Постанова

Іменем України

23 січня 2019 року

м. Київ

справа № 494/1528/15-ц

провадження № 61-41859св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Коротуна В. М. (суддя-доповідач), Курило В. П., Червинської М. Є.,

учасники справи:

заявник - ОСОБА_4,

заінтересовані особи: Департамент державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, Березівський районний відділ ГУМВС України в Одеській області,

представники Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України: СікорськийЯрослав Олександрович, Васіна Інна Олександрівна,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України на ухвалу Березівського районного суду Одеської області від 29 березня 2018 року в складі судді Курти Л. С. та постанову Апеляційного суду Одеської області від 10 липня 2018 року в складі колегії суддів: Сегеди С. М., Гірняк Л. А., Цюри Т. В.,

В С Т А Н О В И В:

У грудні 2017 року ОСОБА_4 звернулася до суду зі скаргою на неправомірні дії державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України.

Скарга мотивована тим, що 29 грудня 2015 року Березівським районним судом Одеської області було видано виконавчий лист № 494/1528/15-ц про стягнення з Березівського районного відділу ГУМВС України в Одеській області на користь ОСОБА_4 матеріальної шкоди у розмірі 35,14 грн та моральної шкоди у розмірі 500,00 грн.

Ухвалою Березівського районного суду Одеської області від 07 серпня 2017 року було встановлено спосіб і порядок виконання виконавчого листа

№ 494/1528/15-ц - шляхом примусового його виконання відділом примусового виконання судових рішень державної виконавчої служби України. В подальшому вона звернулася до відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України із вищевказаною ухвалою, проте 05 грудня 2017 року отримала від державного виконавця Нещадима І. С. повідомлення про повернення виконавчого листа без прийняття до виконання.

Посилаючись на неправомірність дій державного виконавця та з урахуванням викладеного, ОСОБА_4 просила суд: визнати незаконними дії державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Нещадима І. С. при виконанні виконавчого листа № 494/1528/15-ц, виданого Березівським районним судом Одеської області 29 грудня 2015 року, а саме: повернення виконавчого документу без прийняття до виконання; зобов'язати державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України прийняти до виконання виконавчий лист

№ 494/1528/15-ц, виданий Березівським районним судом Одеської області

29 грудня 2015 року про стягнення з Березівського районного відділу ГУМВС України в Одеській області на користь ОСОБА_4 матеріальної шкоди у розмірі 35,14 грн та моральної шкоди у розмірі 500,00 грн.

Ухвалою Березівського районного суду Одеської області від 29 березня

2018 року, залишеною без змін постановою Апеляційного суду Одеської області

від 10 липня 2018 року, скаргу ОСОБА_4 задоволено частково.

Визнано незаконними дії державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України НещадимаІ. С. при виконанні виконавчого листа № 494/1528/15-ц, виданого Березівським районним судом Одеської області 29 грудня 2015 року, а саме: повернення виконавчого документу без прийняття до виконання.

Зобов'язано державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України прийняти до виконання виконавчий лист № 494/1528/15-ц, виданий Березівським районним судом Одеської області 29 грудня 2015 року про стягнення з Березівського районного відділу ГУМВС України в Одеській області на користь ОСОБА_4 матеріальної шкоди у розмірі 35,14 грн та моральної шкоди у розмірі 500,00 грн.

У іншій частині скаргу залишено без задоволення.

Задовольняючи частково скаргу, суд першої інстанції, з висновками якого погодився апеляційний суд, виходив з того, що державним виконавцем було порушено вимоги, встановленні статтею 37 Закону України «Про виконавче провадження» щодо винесення постанови про повернення стягувачу виконавчого документа.

У серпні 2018 року Департамент державної виконавчої служби Міністерства юстиції України подав до Верховного Суду касаційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати ухвали судів першої та апеляційної інстанцій, та прийняти нову постанову, якою у задоволенні скарги відмовити.

Касаційна скарга мотивована тим, що судами неправильно застосовано статтю 37 Закону України «Про виконавче провадження».

Згідно із положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог частин першої і другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до положень Конституції України - судове рішення є обов'язковим до виконання.

Порядок виконання судових рішень визначений Законом України «Про виконавче провадження».

Відповідно до частини першої статті 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов'язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій, посадових і службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України.

Відповідно до частини п'ятої статті 26 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження.

Статтею 37 Закону України «Про виконавче провадження» визначено підстави повернення виконавчого документу стягувачу, про що виноситься постанова.

Отже, задовольняючи частково скаргу, суд першої інстанції, з висновками якого погодився апеляційний суд, правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідивши наявні у справі докази і надавши їм належну оцінку в силу вимог статей 12, 81, 89 ЦПК України, встановивши, що державний виконавець повернув виконавчий документ ОСОБА_4 повідомленням, у якому вказані підстави повернення виконавчого документу, які не передбачені статтею 37 Закону України «Про виконавче провадження», дійшов правильного висновку про те, що дії державного виконавця при поверненні ОСОБА_4 виконавчого листа без прийняття до виконання, є неправомірними і порушують її права.

Докази та обставини, на які посилається заявник в касаційній скарзі, були предметом дослідження судами першої та апеляційної інстанцій та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановленні судами попередніх інстанцій були дотримані норми матеріального та процесуального права.

Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне залишити касаційну скаргу без задоволення, а оскаржувані рішення - без змін, оскільки доводи касаційної скарги висновків суду не спростовують.

Відповідно до частини 3 статті 436 ЦПК України суд касаційної інстанції у постанові за результатами перегляду оскаржуваного судового рішення вирішує питання про поновлення його виконання (дії).

Враховуючи те, що ухвалою судді Верховного Суду від 17 вересня 2018 року зупинено виконання ухвали Березівського районного суду Одеської області

від 29 березня 2018 року та постанови Апеляційного суду Одеської області

від 10 липня 2018 рокудо закінчення касаційного провадження, тому виконання рішення на підставі частини 3 статті 436 ЦПК України підлягає поновленню.

Керуючись статтями 400, 401, 416, 436 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України залишити без задоволення.

Ухвалу Березівського районного суду Одеської області від 29 березня 2018 року та постанову Апеляційного суду Одеської області від 10 липня 2018 року залишити без змін.

Поновити виконання ухвали Березівського районного суду Одеської області

від 29 березня 2018 року та постанови Апеляційного суду Одеської області

від 10 липня 2018 року.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді: В. М. Коротун

В. П.Курило

М. Є.Червинська