Справа № 183/1837/19
№ 2/183/2165/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 листопада 2019 року Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючої судді Сороки О.В.,

за участі секретаря судового засідання Пащенко А.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в порядку загального позовного провадження, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Новомосковської міської ради Дніпропетровської області, ОСОБА_2 , третя особа - Новомосковська державна нотаріальна контора, про встановлення факту постійного проживання однією сім`єю зі спадкодавцем, визнання права власності,

встановив:

25 березня 2019 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Новомосковської міської ради Дніпропетровської області, ОСОБА_2 в якому, з урахуванням уточненої позовної заяви, просила суд:

- встановити факт проживання однією сім`єю з ОСОБА_3 , померлою ІНФОРМАЦІЯ_1 , з лютого 2012 року по день смерті;

- визнати за нею право власності на частину будинку АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В обґрунтування позову ОСОБА_1 зазначає, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_3 . Після її смерті відкрилася спадщина на частину житлового будинку по АДРЕСА_1 .

Так, позивач зазначає, що з померлою ОСОБА_3 вона проживала однією сім`єю, вели спільне господарство, мали спільний бюджет, піклувалися одна про одну, а коли ОСОБА_3 померла, позивач поховала її та оплатила всі ритуальні послуги.

Інших родичів у померлої не було. Після її смерті позивач продовжує проживати у вищезазначеному будинку. Крім того, ОСОБА_1 на праві власності на лежить Ѕ частина вказаного житлового будинку на підставі договору дарування.

У встановлений законом строк, ОСОБА_1 звернулася до Новомосковської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3 , однак постановою державного нотаріуса їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, оскільки до нотаріальної контори не надано документи, що підтверджують родинний зв`язок між нею та померлою ОСОБА_3 .

Таким чином, позивач вважає себе спадкоємцем четвертої черги спадкування за законом після смерті ОСОБА_3 , однак позбавлена можливості оформити належним чином свої спадкові права, а тому просить в судовому порядку встановити факт проживання однією сім`єю разом зі спадкодавцем не менше як п`ять років до часу відкриття спадщини, а також визнати право власності на частину спадкового будинку.

Ухвалою суду від 25 березня 2019 року відкрите провадження у справі, витребувано з Новомосковської державної нотаріальної контори копію спадкової справи після смерті ОСОБА_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Ухвалою суду від 31 липня 2019 року в якості третьої особи у даній справі залучено ОСОБА_2 .

Ухвалою від 23 жовтня 2019 року, на підставі уточненої позовної заяви, в якості співвідповідача у справі залучено ОСОБА_2 .

В судовому засіданні представник позивача позов підтримала, надала суду детальні пояснення про обставини спільного проживання ОСОБА_1 з ОСОБА_3 , починаючи з лютого 2012 року, в будинку, який належав померлій ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_1 . Позивач ставилася до ОСОБА_3 , як до рідної бабусі, піклувалася про неї, вони були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки, а коли остання померла, поховала її та оплатила всі ритуальні послуги.

Представник відповідача Новомосковської міської ради відзив на позов подав, в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи за її відсутності.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання в якості відповідача не з`явилась, причини неявки суду не повідомила, належним чином повідомлена про дату, час та місце розгляду справи.

Представник третьої особи Новомосковської державної контори в судове засідання не з`явився, звернувшись до суду з заявою про розгляд справи у його відсутність.

Допитані в судовому засіданні свідки ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , кожна окремо, підтвердили обставини того, що позивач по справі та ОСОБА_3 проживали разом в будинку, який належав померлій за адресою: АДРЕСА_1 , вони вважали, що ОСОБА_3 це бабуся позивача, ОСОБА_1 ставилася до неї як до рідної бабусі.

На підставі ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи.

Суд, дослідивши докази з точки зору належності та допустимості, а у своїй сукупності з точки зору достатності, дійшов до наступного висновку.

ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Новомосковську Дніпропетровської області, що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с.11).

