Справа № 367/8946/18
Провадження №2/367/199/2019
РІШЕННЯ

Іменем України

04 грудня 2019 року Ірпінський міський суд Київської області в складі:

головуючої судді Саранюк Л. П.,

при секретарі Бабаковій М.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Ірпінського міського суду Київської області справу за позовною заявою Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ВУСО» до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди, завданої в результаті дорожньо-транспортної пригоди, -

в с т а н о в и в:

Позивач звернувся до суду з даним позовом до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди, завданої в результаті дорожньо-транспортної пригоди, мотивуючи свої вимоги тим, що між ним як Страховиком і ТОВ «Український лізинговий фонд» (далі - Страхувальник) було укладено договір добровільного страхування наземного транспорту № 13 17779-02-05-00 від 09.12.2015, за яким страховик застрахував майнові інтереси страхувальника, пов`язані з експлуатацією наземного транспортного засобу, а саме автомобіля Рута 23, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 .

09.09.2016 у м. Буча сталася дорожньо-транспортна пригода, за участю ЗТЗ під управлінням ОСОБА_2 , та автомобіля Ford Kuga, д.р.н. НОМЕР_2 під управлінням ОСОБА_1 В результаті ДТП зазначені транспортні засоби отримали механічні ушкодження.

Згідно з довідкою про обставини ДТП, особою, винною в скоєні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП «Порушення водіями правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажів, шляхів, шляхових споруд чи іншого майна», є ОСОБА_1 . Її вина встановлена Постановою Ірпінського міського суду Київської області від 27.09.2016.

Згідно умов договору страхування одним із страхових випадків, визначається подія, у разі якої внаслідок ДТП було завдано шкоду автомобілю Страхувальника. Підставою для визначення розміру збитку є рахунок станції технічного обслуговування, рекомендованої Страховиком.

Відповідно до рахунків СТО вартість відновлювального ремонту складає 36 780.83 грн.

Так, згідно умов договору страхування ПрАТ «СК «ВУСО» сплатило на рахунок СТО страхового відшкодування в розмірі 33 280,83 грн. (36 780,83 грн. - 3 500,00 грн. франшиза відповідно до умов Договору). Виплата страхового відшкодування була здійснена ПрАТ «СК «ВУСО» у відповідності до статті 25 ЗУ «Про страхування» на підставі заяви Страхувальника, що підтверджується страховим актом № 6426-02 від 26.10.2016 та платіжним дорученням № 18249 від 27.10.2016 та № 18250 від 27.10.2016.

Вказує, що після виплати страхового відшкодування у Позивача виникла право вимоги до винної особи щодо відшкодування завданої шкоди у розмірі 33 280,83 грн.

З ЦБД МТСБУ ПрАТ «СК «ВУСО» стало відомо, що цивільна відповідальність особи на момент настання страхової події була застрахована в ТДВ «СК «Альфа-Гарант» за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів АЕ/6666488 (далі - Поліс), за яким ліміт відповідальності страховика за шкоду, заподіяну майну, становить 50 000,00 грн., франшиза 0.00 грн.

ПрАТ «СК «ВУСО» звернулося до Господарського суду м. Києва із позовною заявою до ТДВ «СК «Альфа-Гарант» про стягнення страхового відшкодування у розмірі 32 780,83 грн. Так, рішенням Господарського суду м. Києва від 04.07.2017 по справі № 910/5912/17, залишеного без змін Постановою Київського апеляційного господарського суду 13.09.2017, по справі № 910/5912/17, позовні вимоги задоволено частково: стягнуто з ТДВ «СК «Альфа-Гарант» на користь ПрАТ «СК «ВУСО» суму коштів у розмірі 27 214,00 грн.

Таким чином, оскільки сума понесених збитків (з урахуванням особливостей здійсненого страхового відшкодування за Полісом, визначених ст. 29 Закону) в повному обсязі не відшкодована за рахунок ТДВ «СК «Альфа-Гарант», то з огляду на приписи ст. 1194 ЦК України різниця між сумою страхового відшкодування, стягнутої відповідно до рішення суду, та фактично завданими збитками, а саме 6 066,83 грн. має бути відшкодована винною особою.

