Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26.11.2019 Справа №607/22970/19

місто Тернопіль

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі:

головуючого судді Герчаківської О.Я.,

за участю секретаря судового засідання Лобач І.В.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача, адвоката Будз Т.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Тернополі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів, -

в с т а н о в и в:

Позивач ОСОБА_1 звернулася в суд із позовною заявою до відповідача ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 29 червня 2011 року між сторонами було укладено шлюб, який згодом розірвано на підставі рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 10 червня 2016 року. Від даного шлюбу у сторін є син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 22 вересня 2016 року присуджено до стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1000 грн. щомісячно, починаючи з 15 червня 2016року і до досягнення дитиною повноліття. Малолітній син сторін знаходиться на диспансерному обліку у Львівському КЗ ЛОР «Львівський обласний протитуберкульозний диспансер» по причині тубінфікування, гіпертрофії мигдаликів II ст. і вимушено навчається та оздоровлюється в 1-Б класі Комунального закладу Львівської обласної ради «Винниківська загальноосвітня санаторна школа-інтернат І-ІІІ ступенів». Позивач забезпечує сина усіма необхідними речами, канцелярським приладдям, одягом, кожної п`ятниці забирає дитину на вихідні додому, що потребує додаткових матеріальних витрат, у тому числі на проїзд зі Львова до Тернополя і назад. Позивач ніде не працює, а розмір аліментів, які вона отримує на дитину, є недостатнім для забезпечення всебічного та гармонійного розвитку сина. Незважаючи на хворобу дитини, відповідач, який впродовж останніх п`яти років працює за кордоном та отримує задовільний дохід, не надає сину іншої матеріальної допомоги, крім аліментів в розмірі 1000 грн., попередньо визначених рішенням Тернопільського міськрайонного суду від 22 вересня 2016 року по справі №607/6496/16-ц.

З урахуванням викладеного позивач просить суд збільшити розмір аліментів, присудивши до стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 4000 щомісячно, з відповідною подальшою індексацією цієї суми згідно закону, починаючи з дати подачі позовної заяви і до досягнення дитиною повноліття.

Ухвалою судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 27 вересня 2019 року відкрито провадження по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів. Постановлено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження.

16 жовтня 2019 року судом зареєстровано письмовий відзив ОСОБА_2 на позовну заяву ОСОБА_1 , в якому він просив позовні вимоги задовольнити частково, визначивши аліменти в розмірі 1500 грн. Відповідач зазначив, що їхній син перебуває на не повному державному забезпечені (батьки забезпечують лише одягом та канцтоварами). Ще у серпні 2019 року ним в повному обсязі сплачено аліменти за поточний рік. Окрім того, відповідач та його мама ОСОБА_4 надають ОСОБА_3 адресну допомогу, в тому числі у придбанні одягу, медикаментів, тощо, тобто вони забезпечують його особисто. У ОСОБА_2 є достатні підстави вважати, що у разі збільшення судом розміру аліментів до 4000 грн. щомісячно, позивач більшу частину з вказаної суми буде використовувати в особистих цілях, оскільки вона ніде не працює і не бажає працювати, любить відпочивати, тощо.