Після смерті ОСОБА_3 державним нотаріусом Новомосковської державної нотаріальної контори було заведено спадкову справу № 183/2018, матеріали якої свідчать про те, що 25 липня 2018 року ОСОБА_1 звернулася до нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_3 (а.с.24). Даних про наявність інших спадкоємців за законом чи виданих свідоцтв про право на спадщину, матеріали спадкової справи не містять.

Однак, суду надано копію Заповіту, посвідченого 14 вересня 2012 року приватним нотаріусом Новомосковського міського нотаріального округу Шевченко Г.В., зареєстрованого в реєстрі за № 1742 (а.с.24-зв.), у відповідності до якого ОСОБА_3 , на випадок своєї смерті, заповіла належну їй частину будинку з відповідною часткою надвірних побудов та земельною ділянкою при ньому, що знаходиться по АДРЕСА_1 , - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Між тим, ОСОБА_2 не здійснено жодних дій щодо виконання заповіту, складеного померлою на її користь, а саме: не звернулася до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, про видачу свідоцтва про право на спадщину та не проживала і не була зареєстрована зі спадкодавцем.

Відповідно до ст. 1264 ЦК України у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менше як п`ять років до часу відкриття спадщини.

Так, в матеріалах справи міститься довідка, видана 20 березня 2019 року головою квартального комітету № 12 у м. Новомосковську Дніпропетровської області (а.с.13), у відповідності до якої ОСОБА_3 проживала і була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , по день своєї смерті разом з ОСОБА_1 , 1986 року народження, без реєстрації.

Постанова Пленуму Верховного суду України від 30.05.2008 року за № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», надає роз`яснення, що при вирішені спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила ч. 2 ст. 3 СК України, про те, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільними побутом, мають взаємні права та обов`язки.

До спадкоємців четвертої черги належать не лише жінка (чоловік), які проживали однією сім`єю зі спадкодавцем без шлюбу, таке право можуть мати також, інші особи, якщо вони спільно проживали зі спадкодавцем, та мали взаємні права та обов`язки.

Аналізуючи викладене, суд приходить до висновку, що позов ОСОБА_1 обґрунтований, однак підлягає частковому задоволенню, в судовому засіданні знайшло своє підтвердження, що ОСОБА_1 проживала однією сім`єю з ОСОБА_3 не менше п`яти років до часу відкриття спадщини, вони були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки, на виконання вимог ст.1268 ЦК України, спадкоємець прийняв спадщину після смерті спадкодавця ОСОБА_3 , а інших спадкоємців за законом судом не встановлено. В свою чергу, спадкоємець за заповітом, станом на момент розгляду справи, жодних дій, пов`язаних з прийняття спадщини не вчинила.

Що стосується вимоги позивача про визнання за нею права власності на Ѕ частину будинку АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3 , то ці позовні вимоги задоволенню не підлягають, з огляду на наступне.

У відповідності до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, не заборонених законом.

Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності, або якщо це право не визнається іншою особою.

Згідно зі ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

У відповідності до ч.1 ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

У відповідності до ч.1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Аналіз зазначених норм закону, а також встановлений в судовому засіданні факт проживання позивача однією сім`єю зі спадкодавцем ОСОБА_3 , не позбавляють її права, як спадкоємця за законом отримати відповідне свідоцтво на все спадкове майно, що на день смерті належало спадкодавцю, у спосіб передбачений нормами ЦК України, законом України «Про нотаріат», а тому позовні вимоги в частині визнання права власності на спадковий будинок, на думку суду, заявлені передчасно.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 12,76,81, 89, 263, 265, 280, 315 ЦПК України, ст.ст. 1217, 1264 ЦК України, суд, -

ухвалив:

Позов ОСОБА_1 до Новомосковської міської ради Дніпропетровської області, ОСОБА_2 , третя особа - Новомосковська державна нотаріальна контора, про встановлення факту постійного проживання однією сім`єю зі спадкодавцем, визнання права власності, - задовольнити частково.

Встановити факт, що має юридичне значення, а саме встановити, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , проживала однією сім`єю з ОСОБА_3 , померлою ІНФОРМАЦІЯ_1 , з лютого 2012 року по день відкриття спадщини, тобто по ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В іншій частині позову - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя Сорока О.В.