___________________________________________________________________________________________________________________
провадження № 2-з/947/1212/19
УХВАЛА

про передачу справи до іншого суду

10.10.2019 року м. Одеса

Київський районний суд м. Одеси у одноособовому складі:

суддя Літвінова І.А. головуючий,

секретар суду - Молодов В.С.

вирішуючи питання щодо подальшого провадження у цивільній справі № 520/15715/19 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи: Київська районна адміністрація Одеської міської ради, як орган опіки та піклування; Приморська районна адміністрація Одеської міської ради, як орган опіки та піклування; Служба у справах дітей Одеської міської ради, про визначення місця проживання дітей разом з матір`ю,

ВСТАНОВИВ:

До Київського районного суду м. Одеси звернувся ОСОБА_2 з позовом до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

За вказаним позовом відкрито провадження у цивільній справі № 520/4951/19.

В строк для подання відзиву, відповідач у цивільній справі № 520/4951/19, в порядку подання зустрічної позовної заяви, пред`явила позов до ОСОБА_2 , треті особи: Київська районна адміністрація Одеської міської ради, як орган опіки та піклування; Приморська районна адміністрація Одеської міської ради, як орган опіки та піклування; Служба у справах дітей Одеської міської ради, про визначення місця проживання дітей разом з матір`ю.

В наступному, за клопотанням представника позивача ОСОБА_2 адвоката Хижняк А.В., суд своєю ухвалою від 04.07.2019 року роз`єднав позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів з вимогами ОСОБА_1 до ОСОБА_5 про визначення місця проживання дітей разом з матір`ю; виділив у самостійне провадження позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_5 про визначення місця проживання дітей разом з матір`ю з присвоєнням справі нового номеру; передав роз`єднані матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_5 про визначення місця проживання дітей разом з матір`ю для здійснення реєстрації в автоматизованій системі документообігу суду, постановивши питання щодо подальшого руху цієї справи вирішити після здійснення реєстрації роз`єднаних матеріалів в автоматизованій системі документообігу суду. Розгляд позовних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів продовжив у цивільній справі № 520/4951/19, закривши підготовче засідання та призначивши справу до розгляду.

До початку розгляду справи № 520/4951/19 по суті відповідач ОСОБА_1 надала заяву про часткове визнання позову та згоду сплачувати аліменти у розмірі 50% прожиткового мінімуму, які станом на 1 липня 2019 року складають 1059,00 грн, на кожну дитину. Розгляд справи просила проводити за її відсутністю. Рішення суду у цивільній справі № 520/4951/19 про стягнення аліментів ухвалено 18.07.2019 року. Рішення сторонами не оскаржувалося та набрало законної сили.

В свою чергу, за результатами реєстрації в автоматизованій системі документообігу суду справи за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_5 про визначення місця проживання дітей разом з матір`ю, справі присвоєно новий номер - 520/15715 НОМЕР_1 19.

У відповідності до норм ЦПК України справу передано попередньо зареєстрованому складу суду.

Ухвалою від 10.07.2019 у цивільній справі № 520/15715/19 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_5 про визначення місця проживання дітей разом з матір`ю призначено підготовче судове засідання.

У підготовчому судовому засіданні суд виніс на обговорення питання щодо підсудності цивільної справи № 520/15715/19 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_5 про визначення місця проживання дітей разом з матір`ю.

Представник відповідача у вирішенні цього питання поклався на розсуд суду.

Сторона позивача ОСОБА_1 заперечувала проти передачі справи за підсудністю до Приморського районного суду м. Одеси, незважаючи на проживання там усіх учасників справи та дітей, з приводу місця проживання яких виник спір. Заперечення базувалися на тому, що позов був пред`явлений, як зустрічний позову про стягнення аліментів, а за загальними правилами зустрічний позов повинен розглядатися судом одночасно з первісним позовом.

Заслухавши учасників справи, проаналізувавши матеріали справи, суд дійшов висновку про необхідність передати цивільну справу № 520/15715/19 за належною підсудністю до Приморського районного суду м. Одеси, виходячи з наступних міркувань та положень закону.

Приймаючи як зустрічний позов ОСОБА_1 до ОСОБА_5 про визначення місця проживання дітей, суд виходив з загальної судової практики, яка склалася у подібній категорії справ. Крім того, суд не виключав можливість вирішення спору мирним шляхом та враховував роз`яснення, викладені у п. 2, п. 3 постанови Пленуму № 5 від 12.06.2009 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства,що регулюють провадження у справі до судового розгляду», за суттю яких, готуючи справу до розгляду, суд повинен сприяти врегулюванню спору до судового розгляду. З метою врегулювання спору до судового розгляду суди мають з`ясовувати: чи не відмовляється позивач від позову, чи визнає позов відповідач, чи не бажають сторони укласти мирову угоду. Як вказано у цій Постанові, зазначені процесуальні дії повинні здійснюватися не формально; суди мають вживати дієві заходи для примирення сторін та врегулювання спору до судового розгляду, зберігаючи при цьому об`єктивність і неупередженість.

В процесі судового провадження у цивільній справі № 520/4951/19 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на дітей відповідач ОСОБА_1 частково визнала вимоги позивача та погодилася сплачувати аліменти на дітей, враховуючи право ОСОБА_2 на аліменти, як батька, з яким на цей час проживають діти.

Слід відмітити, що така поведінка ОСОБА_1 спростовує висновки, викладені в «Додаткових поясненнях» за підписом представника ОСОБА_2 адвоката Хижняк А.В. (вхід. № 50899 від 09.10.2019), де зазначено, «…що позов про визначення місця проживання дітей з матір`ю остання подала як зустрічний до позову про стягнення аліментів, що характеризує Позивачку та вказує на те, що остання бажає уникнути сплати аліментів та використовувати даний позов як інструмент впливу на Відповідача».

Суд зазначає, що ще до надходження до суду цих «Пояснень» ОСОБА_1 подала заяву про часткове визнання позовних вимог ОСОБА_2 про стягнення аліментів, на підставі чого 18.07.2019 року суд ухвалив рішення у цивільній справі № 520/4951/19.

В свою чергу провадження у цивільній справі № 520/15715/19 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_5 про визначення місця проживання дітей триває, у зв`язку із тим, що суду не вдалося сторони примирити та врегулювати спір до судового розгляду.

Пунктом 8 постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 12.06.2009 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства, що регулюють провадження у справі до судового розгляду» роз`яснено, якщо спір не врегульовано до судового розгляду, суд повинен здійснити процесуальні дії, направлені на правильне та швидке вирішення справи.

Розгляд справи судом, до підсудності якого вона віднесена законом, є однією із умов правильного вирішення справи.

Так Пленумом Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у постанові № 3 від 01.03.2013 «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ» роз`яснено, що суди мають враховувати, що забезпечення кожному права на справедливий суд та реалізація права особи на судовий захист мають здійснюватися з урахуванням норм Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (РИМ, 4.XI.1950, далі - Конвенція 1950 року), а також практики Європейського суду з прав людини, які відповідно до статті 17 Закону України від 23 лютого 2006 року № 3477-IV «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» застосовуються судами при розгляді справ як джерело права. Відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції 1950 року кожен при вирішенні спору щодо його цивільних прав та обов`язків має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи в суді, до підсудності якого вона віднесена процесуальним законом (стаття 8 Закону № 2453-VI).

Щодо позовних вимог про встановлення місця проживання дітей, як зустрічних до вимог про стягнення аліментів, то помилкове прийняття їх судом, як зустрічних не може порушувати право на розгляд справи судом, до підсудності якого така справа відноситься.

Слід зазначити, що зустрічний позов за своєю суттю повинен виступати в якості ефективного засобу захисту відповідача проти пред`явленого позову у цивільному процесі.

Зустрічний позов ОСОБА_1 до ОСОБА_5 про визначення місця проживання дітей такої функції не виконував, про що свідчить відсутність будь-якого впливу рішення, ухваленого у справі № 520/4951/19 про стягнення аліментів на наступне вирішення по суті справи № 520/15715/19 про визначення місця проживання дітей.

Отже позов про визначення місця проживання дітей не набув ознак зустрічного та підлягає самостійному вирішенню без будь-якої прив`язки до результатів розгляду вимог про стягнення аліментів.

На думку суду доцільність сумісного розгляду основного і зустрічного позовів наявна, коли сумісний розгляд дозволяє більш повно і об`єктивно дослідити обставини справи, встановити справжні взаємовідносини сторін, виключити винесення взаємосуперечливих чи взаємовиключних судових рішень.

Доцільним є сумісний розгляд первісного і зустрічного позову, якщо вимоги за позовами можуть зараховуватися; задоволення зустрічного позову може виключити повністю або частково задоволення первісного позову.

Зустрічний позов повинен надавати можливість відповідачу не лише захиститися проти пред`явленого позову, а й відновити власне право у разі його порушення позивачем. Поміж тим, недосконале правове регулювання питань зустрічного позову призводить у практиці до різного роду процесуальних ускладнень, затягування розгляду справи та, як наслідок, порушення прав учасників цивільного судочинства.

