ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 554/3192/16-ц Номер провадження 22-ц/814/2512/19Головуючий у 1-й інстанції Шевська О.І. Доповідач ап. інст. Бутенко С. Б.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 листопада 2019 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

Головуючого судді: Бутенко С.Б.

Суддів: Гальонкіна С.А., Чумак О.В.

за участю секретаря: Кальник А.М.

розглянув в м. Полтаві в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1

на рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 24 жовтня 2016 року у складі судді Шевської О.І.

у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , з участю третьої особи: приватного нотаріуса Полтавського міського нотаріального округу Сидоренко В.І., про встановлення факту проживання з спадкодавцем, встановлення факту прийняття спадщини за законом, скасування свідоцтва про право на спадщину та визнання права власності в порядку спадкування,

в с т а н о в и в:

В квітні 2016 року ОСОБА_2 звернувся до суду з вказаним позовом та з урахуванням уточнених позовних вимог від 24.10.2016 року просив суд встановити факт його проживання із спадкодавцем ОСОБА_3 на момент смерті останнього за адресою: АДРЕСА_1 ; встановити факт прийняття ним спадщини за законом на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1 ; внести зміни до свідоцтва про право на спадщину № 82 від 13 лютого 2015 року, виданого ОСОБА_4 приватним нотаріусом Сидоренко В.І., відповідно до якого визнати право на спадщину на квартиру АДРЕСА_1 у рівних частках (по 1/2) за ОСОБА_2 та ОСОБА_4 ; визнати за ОСОБА_2 право власності в порядку спадкування на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1 .

В обґрунтування позову вказував, що він є спадкоємцем першої черги за законом після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 батька - ОСОБА_3 . На момент смерті він проживав разом з батьком та здійснював за ним догляд, купляв продукти, ліки, приділяв йому належну увагу, після смерті батька здійснив його поховання та деякий час проживав у спірній квартирі, а потім поїхав до Молдови. Вважає, що він як рідний син ОСОБА_3 має право на спадщину, яка складається з 1/2 частини квартири АДРЕСА_1 , крім нього, спадкоємцем також є його брат ОСОБА_4 , який помер у березні 2015 року . Від спадщини він не відмовлявся, із заявою про прийняття спадщини до нотаріуса також не звертався, оскільки вважав себе таким, що прийняв спадщину.

В свою чергу брат позивача ОСОБА_4 звернувся до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини та 13.02.2015 року отримав свідоцтво про право на спадщину, а тому є єдиним власником спірної квартири. Після смерті брата майно успадковує його донька ОСОБА_1 .

Оскільки позивач не має можливості підтвердити будь-якими документами факт спільного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, змушений звернутися до суду із вказаним позовом.

Рішенням Октябрського районного суду м. Полтави від 24 жовтня 2016 року позовні вимоги ОСОБА_2 задоволено.

Встановлено факт проживання ОСОБА_2 на момент смерті ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_1 .

Встановлено факт прийняття ОСОБА_2 спадщини за законом на 1/2 частини квартири за адресою: АДРЕСА_1 .

Внесено зміни до свідоцтва про право на спадщину від 13 лютого 2015 року, виданого ОСОБА_4 приватним нотаріусом Сидоренко В.І., відповідно до якого визнано право на спадщину на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 у рівних частках (по 1/2) за ОСОБА_2 та ОСОБА_4 .

Визнано за ОСОБА_2 право власності в порядку спадкування на 1/2 частину квартири за адресою: АДРЕСА_1 .

Рішення суду першої інстанції мотивоване наявністю належних та допустимих доказів, що підтверджують факт постійного проживання ОСОБА_2 разом із спадкодавцем на момент відкриття спадщини. Встановлення обставини постійного проживання разом із спадкодавцем на момент відкриття спадщини суд вважав достатньою підставою для визнання факту прийняття ОСОБА_2 спадщини після смерті батька ОСОБА_3 та внесення змін до свідоцтва про право на спадщину у зв`язку із наявністю у позивача права на 1/2 частину спадкового майна й визнання за ним права на дане майно в порядку спадкування за законом.

Не погодившись з вказаним рішенням, відповідач ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, просила його скасувати і ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 у повному обсязі.

Доводи апеляційної скарги ґрунтуються на недоведеності факту постійного проживання позивача зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, так як він являється громадянином Молдови та неодноразово перетинав кордон згідно довідки Державної прикордонної служби України.

Крім того вказує, що судом проігноровано те, що позивач до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини та видачу свідоцтва про право на спадщину не звертався, постанова нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії відсутня.

