Провадження № 2/761/3517/2019
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 серпня 2019 року Шевченківський районний суд м.Києва в складі:

головуючого судді Юзькової О.Л.

при секретарі Горюк В.А.,

за участі

позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ритуальної служби Спеціалізоване комунальне підприємство «Спеціалізований комбінат підприємств комунально-побутового обслуговування» виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) про зобов`язання чинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до суду з даним позовом, зважаючи на наступне. В листопаді 2002 року на Північному кладовищі було проведено поховання бабусі позивача ОСОБА_2 - ділянка 78, ряд 8, місце 37. Поховання організував невідомий позивачу чоловік , який назвав вартість послуг та необхідний перелік документів. Договір на виконання ритуальних послуг не укладався, квитанцій з сплачені кошти позивачем також не отримувались. Проте за документами Північного кладовища особою, яка здійснила пере поховання є ОСОБА_3 . Фактично похорон ОСОБА_2 здійснила мати позивача - ОСОБА_4 , 1939 народження. Вона і до теперішнього часу здійснює догляд за місцем поховання, яке огорожене бетонним цоколем. У вересні 2018 р. позивач випадково дізналась, що документи, які підтверджують право на поховання/підпоховання в місці поховання бабусі відсутні. В ритуальній службі Спеціалізоване комунальне підприємство «Спеціалізований комбінат підприємств комунально-побутового обслуговування» виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) позивачу надали відповідь, що видати свідоцтво не можуть, оскільки в довідці про поховання, наданою адміністрацією Північного кладовища вказано, що поховання ОСОБА_2 здійснив(ла) ОСОБА_3 , і дана особа вважається користувачем місця поховання з відповідними правами. Проте, протягом 15 років ОСОБА_3 на зв`язок з родиною не виходив, свої права на місце поховання не заявляв. Він також і не опікується могилою. Позивач з огляду на положення Закону України «Про поховання та похоронну справу», беручи до уваги наявність в неї свідоцтва про смерть бабусі просить суд зобов`язати ритуальну службу видати свідоцтво про поховання ОСОБА_5 , передбачене ст. 365 Закону України «Про поховання та похоронну справу».

07.03.2019 року в даній цивільній справі відкрито провадження, вирішено питання про її розгляд за правилами загального позовного провадження.

Представник відповідача направив в адресу суду відзив на позов. Просив залишити позов ОСОБА_1 без задоволення, оскільки поховання ОСОБА_2 здійснювалось не позивачем, іншою особою - ОСОБА_3 і дана особа є відповідно до чинного законодавства України користувачем місця поховання.

В судовому засіданні ОСОБА_1 підтримала заявлені вимоги, просила задовольнити. Просила покласти судові витрати на неї.

Представник відповідача про день та час розгляду справи повідомлявся належним чином, проте в судове засідання не з`явився, поважність причин неявки не повідомив.

Вислухавши пояснення позивача, дослідивши надані докази та надавши їм належну оцінку суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_2 у віці 95 років померла ОСОБА_2 , про що в книзі реєстрації актів про смерть ІНФОРМАЦІЯ_2 зроблено запис № 18731. Свідоцтво про смерть видане відділом реєстрації смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Як свідчать матеріали справи, померла ОСОБА_2 була бабусею позивача ОСОБА_1 , що підтверджується свідоцтвами про народження, свідоцтвом про шлюб.

За наданими позивачем документами поховання ОСОБА_2 проведено на Північному кладовищі - ділянка 78, ряд 8, місце 37.

Як зазначила в судовому засіданні позивач, весь час з моменту поховання, та її мати ОСОБА_6 вільно відвідувала могилу ОСОБА_2 здійснювали догляд за місцем родинного поховання.

Разом з цим, за довідкою № 58 наданою 18.09.2018 року ритуальною службою Спеціалізоване підприємство ПКПО, поховання ОСОБА_2 здійснив ОСОБА_3

Також, і це підтверджується листом відповідача № 1695 від 26.09.2018 р., ОСОБА_1 було відмовлено у видачі свідоцтва про поховання бабусі, оскільки користувачем місця поховання є інша особа.

Позивач пояснила під час розгляду справи, що користувач місцем поховання, що його зазначено відповідачем не є знайомою людиною для родини, не доглядає за місцем поховання, не заявляє свої права та не входить на зв`язок родиною. Отримання свідоцтва про поховання необхідно отримати в тому числі і з метою унеможливлення втручання сторонніх осіб в місце поховання ОСОБА_2 .

Згідно з положеннями ст. 2 Закону України «Про поховання та похоронну справу», користувач місця поховання (місця родинного поховання) - особа, яка здійснила перше поховання на відведеному місці поховання (родинного поховання) та/або має відповідне свідоцтво про смерть похованого і свідоцтво про поховання, передбачене статтею 25 цього Закону.

Згідно з положеннями ст. 11 Закону України «Про поховання та похоронну справу», поховання померлого покладається на виконавця волевиявлення померлого. Якщо у волевиявленні померлого немає вказівки на виконання волевиявлення чи в разі відмови виконавця від виконання волевиявлення померлого поховання померлого здійснюється чоловіком (дружиною), батьками (усиновителями), дітьми, сестрою, братом, дідом або бабою, онуком (правнуком), іншою особою, яка зобов`язалася поховати померлого. Виконавцю волевиявлення померлого або особі, яка зобов`язалася поховати померлого, в установленому законодавством порядку в день звернення видаються: лікарське свідоцтво про смерть - закладом охорони здоров`я;свідоцтво про смерть та довідка про смерть - відділом державної реєстрації актів цивільного стану, виконавчим органом сільських, селищних, міських (крім міст обласного значення) рад, консульською установою чи дипломатичним представництвом України.

У відповідності до положень статті 25 зазначеного Закону, після здійснення поховання померлого виконавцю волевиявлення померлого або особі, яка взяла на себе зобов`язання поховати померлого, як користувачу місця поховання (користувачу місця родинного поховання) спеціалізованим комунальним підприємством (а в разі його відсутності - виконавчим органом сільської, селищної, міської ради) видається відповідне свідоцтво, зразок якого затверджується центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері житлово-комунального господарства. Це свідоцтво дає право його пред`явнику на встановлення намогильних споруд у межах могили (родинного поховання), вирішення питання про проведення підпоховання, здійснювати інші дії, пов`язані з використанням місця поховання, якщо це не суперечить законодавству.

Як зазначив позивач, вона має всі підстави отримати свідоцтво про поховання встановленого зразка, оскільки такі документи на момент смерті бабусі не видавались, а відповідачем не було враховано, що саме родина має свідоцтво про смерть ОСОБА_2 .

Таким чином, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно наявні у справі докази, з огляду на пояснення позивача, норми ст. 25 Закону України «Про поховання та похоронну справу», суд вважає що відповідач має видати позивачу відповідне свідоцтво.

Розподіляючи судові витрати суд керується приписами ст. 141 ЦПК України, проте бере до уваги прохання позивача покласти останні на неї.

Керуючись ст.ст. 2-5,11-13,133-141,196,200,258,259,263,268,352,354 ЦПК України, ст. ст. 2, 11, 25 Закону України «Про поховання та похоронну справу», суд -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ритуальної служби Спеціалізоване комунальне підприємство «Спеціалізований комбінат підприємств комунально-побутового обслуговування» виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) про зобов`язання чинити дії задовольнити.

Зобов`язати Ритуальну службу Спеціалізованого комунального підприємства «Спеціалізований комбінат підприємств комунально-побутового обслуговування» виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) видати ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) свідоцтво про поховання ОСОБА_2 , яка похована на Північному кладовищі (ділянка 78, ряд 8, місце 37).

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Київського апеляційного суду, в порядку ст.ст. 353-357 ЦПК України з урахуванням п. 15.5. Перехідних положень цього Кодексу протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту рішення .

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний тест рішення складено 09.09.2019 року.

Суддя