П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 січня 2019 року місто Київ

Єдиний унікальний номер справи 761/2539/18

Номер провадження № 22-ц/824/592/2019

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: судді-доповідача - Вербової І.М., суддів Саліхова В.В., Соколової В.В.,

за участю секретаря судового засідання - Іваницької О. В.,

вивчивши апеляційну скаргу Київської міської клінічної лікарні № 9 на рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 24 вересня 2018 року, ухвалене під головуванням судді Макаренко І.О., у справі за позовом ОСОБА_2 до Київської міської лікарні № 9 про визнання незаконним та скасування наказу про притягнення до дисциплінарної відповідальності,

в с т а н о в и в :

У січні 2018 року ОСОБА_3 від імені та в інтересах ОСОБА_2 звернувся до Шевченківського районного суду міста Києва з позовом до Київської міської клінічної лікарні № 9 про визнання незаконним та скасування наказу № 167 від 17 жовтня 2017 року про притягнення до дисциплінарної відповідальності у вигляді догани лікаря ортопеда-травматолога травматологічного відділення Київської міської лікарні № 9 ОСОБА_2, виданого Київською міською клінічною лікарнею № 9 за підписом головного лікаря ОСОБА_4

Позовну заяву обґрунтовано тим, що Наказом № 167 від 17 жовтня 2017 року позивачу оголошено догану за ненадання екстреної медичної допомоги під час чергування, недооцінку важкості стану хворого, грубе порушення ведення медичної документації, невиконання функціональних обов'язків згідно з Посадовою інструкцією та рекомендовано атестаційній комісії Департаменту охорони здоров'я Київської міської державної адміністрації провести переатестацію лікаря ОСОБА_2 для встановлення кваліфікаційної категорії. З наказом, який, на думку позивача, є незаконним та винесеним з особистих мотивів, він ознайомився 23 жовтня 2017 року.

Так, 03 жовтня 2017 року до травматологічного відділення був доставлений хворий ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, з діагнозом колото-різані рани ліктьових суглобів верхніх кінцівок після спроби суїциду. Позивач зазначає, що як 03 жовтня 2017 року, так і на момент звернення з позовною заявою, операційна травматологічного відділення КМКЛ № 9 знаходилась в стані ремонту, для проведення планових і ургентних операцій травматологічному відділенню було виділено два операційні столи хірургічного відділення КМКЛ № 9, однак вони були зайнятті проведенням планових операцій.

Черговим лікарем ОСОБА_2 був проведений детальний огляд хворого ОСОБА_5, на основі якого стан останнього оцінений як можливий для проведення первинної хірургічної обробки ран. Разом з тим, враховуючи відсутність вільного операційного столу та операційної медсестри, позивачем було прийняте рішення про перенаправлення хворого до травмпункту філії № 3 Консультативно-діагностичного центру Шевченківського району, де була можливість надати необхідну допомогу та який знаходиться на тому ж поверсі, що й травматологічне відділення.

Крім того, в подальшому позивач пересвідчився, що ОСОБА_5 здійснена первинно-хірургічна обробка, а саме зашиті рани, накладена пов'язка.

Донька пацієнта - ОСОБА_6 була присутня під час огляду батька, їй було роз'яснено про неможливість в повному обсязі надати допомогу та запропоновано провести госпіталізацію за першої ж нагоди. Однак, остання виявила бажання доглядати батька вдома у зв'язку з проживанням за межами Києва. Враховуючи вищезазначене, позивачем було прийнято рішення надати якомога швидше первинно-хірургічну допомогу та відправити ОСОБА_5 для госпіталізації до найближчого психіатричного закладу, оскільки пошкодження були отримані пацієнтом при спробі суїциду.

Крім того, у ОСОБА_6 не було особистих мотивів для написання скарги, а здійснено це було під тиском адміністрації лікувального закладу.

Що стосується порушення положень посадової інструкції стосовно якісного ведення лікарської документації, варто зазначити, що ОСОБА_5 був лише обстежений, у подальшому не був госпіталізований та не відмовлявся від госпіталізації, а тому позивачем не вносились відомості про останнього в журнал відмов від госпіталізації.

