Постанова

Іменем України

04 грудня 2019 року

м. Київ

справа № 524/7446/13-ц

провадження № 61-43517св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Червинської М. Є. (суддя-доповідач),

суддів: Бурлакова С. Ю., Зайцева А. Ю., Коротенка Є. В., Коротуна В. М.,

учасники справи:

позивач - товариство з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна»,

представник позивача - Пархоменко Наталія Валентинівна,

відповідач-1 - ОСОБА_1 ,

відповідач-2 - ОСОБА_2 ,

представник відповідача-2 - адвокат Близнюк Ігор Володимирович,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу ОСОБА_2 , подану адвокатом Близнюком Ігорем Володимировичем, на заочне рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області у складі судді Савічева В. О. від 26 листопада 2013 року та постанову апеляційного суду Полтавської області у складі колегії суддів: Кривчун Т. О., Кузнєцової О. Ю., Чумак О. В. від 01 серпня 2018 року,

ВСТАНОВИВ:

1.Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У серпні 2013 року товариство з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» (далі - ТОВ «ОТП Факторинг Україна») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Позовна заява мотивована тим, що 26 травня 2008 року між закритим акціонерним товариством «ОТП Банк» (далі - ЗАТ «ОТП Банк»), правонаступником якого є публічне акціонерне товариство «ОТП Банк» (далі - ПАТ «ОТП Банк»), та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № LL-D03/078/2008, згідно умов якого останній отримав кредит у розмірі 115 200 грн зі сплатою процентів за користування кредитом у порядку та на умовах визначених договором, із кінцевим терміном повернення до 25 травня 2028 року. Цього ж дня, на забезпечення виконання вказаного договору між банком та ОСОБА_2 укладено договір поруки № SR-D03/007/2008, за умовами яких остання зобов`язалася солідарно з позичальником відповідати перед позивачем за виконання зобов`язання за указаним кредитним договором.

21 грудня 2012 року між ПАТ «ОТП Банк» та ТОВ «ОТП Факторинг Україна» укладено договір про відступлення права вимоги, згідно якого до ТОВ «ОТП Факторинг Україна» перейшло право вимоги за кредитними договорами, укладеними з ПАТ «ОТП Банк», які передбачені в додатку № 1 до вказаного договору, зокрема, і щодо ОСОБА_1 за договором від 26 травня 2008 року № LL-D03/078/2008.

У порушення умов кредитного договору, а також статей 509, 526, 1054 ЦК України, відповідачі зобов`язання за вказаним договором належним чином не виконали, чим порушили умови кредитного договору. Станом на 30 квітня 2013 року утворилась заборгованість, яка з урахуванням процентів за користування кредитом та пені становить 144 510,20 грн, яку позивач просив стягнути з відповідачів як солідарних боржників.

Короткий зміст судових рішень суду першої інстанції

Заочним рішенням Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 26 листопада 2013 року позов ТОВ «ОТП Факторинг Україна» задоволено.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь ТОВ «ОТП Факторинг Україна» заборгованість за кредитним договором від 26 травня 2008 року № LL-D03/078/2008 у сумі 144 510,20 грн.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Ухвалюючи рішення про задоволення позовуТОВ «ОТП Факторинг Україна», суд першої інстанції виходив із того, що позичальник ОСОБА_1 взяті на себе зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконував, що призвело до утворення заборгованості, тому наявні правові підстави для стягнення з позичальника та поручителя ОСОБА_2 як солідарних боржників на користь позивача кредитної заборгованості у визначеному позивачем розмірі.

Короткий зміст постанови суду апеляційної інстанції

Постановою апеляційного суду Полтавської області від 01 серпня 2018 року апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 - адвоката Близнюка І. В. залишено без задоволення, заочне рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 26 листопада 2013 року залишено без змін.

Судове рішення апеляційного суду мотивоване тим, що висновки суду першої інстанції відповідають вимогам закону, обставини справи встановлені повно, а доводи апеляційної скарги не підтверджені належними та допустимими доказами і не спростовують висновків суду першої інстанції.

Узагальнені доводи касаційної скарги

Представник ОСОБА_2 - адвокат Близнюк І. В. подав до Верховного Суду касаційну скаргу, у якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати судові рішення судів попередніх інстанцій та прийняти нову постанову про відмову у позові ТОВ «ОТП Факторинг Україна».

Касаційна скарга мотивована тим, що суди попередніх інстанцій не врахували, що у зв`язку із несплатою боржником з 25 лютого 2010 року чергового платежу згідно з пунктом 2.1.5.1. додаткового договору № 1 від 25 лютого 2010 року вважається, що остаточний термін повернення кредиту настав 27 березня 2010 року. Тому, звернувшись до суду з указаним позовом до поручителя ОСОБА_2 у серпні 2013 року, позивач пропустив шестимісячний строк, передбачений частиною четвертою статті 559 ЦК України (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), пред'явлення вимоги до поручителя, що свідчить про припинення поруки. Враховуючи, що право на дострокове погашення кредиту банк набув 27 березня 2010 року, то позивач мав право звернутися до суду з позовом до боржника про стягнення заборгованості за кредитним договором протягом трьох років, тобто до 30 березня 2013 року. Тому, звернувшись до суду з указаним позовом до боржника у серпні 2013 року, позивач пропустив трирічний строк позовної давності, передбаченої статтею 257 ЦК України, про застосування якої просив відповідач в суді апеляційної інстанції, оскільки не був належним чином повідомлений судом першої інстанції про час і місце розгляду справи та не брав участі у такому розгляді.

Відзив на касаційну скаргу до суду не надходив.

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції

Згідно зі статтею 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

Ухвалою Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 05 вересня 2018 року відкрито касаційне провадження в указаній справі; витребувано цивільну справу № 524/7446/13-ц з Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області.

Ухвалою Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 27 березня 2019 року зупинено виконання заочного рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 26 листопада 2013 року до закінчення касаційного провадження.

Ухвалою Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 25 листопада 2019 року вказану справу призначено до судового розгляду.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Згідно із положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Пунктом 3 частиною третьою статті 376 ЦПК України визначено, що порушення норм процесуального права є обов`язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення, якщо справу (питання) розглянуто судом за відсутності будь-якого учасника справи, не повідомленого належним чином про дату, час і місце засідання суду (у разі якщо таке повідомлення є обов`язковим), якщо такий учасник справи обґрунтовує свою апеляційну скаргу такою підставою.

06 липня 2018 року представник ОСОБА_2 - адвокат Близнюк І. В. подав апеляційну скаргу на заочне рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 26 листопада 2013 року.

Обґрунтовуючи підстави апеляційної скарги, ОСОБА_3 посилався на те, що його довіритель ОСОБА_2 не була належним чином повідомлена про час і місце розгляду справи в суді першої інстанції, оскільки відсутня розписка про одержання нею судової повістки або відомості про відмову в її отриманні, повідомлення про вручення.

Повідомлення сторін про час і місце розгляду справи проводиться відповідно до вимог статей 74-76 ЦПК України 2004 року у редакції, чинній на час розгляду справи в суді першої інстанції.

Частинами третьою, четвертою, п`ятою статті 74 ЦПК України 2004 року передбачено, що судові повістки про виклик у суд надсилаються особам, які беруть участь у справі, свідкам, експертам, спеціалістам, перекладачам, а судові повістки-повідомлення - особам, які беруть участь у справі з приводу вчинення процесуальних дій, у яких участь цих осіб не є обов`язковою.

Судова повістка про виклик повинна бути вручена з таким розрахунком, щоб особи, які викликаються, мали достатньо часу для явки в суд і підготовки до участі в судовому розгляді справи, але не пізніше ніж за три дні до судового засідання, а судова повістка повідомлення - завчасно.

Судова повістка разом із розпискою, а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів надсилається поштою рекомендованим листом із повідомленням або через кур`єрів за адресою, зазначеною стороною чи іншою особою, яка бере участь у справі. Стороні чи її представникові за їх згодою можуть бути видані судові повістки для вручення відповідним учасникам цивільного процесу. Судова повістка може бути вручена безпосередньо в суді, а у разі відкладення розгляду справи про час і місце наступного засідання може бути повідомлено під розписку.

Відповідно до частини першої статті 76 ЦПК України 2004 року судові повістки, адресовані фізичним особам, вручаються їм під розписку.

Із матеріалів справи вбачається, що розгляд справи в суді першої інстанції, призначений на 26 листопада 2013 року, відбувся у відкритому судовому засіданні без участі відповідача ОСОБА_2

Відомості про повідомлення ОСОБА_2 судом першої інстанції про дату, час і місце судового розгляду, в матеріалах справи відсутні.

Надіслана судом першої інстанції судова повістка про розгляд справи 26 листопада 2013 року, адресована ОСОБА_2 , повернулася до суду з відміткою поштової служби «за закінченням терміну зберігання», що не свідчить про відмову сторони від одержання повістки чи про її незнаходження за адресою, повідомленою суду, тобто фіксація отримання відповідачем кореспонденції відсутня.

Згідно з правовим висновком, викладеним у постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 вересня 2018 року у справі № 751/3840/15-ц (провадження № 14-280цс18), зазначене не є належним повідомленням про дату судового засідання.

Частиною шостою статті 74 ЦПК України 2004 року передбачено, що особи, які беруть участь у справі, а також свідки, експерти, спеціалісти і перекладачі можуть бути повідомлені або викликані в суд телеграмою, факсом чи за допомогою інших засобів зв`язку, які забезпечують фіксацію повідомлення або виклику.

Доказів використання судом першої інстанції інших засобів зв`язку для поінформування відповідача матеріали справи не містять.

Розгляд справи за відсутності учасника процесу, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки є порушенням статті 129 Конституції України та статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Відповідно до пункту 4 частини 1 статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права. Пунктом третім частини третьої статті 376 ЦПК передбачено, що порушення норм процесуального права є обов`язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення, якщо справу (питання) розглянуто судом за відсутності будь-якого учасника справи, не повідомленого належним чином про дату, час і місце засідання суду ( у разі якщо таке повідомлення є обов`язковим), якщо такий учасник справи обґрунтовує свою апеляційну скаргу такою підставою.

Переглядаючи справу в апеляційному порядку 01 серпня 2018 року та залишаючи заочне рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 26 листопада 2013 року без змін, за наслідками перегляду апеляційної скарги представника ОСОБА_2 - адвоката Близнюка І. В., апеляційний суд не надав належної оцінки доводам заявника про порушення судом першої інстанції норм процесуального права щодо не належного повідомлення відповідача ОСОБА_2 про час та місце розгляду справи в суді першої інстанції, що в силу вимог пункту 3 частини третьої статті 376 ЦПК України є обов`язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення.

Частиною четвертою статті 411 ЦПК України передбачено, що справа направляється на новий розгляд до суду апеляційної інстанції, якщо порушення норм процесуального права допущені тільки цим судом. У всіх інших випадках справа направляється до суду першої інстанції.

Ураховуючи допущені судом апеляційної інстанції порушення пункту 3 частини третьої статті 376 ЦПК України, колегія суддів суду касаційної інстанції дійшла висновку про наявність підстав для скасування постанови апеляційного суду, оскільки справу в суді першої інстанції розглянуто за відсутності відповідача, яка належним чином не повідомлена про час і місце судового засідання, і вона обґрунтовує свою апеляційну скаргу такою підставою, з направленням справи на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Керуючись статтями 376, 400, 409, 411, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_2 , подану адвокатом Близнюком Ігорем Володимировичем, задовольнити частково.

Постанову апеляційного суду Полтавської області від 01 серпня 2018 року скасувати, справу передати на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття.

Постанова суду касаційної інстанції є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий М. Є. Червинська
Судді: С. Ю. Бурлаков А. Ю. Зайцев Є. В. Коротенко В. М. Коротун