Втім, 04.01.2017 Відповідачем було сплачено на рахунок ПрАТ «СК «ВУСО» грошові кошти у розмірі 500,00 грн. - франшиза за Полісом АЕ/6666488.

Відтак сума коштів, що має бути стягнута з відповідача становить 5 566,83 грн.

З метою врегулювання спору в досудовому порядку, 05.04.2018 ПрАТ «СК «ВУСО» звернулося до Відповідача з претензією про відшкодування шкоди № 2725 (отримана відповідачем 16.04.2018, що підтверджується зворотнім повідомленням про вручення). Втім, на даний час заподіяна шкода відповідачем у повному обсязі відшкодована не була.

У зв`язку з вищевикладеним просять суд стягнути з відповідача на їх користь суму завданої матеріальної шкоди в розмірі 5 566,83 грн. та судові витрати.

В судове засідання позивач свого представника не направив, про час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином. В матеріалах справи міститься заява від представника позивача про розгляд справи без їх участі, позов підтримують ат просять його задовольнити.

В судовому засіданні відповідач позов не визнала, проти задоволення заперечувала. Суду пояснила, що позивач безпідставно просить стягнути з неї в загальній сумі позову - суму франшизи, яка є частиною збитків, яка не повинна була відшкодовуватися позивачем (страховиком) власнику пошкодженого автомобіля), встановленої договором добровільного страхування наземних транспортних засобів. При цьому, позивач по-своєму трактує зміст ст.1194 ЦК України, не враховуючи ту обставину, на яку також наголошував в своєму рішенні господарський суд, а саме, що особа, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, відповідає за заподіяну нею шкоду тільки у розмірі, який перевищує ліміт відповідальності страховика. Оскільки розмір встановленого матеріального збитку, завданого майну третьої особи внаслідок ДТП не перевищує ліміт відповідальності страховика за Договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів АЕ/6666488, нею сплачено позивачу лише суму франшизи, передбачену полісом ОСЦПВВНТЗ від 12.11.2015, а тому вважає, що відсутні підстави для задоволення повних вимог позивача.

Суд, вислухавши пояснення відповідача, дослідивши письмові докази по справі, вважає позов таким, що підлягає до задоволення з наступних підстав.

Так, судом встановлено, що між Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «ВУСО» як Страховиком і ТОВ «Український лізинговий фонд» було укладено договір добровільного страхування наземного транспорту № 13 17779-02-05-00 від 09.12.2015, за яким страховик застрахував майнові інтереси страхувальника, пов`язані з експлуатацією наземного транспортного засобу, а саме автомобіля Рута 23, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 .

09.09.2016 у м. Буча сталася дорожньо-транспортна пригода, за участю ЗТЗ під управлінням ОСОБА_2 , та автомобіля Ford Kuga, д.р.н. НОМЕР_2 під управлінням ОСОБА_1 В результаті ДТП зазначені транспортні засоби отримали механічні ушкодження.

Згідно з довідкою про обставини ДТП, особою, винною в скоєні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП «Порушення водіями правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажів, шляхів, шляхових споруд чи іншого майна», є ОСОБА_1 . Її вина встановлена Постановою Ірпінського міського суду Київської області від 27.09.2016.

Згідно умов договору страхування одним із страхових випадків, визначається подія, у разі якої внаслідок ДТП було завдано шкоду автомобілю Страхувальника. Підставою для визначення розміру збитку є рахунок станції технічного обслуговування, рекомендованої Страховиком.

Відповідно до рахунків СТО вартість відновлювального ремонту складає 36 780.83 грн.

Так, згідно умов договору страхування ПрАТ «СК «ВУСО» сплатило на рахунок СТО страхового відшкодування в розмірі 33 280,83 грн. (36 780,83 грн. - 3 500,00 грн. франшиза відповідно до умов Договору). Виплата страхового відшкодування була здійснена ПрАТ «СК «ВУСО» у відповідності до статті 25 ЗУ «Про страхування» на підставі заяви Страхувальника, що підтверджується страховим актом № 6426-02 від 26.10.2016 та платіжним дорученням № 18249 від 27.10.2016 та № 18250 від 27.10.2016.