Рішенням Шевченківського районного суду міста Києва від 24 вересня 2018 року (а.с. 85 - 88) позов ОСОБА_2 до КМКЛ №9 задоволено частково, визнано незаконним наказ № 167 від 17 жовтня 2017 року про притягнення до дисциплінарної відповідальності у вигляді догани лікаря ортопеда-травматолога травматологічного відділення КМКЛ № 9 ОСОБА_2, виданий КМКЛ №9 за підписом головного лікаря ОСОБА_4, в задоволенні решти позовних вимог відмовлено. Стягнуто з Київської міської клінічної лікарні №9 на користь держави судовий збір у розмірі 704 грн. 80 коп.

Не погоджуючись з вищевказаним рішенням суду, КМКЛ № 9 21 листопада 2018 року направила апеляційну скаргу, підписану головним лікарем ОСОБА_4, у якій, посилаючись на порушення та неправильне застосування норм процесуального та матеріального права, невідповідність висновків суду дійсним обставинам справи, неповне з'ясування обставин справи, що призвело до ухвалення помилкового та необґрунтованого рішення, просить скасувати рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 24 вересня 2018 року та ухвалити нове судове рішення, яким відмовити в позові ОСОБА_2 у повному обсязі.

Апеляційна скарга обґрунтована, зокрема, тим, що підставою для притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності у вигляді догани є заява ОСОБА_6 від 03 жовтня 2017 року щодо категоричної відмови ОСОБА_2 у наданні її батьку ОСОБА_5 медичної допомоги та його госпіталізації в травматологічне відділення. Наведене в сукупності з іншими доказами підтверджує факт ненадання ОСОБА_2 екстреної медичної допомоги.

Судом першої інстанції не взято до уваги доповідну записку старшої сестри операційної операційного блоку ОСОБА_7, доповідну записку від 03 жовтня 2017 року лікаря травмпункту філії №3 Консультативно-діагностичного центру Шевченківського району ОСОБА_8, не надано належної оцінки та не взято до уваги, що розгляд скарги ОСОБА_9 та питання винесення дисциплінарного стягнення відносно позивача розглядалось не одноособово, а комісією.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 05 грудня 2018 року поновлено Київській міській клінічній лікарні №9 процесуальний строк на апеляційне оскарження судового рішення, зупинено дію рішення, відкрито апеляційне провадження за поданою апеляційною скаргою та надано строк для подачі відзиву.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 18 грудня 2018 року закінчено проведення підготовчих дій, справу призначено до розгляду в судове засідання з повідомленням учасників справи.

20 грудня 2018 року до Київського апеляційного суду надійшов відзив на апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_2, з підтвердженням направлення його копії відповідачу, з якого, зокрема, вбачається що відповідачем на обґрунтування Наказу про винесення дисциплінарного стягнення від 17 жовтня 2017 року не було надано жодних належних доказів того, що ОСОБА_2, під час виконання посадових обов'язків, дійсно було допущено порушення посадових (функціональних) обов'язків. Об'єктивною стороною дисциплінарного проступку є шкідливі наслідки та причинний зв'язок між ними і дією (бездіяльністю) порушника трудової дисципліни, чого також не було доведено відповідачем.

Таким чином, апеляційна скарга є необґрунтованою.

У судове засідання учасники справи (їх представники) не з'явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, що підтверджується зворотними повідомленнями, у зв'язку з чим колегія суддів вважала за можливе розглянути справу за їх відсутності.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, з'ясувавши обставини справи, перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваного судового рішення в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для її задоволення, виходячи з наступного.

Як вірно встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, позивач ОСОБА_2 працює на посаді лікаря ортопеда-травматолога травматологічного відділення Київської міської клінічної лікарні №9.

Так, 03 жовтня 2017 року до травматологічного відділення КМКЛ № 9 бригадою екстреної медичної допомоги було доставлено хворого ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, з діагнозом колото-різані рани ліктьових суглобів верхніх кінцівок після спроби суїциду, що підтверджується супровідним листом (а.с. 61).

