Постанова

Іменем України

27 листопада 2019 року

м. Київ

справа № 621/2186/16-ц

провадження № 61-28503св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Кузнєцова В. О.,

суддів: Жданової В. С. (суддя-доповідач), Ігнатенка В. М., Стрільчука В. А., Тітова М. Ю.,

учасники справи:

позивач - заступник керівника Чугуївської місцевої прокуратури Харківської області, яка діє в інтересах держави в особі Харківського обласного управління лісового та мисливського господарства, державного підприємства «Зміївське лісове господарство»,

відповідач 1 - Чемужівська сільська рада Зміївського району Харківської області,

відповідач 2 - ОСОБА_1 ,

третя особа 1 - відділ Держгеокадастру у Зміївському районі Харківської області,

третя особа 2 - Головне територіальне управління юстиції в Харківській області,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу заступника прокурора Харківської області на рішення Зміївського районного суду Харківської області від 12 квітня 2017 року в складі судді Вельможної І. В. та ухвалу апеляційного суду Харківської області від 20 липня 2017 року в складі колегії суддів: Кружиліної О. А., Кіся П. В., Хорошевського О. М.,

ВСТАНОВИВ:

Підпунктом 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України у редакції Закону України № 2147-VIII від 03 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» передбачено, що касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Описова частина

Короткий зміст заяви

У листопаді 2016 року заступник керівника Чугуївської місцевої прокуратури Харківської області, який діє в інтересах держави в особі Харківського обласного управління лісового та мисливського господарства, державного підприємства «Зміївське лісове господарство», звернувся до суду з позовом до Чемужівської сільської ради Зміївського району Харківської області, ОСОБА_1 , у якому просив:

- визнати незаконним та скасувати рішення Чемужівської сільської ради від 12 червня 2001 року № 112 «Про надання земельних ділянок у приватну власність»;

- визнати недійсним державний акт серії ЯК від 06 жовтня 2011 року № 154083 на право власності на земельну ділянку ОСОБА_1 , скасувавши його державну реєстрацію (кадастровий номер :01:004:0050);

- зобов`язати ОСОБА_1 повернути у власність держави земельну ділянку, яка розташована по АДРЕСА_1 .

Позов мотивовано тим, що Зміївським відділом Чугуївської місцевої прокуратури Харківської області за результатами вивчення стану додержання законодавства у сфері земельних відносин встановлені порушення вимог чинного законодавства під час передачі ОСОБА_1 на підставі рішення Чемужівської сільської ради Зміївського району Харківської області від 12 червня 2001 року № 112 земельної ділянки, площею 0,25 га, для будівництва і обслуговування житлових будинків, господарських будівель, що знаходиться на території Чемужівської сільської ради Зміївського району Харківської області.

Вказана земельна ділянка перебуває в межах державного лісового фонду, оскільки відноситься до земель державного підприємства «Зміївське лісове господарство» (далі - ДП «Зміївське лісове господарство»).

Крім того, межі земельної ділянки, площею 0,25 га, що знаходиться на території Чемужівської сільської ради Зміївського району Харківської області встановлені не були.

Враховуючи, що спірна земельна ділянка вибула з володіння держави всупереч вимогам законодавства, волі власника та постійного користувача ділянки, заступник керівника Чугуївської місцевої прокуратури Харківської області просив задовольнити позовні вимоги.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Зміївського районного суду Харківської області від 12 квітня 2017 року в задоволенні позову відмовлено.

Суд першої інстанції, відмовляючи в задоволенні позову, врахував, що спірна земельна ділянка розташована на території Чемужівської сільської ради, а технічна документація зі складання державного акта на земельну ділянку ОСОБА_1 відповідає вимогам чинного законодавства, у зв`язку з чим дійшов висновку про недоведеність позивачем незаконності надання Чемужівською сільською радою Зміївського району Харківської області земельної ділянки відповідачу.

Короткий зміст ухвали суду апеляційної інстанції

Ухвалою апеляційного суду Харківської області від 20 липня 2017 року, з урахуванням ухвали цього ж суду від 03 серпня 2017 року, апеляційну скаргу прокуратури Харківської області відхилено, рішення Зміївського районного суду Харківської області від 12 квітня 2017 року залишено без змін.

Апеляційний суд погодився з висновком суду першої інстанції про недоведеність позивачем того, що спірна земельна ділянка перебувала у користуванні ДП «Зміївське лісове господарство».

Короткий зміст вимог касаційної скарги та узагальнення її доводів

У серпні 2017 року заступник прокурора Харківської області подав до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ касаційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати оскаржувані судові рішення та ухвалити нове рішення про задоволення позову.

Касаційна скарга мотивована тим, що суди не врахували, що ДП «Зміївське лісове господарство» є державним підприємством, а тому землі, які є у нього в користуванні, належать до державної власності та не можуть передаватися у приватну власність. Факт постійного користування ДП «Зміївське лісове господарство» спірною земельною ділянкою підтверджується планово-картографічними матеріалами. У власність ОСОБА_1 передано земельну ділянку в кварталі 71, яка знаходиться за межами населеного пункту, та відведена до земель державної власності - лісового фонду. ДП «Зміївське лісове господарство» погодження на вилучення спірної земельної ділянки лісового фонду не надавало, що свідчить про перевищення Чемужівською сільською радою наданих законодавством повноважень щодо розпорядження землями лісогосподарського призначення.

Короткий зміст заперечень на касаційну скаргу та узагальнення його доводів

У жовтні 2017 року ОСОБА_1 подала до суду касаційної інстанції заперечення на касаційну скаргу, у якому просить касаційну скаргу відхилити, а оскаржувані судові рішення залишити без змін.

Заперечення мотивовано тим, що доводи касаційної скарги заступника прокурора Харківської області з посиланням на те, що спірна земельна ділянка перебувала у користуванні ДП «Зміївське лісове господарство», що підтверджується планово-картографічними матеріалами, є безпідставними, оскільки вказані матеріали виготовлено після того, як Чемужівська сільська рада прийняла оскаржуване рішення від 12 червня 2001 року № 112 «Про надання земельних ділянок у приватну власність».

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справі від 28 серпня 2017 року відкрито касаційне провадження у вказаній справі, витребувано справу № 621/2186/16-ц з суду першої інстанції.

Статтею 388 ЦПК України передбачено, що судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

У травні 2018 року вказана справа передана до Верховного Суду.

Ухвалою Верховного Суду від 18 листопада 2019 року справу за позовом заступника керівника Чугуївської місцевої прокуратури Харківської області, який діє в інтересах держави в особі Харківського обласного управління лісового та ДП «Зміївське лісове господарство» до Чемужівської сільської ради Зміївського району Харківської області, ОСОБА_1 , треті особи: відділ Держгеокадастру у Зміївському районі Харківської області, Головне територіальне управління юстиції в Харківській області, про скасування рішення органу місцевого самоврядування, визнання недійсним державного акта на право власності на земельну ділянку та повернення земельної ділянки, призначено до розгляду.

Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до вимог частин першої і другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Згідно з частинами першою, другою та п`ятою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону рішення суду першої інстанції та ухвала апеляційного суду відповідають.

Вивчивши матеріали цивільної справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду вважає, що касаційна скарга підлягає залишенню без задоволення з таких підстав.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

Суди встановили, що 12 червня 2001 року виконавчим комітетом Чемужівської сільської ради Зміївського району Харківської області ОСОБА_1 безкоштовно передано у приватну власність земельну ділянку, загальною площею 0,25 га, для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд із земель запасу житлової та громадської забудови, за адресою: АДРЕСА_1 .

На підставі вищенаведеного рішення 06 жовтня 2011 року ОСОБА_1 отримала державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯК № 154083 з кадастровим номером :01:004:0050.

З технічного завдання № 14 від 26 січня 2010 року, наданого Управлінням Держкомзему у Зміївському районі Харківської області, вбачається, що надана ОСОБА_1 земельна ділянка з кадастровим номером :01:004:0050 розташована на території Чемужівської сільської ради, а саме: АДРЕСА_1 .

Технічна документація погоджена комунальним підприємством «Архітектурне бюро Зміївського району», відділом містобудування та архітектури Зміївської районної державної адміністрації Харківської області, а також Управлінням Держкомзему в Зміївському районі Харківської області. Земельна ділянка розташована на території Чемужівської сільської ради Зміївського району Харківської області, а саме: АДРЕСА_1 , її межі встановлені на місцевості та закріплені межовими знаками вірно, земельна ділянка не має обмеження, обтяження містобудівного характеру.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Відповідно до положень статті 6 ЗК України 1990 року громадяни України мають право на одержання у власність земельних ділянок для: будівництва та обслуговування жилого будинку і господарських будівель (присадибна ділянка).Передача земельних ділянок у власність громадян провадиться місцевими Радами народних депутатів відповідно до їх компетенції за плату або безплатно.

За змістом статті 17 ЗК України 1990 року передача земельних ділянок у колективну та приватну власність провадиться Радами народних депутатів, на території яких розташовані земельні ділянки. Громадяни, заінтересовані у передачі їм у власність земельних ділянок із земель запасу, подають заяву про це до сільської, селищної, міської, а у разі відмови - до районної, міської, в адміністративному підпорядкуванні якої є район, Ради народних депутатів за місцем розташування земельної ділянки. У заяві зазначаються бажані розмір і місце розташування ділянки, мета її використання і склад сім`ї.

Відповідна Рада народних депутатів розглядає заяву і у разі згоди передати земельну ділянку у власність громадянину замовляє землевпорядній організації розробку проекту її відведення. Проект відведення земельної ділянки погоджується з сільською (селищною) Радою народних депутатів, з районними (міськими) землевпорядним, природоохоронним і санітарним органами, органом архітектури і подається до районної (міської) Ради народних депутатів для прийняття рішення про передачу громадянину земельної ділянки у власність.

Ради народних депутатів розглядають у місячний строк зазначену заяву і матеріали та приймають відповідні рішення.

Передача у власність громадян земельних ділянок, що перебувають у власності або користуванні інших громадян чи юридичних осіб, провадиться місцевими Радами народних депутатів після вилучення (викупу) їх у порядку, встановленому статтями 31 і 32 цього Кодексу.

За змістом статті 76 ЗК України 1990 року землями лісового фонду визнаються землі, вкриті лісом, а також не вкриті лісом, але надані для потреб лісового господарства.

Згідно з пунктом 5 розділу VIII «Прикінцеві положення» ЛК України до одержання в установленому порядку державними лісогосподарськими підприємствами державних актів на право постійного користування земельними лісовими ділянками, документами, що підтверджують це право на раніше надані землі, є планово-картографічні матеріали лісовпорядкування.

Планово-картографічні матеріали лісовпорядкування складаються на підставі натурних лісовпорядних робіт та камерального дешифрування аерознімків, містять детальну характеристику лісу. Перелік планово-картографічних лісовпорядкувальних матеріалів, методи їх створення, масштаби, вимоги до змісту та оформлення, якості виготовлення тощо регламентується галузевими нормативними документами. Зокрема, за змістом пункту 1.1 Інструкції про порядок створення і розмноження лісових карт, затвердженої Державним комітетом СРСР по лісовому господарству 11 грудня 1986 року, планшети лісовпорядкувальні належать до планово-картографічних матеріалів лісовпорядкування, а частина друга зазначеної Інструкції присвячена процедурі їх виготовлення.

Отже, системний аналіз наведених норм законодавства дозволяє дійти висновку про те, що при вирішенні питання щодо перебування земельної лісової ділянки в користуванні державного лісогосподарського підприємства необхідно враховувати положення пункту 5 розділу VIII «Прикінцеві положення» ЛК України.

Суд першої інстанції, з висновком якого погодився й суд апеляційної інстанції, дослідивши планово-картографічні матеріали лісовпорядкування, а саме: проекти організації і розвитку лісового господарства Зміївського держлісгоспу обласного лісогосподарського об`єднання «Харківліс» Державного комітету лісового господарства та викопіювання з лісовпорядного планшету 1990 року, дійшов правильного висновку, що вказані документи не підтверджують право користування ДП «Зміївське лісове господарство» спірною земельною ділянкою на час прийняття Чемужівською сільською радою рішення від 12 червня 2001 року № 112 про надання земельної ділянки ОСОБА_1 .

Колегія суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду погоджується з вказаним висновком судів попередніх інстанцій, які на підставі належним чином оцінених доказів, поданих сторонами, правильно встановили характер спірних правовідносин та застосували норми матеріального права, як їх регулюють, у зв`язку з чим дійшли обґрунтованого висновку про недоведеність позивачем незаконності надання Чемужівською сільською радою земельної ділянки ОСОБА_1 .

Надані позивачем матеріали лісовпорядкування та викопіювання з лісовпорядного планшету не підтверджують право користування ДП «Зміївське лісове господарство» спірною земельною ділянкою на час прийняття рішення Чемужівською сільською радою Зміївського району Харківської області від 12 червня 2001 року № 112, а тому доводи касаційної скарги зводяться до переоцінки встановлених судом обставин, що в силу вимог статті 400 ЦПК України виходить за межі розгляду справи судом касаційної інстанції.

Наведені у касаційній скарзі доводи були предметом дослідження в судах першої та апеляційної інстанцій із наданням відповідної правової оцінки всім фактичним обставинам справи, яка ґрунтується на вимогах чинного законодавства, і з якою погоджується суд касаційної інстанції.

Частиною першою статті 410 ЦПК України встановлено, що суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Ураховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне касаційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції та ухвалу апеляційного суду - без змін.

Щодо судових витрат

Відповідно до підпункту «в» пункту 4 частини першої статті 416 ЦПК України суд касаційної інстанції повинен вирішити питання про розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції.

Оскільки касаційну скаргу залишено без задоволення, підстав для нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої та апеляційної інстанції, а також розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції, немає.

Керуючись статтями 400, 410, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу заступника прокурора Харківської області залишити без задоволення.

Рішення Зміївського районного суду Харківської області від 12 квітня 2017 року та ухвалу апеляційного суду Харківської області від 20 липня 2017 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий В. О. Кузнєцов

Судді : В. С. Жданова

В. М. Ігнатенко

В. А. Стрільчук

М. Ю. Тітов