З ЦБД МТСБУ ПрАТ «СК «ВУСО» стало відомо, що цивільна відповідальність особи на момент настання страхової події була застрахована в ТДВ «СК «Альфа-Гарант» за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів АЕ/6666488, за яким ліміт відповідальності страховика за шкоду, заподіяну майну, становить 50 000,00 грн., франшиза 0.00 грн.

ПрАТ «СК «ВУСО» звернулося до Господарського суду м. Києва із позовною заявою до ТДВ «СК «Альфа-Гарант» про стягнення страхового відшкодування у розмірі 32 780,83 грн. Так, рішенням Господарського суду м. Києва від 04.07.2017 по справі № 910/5912/17, залишеного без змін Постановою Київського апеляційного господарського суду 13.09.2017, по справі № 910/5912/17, позовні вимоги задоволено частково: стягнуто з ТДВ «СК «Альфа-Гарант» на користь ПрАТ «СК «ВУСО» суму коштів у розмірі 27 214,00 грн.

Таким чином, оскільки сума понесених збитків (з урахуванням особливостей здійсненого страхового відшкодування за Полісом, визначених ст. 29 Закону) в повному обсязі не відшкодована за рахунок ТДВ «СК «Альфа-Гарант», то з огляду на приписи ст. 1194 ЦК України різниця між сумою страхового відшкодування, стягнутої відповідно до рішення суду, та фактично завданими збитками, а саме 6 066,83 грн. має бути відшкодована винною особою.

Втім, 04.01.2017 Відповідачем було сплачено на рахунок ПрАТ «СК «ВУСО» грошові кошти у розмірі 500,00 грн. - франшиза за Полісом АЕ/6666488.

Відтак сума коштів, що має бути стягнута з відповідача становить 5 566,83 грн.

З метою врегулювання спору в досудовому порядку, 05.04.2018 ПрАТ «СК «ВУСО» звернулося до Відповідача з претензією про відшкодування шкоди № 2725 (отримана відповідачем 16.04.2018, що підтверджується зворотнім повідомленням про вручення). Втім, на даний час заподіяна шкода відповідачем у повному обсязі відшкодована не була.

Відповідно до ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особа, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоду завдано не з її вини.

Згідно вимог ст. 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб.

Відповідно до статті 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

При цьому за змістом статті 993 ЦК України та статті 27 Закону України «Про страхування» до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

За змістом статті 1194 ЦК України в системному зв`язку зі статтею 993 цього Кодексу та статтею 27 Закону України «Про страхування» можна дійти висновку про те, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, переходить право вимоги до особи, відповідальної за завдані збитки у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди в межах різниці між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Зазначене узгоджується із правовою позицією Верховного Суду України, висловленою у постанові від 10 лютого 2016 року у справі № 6-2878цс15.

Відповідно до статті 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників.

Пунктом 22.1 статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлено, що при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Враховуючи вищевикладене та вимоги діючого законодавства, суд дійшов висновку, що позовні вимоги Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ВУСО» про відшкодування шкоди в розмірі - 5 566,83 грн. є обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі.

Відповідно до положень статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи задоволення позовних вимог до відповідача, суд дійшов висновку про стягнення із відповідача на користь позивача судового збору у розмірі - 1 762 грн. 00 коп.

Керуючись ст..ст. 993, 1166, 1187, 1194 ЦК України, ст. 27 Закону України «Про страхування», ст.ст. 3,22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», ст.. 141, 263-265, 279, 280-282 ЦПК України, -

в и р і ш и в:

Позов задоволити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ВУСО» суму завданої матеріальної шкоди в розмірі 5 566,83 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ВУСО» витрати з оплати судового збору в розмірі 1 762,00 грн.

Повний текст рішення буде виготовлено на протязі десяти днів, а саме 14.12.2019 року.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Київського апеляційного суду через суд першої інстанції шляхом подачі в 30-денний строк з моменту виготовлення повного тексту рішення апеляційної скарги. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: Л.П. Саранюк