Справа №333/6686/19
Провадження №2-о/333/318/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 листопада 2019 року м. Запоріжжя

Комунарський районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого судді - Холода Р.С.,

присяжних Вишневського С.Г.,

Гончарова І.Л.,

за участю секретаря судового засідання Єрохіної А.Б.,

прокурорів: Шустової А.Л.,

Журавльової О.С.,

представника заявника Нестеренко В.М.

лікаря-психіатра Мосейко О.В.,

особи, щодо якої вирішується питання

про продовження госпіталізації до психіатричного

закладу у примусовому порядку ОСОБА_1 ,

законного представника ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду справу за заявою головного лікаря комунальної установи «Обласна клінічна психіатрична лікарня» Запорізької обласної ради Паталаха Ф.В. про продовження госпіталізації у психіатричному закладі у примусовому порядку ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 , -

В С Т А Н О В И В:

Головний лікар КУ «Обласна клінічна психіатрична лікарня» Паталах Ф.В. звернувся до суду із заявою, в якій просив вирішити питання про продовження госпіталізації в психіатричному закладі у примусовому порядку ОСОБА_1 , посилаючись на те, що останній знаходиться під наглядом лікаря-психіатра з 2007 року, є людиною з інвалідністю II групи. З 2013 року госпіталізується в примусовому порядку в стані психомоторного збудження по 3-4 рази на рік. У клінічній картині спостерігається афективно-маячна симптоматика з агресивними намірами та діями на адресу конкретних осіб: висловлює погрози матері та медичним працівникам - лікарям-психіатрам, наркологам; вчиняє агресивні дії - б`є матір, по маячним мотивам неодноразово кидався битись та наносив удари лікарю. Остання госпіталізація з 17.09.2017 року по 15.11.2017 року в примусовому порядку пов`язана з агресивною поведінкою стосовно матері, не впускав її в квартиру, постійно вимагав гроші, штовхав, бив. Після виписки відновив вживання психоактивних речовин. З грудня 2017 року почалося чергове загострення. 15.02.2018 року прийшов до КУ «Обласна клінічна психіатрична лікарня» і накинувся на лікаря. Наступні дні приходив до лікаря та погрожував йому фізичною розправою. 17.01.2018 року прийшов да диспансера, виявляв наміри застосувати фізичну силу, внаслідок чого співробітниками диспансеру був утриманий і доставлений в приймальне відділення психіатричної лікарні. 17.01.2018 року комісія лікарів стан ОСОБА_1 діагностувала як тяжкий психічний розлад у формі шизофреноподібного розладу внаслідок органічного ураження головного мозку. Афективно-маячний синдром.

03.07.2018 року ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя відносно ОСОБА_1 за фактом вчинення суспільно-небезпечного діяння, яке підпадає під ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України застосовано примусові заходи медичного характеру.

Ухвалою Запорізького апеляційного суду від 31.01.2019 року ухвалу Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 03.07.2018 року скасовано та справу направлено на новий судовий розгляд.

Рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 29.05.2019 року ОСОБА_1 був примусово госпіталізований до КУ «Обласна клінічна психіатрична лікарня».

19.11.2019 року о 15.00 год. в черговий раз ОСОБА_1 був оглянутий комісією лікарів-психіатрів, за висновком якої він страждає на тяжкий психічний розлад у формі шизофреноподібного розладу внаслідок органічного ураження головного мозку (енцефалопатія складного ґенезу інтоксикаційного, посттравматичного), афективно-маячний синдром. На ін`єкційних формах лікування перестає активно висловлювати маячні ідеї, але залишається напруженим, підозрілим. При спробі перевести на таблетовані форми через відсутність критики ухиляється від їх прийому, що призводить до загострення маячної та афективної симптоматики, стає озлобленим та відкрито висловлює погрози. Враховуючи анамнез та перебіг захворювання, неможливість досягнути якісної медикаментозної ремісії, поведінку та настрій пацієнта, актуальність маячних висловлювань направлених на конкретну особу, зберігається висока вірогідність скоєння повторних суспільно-небезпечних дій по відношенню до оточуючих. З метою попередження скоєння повторних суспільно-небезпечних дій по відношенню до оточуючих, потребує продовження примусової госпіталізації. Лікування можливе тільки в закладі з надання і психіатричної допомоги.

У судовому засіданні представник психіатричного закладу доводи заяви підтримував з підстав, викладених в ній, і просив суд задовольнити заяву.

Лікар-психіатр Мосейко О.В. зазначив, що 19.11.2019 року ОСОБА_1 був оглянутий комісією лікарів-психіатрів, за висновком якої, хворий страждає на тяжкий психічний розлад у формі шизофреноподібного розладу внаслідок органічного ураження головного мозку, афективно-маячний синдром. Лікування можливе тільки в умовах психіатричного стаціонару. На цей час стан здоров`я останнього хоч і має позитивну динаміку, але є вірогідність того, що після припинення здійснення ін`єкцій ОСОБА_1 буде ухилятися від прийому відповідних пігулок і він повернеться до стану, у якому він прибув до лікарні.

Законний представник ОСОБА_1 - його матір ОСОБА_2 вважала, що необхідно у задоволенны заяви головного лікаря відмовити, вважає, що її сина тримають у лікарні навмисно, через напад на лікаря.

