Справа № 754/3725/18
У Х В А Л А

Іменем України

28 листопада 2019 року Деснянський районний суд м. Києва у складі:

головуючого-судді Панченко О.М.

за участі секретаря судового засідання - Чехун Ю.В.

представника позивача - ОСОБА_1

представника відповідача - Савіна О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві цивільну справу за позовними вимогами ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Комплекс Агромарс», третя особа: яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору Головне управління Держпраці у Київській області про стягнення обов`язкової індексації заробітної плати і компенсації її втрат та 3% річних, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до Деснянського районного суду м. Києва з позовом до відповідача про стягнення обов`язкової індексації заробітної плати і компенсації її втрат та 3% річних.

Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 03.04.2018 року відкрито провадження у даній справі.

22.02.2019 року ухвалою Деснянського районного суду м. Києва провадження в даній справі зупинено, в зв`язку з призначенням по справі судової бухгалтерської експертизи.

01.10.2019 року до Деснянського районного суду м. Києва повернулася дана цивільна справа з Київського науково - дослідного інституту судових експертиз з висновком судових експертів за результатами проведення економічної експертизи.

Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 09.10.2019 року поновлено провадження по даній справі.

09.10.2019 року представником позивача ОСОБА_2 - адвокатом Коломієць І.О. було подано до канцелярії суду письмову заяву про залишення даної позовної заяви без розгляду.

16.10.2019 року представником відповідача Савіним О .О. було подано до канцелярії суду письмову заяву про розподіл судових витрат, в порядку ст. 141 ЦПК України, а саме, просив суд розглянути питання про розподіл судових витрат в розмірі 37 600,00 грн. понесених відповідачем, згідно договору № 226/2019/КАМ/О по сплаті вартості послуг з проведення судово-економічної експертизи. В обґрунтування даної заяви представник відповідача посилається на те, що 22.02.2019 року ухвалою суду було призначено по справі судово-економічну експертизу, оплату за проведення даної експертизи покладено на відповідача по справі. 12.07.2019 року між відповідачем та Київським НДІСЕ укладено договір № 226/2019/КАМ/О на проведення експертизи. 09.08.2019 року згідно розрахунку №2706 від 03.07.2019 року відповідачем було сплачено вартість послуг за проведення експертизи в розмірі 37 600,00 грн. Стороні відповідача стало відомо про те, що позивачем було подано до суду письмову заяву про залишення даної позовної заяви без розгляду, після проведення Київським НДІСЕ судово-економічної експертизи. Результати економічного звіту підтверджують факт необґрунтованого звернення позивача до Державної служби України з питань праці з заявою про порушення законодавства про працю та з позовною заявою до суду. Сторона відповідача вважає, що позивач був вимушений звернутися до суду із заявою про залишення даного позову без розгляду, оскільки зрозумів безпідставність своїх позовних вимог. Позивач зберігає можливість звернутися з тотожним позовом в майбутньому, в свою чергу відповідач буде вимушений повторно понести безпідставні витрати на проведення експертизи. Відповідач вважає, що дії позивача хоча і є правомірними, але в той же час і необґрунтовані, а тому, вважає, що відповідачем має бути отримано компенсацію понесених витрат від позивача, які поніс відповідач безпідставно.

В судовому засіданні, що відбулося 28.11.2019 року о 14 годині 30 хвилин представник позивача просив суд про залишення даної позовної заяви без розгляду. Щодо заяви сторони відповідача про розподіл судових витрат в порядку ст. 141 ЦПК України, представник позивача заперечував.

Представник відповідача в судовому засіданні просив вирішити питання щодо залишення даної позовної заяви без розгляду на розсуд суду та просив розглянути та задовольнити його заяву щодо розподілу судових витрат, в порядку ст. 141 ЦПК України.

Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, в матеріалах справи міститься письмова заява про розгляд справи за відсутності представника третьої особи.

Суд, дослідивши письмові докази по справі, приходить до наступного висновку.

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (ч. 1 ст. 2 ЦПК України).

У відповідності до п. 5 ч.1 ст. 257 ЦПК України суд постановляє ухвалу про залишення заяви без розгляду, якщо позивач до початку розгляду справи по суті подав заяву про залишення позову без розгляду.

Залишення заяви без розгляду на підставі заяви позивача - це форма закінчення розгляду справи без ухвалення рішення. Зазначена процесуальна дія - це диспозитивне право позивача, передбачене нормами ЦПК України. При цьому суд не перевіряє підстави подання такої заяви.