Рішенням Апеляційного суду Полтавської області від 12 грудня 2016 року рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 24 жовтня 2016 року в частині встановлення факту прийняття ОСОБА_2 спадщини у розмірі саме 1/2 частини квартири, визнання за ним права власності в порядку спадкування та внесення змін до свідоцтва про право на спадщину, скасовано. Ухвалено в цій частині нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 про встановлення розміру прийнятої ним спадщини у вигляді 1/2 частини квартири, внесення змін до свідоцтва про право на спадщину від 13 лютого 2015 року, виданого приватним нотаріусом Сидоренко В.І., та визнання права власності в порядку спадкування на 1/2 частину квартири за адресою: АДРЕСА_1 відмовлено.

В іншій частині, а саме: встановлення факту проживання ОСОБА_2 з ОСОБА_3 на момент смерті останнього та встановлення факту прийняття ОСОБА_2 спадщини, рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 24 жовтня 2016 року залишено без змін.

Постановою Верховного Суду від 05 червня 2019 року рішення Апеляційного суду Полтавської області від 12 грудня 2016 року в частині встановлення факту проживання ОСОБА_2 з ОСОБА_3 на момент смерті останнього та встановлення факту прийняття ОСОБА_2 спадщини скасовано, справу в цій частині передано на новий розгляду до суду апеляційної інстанції.

Колегія суддів Полтавського апеляційного суду, заслухавши доповідь судді-доповідача апеляційного суду, перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали справи, дійшла висновку про задоволення апеляційної скарги за наступних підстав.

Частинами першою, другою статті 367 ЦПК України встановлено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Згідно з пунктом 2 частини першої статті 374 ЦПК України за результатами розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Відповідно до пунктів 3, 4 частини першої статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

По справі встановлено та не заперечується сторонами, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_3 , внаслідок чого відкрилася спадщина, до складу якої увійшли всі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (статті 1218, 1220 ЦК України).

До складу спадкового майна входить квартира АДРЕСА_1 .

Позивач ОСОБА_2 є сином померлого та спадкоємцем першої черги за законом.

Як вбачається з матеріалів спадкової справи № 24/2014 до майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 та повідомлення приватного нотаріуса Сидоренко В.І., заяву про прийняття спадщини 23 вересня 2014 року подав син померлого ОСОБА_4 , якому за якого заявою за відсутності інших спадкоємців, які прийняли спадщину, 13 лютого 2015 року видано свідоцтво про право на спадщину за законом на спірну квартиру.

Від позивача ОСОБА_2 ні заяви про прийняття спадщини, ні заяви про видачу свідоцтва про право на спадщину до нотаріуса не надходило.

Померлий ОСОБА_3 на день смерті був зареєстрований один у АДРЕСА_1 , інші особи з ним зареєстровані не були, що підтверджується довідкою № 1942 від 22 вересня 2014 року, виданою КП «Житлово-експлуатаційна організація № 2» м. Полтави.

Спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців) (стаття 1216 ЦК України).

Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її (частина перша статті 1268 ЦК України).

Порядок прийняття спадщини встановлюється залежно від того, чи проживав постійно спадкоємець разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, та від особливостей правового статусу спадкоємця як малолітньої, неповнолітньої, недієздатної особи або ж особи, цивільна дієздатність якої обмежена.

Відповідно до частини третьої статті 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї.

Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно зі спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (частина перша статті 1269 ЦК України). Заява про прийняття спадщини подається до нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини особисто. Надіслання заяви про прийняття спадщини поштою передбачено пунктом 3.5 глави 10 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5.

Позивач ОСОБА_2 вказаних дій щодо прийняття спадщини після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 батька - ОСОБА_3 не вчинив.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_2 про встановлення факту проживання зі спадкодавцем на момент відкриття спадщини та прийняття спадщини за законом на 1/2 частину спірної квартири, суд першої інстанції не звернув уваги, що предметом доказування по справі є факт постійного проживання позивача разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини.

Відповідно до частини першої статті 29 ЦК України у редакції, що діяла на час виникнення спірних правовідносин, місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово.

Законом України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» (стаття 3) у редакції на час відкриття спадщини ОСОБА_3 було встановлено, що громадянин України, а також іноземець та особа без громадянства, які на законних підставах перебувають на території України, мають право на вільний вибір адміністративно-територіальної одиниці, де вони хочуть проживати чи перебувати.

При цьому, вказаним Законом вирізнялись поняття місце перебування, як адміністративно-територіальна одиниця, на території якої особа проживає строком менше шести місяців на рік, та місце проживання - адміністративно-територіальна одиниця, на території якої особа проживає строком понад шість місяців на рік.