ОСОБА_1 у судовому засіданні просив відмовити у задоволення заяви про продовження примусової госпіталізації, так як він почуває себе добре і продовжувати лікування не має необхідності.

Прокурор заяву підтримала і просила суд винести рішення про продовження госпіталізації ОСОБА_1 в психіатричному закладі у примусовому порядку.

Суд, заслухавши пояснення представника заявника, лікаря-психіатра, особи щодо якої вирішується питання про продовження госпіталізації в психіатричному закладі у примусовому порядку, її представник, думку прокурора, перевіривши матеріали справи, дійшов до такого.

Згідно з ст. 14 Закону України «Про психіатричну допомогу», особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до закладу з надання психіатричної допомоги без її усвідомленої письмової згоди або без письмової згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність.

Частиною 2 ст. 22 Закону України «Про психіатричну допомогу» передбачено, що заяви лікаря-психіатра про надання особі амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку, про продовження надання особі амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку розглядаються судом за місцем проживання особи у десятиденний строк з дня їх надходження. Заяви представників психіатричних закладів про продовження госпіталізації в примусовому порядку розглядаються судом за місцем знаходження психіатричного закладу у десятиденний строк з дня їх надходження.

Забезпечення кожному права на справедливий суд та реалізація права особи на судовий захист мають здійснюватися з урахуванням норм Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, а також практики Європейського суду з прав людини, які відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» застосовуються судами при розгляді справ як джерело права. У своєму рішенні Європейський Суд з прав людини (справа «Анатолій Руденко проти України») від 17.04.2014 року зазначив, що особа не може вважатися «Психічно хворою» та позбавлена волі, якщо не дотримано трьох нижченаведених мінімальних умов; по-перше, об`єктивна медична експертиза повинна достовірно показати, що особа є психічно хворою; по-друге, психічний розлад має бути таким, що обумовлює примусове тримання особи у психіатричній лікарні; по-третє, необхідність продовжуваного тримання у психіатричній лікарні залежить від стійкості такого захворювання.

Як вбачається з висновку комісії лікарів-психіатрів від 19.11.2019 року, ОСОБА_1 страждає на тяжкий психічний розлад у формі шизофреноподібного розладу внаслідок органічного ураження головного мозку (енцефалопатія складного ґенезу інтоксикаційного, посттравматичного), афективно-маячний синдром. Враховуючи анамнез та перебіг захворювання, неможливість досягнути якісної медикаментозної ремісії, поведінку та настрій пацієнта, актуальність маячних висловлювань направлених на конкретну особу, зберігається висока вірогідність скоєння повторних суспільно-небезпечних дій по відношенню до оточуючих. З метою попередження скоєння повторних суспільно-небезпечних дій по відношенню до оточуючих, потребує продовження примусової госпіталізації. Лікування можливе тільки в закладі з надання і психіатричної допомоги.

Отже, наявні в матеріалах справи докази, а також надані суду пояснення лікаря-психіатра, зокрема, що ОСОБА_1 страждає на тяжкий психічний розлад у формі шизофреноподібного розладу внаслідок органічного ураження головного мозку (енцефалопатія складного ґенезу інтоксикаційного, посттравматичного), його лікування на цей час можливе лише в умовах стаціонару, підтверджують необхідність продовження госпіталізації ОСОБА_1 у психіатричному закладі у примусовому порядку.

Крім того, суд звертає увагу, що інших даних, які б спростували висновок комісії лікарів-психіатрів від 19.11.2019 року відносно стану здоров`я ОСОБА_1 законним представником останнього до суду не надано; також ОСОБА_2 не було заявлено клопотання щодо додаткового або повторного дослідження здоров`я її сина. Також, суд звертає увагу, що у 2018 році ОСОБА_1 вчинив кримінальне правопорушення, яке кваліфіковано за ч. 1 ст. 125 КК України (наніс тілесні ушкодження лікарю психіатричної лікарні). На даний час кримінальне провадження з цього приводу знаходиться на розгляді в Орджонікідзевському районному суді м. Запоріжжя з клопотанням слідчого про застосування до ОСОБА_1 медичних заходів примусового характеру.

У зв`язку з викладеним, суд дійшов висновку, що заява головного лікаря КУ «Обласна клінічна психіатрична лікарня» ЗОР про продовження госпіталізації у психіатричного закладу у примусовому порядку відносно ОСОБА_1 підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 14, 22 Закону України «Про психіатричну допомогу», ст.ст. 258, 259, 263, 265, 339-342 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

Заяву головного лікаря комунальної установи «Обласна клінічна психіатрична лікарня» Запорізької обласної ради Паталаха Ф.В. про продовження госпіталізації у психіатричному закладі у примусовому порядку ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 - задовольнити.

Продовжити госпіталізацію у примусовому порядку ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 , в психіатричному закладі - структурного підрозділу Комунальної установи «Обласна клінічна психіатрична лікарня» Запорізької обласної ради, розташованої за адресою: м. Запоріжжя, вул. Сєдова, буд.6.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Запорізького апеляційного суду через Комунарський районний суд м. Запоріжжя. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому відповідного рішення суду.

Повний текст ухвали складено 29.11.2019 року.

Суддя Комунарського районного суду

м.Запоріжжя Р.С. Холод

Присяжні: С.Г. Вишневський

І.Л. Гончаров