Подання до суду заяви про залишення позову без розгляду не є необґрунтованими діями позивача, так як це є його диспозитивним правом, передбаченим нормами ЦПК України, яке не містить обмежень в його реалізації.

Крім того, звернення до суду з позовом є суб`єктивним правом позивача, гарантованим статтями 55, 124 Конституції України, є безумовним доступом до правосуддя незалежно від обґрунтованості позову.

Такий правовий висновок викладено в постанові Верховного Суду від 26 вересня 2018 року по справі №148/312/16-ц.

Враховуючи викладене вище, суд приходить до висновку, що підстав для не прийняття заяви про залишення позову без розгляду судом не встановлено, оскільки це є процесуальним правом позивача по справі.

Що стосується заяви представника відповідача про розподіл судових витрат, то суд вважає за необхідним вказати наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, в тому числі, витрати пов`язані з проведенням експертизи (п.2 ч.3 ст. 133 ЦПК України).

Відповідно до ч. 3 ст. 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

Частиною 5 ст. 142 ЦПК України визначено, що у разі закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду відповідач має право заявити вимоги про компенсацію здійснених ним витрат, пов`язаних з розглядом справи, внаслідок необґрунтованих дій позивача.

У випадках, встановлених частинами третьою - п`ятою цієї статті, суд може вирішити питання про розподіл судових витрат протягом п`ятнадцяти днів з дня постановлення ухвали про закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду, рішення про задоволення позову у зв`язку з його визнанням, за умови дотримання відповідною стороною вимог частини дев`ятої статті 141 цього Кодексу (ч. 6 ст. 142 ЦПК України).

Згідно ч.9 ст. 141 ЦПК України, у випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами, або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.

Отже, зі змісту частини 5 статті 142 ЦПК України вбачається, що про залишення позову без розгляду виноситься ухвала, в якій може бути вирішене питання про розподіл між сторонами судових витрат.

Крім того, необхідною умовою для застосування частини 5 статті 142 ЦПК України у разі залишення позову без розгляду є доведення факту вчинення позивачем необґрунтованих дій. Під такими діями слід розуміти завідомо безпідставне та/або штучне ініціювання судового провадження, тощо. При цьому відповідач у такому випадку повинен надати суду вмотивоване та підтверджене доказами клопотання про компенсацію відповідних витрат із зазначенням, у чому саме полягають відповідні необґрунтовані дії позивача.

Аналіз процесуальної норми вказує на те, що для стягнення компенсації здійснених відповідачем витрат, пов`язаних з розглядом справи, відповідачу згідно з процесуальним обов`язком доказування необхідно довести, а суду встановити і зазначити про це в судовому рішенні, які саме необґрунтовані дії позивача були ним здійснені в ході розгляду справи та в чому вони виражені, зокрема: чи діяв позивач недобросовісно та пред`явив необґрунтований позов; чи систематично протидіяв правильному та швидкому вирішенню спору; чи недобросовісний позивач мав протиправну мету - ущемлення прав та інтересів відповідача; чи були дії позивача умисні та який ступінь його вини й чим це підтверджується.

Як вбачається зі змісту заяви відповідача про розподіл судових витрат, вказана заява подана на підставі ст. 141 ЦПК України, до даної заяви не надано доказів необґрунтованості дій позивача, що надавало би суду можливість, в розумінні норм ч. 5 ст. 142 ЦПК України, стягнути з позивача на користь відповідача судових витрат в розмірі 37 600,00 гривень. Разом з тим, представником відповідача до своєї заяви не додано жодних доказів на підтвердження викладених в заяві доводів щодо необґрунтованих дій позивача ОСОБА_2 .

Тобто, матеріали справи не містять доказів на підтвердження обставин, за яких можна вважати дії позивача необґрунтованими та такими, що призвели до безпідставного понесення витрат відповідачем, так само матеріалами справи не підтверджується і зловживання позивачем своїми процесуальними правами.

Оглянувши письмові матеріали справи, керуючись 2, 133, 141, 142, ст. 257, 260 ЦПК України, -

У Х В А Л И В:

Заяву подану представником позивача ОСОБА_2 - Коломієць І.Л. - задовольнити.

Позовну заяву ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Комплекс Агромарс», третя особа: яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору Головне управління Держпраці у Київській області про стягнення обов`язкової індексації заробітної плати і компенсації її втрат та 3% річних, - залишити без розгляду.

Заяву подану представником відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Комплекс Агромарс» про розподіл судових витрат в порядку ст. 141 ЦПК України - залишити без задоволення.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Повний текст ухвали суду виготовлено 02.12.2019 року.

Суддя: О.М. Панченко