Підстави для перебування іноземців та осіб без громадянства на території України встановлено Законом України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», Законом України «Про імміграцію», Порядком продовження строку перебування та продовження або скорочення строку тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства на території України, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 15 лютого 2012 р. № 150, Порядком оформлення, виготовлення і видачі посвідки на постійне проживання та посвідки на тимчасове проживання, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 28 березня 2012 р. № 251, який діяв на час виникнення спірних правовідносин.

Згідно вказаних нормативних актів право іноземця або особи без громадянства на постійне проживання в Україні підтверджується посвідкою на постійне проживання, яка оформлюється та видається таким особам за їх заявою територіальними органами або підрозділами ДМС за місцем проживання.

Позивач є громадянином Республіки Молдова, тобто іноземним єлементом, приватноправові відносини якого стосовно юридичного факту, який створює, змінює або припиняє правовідносини, що мав чи має місце на території іноземної держави, регулюються Законом України «Про міжнародне приватне право» від 23 червня 2005 року № 2709-IV.

Згідно статей 4, 22 Закону України «Про міжнародне приватне право» право, що підлягає застосуванню до приватноправових відносин з іноземним елементом, визначається згідно з колізійними нормами та іншими положеннями колізійного права цього Закону, інших законів, міжнародних договорів України.

Колізійними нормами щодо правового статусу фізичних та юридичних осіб (розділ ІІ Закону) встановлено, що до особистих немайнових прав, застосовується право держави, у якій мала місце дія чи інша обставина, що стала підставою для вимоги про захист таких прав, якщо інше не передбачено законом.

З урахуванням положень статей 71, 72 цього Закону спадкові відносини регулюються правом держави, у якій спадкодавець мав останнє місце проживання, якщо спадкодавцем не обрано в заповіті право держави, громадянином якої він був. Вибір права спадкодавцем буде недійсним, якщо після складання заповіту його громадянство змінилося (стаття 70 Закону № 2709-IV).

За правилами статей 12, 13, 77-81, 89 ЦПК України обов`язок доказування і подання доказів покладається на сторони. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Як встановлено по справі, на час відкриття спадщини ОСОБА_3 07 серпня 2014 року, позивач ОСОБА_2 перебував на території України тимчасово з 17.07.2014 року по 14.08.2014 року, що вбачається з інформації Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України на запит суду щодо перетинання данною особою державного кордону України.

Доказів постійного проживання на території України на законних підставах, у тому числі, одержання посвідки на постійне проживання в Україні, на час встановлення юридичного факту, що є предметом спору, позивач суду не надав та відповідних обставин в установленному порядку не довів, що не дає суду підстави для висновку про постійне проживання позивача разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини ІНФОРМАЦІЯ_1 , та, як наслідок - прийняття спадщини позивачем.

Суд першої інстанції, вирішуючи справу, на вказане уваги не звернув, не застосував норми права, які регулюють спірні правовідносини, та дійшов помилкових висновкв про доведенність факту постійного проживання позивача ОСОБА_2 разом із спадкодавцем ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_1 на час смерті останнього та прийняття позивачем спадщини в порядку, встановленому частиною третьою статті 1268 ЦК України.

Оскільки оскаржуване судове рішення не відповідає нормам матеріального та процессуального права й фактичним обставинам справи, дане рішення підлягає скасуванню з постановленням по справі нового рішення про відмову у задоволенні позову ОСОБА_2 за безпідставністю.

Відповідно до частини тринадцятої статті 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат. За правилом частини першої цієї статті судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Встановлено, що за подання апеляційної скарги відповідачкою було сплачено 3734,06 грн. (т. 1 а.с. 153), за подання касаційної скарги - 2645,76 грн. (т. 2 а.с. 56, 76) судового збору, а всього 6379,82 грн., який у зв`язку з відмовою у позові повністю покладається на позивача та підлягає стягненню з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 .

Керуючись статтями 367, 374, 376, 382, 383, 384 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 24 жовтня 2016 року в частині встановлення факту проживання ОСОБА_2 на момент смерті ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_1 та встановлення факту прийняття ОСОБА_2 спадщини за законом на 1/2 частини квартири за адресою: АДРЕСА_1 - скасувати.

Постановити в цій частині нове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , з участю третьої особи: приватного нотаріуса Полтавського міського нотаріального округу Сидоренко В.І., про встановлення факту проживання з спадкодавцем, встановлення факту прийняття спадщини за законом, скасування свідоцтва про право на спадщину та визнання права власності в порядку спадкування - відмовити повністю.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 понесені судові витрати зі сплати судового збору в сумі 6379 грн. 82 коп.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя: С.Б. Бутенко

Судді: С.А. Гальонкін

О.В. Чумак