Провадження №2/592/4295/19

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 грудня 2019 року м.Суми

Ковпаківський районний суд м. Суми у складі головуючого судді Костенка В.Г., за участю секретаря судового засідання Танасюк А.М., розглянувши за правилами загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Російської Федерації про відшкодування моральної шкоди
з участю представника позивача ОСОБА_2

ВСТАНОВИВ:
Позивачка просить стягнути з Російської Федерації грошове відшкодування моральної шкоди у розмірі 1 677 000 грн..
Свої вимоги позивачка мотивує тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 у неї народився син ОСОБА_3 . З 23.01.2015 син проходив військову службу за контрактом у військовій частині НОМЕР_1 . В період з 23.01.2015 по 14.02.2015 ОСОБА_3 безпосередньо брав участь в захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України на території Донецької та Луганської областей. 14.02.2015 поблизу населеного пункту Широкине Новоазовського району Донецької області кулеметник 3-го відділення 3-го комендантського взводу комендантської роти окремого загону спеціального призначення «Азов» солдат ОСОБА_3 загинув при проведенні утримання наступальних дій російських збройних формувань.
Факт загибелі ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , під час виконання обов`язків військової служби 14.02.2015 року поблизу с. Широкине Новоазовського району Донецької області Україна внаслідок збройної агресії Російської Федерації проти України, встановлений рішенням Ковпаківського районного суду м.Суми від 15.07.2019 (справа №92/4260/19).
Через смерть сина позивач втратила сенс життя та віру в майбутнє, постійно відчуває страждання від втрати рідної людини, що не дає їй можливості нормально спілкуватись з оточуючими, підтримувати соціальний спосіб життя та працювати, оскільки остання знаходиться у стресовому стані, що супроводжується періодичними депресіями.
Вважає, що незаконними діями з боку Російської Федерації порушено невід`ємне право її сина, на життя, гарантоване ст. 2 Європейської конвенції, його право на повагу до сімейного життя, у зв`язку з чим змушена звернутися із вказаним позовом, в якому просить стягнути із Російської Федерації на її користь моральну шкоду у розмірі 1 677 000 (один мільйон шістсот сімдесят сім тисяч) грн., що за офіційним курсом Національного Банку України станом на день підписання позовної заяви складає 60 000 (шістдесят тисяч) євро..
Ухвалою суду від 03.09.2019 прийнято до розгляду та відкрито загальне позовне провадження у справі, призначено підготовче судове засідання з повідомленням сторін. Надано відповідачу строк для подачі відзиву.
Відповідач відзив не подав.
Ухвалою суду від 22.11.2019 у справі було закінчено підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду.
В судовому засіданні представник позивача вимоги підтримав, просив позов задовольнити.
Представник відповідача, який про місце, час та дату розгляду справи повідомлявся через Посольство Російської Федерації, в судове засідання не з`явився, жодних заяв чи клопотань від нього не надходило.
Заслухавши пояснення, дослідивши справу, вважає, що заявлений позов обґрунтований і підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 мала сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 від 24.09.2003, та свідоцтвом про одруження серії НОМЕР_3 від 15.10.2004.
15.07.2019 Ковпаківським районним судом м.Суми у справі за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Міністерство соціальної політики України, Російська Федерація про встановлення факту, що має юридичне значення, справа №592/4260/19, ухвалено рішення, яке набрало законної сили 15.08.2019.
Рішенням суду встановлено юридичний факт загибелі ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , під час виконання обов`язків військової служби 14.02.2015 поблизу с. Широкине Новоазовського району Донецької області Україна внаслідок збройної агресії Російської Федерації проти України.
Рішенням суду також встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_2 помер ОСОБА_3 у віці 18 років в селі Широкине Новоазовського району Донецької області, що стверджується даними копії свідоцтва про смерть серії НОМЕР_4 від 19.02.2015, виданого Ковпаківським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Сумського міського управління юстиції, актовий запис №225.
Згідно копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 від 24.09.2003 та копії свідоцтва про одруження серії НОМЕР_3 від 15.10.2004, матір`ю ОСОБА_3 є ОСОБА_1 .
За даними копії довідки №18 від 05.02.2015, виданої уповноваженою особою військової частини НОМЕР_1 , солдат ОСОБА_3 , кулеметник 3-го відділення 3-го комендантського взводу комендантської роти окремого загону спеціального призначення «Азов», дійсно проходив військову службу за контрактом у військовій частині НОМЕР_1 Східного оперативно-територіального об`єднання Національної гвардії України з 23.01.2015.
За даними акту від 20.03.2015 №11/15 про нещасний випадок 14.02.2015 поблизу населеного пункту Широкине Новоазовського району Донецької області кулеметник 3-го відділення 3-го комендантського взводу комендантської роти окремого загону спеціального призначення «Азов» солдат ОСОБА_3 загинув при проведенні утримання наступальних дій озброєних формувань противника, та зроблено висновок, що нещасний випадок з солдатом ОСОБА_3 стався в період проходження служби при виконанні обов`язків, пов`язаних із безпосередньою участю у боротьбі зі злочинністю.
Згідно копії лікарського свідоцтва про смерть №635 від 17.02.2015 ОСОБА_3 , помер внаслідок вибухової травми: множинні проникаючі сліпі уламкові поранення грудної клітини та живота з ушкодженням внутрішніх органів, дата смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 , місце смерті загинув с. Широкине у зоні АТО.
За даними копії постанови військово-лікарської комісії ГУМВС України в Донецькій області по встановленню причинного зв`язку поранення, що призвело до смерті ОСОБА_3 , 1996 р.н., №13 від 23.04.2015 встановлено, що поранення, що призвело до смерті ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ) ОСОБА_3 , 1996 р.н.: «вибухова травма: множинні проникаючі сліпі уламкові поранення грудної клітини та живота з ушкодженням внутрішніх органів» Так, пов`язане з виконанням обов`язків військової служби. Підстава: протокол засідання ВЛК №13 від 17.04.2015.
Згідно ч. 4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.
Однак зазначені факти підтверджуються зазначеними документами наданими до цього позову, копії яких знаходяться у матеріалах справи.
Згідно ст. 1 Закону України «Про оборону України», збройна агресія - це застосування іншою державою або групою держав збройної сили проти України. Збройною агресією проти України вважається будь-яка з таких дій, зокрема: вторгнення або напад збройних сил іншої держави або групи держав на територію України, а також окупація або анексія частини території України; напад збройних сил іншої держави або групи держав на військові сухопутні, морські чи повітряні сили або цивільні морські чи повітряні флоти України.
Аналізуючи наведені обставини та докази у справі, суд прийшов до висновку, що наслідком саме збройної агресії Російської Федерації відносно України (що є і загальновідомими фактами, а тому не підлягають доказуванню також і за нормами ч.4 ст.82 ЦПК України), стала окупація частини території України, а саме в с. Широкине Новоазовського району Донецької області Україна, де загинув син позивача.
Згідно з ч.2 ст.2 ЦК України учасниками цивільних відносин є зокрема і іноземні держави та інші суб`єкти публічного права.
За вимогами ч.6 ст.5 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» відшкодування матеріальної та моральної шкоди, заподіяної внаслідок тимчасової окупації державі Україна, юридичним особам, громадським об`єднанням, громадянам України, іноземцям та особам без громадянства, у повному обсязі покладається на Російську Федерацію як на державу, що здійснює окупацію. Держава Україна всіма можливими засобами сприятиме відшкодуванню матеріальної та моральної шкоди Російською Федерацією.
З матеріалів справи вбачається, також і встановлено судом, що внаслідок збройної (військової) агресії Російської Федерації, в місті Іловайськ Донецької області, загинув син позивачки, що завдало їй значної моральної шкоди, що виражається в основному - втратою рідної людини, що не дає можливості нормально спілкуватися з оточуючими, працювати та підтримувати нормальний соціальний спосіб життя, оскільки постійно знаходиться у стресовому стані, що супроводжується періодичними депресіями. Втрата сина є не відновлювальною.
Статтею 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод та статтею 8 Конституції України гарантовано кожному право звернення до суду для захисту конституційних прав і свобод людини і громадянина.
