Справа № 645/5245/18
Провадження № 2/645/349/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 грудня 2019 року м. Харків

Фрунзенський районний суд м.Харкова у складі: головуючого судді Шарка О.П., секретаря судових засідань Христенко А.В. розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Харкові цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа Приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Бєсєда Тетяна Дмитрівна, про визнання права власності в порядку спадкування,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 , в якому просить суд визнати за нею право власності на спадкове майно, яке складається з частини житлового будинку АДРЕСА_1 з відповідною частиною надвірних будівель.

В обґрунтування позову зазначила, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла її донька ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , актовий запис № 16681 від 19.12.2013 року. За життя її доньці, на підставі права власності, належала частина житлового будинку АДРЕСА_1 з відповідною частиною надвірних будівель. У зв`язку з цим, після смерті доньки, у встановлений законом термін, нею було подано заяву про прийняття спадщини до приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Бєсєда Т.Д. Від Нотаріуса їй стало відомо про існування заповіту від 03.04.2013 року за реєстровим № 620, який було посвідчено самою нею, та що спадкову справу вже було заведено, оскільки чоловік її померлої доньки ОСОБА_2 , також звернувся до неї із заявою про прийняття спадщини на підставі зазначеного заповіту. Відповідач у судовому порядку намагався оспорити її право на спадщину, так як документи які підтверджували би факт родинних відносин із донькою з її боку були відсутні Рішенням Фрунзенського районного суду міста Харкова від 19 грудня 2017 року по справі № 645/895/17 в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 про встановлення факту відсутності родинних відносин та виключення з кола спадкоємців було відмовлено, зустрічні позовні вимоги ОСОБА_1 про встановлення факту родинних відносин було задоволено у повному обсязі та було встановлено факт родинних відносин між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 . Постановою Апеляційного суду Харківської області від 28 березня 2018 року по справі № 645/895/17 апеляційну скаргу ОСОБА_2 було залишено без задоволення, а рішення Фрунзенського районного суду міста Харкова від 19 грудня 2017 року було залишено без змін. В подальшому представником заявника направлено було направлено до Нотаріуса заяву про ознайомлення із матеріалами спадкової справи № 74/2013 та заяву про видачу свідоцтва про право на спадщину, в якій зазначалося що оригінали правовстановлюючих документів на спадкове майно знаходяться у відповідача. Однак, 31.07.2018 року надійшли листи від Нотаріуса, а саме: 1) лист щодо ознайомлення зі спадковою справою, відповідно до якого моєму представнику була надана можливість ознайомитися з матеріалами

вищезазначеної спадкової справи; 2) лист щодо оформлення спадкових прав, відповідно до якого не вбачається можливості видати мені свідоцтво про право на спадщину, оскільки відсутні всі необхідні документи для оформлення моїх спадкових прав. Внаслідок відсутності у позивача оригіналів документів, необхідних для видачі

Нотаріусом свідоцтва про право на спадщину та у зв`язку з тим, що Відповідач необхідні документи має, але не надає, тим самим, на думку позивача, перешкоджає реалізації її права на отримання спадщини, та вважає, що за даних обставин її право на отримання спадщини порушено, а тому повинно бути поновлено.

Ухвалою судді від 17 вересня 2018 року позовна заява прийнята до провадження, відкрито загальне позовне провадження, призначено підготовче судове засідання.

Ухвалою суду від 31 жовтня 2018 року закрито підготовче судове засідання.

Ухвалою суду від 23 листопада 2018 року задоволено клопотання про витребування доказів, витребувано у Приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Бєсєда Тетяни Дмитрівникопію спадкової справи, після смерті ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_3 . Витребувано з Реєстраційної служби Харківської міської ради копію інвентаризаційної справи на житловий будинок АДРЕСА_1 .

Ухвалою суду від 20 грудня 2018 року, у зв`язку з повідомленням Реєстраційної служби Харківської міської ради про відсутність інвентаризаційної справи, задоволено клопотання про витребування доказів, витребувано з КП «Харківське міське бюро технічної інвентаризації» копію інвентаризаційної справи на житловий будинок АДРЕСА_1 .