Як зазначалося вище, зустрічний позов повинен нести функцію активного захисту проти позову. Зустрічний позов - є матеріально-правовою вимогою відповідача до позивача, яка заявляється для сумісного розгляду з первісним позовом, оскільки задоволення його вимог виключає задоволення вимог позивача. Таким чином, зустрічний позов буде засобом захисту відповідача проти первісного позову лише тоді, коли відповідно до вимог ст. 193 ЦПК України задоволення зустрічного позову може виключити повністю або частково задоволення первісного позову. В іншому разі зустрічний позов носитиме інший самостійних характер та не буде способом захисту проти пред`явленого позову.

Як встановлено у цій справі, взаємопов`язаність позовів ОСОБА_1 до ОСОБА_5 про визначення місця проживання дітей з позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів не виникла, позов про визначення місця проживання дітей не став способом захисту проти пред`явленого позову, а отже набув самостійного характеру.

Щодо виділення в самостійне провадження вимог за зустрічною позовною заявою, то цей засіб, як показує практика, є досить дієвим, оскільки після цього недобросовісна сторона відповідача негайно втрачає процесуальний інтерес у розгляді виділеної зустрічної позовної заяви. Тобто виділення вимог в самостійне провадження є одним із засобів запобігання зловживанню.

На цій стадії провадження у цивільній справі № 520/15715/19 зловживання з боку позивача ОСОБА_1 не виявлено, підстав для залишення позовної заяви ОСОБА_1 без розгляду не встановлено.

В судовому засіданні сторони заявили, що примирення між ними не досягнуто. Позивач ОСОБА_1 позов про встановлення місця проживання дітей з нею підтримала, а представник відповідача проти задоволення позову заперечував.

Сторони підтвердили, що проживають в Приморському районі міста Одеси (відповідач за адресою: АДРЕСА_1 ). За цією ж адресою з відповідачем проживають і малолітні діти, з приводу встановлення місця проживання яких між сторонами виник спір.

У відповідності до ч. 1 ст. 27 та ч. 9 ст. 28 ЦПК України позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом. Позови до відповідача, місце реєстрації проживання або перебування якого невідоме, пред`являються за місцезнаходженням майна відповідача чи за останнім відомим зареєстрованим його місцем проживання або перебування чи постійного його заняття (роботи).

Із змісту роз`яснень, викладених у п. 6, п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 12.06.2009 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» вбачається, якщо після відкриття провадження у справі і до початку судового розгляду (розгляду справи по суті) виявиться, що заяву було прийнято з порушенням правил підсудності, суд передає справу на розгляд належному суду незалежно від волевиявлення сторін. Розглядаючи і вирішуючи цивільні справи на засадах змагальності та диспозитивності, суди повинні роз`яснювати особам, які беруть у ній участь, їх права та обов`язки, попереджувати про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяти здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом.

Отже, передача справи на розгляд належному суду не залежить від волевиявлення сторін. А розгляд справи неповноважним судом може стати підставою для скасування з формальних підстав навіть правильного по суті рішення.

За загальними правилами підсудності, встановленими частиною першою статті 27 ЦПК України позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом.

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_5 поданий, як до фізичної особи.

Місцем проживання ОСОБА_5 є адреса, яка територіально відноситься до Приморського району міста Одеси.

Отже, ОСОБА_1 мала право подати позов до ОСОБА_5 про визначення місця проживання дітей до Приморського районного суду м. Одеси. Альтернативної підсудності у цій категорії справ не передбачено. Крім того, сама позивач повідомила у судовому засіданні, що вона на цей час також проживає в Приморському районі міста Одеси. В цьому ж районі проживають і діти сторін.

У відповідності до Правил опіки та піклування, затверджених наказом Державного комітету України у справах сім`ї та молоді від 26.05.1999 року № 34/166/131/88,зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 17.06.1999 року за № 387/3680та згідно з п. 73 Порядку провадження органами опіки та піклування діяльності пов`язаної із захистом прав дитини, затвердженого Постановою КМУ від 24.09.2008 року №866, і роз`ясненнями Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 09.02.2017 рок, - під час вирішення судом позову про доцільність (не доцільність) позбавлення батьків чи одного з них батьківських прав складає та надає до суду висновок орган опіки та піклування за місцем проживання (виявлення) дитини.

Отже, Київська районна адміністрація Одеської міської ради не має повноважень на надання відповідного висновку. Також Київський районний суд м. Одеси є неповноважним розглядати цивільну справу, у якій місце проживання та перебування жодної із сторін не значиться в Київському районі міста Одеси.