Відповідно до ст.22 ЦК України особа, якій завдано збитки у результаті порушення її цивільного права, має право на відшкодування.
Згідно з ст.23 ЦК України моральна шкода, зокрема, полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із душевними стражданнями, у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім"ї чи близьких родичів, а також ушкодженням здоров"я. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.
Згідно з Постановою Пленуму Верховного Суду України ( п.3, 9) № 4 від 31.03.95 р. "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Моральна шкода може полягати, зокрема, в моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.
За змістом ст.ст. 1167, 1168 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала: в т.ч. у випадках, встановлених законом.
Моральна шкода, завдана каліцтвом або іншим ушкодженням здоров"я, може бути відшкодована одноразово або шляхом здійснення щомісячних платежів. Моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловікові (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим), а також особам, які проживали з нею однією сім`єю.
Право на життя передбачені Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод від 04.11.1950р., ІV Женевською конвенцією 1949р. про захист цивільного населення під час збройного конфлікту, розділу ІІ Конституції України.
Порушивши Статут ООН, Загальну декларацію прав людини, Будапештський меморандум (п.1,2), Гельсінський заключний акт наради по Безпеці та Співробітництву в Європі 01.08.1975р., договори укладені між Україною та Росією в т.ч. про українсько-російський державний кордон, Російська Федерація вийшла за межі своїх суверенних прав, гарантованих ст.2 Статуту ООН, а тому є на переконання суду державою-агресором, що в свою чергу свідчить про відсутність у неї судового імунітету.
Вирішуючи питання щодо розміру компенсації за спричинену позивачам моральної шкоди, суд виходить із розміру задоволених вимог заявників по аналогічним спорам, що розглядалися Європейським судом з прав людини та становить в середньому 60 000 Євро за загибель однієї особи. Зокрема, такі рішення виносились Європейським судом з прав людини у справах «Хачукаевы против России» (Khachukayev v. Russia (23/04/2009)), «Сагаева и Другие против России» (Sagayeva and Others v. Russia (08/12/2015)), «Исламова против России» (Islamova v. Russia (30/04/2015)), «Султыгов и Другие против России» (Sultygov and Others v. Russia (09/10/2014)).
Таким чином, враховуючи характер та обсяг завданих позивачам моральних страждань, істотних порушень їх прав, умисного характеру дій Російської Федерації, а також душевного болю від втрати рідної людини, почуття безпорадності, яку вони відчувають роками через втрату рідної людини, суд вважає достатнім та справедливим розмір компенсації за заподіяну позивачу моральної шкоди в сумі по 1 677 0000 грн., що на день подання позову до суду за офіційним курсом НБУ складало 60 000 Євро, і саме такий розмір компенсації був визначений Європейським судом з прав людини при розгляді аналогічних вимог фізичних осіб щодо стягнення компенсації за моральні страждання через смерть фізичної особи.
Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, установленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод та інтересів.
Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення.
Особа, права якої порушено, може скористатися не будь яким, а конкретним способом захисту свого права. Під способами захисту суб`єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на порушника.
Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ для захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (ст. 2 ЦПК).
Частиною ч. 1 ст. 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом.
Згідно ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності.
Враховуючи наведене у сукупності, суд приходить до висновку, що є всі правові підстави для ухвалення рішення про відшкодування моральної шкоди позивачці у заявленому розмірі.
На підставі зазначеного і керуючись ст.ст. 5, 12, 13, 76-81, 89, 141, 263-265, 268 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:
Задовольнити повністю позов ОСОБА_1 (місце проживання АДРЕСА_1 ) до Російської Федерації (місцезнаходження Посольство Російської Федерації в Україні, м.Київ, Повітрофлотський проспект, буд.27) про відшкодування моральної шкоди.
Стягнути Російської Федерації на користь ОСОБА_1 грошове відшкодування моральної шкоди у розмірі 1 677 000 грн..
Рішення суду може бути оскаржено до Сумського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складання повного рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Повне рішення складене 09 грудня 2019 року.

Суддя В.Г. Костенко