17 січня 2019 року на виконання ухвали КП «Харківське міське бюро технічної інвентаризації» надало копію інвентаризаційної справи на житловий будинок АДРЕСА_1 .

21 січня 2019 року на виконання зазначеної ухвали Приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Бєсєда Т.Д. надано копії спадкової справи після смерті ОСОБА_3 .

Ухвалою суду від 6 лютого 2019 року у задоволено клопотання представника позивача ОСОБА_1 про призначення будівельно технічної експертизи, на вирішення експерта поставити такі питання: -яка дійсна вартість об`єкта нерухомого майна з урахуванням роздрібних цін на будівельні матеріали, оплати робочої сили за існуючими в даній місцевості розцінками, ступеня зносу будинку, його благоустрою? -чи відповідає об`єкт нерухомого майна а інші об`єкти (будівлі, споруди тощо), розташовані на його території, проектно-технічній документації на їх будівництво (ремонт, реконструкцію) та вимогам нормативно-правових актів у галузі будівництва (містобудівним, протипожежним, санітарно-гігієнічним тощо)? Якщо не відповідають, то в чому полягають невідповідності? -який технічний стан (ступінь фізичного зношення ) об`єкта нерухомого майна (будівлі, споруди тощо)? чи можливо технічно розділити об`єкт нерухомого майна в натурі? чи є технічна можливість відповідно до вимог нормативно-правових актів у галузі будівництва розділити (виділити частку) об`єкт нерухомого майна відповідно до часток співвласників (вказати частки)? Якщо розподіл будинку таким чином неможливий, то вказати, чому?-які варіанти розподілу (виділення частки) об`єкта нерухомого майна можливо визначити відповідно до часток співвласників (вказати частки) та вимог нормативно-правових актів (позначити на плані, привести відповіді розрахунки, обґрунтування і пояснення по кожному варіанту, обов`язково вказавши вартість частин домоволодіння, на які воно підлягає розподілу)? Які конкретно роботи можливо провести по переобладнанню об`єкта нерухомого майна і які матеріальні витрати необхідні на це по кожному з представлених варіантів розподілу (скласти кошторис на роботи, вказавши вартість матеріалів, витрат на оплату робочої сили і т.п. ), а також визначення грошової компенсації власнику, частка якого в натурі після поділу стала меншою за ідеальну? Провадження у справі зупинено.

19 липня 2019 року до суду надійшло клопотання про поновлення провадження у справі та повернення коштів за експертизу, у зв`язку з її не проведенням.

Ухвалою суду від 5 вересня 2019 року провадження у справі відновлено.

У ході судового розгляду представник позивача позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив їх задовольнити, надав суду пояснення аналогічні викладеним у позовній заяві.