15 листопада 2019 року позивач подала до суду відповідь на відзив, в якому зазначила, що висловлені відповідачем заперечення не є істотними причинами щодо відмови в задоволенні позовних вимог в повному обсязі, оскільки жодним документальним доказом не підтверджені пояснення ОСОБА_2 в частині того, що він зі своєю мамою ОСОБА_4 надають позивачу матеріальну допомогу в утриманні малолітнього сина ОСОБА_5 , який вимушено навчається та оздоровлюється в 1-Б класі Комунального закладу Львівської обласної ради «Винниківська загальноосвітня санаторна школа-інтернат 1-ІІІ ступенів». Твердження відповідача про те, що він надає дитині якусь «адресну допомогу», у тому числі у придбанні одягу, медикаментів не відповідають дійсності і нічим не підтверджені. Абсолютно безпідставними і голослівними є доводи відповідача про те, що позивач нібито буде витрачати аліменти дитини на власні потреби. Єдиною метою збільшення розміру аліментів для позивача є забезпечення всебічного та гармонійного розвитку сина, його оздоровлення. Крім цього, в законодавстві передбачено механізм перевірки витрачання аліментів іншим з батьків, а тому вказана обставина не може бути причиною відмови у сплаті відповідачем аліментів у розмірі 4000 грн. Відповідач має постійний заробіток, тривалий час перебуває за кордоном на роботі, не має на своєму утриманні малолітніх (неповнолітніх) дітей, є працездатною особою і не заперечує про власну фінансову спроможність оплачувати аліменти в розмірі 4000 грн. на утримання сина ОСОБА_5 . Незадовільний стан здоров`я сина, його вимушене лікування, оздоровлення та навчання в іншій області, щотижневі поїздки додому тощо потребують значних матеріальних витрат, а тому збільшення розміру аліментів до 4000 грн. щомісячно є цілком підставним та обґрунтованим.

Позивач та її представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримали з підстав, викладених у позовній заяві, просили задовольнити.

Відповідач в судове засідання не з`явився, однак у прохальній частині відзиву на позовну заяву просив суд справу розглянути у його відсутності.

Суд, дослідивши та оцінивши докази по справі, встановив наступні обставини.

Відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , виданого повторно 29 липня 2016 року Тернопільським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області, ІНФОРМАЦІЯ_2 народився ОСОБА_3 . Його батьками зазначені: батько - ОСОБА_2 , мати - ОСОБА_6 .

Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 22 вересня 2016 року по справі № 607/6496/16-ц стягнуто аліменти зі ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1 на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1000 грн., щомісячно, починаючи з 15 червня 2016 року та до досягнення дитиною повноліття.

Дитина сторін зареєстрована разом з матір`ю за адресою: АДРЕСА_1 , про що свідчать довідки про реєстрацію місця проживання особи № 282 та № 283 від 10 вересня 2019 року, видані Відділом «Центр надання адміністративних послуг» Байковецької сільської ради.

Син сторін знаходиться на диспансерному обліку у Львівському КЗ ЛОР «Львівський обласний протитуберкульозний диспансер» по причині тубінфікування, гіпертрофії мигдаликів II ст., про що свідчать санаторно-курортна карта для дітей віком 0 - 17 років включно № 69 від 21 червня 2019 року, видана лікарською контрольною комісією Львівського обласного протитуберкульозного диспансеру, консультативний висновок спеціаліста від 24 червня 2019 року, довідка № 690 від 26 червня 2019 року, видана лікарською контрольною комісією Львівського обласного протитуберкульозного диспансеру.

Дитина ОСОБА_3 навчається та оздоровлюється в 1-Б класі Комунального закладу Львівської обласної ради «Винниківська загальноосвітня санаторна школа-інтернат І-ІІІ ступенів» і знаходиться на неповному державному забезпечення, що підтверджується довідкою № 262 від 06 вересня 2019 року, виданою Комунальним закладом Львівської обласної ради «Винниківська загальноосвітня санаторна школа-інтернат І-ІІІ ступенів».

Із записів у трудовій книжці позивача ОСОБА_1 серії НОМЕР_2 вбачається, що позивач на час ухвалення рішення офіційно не працює.

За вказаних вище обставин, до правовідносин, які виникли між сторонами підлягають застосуванню наступні норми матеріального права.

Відповідно до ч. ч. 2, 8, 9, 10 ст. 7 СК України сімейні відносини можуть бути врегульовані за домовленістю (договором) між їх учасниками. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства.

Згідно зі ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів.

У відповідності до ст.ст. 18, 27 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою ВР 27 лютого 1991 року, держави-учасниці докладають усіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання й розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання й розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального й соціального розвитку дитини.

Відповідно до ст. 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

В силу ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Частиною 3 ст.181 СК України передбачено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються в частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Згідно ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Частина перша ст. 192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

У п. 23 постанови Пленуму Верховного суду України № 3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснено, що відповідно до ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них.

Визначений судом розмір аліментів у сумі 1000 грн. щомісячно позивач вважає недостатнім, а тому звернулася до суду з позовом про їх збільшення.

При вирішенні питання про збільшення розміру аліментів суд враховує, що сторони проживають окремо, спільний син колишнього подружжя зареєстрований та проживає з матір`ю ОСОБА_1 та повністю перебуває на її утриманні. Окрім цього, дитина сторін хворіє у зв`язку з чим навчається та оздоровлюється в 1-Б класі Комунального закладу Львівської обласної ради «Винниківська загальноосвітня санаторна школа-інтернат І-ІІІ ступенів», що підтверджено долученими до матеріалів справи позивачем доказами.

Відтак, на даний час сума стягуваних в користь позивача аліментів не забезпечує належного матеріального утримання дитини, оскільки, в силу свого віку та стану здоров`я, син сторін ОСОБА_5 потребує більших витрат на його розвиток, освіту та інше, що тягне і відповідну зміну матеріального становища матері. Крім того, з часу присудження аліментів зріс і прожитковий мінімум для дітей. На час ухвалення даного судового рішення прожитковий мінімум з 01 грудня 2019 року для дітей віком від 6 до 18 років - становить 2218 грн.

При цьому суд також враховує матеріальне становище платника аліментів та вважає, що відповідач спроможний сплачувати аліменти на утримання сина ОСОБА_5 щомісячно у більшому розмірі, ніж визначено рішенням суду. Доказів на підтвердження обставин, які б спростовували такий висновок суду, в матеріалах справи немає та в судовому засіданні їх не здобуто.

Крім цього, суд роз`яснює відповідачу, що у відповідності до ч. 2 ст. 186 СК України у разі нецільового витрачання аліментів платник має право звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів або про внесення частини аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України. Оскільки таких обставин в судовому засіданні не встановлено, суд відхиляє доводи позивача про використання позивачем аліментів у власних інтересах.

Відтак, позов ОСОБА_1 підлягає до часткового задоволення шляхом зміни розміру аліментів, які стягуються з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1 на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на підставі рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області по справі №607/6496/16-ц від 22 вересня 2016 року, із 1000 грн. щомісячно до 2500 грн. щомісячно, з подальшою індексацією цієї суми згідно закону, починаючи із дня набрання даним рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття.

Відповідно до п. 23 постанови Пленуму Верховного суду України № 3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» у новому розмірі аліменти необхідно стягувати з відповідача, починаючи з дня набрання рішенням законної сили.

У відповідності до ст. 141 ЦПК України суд стягує з відповідача в користь держави судовий збір в розмірі 768,40 грн.

Керуючись статтями 4, 10, 12, 76, 81, 141, 263-265, 279 Цивільного процесуального кодексу України, статтями 180-182, 184, 192 Сімейного кодексу України, суд,-

УХВАЛИВ:

Позов задовольнити частково.

Збільшити розмір аліментів, які стягуються із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на підставі рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області по справі №607/6496/16-ц від 22 вересня 2016 року, із 1000 (однієї тисячі) грн. щомісячно до 2500 (дві тисячі п`ятсот) грн. щомісячно, з подальшою індексацією цієї суми згідно закону, починаючи із дня набрання даним рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття.

В задоволенні решти вимог - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 в користь держави судовий збір в розмірі 768 (сімсот шістдесят вісім) грн. 40 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційної скарги не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Тернопільського апеляційного суду або через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області.

Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення суду або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 Цивільного процесуального кодексу України.

Позивач: ОСОБА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_3 , місце проживання: АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_4 , місце проживання: АДРЕСА_2 .

Повний текст рішення суду складено 02 грудня 2019 року.

Головуючий суддяО. Я. Герчаківська