КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 грудня 2019 року Київський апеляційний суд в складі суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого: Мараєвої Н.Є.

Суддів: Заришняк Г.М., Рубан С.М.

При секретарі: Гаврюшенко К.О.

розглянули у відкритому судовому засіданні в приміщенні Київського апеляційного суду в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за апеляційною скаргою

ОСОБА_1 на ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 19 березня 2019 року в справі за скаргою ОСОБА_1 на дії приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Солонько Миколи Миколайовича, заінтересована особа: Київська регіональна дирекція Акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль»

Заслухавши доповідь судді Мараєвої Н.Є., пояснення осіб, які з`явилися, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів,-

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 19 березня 2019 рокувідмовлено в задоволенні скарги ОСОБА_1 на дії приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Солонько Миколи Миколайовича, заінтересована особа: Київська регіональна дирекція Акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль».

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 19 березня 2019 рокута винести постанову, якою задовольнити у повному обсязі апеляційну скаргу, посилаючись на незаконність даної ухвали, зокрема, на те, що суд неповно з`ясував обставини справи, не дав належної оцінки доказам, порушив норми матеріального та процесуального права.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваної ухвали, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

ОСОБА_1 звернувся до Дніпровського районного суду м. Києва з скаргою на дії приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Солонько Миколи Миколайовича, заінтересована особа: Київська регіональна дирекція Акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль».

Обґрунтовуючи заяву просив суд визнати неправовмірною та скасувати постанову приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Солонько Миколи Миколайовича про опис та арешт майна (коштів) боржника від 15.11.2018 року у виконавчому провадженні № 57595689, оскільки дана постанова є передчасною та такою, що суперечить положенням Закону України «Про виконавче провадження».

Постановлюючи ухвалу про відмову в задоволенні скарги, суд першої інстанції виходив з того, що приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Солонько М.М. було вчинено усі необхідні дії, визначені законом для примусового виконання рішення суду, та відсутні будь-які докази, які вказували б на порушення приватним виконавцем чинного законодавста та прав боржника як сторони виконавчого провадження щодо виконання рішення суду.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи і встановлено судом, 05 листопада 2018 року Приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Солонько М.М. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 57595689 на підставі виконавчого листа № 755/11612/13-ц, виданого 14.09.2018 року Дніпровським районним судом м. Києва про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ "Райффайзен Банк Аваль" в особі Київської регіональної дирекції ПАТ "Райффайзен Банк Аваль" 1 829 943 грн. 92 коп. заборгованості за кредитом, 425 404 грн. 04 коп. заборгованості за відсотками, а всього 2 255 347 грн. 96 коп.; Стягнення з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства "Райффайзен Банк Аваль" в особі Київської регіональної дирекції Публічного акціонерного товариства "Райффайзен Банк Аваль" 3441 грн. судового збору.

15 листопада 2018 року Приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Солонько М.М. було винесено постанову про опис та арешт майна (коштів) боржника у виконавчому провадженні № 57595689, відповідно до якої описано та накладено арешт на майно, а саме земельну ділянку, площею 0,3072 га, кадастровий номер 1:01:006:0106, цільове призначення - для будівництва та обслуговування житлового будинку, місцезнаходження: АДРЕСА_1 .

Відповідно до державного акту на право власності на земельну ділянку від 25.05.2005 року Серія НА №340784, право власності на земельну ділянку, площею 0,3072 га, кадастровий номер 1:01:006:0106, цільове призначення - для будівництва та обслуговування житлового будинку, місцезнаходження: АДРЕСА_1 зареєстровано за ОСОБА_1 .

За приписами ч. 1 ст. 5 Закону примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".

Згідно зі ч. 1 ст. 5 Закону України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів" приватний виконавець під час здійснення професійної діяльності є незалежними, керується принципом верховенства права та діє виключно відповідно до закону.

Відповідно до ст. 36 Закону України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів" рішення, дії чи бездіяльність приватного виконавця можуть бути оскаржені у порядку, встановленому законом. Вказані положення також кореспондуються із ч. 1 ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження».

Права та обов`язки виконавця визначені в статті 18 Закону України «Про виконавче провадження», за приписами якої виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії; здійснювати, зокрема заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом. В тому числі, виконавець зобов`язаний накладати арешт на кошти та інші цінності боржника.

Підлягають примусовому виконанню рішення на підставі виконавчих листів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень (п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону).

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 56 Закону України «Про виконавче провадження» арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника.

Арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення, котрий накладається державним виконавцем у межах суми стягнення за виконавчим провадженням (з урахуванням виконавчого збору та витрат на та проведення виконавчих дій) шляхом винесення постанови про арешт коштів та інших цінностей боржника, що знаходяться на рахунках і вкладах чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, винесенням постанови про арешт коштів, що перебувають у касі боржника або надходять до неї, винесенням постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, та проведенням опису майна боржника і накладенням на нього арешту.

Стягнення за виконавчими документами звертається в першу чергу на кошти боржника у гривні та іноземній валюті, інші цінності. Готівкові кошти, виявлені у боржника, вилучаються. На кошти та інші цінності боржника, що знаходяться на рахунках, вкладах та на зберіганні у банках чи інших фінансових установах, накладається арешт. Слід зазначити, що Законом № 606-14 та Законом України «Про банки і банківську діяльність» передбачено, що накладений державним виконавцем арешт поширюється також на кошти на рахунках, які будуть відкриті після винесення постанови про накладення арешту, а відкриття нових рахунків у банках чи інших фінансових установах боржником-юридичною особою чи підприємцем є підставою для направлення державним виконавцем відповідним правоохоронним органам матеріалів для притягнення винних осіб до відповідальності (ст. 76 Закону).

У разі відсутності у боржника коштів та інших цінностей, достатніх для задоволення вимог стягувача, стягнення звертається також на належне боржнику інше майно, за винятком майна, на яке згідно із законом не може бути накладено стягнення.

Боржник має право запропонувати ті види майна чи предмети, на які необхідно в першу чергу звернути стягнення. Черговість стягнення на кошти та інше майно боржника остаточно визначається державним виконавцем. Стягнення на майно боржника звертається на суму боргу за виконавчим документом з урахуванням виконавчого збору, витрат на організацію та проведення виконавчих дій, штрафів. Якщо боржник володіє майном спільно з іншими особами, стягнення звертається на його частку, визначену судом за поданням державного виконавця.

У разі якщо сума, що підлягає стягненню за виконавчим провадженням, не перевищує десяти розмірів мінімальної заробітної плати, звернення стягнення на єдине житло боржника та земельну ділянку, на якій розташоване це житло, не здійснюється.

Згідно ч. 5 ст. 56 Закону України «Про виконавче провадження» про проведення опису майна (коштів) боржника виконавець виносить постанову про опис та арешт майна (коштів) боржника. У постанові про опис та арешт майна (коштів) боржника обов`язково зазначаються: якщо опису підлягає земельна ділянка - її розмір, цільове призначення, наявність комунікацій тощо; якщо опису підлягає будівля, споруда, приміщення, квартира - загальна площа, кількість кімнат (приміщень), їх площа та призначення, матеріали стін, кількість поверхів, поверх або поверхи, на яких розташоване приміщення (квартира), інформація про підсобні приміщення та споруди; якщо опису підлягає транспортний засіб - марка, модель, рік випуску, об`єм двигуна, вид пального, пробіг, комплектація, потреба у ремонті, колір тощо.

Обгрунтовуючи апеляційну скаргу ОСОБА_1 посилався зокрема на те, що приватний виконавець провів опис та наклав арешт на земельну ділянку та на нерухоме майно (житловий будинок), який належить іншим особам, не залучивши їх, як зацікавлених осіб права та інтереси яких може бути порушено, до розгляду даної справи.

Також посилався на те, що приватним виконавцем порушено порядок звернення стягнення на нерухоме майно боржника, право власності на яке не зареєстровано.

Проте, з такими доводами апеляційної скарги погодитися не можливо.

Як вбачається з постанови про опис та арешт майна (коштів) боржника від 15 листопада 2018 року, приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Солонько М.М. було описано та накладено арешт на майно, а саме земельну ділянку, площею 0,3072 га, кадастровий номер 1:01:006:0106, цільове призначення - для будівництва та обслуговування житлового будинку, місцезнаходження: АДРЕСА_1 .

Крім того, в постанові було зазначено, що на земельній ділянці знаходиться житловий будинок та господарські будівлі, площа яких невідома та потребує виготовлення технічної документації (а/с 4-5).

З огляду на викладене, судова колегія вважає, що суд правильно дійшов висновку про відмову в задоволенні скарги.

Такі висновки суду відповідають вимогам закону.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Підстав для скасування ухвали суду не вбачається.

Керуючись ст.ст. 268, 352, 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення, а ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 19 березня 2019 року - залишити без змін.

Постанова може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст складено 09 грудня 2019 року.

Головуючий:

Судді: