Головуючий у І інстанції Клочко І.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 листопада 2019 року Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого - судді: Матвієнко Ю.О.,

суддів: Іванової І.В., Мельника Я.С.,

при секретарі: Гановській А.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Київського апеляційного суду справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Деснянського районного суду м. Києва від 31 травня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу,

В С Т А Н О В И В :

У жовтні 2017 року ОСОБА_2 звернувся до Деснянського районного суду м. Києва з позовом до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу, в якому посилався на те, що перебуває з ОСОБА_1 в зареєстрованому шлюбі з 02.08.2003 року. Від шлюбу сторони мають малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає та в подальшому буде проживати з відповідачем.

Спільне життя з відповідачем у позивача не склалось, шлюбні відносини фактично припинені з березня 2017 року, а подальше сумісне життя і збереження сім`ї позивач вважає неможливим та таким, що суперечить його інтересам, в зв`язку із чим позивач і звернувся до суду з даним позовом.

Рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 31 травня 2019 року позов задоволено.

Шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , зареєстрований 02 серпня 2003 року, актовий запис №483 у Відділі реєстрації актів громадянського стану Кам`янець-Подільського міського управління юстиції Хмельницької області, розірвано.

Не погоджуючись з рішенням суду, відповідач ОСОБА_1 подала на нього апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, просила рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити по справі нове рішення про відмову у задоволенні позову ОСОБА_2 .

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_2 просив залишити скаргу без задоволення, а рішення Деснянського районного суду м. Києва від 31 травня 2019 року - без змін, як таке, що ухвалене з додержанням норм матеріального та процесуального права. При цьому, посилався на те, що наміру поновлювати шлюбні стосунки з позивачем не має, оскільки проживає у цивільному шлюбі з іншою жінкою, від спільного проживання з якою ІНФОРМАЦІЯ_2 у нього народилася дочка Соломія (а.с.130).

В судове засідання учасники процесу, які повідомлялись за наявними в матеріалах справи адресами місця проживання, а також шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, не з`явились, однак їхня неявка не перешкоджає розгляду справи. При цьому клопотання представника відповідача - адвоката Хоменка І.М., про відкладення розгляду справи з підстав його зайнятості в іншій справі, колегія суддів вважає таким, що не підлягає задоволенню, оскільки дана причина є неповажною та не свідчить про те, що адвокат не мав об`єктивної можливості бути присутнім у даному судовому засіданні.

У клопотанні, що надійшло до Київського апеляційного суду від позивача ОСОБА_2 , останній просив залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду - без змін та провести засідання, призначене на 28.11.2019 року, без його участі.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, а рішення суду - без змін, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.ч.1, 2, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обгрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Задовольняючи позов і розриваючи шлюб, суд першої інстанції обґрунтовував свої висновки тим, що подальше спільне життя і збереження шлюбу сторін є неможливим і суперечить інтересам ОСОБА_2 . При цьому суд виходив з того, що шлюбні відносини між сторонами припинено, сторони проживають окремо, спільного господарства не ведуть, між ними втрачено взаєморозуміння і почуття любові, а наданий судом строк на примирення не дав результату.

Такі висновки суду є правильними, відповідають обставинам справи і вимогам закону, виходячи з наступного.

Так, судом першої інстанції встановлено, що сторони по справі ОСОБА_2 та ОСОБА_1 перебувають у шлюбі, зареєстрованому 02.08.2003 року Відділомреєстрації актів громадянського стану Кам`янець-Подільського міського управління юстиції Хмельницької області, про щоскладено актовий запис №483, згідно копії свідоцтва про одруження серії НОМЕР_1 (а.с.5).

Від шлюбу сторони мають малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 (а.с.5 зв.).

Судомтакож встановлено, що шлюбні стосунки між сторонами припинені, вони проживають окремо, мають окремі бюджети та спільне господарство не ведуть.Наданий судом строк для примирення не дав результату, і сторони не примирились.

Відповідно до ч.6 ст.7 СК України жінка та чоловік мають рівні права і обов`язки у сімейних відносинах, шлюбі та сім`ї.

Згідно ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Частина перша ст.8 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод передбачає право особи на повагу до свого приватного та сімейного життя.

Частина 3 ст.105 СК України визначає, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, а за ч.2 ст.112 СК України суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них.

Тобто, зважаючи на принципи рівноправності жінки і чоловіка, закон вимагає, щоб згода на одруження була взаємною. Принцип добровільності шлюбу є чинним не лише на стадії його реєстрації, а і під час знаходження в шлюбі, що зумовлює можливість добровільного розірвання шлюбу, про що йдеться у ст.16 Конвенції «Про дискримінацію жінок» у ч.1 підпункту «с» - «однакові права і обов`язки під час шлюбу і після його розірвання». Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер.

За таких обставин, примушування до перебування у шлюбіодного з подружжя, який проти цього заперечує, буде порушувати його законні права та інтереси і суперечити вимогам закону, в зв`язку із чим обґрунтованим є висновок суду про наявність підстав для задоволення позову ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, укладеного між ним та ОСОБА_1 .

Доводи апеляційної скарги відповідачапро порушення судом першої інстанції норм процесуального права, як підставу для скасування рішення суду, законності та обґрунтованості рішення суду не спростовують, оскільки відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України порушення норм процесуального права можуть бути підставою для скасування рішення суду лише, якщо ці порушення призвели до неправильного вирішення справи, натомість справа судом вирішена правильно, з дотриманням норм матеріального права. При цьому, колегія суддів зауважує, що справа перебувала у провадженні суду з жовтня 2017 року, судові засідання неодноразово відкладалися саме за клопотаннями відповідача та її представника, тому, виходячи з розумних строків розгляду справи та зважаючи на обов`язок сторін не зловживати наданими їм процесуальними правами, обґрунтованим є висновок суду про можливість вирішення справи по суті із задоволенням позовних вимог ОСОБА_2 .

Інших доводів, які б спростували законність та обґрунтованість постановленого судом першої інстанції рішення, апеляційна скарга ОСОБА_1 не містить.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Згідно ч. 1 ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки рішення судом ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, і доводи апеляційної скарги відповідача цього не спростовують, колегія суддів дійшла висновку про залишення рішення суду першої інстанції без змін, а скарги ОСОБА_1 - без задоволення.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 382, 383 ЦПК України, Київський апеляційний суд в складі колегії суддів

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Деснянського районного суду м. Києва від 31 травня 2019 року - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий:

Судді: