Номер провадження: 22-ц/813/7106/19
Головуючий у першій інстанції Шепітко І. Г.
Доповідач Сегеда С. М.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.12.2019 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого Сегеди С.М.,

суддів: Комлевої О.С.,

Цюри Т.В.,

за участю секретаря Ющак А.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Сувороського районного суду м. Одеси від 23 травня 2019 року про залишення без задоволення заяви про призначення судової-економічної експертизи у цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Форінт» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення суми донарахованих відсотків,

встановив:

У провадженні Суворовського районного суду м. Одеси знаходиться цивільна справа за позовом правонаступника АТ «Райффайзен Банк Аваль» - ТОВ «ФК «Форінт» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення суми донарахованих відсотків.

Під час розгляду справи представник відповідачів - Д.А. Деменчук звернувся до суду із заявою про забезпечення доказів, шляхом призначення судово-економічної експертизи, на вирішення якої поставити наступні питання:

- якою є сума заборгованості ОСОБА_1 перед ПАТ «Райффайзен Банк Аваль», згідно кредитного договору № 014/0074/74/725513 від 30.03.2007р. на момент подачі позову тобто 20.09.2017 року, а також представлених на дослідження матеріалів справи?

- чи підтверджується сума донарахованих відсотків, зазначених в позовних вимогах (позовна заява від 29.09.2017 року), а також відповідно до норм кредитного договору № 014/0074/74/725513 від 30.03.2007р., згідно представлених на дослідження матеріалів справи ?

- чи є будь-які порушення норм чинного законодавства при укладанні кредитного договору № 014/0074/74/725513 від 30.03.2007р., і якщо так, то в чому вони зазначені?

Представник позивача звернувся до суду з відзивом на вищевказане клопотання, просив суд відмовити у його задоволенні, зазначивши, що у матеріалах справи достатньо даних, у тому числі детальних розрахунків заборгованості за кредитом.

Ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 23 травня 2019 року заяву представника відповідачів про забезпечення доказів, шляхом призначення судової - економічної експертизи по цивільній справі за позовом ТОВ «ФК «Форінт» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення суми донарахованих відсотків було залишено без задоволення.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_3 ставлять питання про скасування ухвали Суворовського районного суду м. Одеси від 23 травня 2019 року та зобов`язати суд першої інстанції повторно розглянути заяву про забезпечення доказів, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права.

Проте, колегія суддів зазначає, що до суду апеляційної інстанції в зазначений день і час: 29.11.2019 року, на 14.00 год. учасники справи не з`явились, будучи належним чином повідомленими про час і місце судового засідання (а.с. 95-99).

З цих підстав, та з врахуванням строків розгляду справи в суді апеляційної інстанції, колегія суддів дійшла висновку про необхідність слухання справи у відсутність її учасників, неявка яких до суду визнана судом неповажною, на підставі наявних у справі доказів.

При цьому, колегія суддів зазначає, що необґрунтоване затягування розгляду справи суперечить вимогам ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, учасником якої є Україна (далі - Конвенція), стосовно права кожного на розгляд його справи судом упродовж розумного строку.

Колегія суддів також виходить із того, що у своєму рішенні у справі «Калашников проти Росії» Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) зазначив, що розумність тривалості провадження визначається залежно від конкретних обставин справи, враховуючи критерії, визначені у прецедентній практиці ЄСПЛ, зокрема складність справи, поведінка заявника та поведінки компетентних органів влади.

У рішенні ЄСПЛ від 03.04.2008 року у справі «Пономарьова проти України» та у постанові Верховного Суду України від 15 травня 2019 року, справа № 922/4244/17 зазначено, що сторони мають вживати заходи, щоб дізнатися про стан відомого їм судового провадження.

Таким чином, аналіз викладених вище обставин в їх сукупності дає підстави стверджувати про неналежне здійснення учасниками справи своїх процесуальних прав і виконання процесуальних обов`язків.

При цьому, колегія суддів зазначає, що відповідно до ст.ст. 268, 382 ЦПК України, в редакції, яка набрала чинності 15.12.2017 року, у разі неявки всіх учасників справи в судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення.

Крім того, на вимогу зазначених норм процесуального права, датою ухвалення судового рішення, ухваленого за відсутності осіб, які беруть участь у справі, є дата складення повного судового рішення.

У зв`язку з цим, та на підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

З цих підстав, датою складення цього судового рішення є 09.12.2019 року.

Перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваної ухвали суду, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про необхідність відмови в задоволенні апеляційної скарги, виходячи з наступних підстав.

Постановляючи ухвалу про залишення без задоволення заяви представника відповідачів про забезпечення доказів шляхом залишення без задоволення заяви про відмову в призначенні у справі судової економічної експертизи, суд першої інстанції виходив із того, що правових підстав у справі для призначення вказаної судової експертизи, не мається.

З таким висновком суду повністю погоджується колегія суддів, виходячи з наступних підстав.

Так, у відповідності до ст. 105 ЦПК України призначення експертизи судом є обов`язковим у разі заявлення клопотання про призначення експертизи обома сторонами. Призначення експертизи судом є обов`язковим також за клопотанням хоча б однієї із сторін, якщо у справі необхідно встановити: 1) характер і ступінь ушкодження здоров`я; 2)психічний стан особи; 3) вік особи, якщо про це немає відповідних документів і неможливо їх одержати.

В даному випадку суд виходив із того, що в матеріалах цивільної справи зазначена сума заборгованості за кредитним договором, міститься детальний її розрахунок та сума донарахованих відсотків за кредитним договором.

Суд також виходив із того, що нарахування боргу після стягнення за рішенням суду основної суми боргу, відсотків та пені, суд може здійснити самостійно і проведення судової експертизи у цьому випадку не є необхідним.

З такими висновками суду погоджується колегія суддів і крім того вважає за необхідне зазначити наступне.

Як вбачається з матеріалів справи і позовної заяви, рішенням Суворовського районного суду м.Одеси від 26.03.2012 року були задоволені позовні вимоги ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» і стягнуто на його користь з відповідачів ОСОБА_1 та ОСОБА_2 кредитну заборгованість у розмірі 1 046 918,15 грн., що еквівалентно 131 069,72 доларів США, яка складається із заборгованості за кредитом у сумі 858 845,92 грн., відсотків у сумі 55 267,03 грн., пені за прострочення тілу кредиту у сумі 12 336,42 грн., пені за прострочення відсотків за кредитом у сумі 120 468,68 грн.

Вказане судове рішення набрало законної сили, однак до теперішнього час не виконано, у зв`язку з чим ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» 26.09.2017 року звернулось до суду з даним позовом.

Заочним рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 07 лютого 2018 року вказані позовні вимоги ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» були задоволені у повному обсязі (а.с.18-20).

Разом з тим, ухвалою того ж суду була задоволена заява представника відповідачів ОСОБА_3 і вказане заочне рішення було скасовано, з призначенням справи до судового розгляду (а.с.34).

В подальшому ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 30 серпня 2018 року до участі у справі в якості правонаступника позивача було залучено ТОВ «ФК «Форінт» (а.с.39).

Вирішуючи питання стосовно обгрунтованості або необгрунтованості апеляційної скарги, колегія суддів зазначає, що сума заборгованості відповідачів перед позивачами визначена вищевказаним рішенням Суворовського районного суду м.Одеси від 26.03.2012 року, яке набрало законної сили, а тому в силу ст. 129 Конституції України та ст. 18 ЦПК України є обов`язковим для виконання для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осі та громадян і підлягають виконанню на всій території України. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

За вказаним судовим рішенням позивач нарахував заборгованість по Кредитному договору станом на 07.09.2011 року.

Подальше нарахування інфляційних витрат та відсотків за невиконання судового рішення можливе лише на підставі ст. 625 ЦК України, а не на підставі Кредитного договору, оскільки дія останнього припинена з пред`явленням до суду позовних вимог, по яким 26.03.2012 року було увалено судове рішення.

Таких правових позицій дотримується Велика Палата Верховного Суду в своїх постановах: від 28 березня 2018 року (справа № 444/9519/12, провадження № 14-10 цс 18), від 14 липня 2018 року (справа № 310/11534/13-ц, провадження № 14-154 цс 18).

Таким чином, виходячи з викладеного, а також з того, що вказані позовні вимоги містять в собі вимоги про стягнення донарахованих відсотків за користування кредитом за період, починаючи з 07.09.2011 року по 28.08.2017 рік, то відсутні будь-які підстави для призначення у справі судової економічної експертизи.

При цьому суд першої інстанції також обгрунтовано вказав, що вищевказана цивільна справа перебуває у провадженні суду з 26.09.2017 року, раніше відповідачі з такими клопотаннями не звертались, а тому задоволення заяви представника відповідачів призведе до безпідставного затягування розгляду справи, порушення строків її розгляду, що є недопустимим.

Також безпідставними є вимоги заявника апеляційної скарги про зобов`язання суду першої інстанції щодо повторного розгляду заяви про забезпечення доказів, шляхом призначення у справі судової експертизи, так як зазначені дії суду апеляційної інстанції не передбачені вимогами діючого цивільно-процесуального законодавства України.

Так, відповідно до п.6 ч.1 ст.374 та ст. 379 ЦПК України, суд апеляційної інстанції може скасувати ухвалу і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції лише у разі якщо оскаржувана ухвала суду перешкоджає подальшому провадженню у справі.

Оскільки ухвала суду про відмову в призначенні судової експертизи не перешкоджає провадженню у справі, то суд апеляційної інстанції не вправі її скасовувати з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції, або зобов`язувати суд повторно розглянути заяву про забезпечення доказів.

Згідно ч.ч. 1,5,6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Колегія суддів зазначає, що заявник апеляційної скарги не надала суду достатніх, належних і допустимих доказів існування обставин, на які вона посилається як на підставу своїх заперечень проти оскаржуваної ухвали суду та доводів апеляційної скарги.

Згідно ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції.

За змістом ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотримання норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданням цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог або заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку про законність і обґрунтованість оскаржуваної ухвали суду, доводи апеляційної скарги її не спростовують, оскільки ухвалу у справі постановлено у відповідності до вимог процесуального права, у зв`язку з чим апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, оскаржувану ухвалу суду слід залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 368, п.1 ч.1 ст. 374, п.1 ч.1 ст. 376, ст.ст. 381 - 384, 390 ЦПК України, апеляційний суд

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Сувороського районного суду м. Одеси від 23 травня 2019 року про залишення без задоволення заяви про призначення судово-економічної експертизи залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду: С.М. Сегеда

О.С. Комлева

Т.В. Цюра