Представник відповідача у ході судового розгляду позовні вимоги не визнав, надав суду відзив на позовну заяву в якому зазначив, що ІНФОРМАЦІЯ_3 дружина ОСОБА_2 - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , померла, за життя ОСОБА_3 на випадок своєї смерті зробила розпорядження, а саме - 03.04.2013 року склала заповіт, відповідно до якого усю належну їй частину житлового будинку АДРЕСА_1 , вона заповіла ОСОБА_2 . Після поховання дружини, ОСОБА_2 у встановлений законом термін звернувся до приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Бєсєда Т. Д. із заявою про прийняття спадщини після смерті своєї дружини, де й було відкрито спадкову справу. Пізніше від приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Бєсєда Т. Д. йому стало відомо про те, що громадянка ОСОБА_1 , також звернулася до приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Бєсєда Т. Д. із заявою про прийняття спадщини. В своїй заяві вона вказала про те, що вона являється матір`ю ОСОБА_3 , котра померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , однак, на доказ своїх спадкових прав, громадянка ОСОБА_1 до заяви про прийняття спадщини приватному нотаріусу Харківського міського нотаріального округу Бєсєда Т. Д. не надала жодного документу, який би свідчив про родинний зв`язок ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , і до теперішнього часу не надано жодного доказу в підтвердження своїх спадкових прав, у зв`язку із відсутністю таких доказів. На думку відповідача, на даний час ОСОБА_1 безпідставно намагається прийняти спадщину після ОСОБА_3 , котра померла ІНФОРМАЦІЯ_1 . Будинок, а точніше 71/100 частина житлового будинку, шо знаходиться на АДРЕСА_1 хоч і був записаний на ОСОБА_3 „ однак, придбаний ними спільно в шлюбі та є нашою спільною сумісною власністю. Також відповідач зазначив, що позивач ні особисто, ні через представника не зверталась до відповідача з проханням чи вимогою про надання будь-яких документів по спадковій справі. Матеріали справи та позовна заява не містять будь яких доказів про звернення позивача до відповідача з вимогами про надання документів. Також, позовна заява не містить постанови приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Бєсєда Т. Д. по відмову у вчиненні нотаріальної дії, а саме постанови про відмову видачі позивачу свідоцтва про право на спадщину. Будь-які докази того, що приватний нотаріус ХМНО Бєсєда Т. Д. відмовила позивачці у вчиненні нотаріальної дії - видачі свідоцтва про право на спадщину на частину житлового будинку - позивачка суду не надала. Позовна заява лише містить копію інформаційного листа №270/02-14 від 31.07.2018 року приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Бєсєда Т. Д„ адресованого позивачу з повідомленням про необхідність надання позивачем правовстановлюючих документів для видачі свідоцтва про право на спадщину. У вказаному листі приватного нотаріуса ХМНО Бєсєда Т. Д„ також, повідомлено позивача, про те, що приватним нотаріусом був направлений лист на адресу відповідача з проханням надати документ, що посвідчує право власності спадкодавця на 71/100 частку у праві власності на житловий будинок з надвірними будівлями, що знаходиться в АДРЕСА_1 . Проте, вказаний лист приватного нотаріуса ХМНО Бєсєда Т. Д. не містить стверджувальної відповіді про те, чи отримав відповідач вказаного листа, чи відмовився відповідач надавати приватному нотаріусу ХМНО Бєсєда Т. Д. будь які документи на спадкове майно. Окрім того, відповідач наголошує, що позивач просить визнати за нею право власності на спадкове майно, яке складається з частини житлового будинку АДРЕСА_1 з відповідною частиною. Проте, позивач в позовній заяві не зазначає на яку саме частку визнати за нею право власності в житловому будинку АДРЕСА_1 з відповідною частиною надвірних будівель, що є грубим порушення норм чинного цивільного процесуального законодавства України.

ОСОБА_1 в свою чергу надала відповідь на зазначений відзив, в якому зазначила, що згідно ч. 1 ст. 1241 ЦК України визначено, що малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки спадкують. незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обов`язкова частка), у зв`язку з цим, наявність заповіту від 03.04.2013 року за реєстровим № 620, на думку позивача, ніяким чином не впливає на належну позивачу обов`язкову частку у спадщині та ніяк не заважає прийняти й належним чином оформити цю частку у спадщині, тому що вищезазначеною нормою чітко визначено право на обов`язкову частку у спадщині. Також позивач не погоджується з твердженнями відповідача, стосовно того, що позивач безпідставно намагається прийняти спадщину, а також, що Позивачем не було надано до нотаріуса жодних документів, які підтверджують родинні зв`язки та доказів підтвердження спадкових прав, оскільки позивачем у судовому порядку було встановлено факт родинних відносин, про що свідчать матеріали й рішення по справі № 645/895/17, та було надано дані рішення до нотаріуса, про що свідчать матеріали спадкової справи № 74/2013. Позивач та її представники неодноразово в усній формі зверталися до Відповідача з намаганнями мирно врегулювати ситуацію, що склалася, та з проханнями надати до