Згідно з ч. 1, п. 4 ч. 2, ст. 4 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається. Залежно від конкретних обставин суд може визнати зловживанням процесуальними правами дії, що суперечать завданню цивільного судочинства, зокрема необґрунтоване або штучне об`єднання позовних вимог з метою зміни підсудності справи або завідомо безпідставне залучення особи як відповідача (співвідповідача) з тією самою метою. Суд зобов`язаний вживати заходів для запобігання зловживанню процесуальними правами. У випадку зловживання процесуальними правами учасником судового процесу суд застосовує до нього заходи, визначені цим Кодексом.

Слід зазначити, що дії (чи бездіяльність) учасників цивільного процесу є одним із факторів, що впливає на повноваження суду першої інстанції цивільної юрисдикції. Усі учасники цивільного процесу своїми діями чи бездіяльністю можуть спричиняти виникнення та припинення прав і обов`язків суду.

Кожна з осіб, яка бере участь у справі, крім загальних має також спеціальні права, зумовлені їх процесуальним статусом у справі. До таких спеціальних прав можна віднести і право позивача на вибір підсудності у встановлених законом випадках.

Як зазначалося вище, законом не встановлено право позивача на вибір підсудності у справах про визначення місця проживання дітей.

Процесуальним правам осіб, які беруть участь у справі, кореспондує відповідний обов`язок суду чи інших учасників цивільного процесу, оскільки без такого зв`язку прав і відповідних їм обов`язків реалізація процесуальних прав не мала б відповідного забезпечення. Тобто повноваження суду є засобом реалізації прав осіб, які беруть участь у справі.

При визначені підсудності цивільної справи № 520/15715/19 положення частини другої статті 31 ЦПК України не підлягають застосуванню, оскільки підсудність цієї справи визначилася не в процесі її розгляду, а на стадії підготовчого провадження до початку розгляду справи по суті.

Зазвичай, під стадією цивільного процесу розуміється певна сукупність процесуальних правовідносин, об`єднаних однією процесуальною метою (порушення справи в суді, підготовка справи до судового розгляду, судовий розгляд тощо). При цьому процесуальна мета досягається лише тоді, коли в результаті здійснення певних процесуальних дій в порядку, встановленому ЦПК, створюються необхідні умови для переходу справи з однієї стадії процесу в іншу стадію процесу. До першої стадії цивільного процесу відноситься порушення цивільної справи в суді. Підготовка справи до судового розгляду є другою стадією, яка полягає у вчиненні судом та учасниками справи дій, спрямованих на забезпечення своєчасного і правильного вирішення справи. Третьою самостійною стадією цивільного процесу є судовий розгляд справи.

У цивільній справі № 520/15715/19 завдання підготовчого провадження, які встановлені статтею 189 ЦПК України, на цей час не виконані. Таке невиконання не залежало від волі органів місцевого самоврядування чи суду, оскільки пов`язано з об`єктивними причинами.

У відповідності до частини шостої статті 57 ЦПК України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, які беруть участь у справі для подання висновку, мають процесуальні права і обов`язки, встановлені статтею 43 цього Кодексу, а також мають право висловити свою думку щодо вирішення справи по суті.

У цивільній справі № 520/15715/19 висновок органу опіки та піклування не виготовлений. Як зазначено у відповіді Приморської районної адміністрації Одеської міської ради № 19.08.2019 № 01-12/1500/1вих «до теперішнього часу ніяких документів відносно вищевказаної справи від служби у справах дітей Одеської міської ради до Приморської районної адміністрації не надходило. Враховуючи вищевикладене, при надходженні документів зі служби у справах дітей Одеської міської ради, питання визначення місця проживання дітей буде розглянуто на засіданнях комісії з питань захисту прав дітей Приморської районної адміністрації Одеської міської ради та підготовлено відповідний висновок».

Слід зауважити, що ухвала суду про надання висновку була постановлена 10.07.2019 року. Позивач ОСОБА_1 у підготовчому судовому засіданні 10.10.2019 підтвердила суду, що до цього часу необхідні для виготовлення висновку документи як до Приморської районної адміністрації Одеської міської ради так і до Служби у справах дітей Одеської міської ради не надавала.

Отже справа знаходиться на стадії підготовки до її розгляду і завдання підготовчого провадження належить виконати повноважному суду.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 31 ЦПК України суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

Керуючись ст.ст. 27 -32 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Передати цивільну справу № 520/15715/19 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_5 про визначення місця проживання дітей разом з матір`ю - до Приморського районного суду м. Одеси.

Передачу справи до Приморського районного суду м. Одеси здійснити на підставі ухвали суду не пізніше п`яти днів після закінчення строку на її оскарження, а в разі подання скарги - не пізніше п`яти днів після залишення її без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її складення.

Перебіг процесуального строку на оскарження ухвали почнеться з дня одержання копії ухвали скаржником.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Одеського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня одержання її копії.

Суддя Літвінова І. А.