03 жовтня 2017 року донькою хворого ОСОБА_6 була подана заява на ім'я головного лікаря КМКЛ № 9 (а.с. 63), з якої, зокрема, вбачається, що черговий лікар ОСОБА_2 категорично відмовився надавати медичну допомогу та госпіталізувати її батька до травматологічного відділення.

Як вбачається з протоколу засідання виробної комісії від 11 жовтня 2017 року (а.с. 58), у діях ОСОБА_2 комісія установила порушення, а саме ненадання екстреної медичної допомоги хворому під час чергування; недооцінка тяжкості стану хворого; грубе порушення введення ведення медичної документації; не виконання функціональних обов'язків згідно з Посадовою інструкцією; та рекомендувала винести догану лікарю ортопеду травматологу ОСОБА_2 і направити на дострокову переатестацію для визначення кваліфікаційного рівня.

Наказом Київської міської клінічної лікарні №167 від 17 жовтня 2017 року, за ненадання екстреної медичної допомоги під час чергування та недооцінку важкості стану хворого, грубе порушення ведення медичної документації, невиконання функціональних обов'язків згідно Посадової інструкції, а саме п. 2.1, п. 2.2, п. 2.6, п. 2.7, п. 2.11, п. 2.20, п. 4.1, п. 4.2, п. 5.4, п. 5.5, п. 5.9, п. 5.10, п. 5.15, п. 5.16, п. 7.3, лікарю травматологічного відділення ОСОБА_2 оголошено догану, рекомендовано атестаційній комісії Департаменту охорони здоров'я Київської міської державної адміністрації провести переатестацію лікаря ОСОБА_2 для встановлення кваліфікаційної категорії (а.с.56).

Категорично не погоджуючись з наведеними вище обставинами, позивач звернувся до суду за захистом своїх порушених трудових прав.

Частково задовольняючи позовні вимоги та визнаючи незаконним Наказ Київської міської клінічної лікарні №167 від 17 жовтня 2017 року про притягнення до дисциплінарної відповідальності у вигляді догани ОСОБА_2, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем не надано достатніх та належних доказів на підтвердження факту ненадання ОСОБА_2 екстреної медичної допомоги ОСОБА_5 під час чергування, грубого порушення ведення медичної документації та невиконання функціональних обов'язків згідно Посадової інструкції.

Що стосується іншої частини позовних вимог, суд відмовив у їх задоволенні, оскільки не наділений повноваженнями щодо скасування наказу роботодавця.

Крім того, судом вирішено питання про розподіл судових витрат.

Виходячи зі змісту частин 1-5 статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, з огляду на таке.

Суд у кожному конкретному випадку повинен з'ясувати характер спірних правовідносин (предмет і підстави позову), наявність/відсутність порушеного права чи інтересу та можливість його поновлення/захисту в обраний позивачем спосіб.

Виходячи зі змісту ст. 139 КЗпП України працівники зобов'язані працювати чесно і сумлінно, своєчасно і точно виконувати розпорядження власника або уповноваженого ним органу, додержувати трудової і технологічної дисципліни, вимог нормативних актів про охорону праці, дбайливо ставитися до майна власника, з яким укладено трудовий договір.

За змістом ч. 1 ст. 147 КЗпП України за порушення трудової дисципліни до працівника може бути застосовано тільки один з таких заходів стягнення догана; звільнення.

Дисциплінарне стягнення застосовується власником або уповноваженим ним органом безпосередньо за виявленням проступку, але не пізніше одного місяця з дня його виявлення, не рахуючи часу звільнення працівника від роботи у зв'язку з тимчасовою непрацездатністю або перебування його у відпустці.

Дисциплінарне стягнення не може бути накладене пізніше шести місяців з дня вчинення проступку (ст. 148 КЗпП України).

Частинами 1, 2 ст. 149 КЗпП України передбачено, що до застосування дисциплінарного стягнення власник або уповноважений ним орган повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення.

Принцип презумпції невинуватості в трудовому праві випливає зі змісту ст.138 КЗпП України, яка передбачає обов'язок роботодавця доводити наявність умов, серед них і вини працівника, для притягнення такого працівника до відповідальності.

Пояснення порушника трудової дисципліни є однією з важливих форм гарантії, наданих порушнику для захисту своїх законних прав та інтересів, направлених проти безпідставного застосування стягнення.

Разом з тим, правова оцінка дисциплінарного проступку проводиться на підставі з'ясування усіх обставин його вчинення, у тому числі з урахуванням письмового пояснення працівника.

Як встановлено в ході перегляду оскаржуваного рішення, підставами для притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності у вигляді догани є заява ОСОБА_6 від 03 жовтня 2017 року щодо відмови ОСОБА_2 у наданні медичної допомоги і госпіталізації ОСОБА_5 у травматологічне відділення.

Як було зазначено позивачем, ним було проведено детальний огляд хворого ОСОБА_5 На момент огляду хворого, його стан був оцінений ОСОБА_2 як можливий для проведення первинної хірургічної обробки ран, що потребує наявності операційного столу, присутності операційної медсестри, проте через відсутність можливості надати таку допомогу в травматологічному відділені, у зв'язку з тим, що обидва операційні столи хірургічного відділення були зайняті плановими операціями, що підтверджується списком операцій на 03 жовтня 2017 року, було прийняте рішення перенаправти хворого ОСОБА_5 до травмпункту філії №3, де на той момент була можливість в повному обсязі надати хворому травматологічну допомогу.

На спростування тверджень позивача, відповідачем була надана доповідна записка старшої сестри операційної операційного блоку ОСОБА_7, датована 31 жовтня 2017 року вх. 1146, тобто після притягнення особи до дисциплінарної відповідальності, у зв'язку з чим суд першої інстанції вірно не взяв даний письмовий доказ до уваги.

Що стосується доповідної записки завідувача травмпункту філії №3 ОСОБА_1 від 03 жовтня 2017 року, яка не містить вхідного реєстраційного номеру, то вона не може слугувати доказом того, що позивачем не було надано екстреної медичної допомоги, оскільки жодних відомостей про це в ній не міститься (а.с.64).

Проаналізувавши вищенаведені обставини, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що відповідачем не надано до суду достатніх, належних і беззаперечних доказів на підтвердження факту ненадання ОСОБА_5 екстреної медичної допомоги ОСОБА_2 під час чергування, грубого порушення ведення медичної документації та невиконання функціональних обов'язків згідно Посадової інструкції.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про наявність підстав для визнання незаконним Наказу Київської міської клінічної лікарні №167 від 17 жовтня 2017 року про притягнення до дисциплінарної відповідальності, у вигляді догани, лікаря ортопеда-травматолога травматологічного відділення КМКЛ №9 ОСОБА_2

Що стосується позовних вимог в частині скасування наказу роботодавця, суд не наділений повноваженнями для вчинення таких дій.

Крім того, суд першої інстанції правильно визначився з розподілом судових витрат.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов'язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов'язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов'язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (пункт 23 рішення ЄСПЛ від 18 липня 2006 року у справі «Проніна проти України»).

Доводи апеляційної скарги про те, що судом першої інстанції не взято до уваги доповідні записки старшої сестри операційної операційного блоку ОСОБА_7 та лікаря травмпункту ОСОБА_8, не відповідають фактичним обставинам справи та спростовуються наведеним вище.

Інші доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують та не впливають на їх правильність, у зв'язку з чим також відхиляються колегією суддів.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

За таких обставин, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 24 вересня 2018 року - залишити без змін, як таке, що ухвалене з дотриманням норм процесуального права та правильним застосуванням норм матеріального права.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, Київський апеляційний суд,-

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Київської міської клінічної лікарні № 9 - залишити без задоволення.

Рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 24 вересня 2018 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Повне судове рішення складено 25 січня 2019 року.

Суддя-доповідач: І.М.Вербова

Судді: В.В. Саліхов

В.В.Соколова