Рішення

Іменем України

Справа № 712/15597/18

Номер провадження 2-о/712/249/18

20 березня 2019 року м.Черкаси
Соснівський районний суд м. Черкаси у складі:
головуючого/судді - Марцішевської О.М.
за участю секретаря судового засідання - Олефіренко В.В.
заявника ОСОБА_1
представника заявника ОСОБА_2
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Черкаси в порядку окремого провадження цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Міністерство соціальної політики України, Російська Федерація, про встановлення факту, що має юридичне значення, -
ВСТАНОВИВ:

Заявник ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ), зацікавлені сторони: Міністерство соціальної політики України, Російська Федерація, звернувся до суду з заявою про встановлення юридичного факту отримання 07.08.2014 поранення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , при виконанні обов"язків військової служби поблизу височини Савур-Могила Донецької області внаслідок збройної агресії Російської Федерації проти України.

В обгрунтування заяви вказував, що він є членом Громадської організації «Всеукраїнський рух «Сила права».З 1993 ОСОБА_1 перебувавав на військовій службі у складі військової частини НОМЕР_1 Державної прикордонної служби України, має звання старший прапорщик та обіймав посаду начальника І навчальної групи 3 відділу підготовки солодих спеціалістів Навчального центру.Згідно Акта №137/8 від 16.10.2014 про нещасний випадок, пов"язаний з виконанням обов"язків військової служби, вказано, що 07.08.2014 в р-ні м.Савур-Могили Донецької обл. під час здійснення маршу, колона прикордонників з угрупування "Кордон" попала під обстріл та страший прапорщик ОСОБА_1 отримав тяжке поранення - вогнепальне проникаюче радіарне поранення правої скронево-потиличної області, що призвело до забою - розтрощення головного мозку ІІІ ступеня, внутрішньомозкової гематоми скроневої та потиличної долей, гострої субдуральної гематоми правої півкулі головного мозку. Згідно довідки Державної прикордонної служби України Військова частина НОМЕР_1 від 23.12.2015 №1534 старший прапорщик ОСОБА_1 дійснго в період з 12.06.2014 по 08.08.2014 безпосередньо брав участь в антитерористичній операції у настпуних населених пунктах та на території сільських (селищних) рад цих населених пунктів: с.Успенка, с.Григорівка, с.Олексіївське (Амвросіївського району Донецької обл.), с.Маринівка, с.Степанівка, с.Дмитрівка (Шахтарського р-ну Донецької обл.), с.Дякове (Антрацитівського р-ну Донецької обл.), с.Зеленопілля, с.Бірюково, с.Новоборовиці, с.Астахово (Свердловського р-ну Луганської обл.).За наслідками отриманого поранення заявнику надана ІІ група інвалідності, його визнано непридатним до військової служби з виключенням з військового обліку, що підтверджується Свідоцтвом про хворобу №253 від 21.11.2014, Довідкою МСЕК серія 10ААВ №946434. За сумлінне виконання службових обов"язків на підставі Указу Президента України від 21.08.2014 №660/2014 ОСОБА_3 нагороджено орденом "За мужність ІІ ступеня".Вважає, що внаслідок саме військової агресії Російської Федерації на території Донецької області було порушено його право на життя і здоров`я, передбачене ст. 27 Конституції України, ст.2 Конвенції прозахист правлюдини іосновоположних свобод від 04 листопада 1950 року.Встановлення юридичного факту поранення, який стався при виконанні ним обов`язку військової служби внаслідок саме військової агресії Російської Федерації проти України буде породжувати юридичні наслідки набуття статусу жертви міжнародного збройного конфлікту, як особи, що перебувала під захистом Конвенції про поліпшення долі поранених і хворих у діючих арміях, яка ратифікована Україною 03.07.1954 року, що обумовлює виникнення прав та обов`язків, передбачених цією Конвенцією, іншими нормами національного та міжнародного права.
В судовому засідання заявник та його представник ОСОБА_2 заяву підтримали, просили її задоволити з викладених у заяві підстав.
Представники заінтересованих осіб Міністерства соціальної політики України та Посольства Російської Федерації в Україні в судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені в установленому законом порядку.
На підставі ст. 223 ЦПК України розгляд справи здійснено у відсутність представників заінтересованих осіб.
При цьому суд також враховує висновки Верховного Суду України у постанові від 17 жовтня 2018 року у справі № 491/1408/16-ц про встановлення юридичного факту, згідно з якими визначено, що незважаючи на те, що в якості однієї із заінтересованих осіб у даній справі визначено іноземну державу, правило про застосування щодо неї судового імунітету, передбачене частиною першою статті 79 Закону України «Про міжнародне приватне право» від 23 червня 2005 року, не порушено, з огляду на те, що вказана норма визначає імунітет від пред`явлення позову до іноземної держави та залучення її до участі у справі як третьої особи. Натомість, у даному випадку Російська Федерація бере участь як заінтересована особа у справі окремого провадження, а не виступає із вимогами як сторона чи третя особа у справі позовного провадження. Також визначено, що належним повідомленням про судовий процес є надіслання на адресу Посольства Російської Федерації в Україні відповідного листа.
Вислухавши заявника та його представника, дослідивши матеріали заяви, суд дійшов такого висновку.
Відповідно ч. 1 ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом.
За змістом ч. 2 ст. 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи.
Згідно ч. 1 ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.
У відповідності до п.5 ч.2 ст.293, ч.2 ст. 315 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.
З матеріалів заяви вбачається, що ОСОБА_1 є членом Громадської організації «Всеукраїнський рух «Сила права».
З 1993 ОСОБА_1 перебувавав на військовій службі у складі військової частини НОМЕР_1 Державної прикордонної служби України, має звання старший прапорщик та обіймав посаду начальника І навчальної групи 3 відділу підготовки солодих спеціалістів Навчального центру.
Згідно Акта №137/8 від 16.10.2014 про нещасний випадок, пов"язаний з виконанням обов"язків військової служби, вказано, що 07.08.2014 в р-ні м.Савур-Могили Донецької обл. під час здійснення маршу, колона прикордонників з угрупування "Кордон" попала під обстріл та страший прапорщик ОСОБА_1 отримав тяжке поранення - вогнепальне проникаюче радіарне поранення правої скронево-потиличної області, що призвело до забою - розтрощення головного мозку ІІІ ступеня, внутрішньомозкової гематоми скроневої та потиличної долей, гострої субдуральної гематоми правої півкулі головного мозку.
Згідно довідки Державної прикордонної служби України Військова частина НОМЕР_1 від 23.12.2015 №1534 старший прапорщик ОСОБА_1 дійсно в період з 12.06.2014 по 08.08.2014 безпосередньо брав участь в антитерористичній операції у наступних населених пунктах та на території сільських (селищних) рад цих населених пунктів: АДРЕСА_2 ), с.Дякове (Антрацитівського р-ну Донецької обл.), с.Зеленопілля, с.Бірюково, с.Новоборовиці, с.Астахово (Свердловського р-ну Луганської обл.).
За наслідками отриманого поранення заявнику надана ІІ група інвалідності, його визнано непридатним до військової служби з виключенням з військового обліку, що підтверджується Свідоцтвом про хворобу №253 від 21.11.2014, Довідкою МСЕК серія 10ААВ №946434. За сумлінне виконання службових обов"язків на підставі Указу Президента України від 21.08.2014 №660/2014 ОСОБА_3 нагороджено орденом "За мужність ІІ ступеня".
При встановленні факту, що саме в результаті збройної агресії Російської Федерації проти України ОСОБА_1 , отримав поранення 07.08.2014 року поблизу височини Савур-Могила Донецької області, виконуючи обов`язки військової служби та захищаючи Батьківщину, суд враховує наступне.
Відповідно до ст.1 Закону України «Про оборону України» від 06.12.1991 №1932-ХІІ збройною агресією проти України вважається будь-яка з таких дій, зокрема: вторгнення або напад збройних сил іншої держави або групи держав на територію України, а також окупація або анексія частини території України; напад збройних сил іншої держави або групи держав на військові сухопутні, морські чи повітряні сили або цивільні морські чи повітряні флоти України.
Таким чином, підставою для задоволення заяви має бути доведений факт вчинення вказаних у ст.1 Закону України «Про оборону України» дії чи дій, що у причинному-наслідковому зв`язку потягнуло отримання заявником поранення під час проходження військової служби 07.08.2018р.
Разом з тим, в судовому засіданні вказаний факт не був підтверджений належними і допустими доказами, наданими заявником.
Так, в обгрунтування заяви заявником надані статті з мережі Інтернет - "МЗС Британії назвав прикрим фактом референдум на Донбасі" від 11.05.2018р., "Держдепартамент США знову заявив про невизнання референдумів на Донбасі", " ЄС не визнає "референдум" на сході України" від 12.05.2014р., "У Краматорську СБУ затримали найманця з РФ" від 16.06.2014р., "СБУ затримали отамана російських "казаків" від 03.07.2018р., "Контррозвідка СБУ знешкодила російську диверсійну групу" від 17.12.2014р. (а.с.14-15). У вказаних статтях відсутні відомості про обставини військових дій 07.08.2014 року поблизу височини Савур-Могила Донецької області.
Крім того, заявником наданий Звіт, підготовлений Міжнародним Партнерством за Права людини разом з Норвезьким Гельсинським комітетом та Українською Гельсинською спілкою за прав людини, який містить аналіз обстрілів населених пунктів Луганської області, карту обстрілів м.Авдіївка, резолюція ПАРЄ 1988 (2014) з приводу подій на Майдані (Київ) з 18 по 20 лютого 2014 року, резолюція 2067 (2015) щодо зниклих осіб без вісті у Донецькій, Луганській області та окупованому Криму, тобто вказані документи стосуються подій у населених пунктах та періодах, які не є предметом даної заяви (а.с.16-21).
Згідно Акта спеціального розслідування нещасного випадку, що стався 06 та 07 серпня 2014 року форми Нвс-5 від 15.10.2014р. вказано, що поранення заявника сталось під час обстрілу з арилерії, мінометів та колони прикордонників, які здійснювали марш до нового місця дислокації. (а.с.28-31).
Згідно Акта №137/8 від 16.10.2014 про нещасний випадок, пов"язаний з виконанням обов"язків військової служби, вказано, що причиною нещасного випадку з заявником 07.08.2014 в р-ні м.Савур-Могили Донецької обл. стало травмування внаслідок протиправних дій інших осіб. (а.с.27).
Таким чином, як вбачається з актів розслідування нещасного випадку, призначеною наказом Держприкордонслужби комісією не було встановлено причетність до обстрілу колони військовослужбовців ЗСУ, в якій рухався заявник, збройних сил Російської Федерації.
Крім того, заявником надані статті "Стратегічна висота": боєць АТО презентував Книгу про запеклі бої за Савур-Могилу, " Про нагородження загиблого солдата на ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 під час боїв українських силовиків із терористами", стаття "Бої за Савур - Могилу" (відео) ( а.с.32-33,41). У вказаних статтях їх авторами повідомлено інформацію про здійснення 07 серпня 2014 року обстрілу з боку Російської Федерації по військовослужбовцям ЗСУ. Разом з тим, слід зауважити, що наказом Міністерства оборони України 06.02.2001 № 36 від затверджена Інструкція про розслідування та облік нещасних випадків з військовослужбовцями, професійних захворювань і аварій у Збройних Силах України, згідно з якою розслідування вказаних нещасних випадків відноситься до комепетенції призначеної командиром військової частини комісії та суд не вправі перебирати на себе повноваження вказаної комісії, а отже не вправі встановлювати факти нещасного випадку, які не встановлені створеною у встановленому законом порядку комісією.
Таким чином, суд доходить до висновку, що в судовому засіданні не доведений належними та допустими доказами факт вчинення конкретної вказаної у ст.1 Закону України «Про оборону України» дії, яка перебує у причинному-наслідковому зв`язку з отриманням заявником поранення під час проходження військової служби 07.08.2018р., тому заява не підлягає до задоволення.
Посилання на те, що факт збройної (військової) агресії Російської Федерації відносно України є загальновідомим суд вважає таким, що не обгрунтовує заяву, оскільки згідно ст.1 Закону "Про оборону України" збройна (військова) агресія проявляється у конкретних діях або дії, які підлягають встановленню у контексті обставин індивідуального звернення заявника.
При встановленні судом юридичного факту суд враховує конкретні життєві обставини, з наявністю та/або відсутністю яких норми права пов`язують виникнення, зміну або припинення суб`єків конкретних правових відносин. Отже, встановлення судом індивідуального юридичного факту має здійснюватись шляхом оцінки наданих заявником доказів з метою з`ясування обставин конкретної справи.
Керуючись статтями 12, 13, 76-83, 141, 258, 259, 264, 265, 268 ЦПК України, Законом України "Про оборону України", суд
вирішив:

Відмовити у задоволенні заяви ОСОБА_1 про встановлення юридичного факту отримання поранення при виконанні обов"язків військової служби внаслідок збройної агресії Російської Федерації проти України.

Рішення може бути оскаржено в загальному порядку до Апеляційного суду Черкаської області через місцевий суд (з початку функціонування Єдиної інформаційно-телекомунікаційної системи безпосередньо до Апеляційного суду Черкаської області) протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили за наслідками апеляційного перегляду.
Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

ГОЛОВУЮЧИЙ:
Дата виготовлення повного тексту рішення 25 березня 2019 року.
Веб-адреса рішення в Єдиному державному реєстрі судових рішень http://reyestr.court.gov.ua.