нотаріуса оригінали правовстановлюючих документів на спадкове майно, для можливості визначити належну Позивачу частку у спадковому майні та для того, щоб належним чином оформити спадщину, але відповідачем було проігноровано усі намагання позивача. Стосовно відсутності постанови нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальних дій, то

що у листі від 31.07.2018 за № 270/02-14 чітко було зазначено, що видати Позивачу свідоцтво про право на спадщину не вбачається можливим, а тому позивач сприймає це саме за відмову у вчиненні нотаріальних дій. Позивачем не було визначено та не було зазначено на яку саме частку необхідно визнати право власності на спадкове майно, оскільки без оригіналів правовстановлюючих документів на спадкове майно цього зробити не виявляється можливим. Позивач зазначає, що нею було в повному обсязі надано до

суду усі наявні, належні та допустимі докази, які підтверджують факт порушення її прав та які підтверджують її права на спадкове майно, а твердження та доводи відповідача, в свою чергу, в цілому є недоречними, помилковими та більшою мірою хибними.

Третя особа у судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлялася заздалегідь і належним чином.

Суд, вислухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши надані сторонами докази у їх сукупності приходить до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог, виходячи з наступного.

Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, при визначенні цивільних прав і обов`язків особи чи при розгляді будь-якого кримінального обвинувачення, що предявляється особі.

Ключовими принципами статті 6 є верховенство права та належне здійснення правосуддя. Ці принципи також є основоположними елементами права на справедливий суд.

Як вказує у своїх рішеннях Європейський Суд з прав людини, згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) від 9 грудня 1994 року, серія А, № 303А, п. 29). Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобовязаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень (рішення у справі «Суомінен проти Фінляндії» (Suominen v. Finland), № 37801/97, п. 36, від 1 липня 2003 року). Ще одне призначення обґрунтованого рішення полягає в тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті. Крім того, вмотивоване рішення дає стороні можливість оскаржити його та отримати його перегляд вищестоящою інстанцією. Лише за умови винесення обґрунтованого рішення може забезпечуватись публічний контроль здійснення правосуддя (див. рішення у справі «Гірвісаарі проти Фінляндії» (Hirvisaari v. Finland), № 49684/99, п. 30, від 27 вересня 2001 року).

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав свобод чи законних інтересів.

Статтею 16 ЦК встановлено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов`язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках.

Особа вільна у виборі способу способі захисту цивільних прав судом.

Разом з тим, передбачені ст. ст. 12 і 13 ЦПК України засади змагальності та диспозитивності цивільного судочинства визначають основні правила, в межах яких мають діяти особи, що беруть участь у справі, та суд при вирішенні справи.

Згідно ч.3 ст.12 ЦПК України кожна сторона у цивільному судочинстві повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, до яких дана справа не відноситься.

Суд, згідно ч.1 ст.13 ЦПК України, розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим законом випадках.

З огляду на вказані норми закону позивач, обравши певний спосіб захисту цивільного права перед судом, має довести, шляхом подання належних та допустимих доказів, що надані підприємствами - виробниками/виконавцями житлово-комунальних послуг відомості про заборгованість є неправомірними , які порушують, не визнають або оспорюють охоронювані законом його цивільні права.

Відповідач, зі свого боку, зобов`язаний довести обставини, посилаючись на які він заперечує проти позову.

Згідно позиції Верхового Суду України, що викладена у постанові Пленуму «Про судове рішення у цивільній справі» №14 від 18.12.2003 року «Про судове рішення у цивільній справі» вбачається, що оскільки правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів та осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси, то суд повинен встановити, чи були порушені, невизнані або оспорені права, свободи та інтереси цих осіб, а якщо були, то вказати, чи є залучений у справі відповідач відповідальним за це.

Статтями 78, 81 ЦПК України визначено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

У ході судового розгляду встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , про що відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Харкову реєстраційної служби харківського міського управління юстиції складено відповідний актовий запис № 16681 від 19.12.2013 року. (свідоцтво про смерть серія НОМЕР_1 )

Як вбачається зі свідоцтва про одруження серія НОМЕР_2 від 04.09.1996 року, починаючи з 04 жовтня 1996 року ОСОБА_4 перебувала у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_2 .

За життя ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на праві власності належало 71/100 частин житлового будинку з надвірними будівлями АДРЕСА_1 (договір купівлі продажу від 13.06.2005 року, витяг про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 15.06.2005 року).

ОСОБА_3 залишила заповіт, посвідчений 03.04.2013 року Приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Бєсєда Т.Д., зареєстровано в реєстрі за № 620, яким розпорядилася на випадок своєї смерті усю належну частину житлового будинку АДРЕСА_1 , заповіла ОСОБА_2 , який 24 грудня 2013 року звернувся до Приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Бєсєда Т.Д. з відповідною заявою про прийняття спадщини після смерті дружини.

У відповідності до ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Згідно ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини, а у відповідності до ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Згідно ст.ст. 1217, 1218, 1223 ЦК України - спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті.

Згідно ст. 1241 ЦК України - малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обов`язкова частка). Розмір обов`язкової частки у спадщині може бути зменшений судом з урахуванням відносин між цими спадкоємцями та спадкодавцем, а також інших обставин, які мають істотне значення.

Рішенням Фрунзенського районного суду м.Харкова від 19 грудня 2017 року (справа 645/895/17, провадження 2/645/1083), яке було залишено без змін постановою Апеляційного суду Харківської області від 28 березня 2018 року, в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа: приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Бєсєда Тетяна Дмитрівна, про встановлення факту відсутності родинних відносин та виключення з кола спадкоємців - відмовлено. Зустрічний позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Бєсєда Тетяна Дмитрівна, про встановлення факту родинних відносин задоволено. Встановлено факт родинних відносин між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , а саме, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , є матір`ю ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 .

У своїй позовній заяві позивач просить визнати за нею право власності на спадкове майно, яке складається з частини житлового будинку АДРЕСА_1 , з відповідною частиною надвірних будівель, однак, не зазначає на яку саме частку вона просить визнати право власності в порядку спадкування після смерті ОСОБА_3 , на які саме надвірні будівлі, враховуючи, що зазначене домоволодіння ОСОБА_3 було придбано в період шлюбу з відповідачем ОСОБА_2 .

Як вже зазначалося раніше, ухвалою суду від 6 лютого 2019 року у справі було призначено проведення будівельно технічної експертизи, зокрема, для визначення часток співвласників, однак, представник позивача надав суду клопотання про поновлення провадження у справі та повернення грошових коштів за експертизу, тим самим фактично відмовившись від її проведення.

Тобто суд не має жодної підстави в рамках діючого законодавства самостійно визначити частку, яка належить позивачу ОСОБА_1 , в частині житлового будинку АДРЕСА_1 , після смерті ОСОБА_3 , вирішити спір без висновку експертизи не можливо. Позивач добровільно відмовився від проведення експертизи, позбавивши суд об`єктивно та всебічно зібрати докази у справі.

Враховуючи вищевикладене, аналізуючи надані докази та даючи їм правову оцінку, враховуючи встановлені судом і наведені вище обставини, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги позивача не знайшли своє повне підтвердження, є необґрунтованими, та не доведеними та такими, що не підлягають до задоволення.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 4, 5, 12, 13, 81, 83, 89, 141, 259, 263-265, 268ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

В позовних вимогах ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа Приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Бєсєда Тетяна Дмитрівна, про визнання права власності в порядку спадкування відмовити в повному обсязі.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду; на ухвалу суду якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дні вручення йому відповідної ухвали суду.

У разі оголошення лише вступної та резолютивної частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Надруковано в нарадчій кімнаті.

Повний текст рішення виготовлено 09 грудня 2019 року.

Головуючий-суддя: