сестри медичної гінекологічного відділення (1,0 ставки), молодшої медичної сестри травматологічного відділення (0,5 ставки), сестри медичної операційної травматологічного відділення (1,0 ставки) та молодшої медичної сестри травматологічного відділення (0,5 ставки), молодшої медичної сестри жіночої консультації (1,0 ставки), сестри медичної пологового відділення (1,0 ставки), сестри медичної хірургічного відділення (1,0 ставки), кухонного робітника іншого адміністративно-управлінського та допоміжного персоналу, рентген лаборанта рентгенологічного відділення (1,0 ставки) за умови проходження курсів спеціалізації, про що свідчить акт, підписаний всіма членами комісії (т. 1 а.с.138-139, 150-154). Зазначена обставина в судовому засіданні суду першої інстанції позивачем не спростовувалася.

Згідно зазначеного протоколу засідання, позивача також було повідомлено, що пропозиції вільних вакансій по лікарні будуть йому надаватися протягом двох місяців після отримання попередження, чого позивач в судовому засіданні також не заперечував (т.1 а.с.139-140, 149).

07 травня 2018 року на адресу голови первинної профспілкової організації були спрямовані подання за підписом головного лікаря про надання згоди на звільнення працівників на підставі п.1 ч.1 ст.40 КЗпП України за скороченням штату з 26 травня 2018 року (т.1. а.с.156-158). Позивач ОСОБА_1 на час вирішення питання про звільнення членом профспілки не був.

21 травня 2018 року Мирноградська міська організація профспілки працівників охорони здоров'я за результатами розгляду подань про надання згоди на звільнення працівників за скороченням штату своїм листом за підписом голови Перетятка І.М. повідомила головного лікаря про відмову у наданні згоди на звільнення працівників за п.1 ч.1 ст.40 КЗпП України. Подання відносно ОСОБА_1 залишено без розгляду, згідно абз.6 ч.1 ст.43-1 КЗпП України (т. 1 а.с.162).

Підставою для прийняття рішення щодо відмови у наданні згоди на вивільнення працівників, які були членами профспілки, згідно листа голови профспілки, стала юридична відсутність наказів, якими б скорочувалися посади працівників з дат, які були вказані у їх попередженнях про подальше вивільнення за п.1 ч.1 ст.40 КЗпП, так як, на думку голови профспілки, внесенням чисельних змін до п.1 наказу №101 від 16 березня 2018 року втрачалася первісна редакція цього пункту та тих змін, які вносилися до нього до видання наказу № 117/1 від 02 квітня 2018 року і, відповідно, на думку голови профспілки, зміст пункту 1 цього наказу фактично відповідав тільки змісту наказу № 117/1 від 02 квітня 2018 року, а первісні приписи п. 2 наказу № 101 та наказу № 102 від 16 березня 2018 року «Про затвердження штатного розкладу ЦМЛ» були замінені приписами наказу № 120 від 02 квітня 2018 року і втрачали свою силу.

Після отримання зазначеного листа відповідачем 21 травня 2018 року видано наказ № 146 про внесення змін до п. 1 та п. 2 наказу № 101 від 16 березня 2018 року, якими скорочення чисельності та штату певних працівників визначалося окремими датами в залежності від дати отримання ними попередження про вивільнення. 22 травня 2018 року підлягали скороченню 19 осіб, 23 травня 2018 року - 18 осіб, 26 травня 2018 року - 9 осіб, 28 травня 2018 року та 02 червня 2018 року - по одній особі. Позивач підлягав звільненню 02 червня 2018 року (т. 2 а.с. 2-6).

22 травня 2018 року на адресу голови профспілки роботодавцем були повторно спрямовані подання на осіб, які підлягали вивільненню за п.1 ч.1 ст.40 КЗпП України, та наказ № 146 від 21 травня 2018 року (т. 1 а.с.160-162).

В той же день голова профспілки Перетятко І.М. , у відповідності з положеннями ч.4 ст.22 Закону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності», звернувся до адміністрації ЦМЛ з пропозицією про перенесення дати звільнення працівників на 11 червня 2018 року, на підставі чого відповідачем було видано наказ №147 від 22 травня 2018 року про внесення змін до п.1 наказу № 101 від 16 березня 2018 року, згідно яких скорочення всієї чисельності штату працівників стоматологічної поліклініки та зубопротезної лабораторії було перенесено на 11 червня 2018 року. Відповідно до вказаного наказу, одночасно підлягали скороченню всі штатні одиниці або їх частини, які займав працівник (т. 1 а.с.163).

Цей наказ було доведено до відома працівників, чиї посади підлягали скороченню, в тому числі, і позивача ОСОБА_1, про що свідчить його підпис в додатку до наказу (т. 1 а.с.117-120).

Відповідно до пункту 1 частини першої ст.40 КЗпП України, трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом лише у випадках змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників.

Положеннями частини другої статті 40 КЗпП України, визначено, що звільнення з підстав, зазначених у пунктах 1, 2 і 6 цієї статті, допускається, якщо неможливо перевести працівника, за його згодою, на іншу роботу.

Відповідно до статті 49-2 КЗпП України, про наступне вивільнення працівників персонально попереджають не пізніше ніж за два місяці. Одночасно з попередженням про звільнення у зв'язку зі змінами в організації виробництва і праці власник або уповноважений ним орган пропонує працівникові іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації.

Таким чином, однією з найважливіших гарантій для працівників при скороченні чисельності або штату є обов'язок власника підприємства чи уповноваженого ним органу працевлаштувати працівника.

Власник вважається таким, що належно виконав вимоги частини другої статті 40, частини третьої статті 49-2 КЗпП, щодо працевлаштування працівника, якщо запропонував йому наявну на підприємстві роботу, тобто вакантну посаду чи роботу за відповідною професією чи спеціальністю, чи іншу вакантну роботу, яку працівник може виконувати з урахуванням його освіти, кваліфікації, досвіду тощо.

Зі змісту п.1 ч.1ст.40 КЗпП України слідує, що вона передбачає декілька самостійних підстав для розірвання трудового договору з працівником за ініціативою власника у разі змін в організації виробництва і праці, у тому числі ліквідації, реорганізації, скорочення чисельності або штату працівників. При цьому, вживані в цій нормі поняття ліквідація, реорганізація, скорочення чисельності або штату працівників стосуються саме підприємств, установ, організацій як юридичних осіб, а не їх структурних підрозділів. Тому суд погодився з думкою сторони позивача, що виключення структурного підрозділу юридичної особи зі створенням чи без створення іншого структурного підрозділу не є реорганізацією, а свідчить лише про зміну внутрішньої (організаційної) структури юридичної особи, і водночас, ця обставина може бути підставою для звільнення працівників цього структурного підрозділу згідно з п. 1 ч. 1ст.40 КЗпП України, виключно з підстав скорочення чисельності або штату працівників у зв'язку з такими змінами при умові дотримання власником вимог ч. 2 ст. 40, ст.42, 43, 49-2 цього Кодексу.

Така правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 11 липня 2012 року у справі № 6-65цс12 та підтримана Великою Палатою Верховного Суду у справі № 800/538/17 (П/9901/310/18).

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції посилався на те, що відповідачем дотримано вимоги чинного трудового законодавства і процедура звільнення позивача з посади завідувача стоматологічної поліклініки зі спеціалізованими прийомами, лікаря стоматолога - терапевта, працюючого на 1,0 ставки, за скороченням штату, згідно пункту 1 статті 40 КЗпП України, та дотримано порядок вивільнення працівників, передбачений статтею 49-2 цього Кодексу. При скороченні основної посади позивача, відповідно, було втрачено і право на 0,25 ставки на посаді лікаря-стоматолога-хірурга за суміщенням, яку позивач виконував одночасно зі своєю основною роботою, а тому й відсутні правові підстави для задоволення позову ОСОБА_1

Такі висновки суду є правильними.

Як вбачається з матеріалів справи, суд правильно встановив правовідносини, які виникли між сторонами, дав їм належну оцінку і обґрунтовано відмовив у задоволенні позову.

Апеляційна скарга позивача задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Довід апеляційної скарги про те, що він фактично працював на основній посаді завідувачем стоматологічної поліклініки, лікарем стоматологом - терапевтом на 1,0 ставки, та на 0,25 ставки лікарем стоматологом-хірургом стоматологічної поліклініки за сумісництвом, тобто за двома трудовими договорами, апеляційний суд відхиляє оскільки будь-яких заяв про прийняття на роботу за сумісництвом на посади позивач роботодавцю не надавав, трудовий договір за сумісництвом з ним не укладався та наказ по установі про прийняття лікаря ОСОБА_1 на посаду за сумісництвом - не оформлявся. В трудовій книжці позивача відповідних записів про прийняття на роботу за сумісництвом також не міститься.

Відповідно до наказу № 406 від 08 листопада 2013 року з 11 листопада 2013 року, позивачу знято суміщення на 0,25 ставки лікаря-стоматолога-терапевта та дозволено суміщення на 0,25 ставки лікаря-стоматолога-хірурга стоматологічної поліклініки. Вказану роботу на 0,25 ставки лікаря-стоматолога-хірурга стоматологічної поліклініки позивач виконував з 11 листопада 2013 року одночасно зі своєю основною роботою, обумовленою трудовим договором, в межах робочого часу. Тобто, позивач на час звільнення працював за одним трудовим договором (т. 2 а.с. 68).

Довід апеляційної скарги стосовно відсутності законних підстав для видання наказу про скорочення чисельності та штату працівників стоматологічної поліклініки зі спеціалізованими прийомами, апеляційний суд відхиляє, оскільки відповідно до п. 1.1 та 1.2 Статуту Мирноградської ЦМЛ, лікарня є комунальним лікувально-профілактичним закладом охорони здоров'я, що заснований на базі відокремленої частини комунальної власності територіальної громади міста Мирнограда.

Управління Мирноградської ЦМЛ в межах повноважень здійснює Мирноградська міська рада, як представник територіальної громади міста Мирнограда.

14 лютого 2018 року Мирноградською міською радою було прийнято рішення № VІІ/43-26 «Про реорганізацію стоматологічної поліклініки зі спеціалізованими прийомами та зубопротезної лабораторії Мирноградської центральної міської лікарні», відповідно до якого із організаційної структури Мирноградської центральної міської лікарні виключено стоматологічну поліклініку із спеціалізованими прийомами - 27,75 шт. од. та зубопротезну лабораторію - 17 шт. од.

Досліджені судом першої інстанції докази, спростовують твердження позивача про те, що зміни в організаційно - штатній структурі Мирноградської ЦМЛ не стосувались підрозділу, в якому працював позивач.

Ця обставина була визнана під час розгляду справи позивачем, який не заперечував, що в структурі Мирноградської ЦМЛ існували тільки одна стоматологічна поліклініка та одна зубопротезна лабораторія, проведені організаційні зміни стосувались саме цих підрозділів, звідки його і було звільнено.

Вказане також підтверджується дослідженим доказом - трудової книжки на ім'я позивача, з відповідними записами про прийняття на роботу та його звільнення.

Довід апеляційної скарги щодо порушення процедури звільнення позивача, апеляційний суд також відхиляє, оскільки за загальним правилом, встановленим частиною першою статті 49-2 КЗпП України, звільнення працівника за п.1 ч. 1 ст.40 КЗпП України має відбутися не раніше закінчення двомісячного строку з моменту попередження такого працівника.

Під час розгляду судом першої інстанції було з'ясовано, що позивача було попереджено про майбутнє вивільнення за п.1 ст.40 КЗпП України, шляхом ознайомлення з попередженням 06 квітня 2018 року про майбутнє звільнення.

Від отримання попередження ОСОБА_1 відмовився, що підтверджується відповідним актом, копія якого є в матеріалах справи.

Рішення про майбутнє звільнення позивача, саме 06 червня 2018 року було зазначено в наказі від 21 травня 2018 року №146, яким вносились зміни до наказу від 16 січня 2018 року № 101 щодо строків звільнення працівників вищевказаних структурних підрозділів.

Чинним трудовим законодавством не передбачено обов'язкової форми попередження працівника про майбутнє звільнення. Таке попередження може відбуватися як усно, так й письмово, в формі повідомлення працівника про скорочення його посади та майбутнє звільнення, ознайомлення з наказом про скорочення чисельності та штату працівників, розписки працівника про те, що йому повідомлено про майбутнє звільнення, тощо.

Крім того, законодавством не передбачено заборони на перенесення дати звільнення працівників під час проведення процедури скорочення чисельності та штату, в разі такої необхідності, як чітко і не регламентовані дії роботодавця в такому випадку. При цьому, сплив двомісячного строку з моменту попередження не дає підстав вважати, що трудовий договір є продовженим, а процедура звільнення - припинена.

Зважаючи на те, що звільнення за п. 1 ч. 1 ст. 40 КЗпП України відноситься до розірвання трудового договору за ініціативою роботодавця, то саме роботодавець в цьому випадку визначає дату звільнення працівника, дотримуючись при цьому вимог, що таке звільнення має відбутися не раніше двомісячного строку, з дня попередження.

Також апеляційний суд зазначає, що рішення Мирноградської міської ради, на яке посилається позивач ,було оскаржено в Донецькому окружному адміністративному суді та в Першому апеляційному адміністративному суді і визнано законним, відповідним та прийнятим в межах компетенції (т. 2 а.с. 114-116). З цих підстав апеляційний суд відхиляє, як безпідставне твердження апелянта про те, що при його звільненні порушено принцип «належного врядування», який притаманний діяльності і органам місцевого самоврядування, про що зазначено апелянтом з посиланням на практику Європейського суду з прав людини.

Не можна визнати обґрунтованим посилання позивача в апеляційній скарзі про недодержання відповідачем вимог закону про необхідність запропонувати працівникові інших вакантних посад.

Слід також зазначити, що суд першої інстанції правильно встановив, що Мирноградська центральна міська лікарня своєчасно попередила позивача про заплановане звільнення та відповідач одночасно запропонував працівнику вакансії у Мирноградській ЦМС. Разом з тим, ОСОБА_1 відмовився від запропонованих вакантних посад, що не заперечував в суді (т.1 а.с. 148, 149, 150 - 151, 152 - 153).

Що ж стосується посади завідувача складом, то апеляційний суд виходить з такого.

З наданої відповідачем посадової інструкції завідувача складу видно, що кваліфікаційними вимогами є, зокрема, базова вища освіта відповідного напряму підготовки (бакалавр або молодший спеціаліст) і стаж роботи за професією не менше одного року або професійно - технічна освіта і стаж роботи за професією комірника не менше 2 років (т. 2 а.с. 141 - 143).

Суд апеляційної інстанції дослідив цей документ, оскільки він доповнює наданий суду першої інстанції відзив Мирноградської ЦМЛ на позовну заяву та відзив лікарні на апеляційну скаргу позивача.

Апеляційним судом встановлено і належними доказами підтверджено, що ОСОБА_1 не має відповідної підготовки для зайняття посади завідувача складу і у нього відсутній відповідний стаж роботи за професією (1 та 2 роки) (т.2 а.с. 141 -143).

Таким чином, доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом норм матеріального чи процесуального права, що призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Оскільки суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, то апеляційний суд вважає, що відповідно до вимог ст. 375 ЦПК України, апеляційну скаргу відповідача слід залишити без задоволення, а оскаржуване судове рішення - без змін.

За приписами частини тринадцятої статті 141 ЦУПК України, якщо суд апеляційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

З огляду на те, що позивач відповідно до частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір» звільнений від сплати судового збору, судові витрати, понесені учасниками справи, компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 381, 382 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Димитровського міського суду Донецької області від 27 грудня 2018 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Верховного Суду.

Судді:

Повний текст постанови складений 26 березня 2019 року.

Суддя Донецького апеляційного суду Будулуца М.С.