ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

Іменем України

3 грудня 2019 року

м. Харків

справа № 643/17707/18

провадження № 22-ц/818/5310/19

Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого-судді Тичкової О.Ю.,

суддів Коваленко І.П., Овсяннікової А.І.,

сторони справи:

позивач Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк»,

відповідач ОСОБА_1 ,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» на заочне рішення Московського районного суду м. Харкова від 6 серпня 2019 року, ухвалене у складі судді Мельникової І.Д., -

у с т а н о в и в:

У грудні 2018 року Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (надалі АТ КБ «ПриватБанк», Банк) звернулося до суду з позовом про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором № б/н від 13.05.2008 в розмірі 38 128,56 грн та судові витрати.

Позов мотивований тим, що 13 травня 2008 року між Банком та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір № б/н (надалі Договір), за умовами якого ОСОБА_1 отримала кредит у розмірі 18 000 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Своїм підписом у заяві відповідач підтвердила, що підписана нею заява разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами банку, які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua складає договір про надання банківських послуг. Банк в повному обсязі виконав свої зобов`язання за Договором, а саме надав відповідачу можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах, передбачених Договором. Відповідач взятих на себе за вищевказаним договором зобов`язань належним чином не виконала, у зв`язку з чим станом на 13.11.2018 має заборгованість у розмірі 38 128,56 грн., яка складається з: 7 086,58 грн - заборгованість за кредитом, 18 408,10 грн - заборгованість по процентам за користування кредитом, 10 342,04 грн нарахованої пені, а також штрафів: 500 грн фіксована частина, 1 791,84 грн процентна складова.

Заочним рішенням Московського районного суду м. Харкова від 6 серпня 2019 року позов Банку задоволений частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором від 13.08.2008 у розмірі 7 086 грн 58 коп. (тіло кредиту) та 1 762 грн судового збору. В іншій частині у задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі АТ КБ «ПриватБанк», посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, просить рішення в частині відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення неустойки та процентів скасувати, ухвалити в цій частині нове рішення, яким позов АТ КБ «ПриватБанк» задовольнити в повному обсязі.

В обґрунтування скарги зазначає, що розмір процентів за користування кредитними коштами зазначено у підписаній відповідачем заяві-анкеті. Основними вимогами банку за кредитним договором є повернення наданих кредитних коштів та отримання відсотків за їх користування, і ця умова є істотною при наданні кредитних коштів. Отже, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про відсутність передбачених законом підстав для задоволення позову.

Відзиву на апеляційну скаргу не надходило.

В письмових поясненнях Шевченко Антон Олександрович, який діє в інтересах АТ КБ «ПриватБанк», наполягає на задоволенні апеляційної скарги та зазначає, що до позовної заяви Банку додані особисто підписані ОСОБА_1 заява від 13.05.2018 та довідка про умови кредитування, що містять дані про базову відсоткову ставку за кредитом (3 % на місяць, що складає 36 % річних). За час користування кредитними коштами відсоткова ставка за Договором змінювалась, проте розмір процентів за користування коштами за період з 01.06.2015 по 13.11.2018 за первісною відсотковою ставкою (30%) склав 8943 грн 26 коп.

Заслухавши доповідь судді, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, письмових пояснень до неї в межах вимог, заявлених в суді першої інстанції, суд уважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з таких підстав.

Відповідно до п.п. 3,4 ч.1, ч.2 ст. 376 Цивільного процесуального кодексу України (надалі ЦПК України) підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права. Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону, або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню.

Частково задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач взятих на себе за договором кредиту зобов`язань щодо повернення отриманих у кредит коштів належним чином не виконала, правовими наслідками чого є стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за тілом кредиту у розмірі 7 086,58 грн. Разом з тим відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату процентів за користування кредитними коштами, пені та штрафів за несвоєчасне погашення кредиту, є підставою для відмови у задоволенні позову в цій частині, оскільки наданий банком витяг з Умов та Правил надання банківських послуг, Тарифів банку не містять підпису відповідача.

Проте в повному обсязі з таким висновком суду погодитись не можна.

Судовим розглядом установлено, що відповідно до укладеного 13 травня 2008 року Договору ОСОБА_1 отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок.

Матеріали справи містять заяву, у якій зазначено, що разом із Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами заява становить договір про надання банківських послуг, укладений між Банком і ОСОБА_1 , а також, що вона ознайомилась та погодилась з Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами банку, які були надані їй для ознайомлення в письмовому вигляді (а.с. 11).

Крім того, Банк додав підписану ОСОБА_1 Довідку про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 30 днів пільгового періоду» (а.с. 12) та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку ресурс: Архів Умов та правил надання банківських послуг розміщений на сайті https://privatbank.ua/terms/ (а.с. 13-34).

Згідно з наданим Банком розрахунком заборгованість ОСОБА_1 за Договором станом на 13.11.2018 становить 38 128,56 грн і складається з: 7 086,58 грн - заборгованість за кредитом, 18 408,10 грн - заборгованість по процентам за користування кредитом, 10 342,04 грн нарахованої пені, а також штрафів: 500 грн фіксована частина, 1 791,84 грн процентна складова (а.с. 5-10).

Відповідно до частин першої, другої статті 207 Цивільного кодексу України (надалі ЦК України) правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору

У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ КБ «ПриватБанк»).

Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.

За змістом частини першої статті 1048 ЦК України в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Таким чином, в разі укладення договору кредитного договору проценти за користування позиченими коштами поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі).

З матеріалів справи вбачається, що у заяві позичальника від 13.05.2008 року процентна ставка зазначена у розмірі 3% на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом (а.с. 11). Такий же розмір процентів установлений підписаною ОСОБА_1 Довідкою про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна», 30 днів пільгового періоду» (а.с. 12).

Згідно з наданим Банком розрахунком, розмір процентів, що підлягають стягненню з ОСОБА_1 , дорівнює 8943 грн 26 коп.( а.с. 68 69).

Оскільки в анкеті-заяві та довідці про умови кредитування, що підписані відповідачем, визначений розмір процентної ставки за користування кредитом, тобто сторони погодили умови договору кредиту в цій частині, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про відсутність підстав для задоволення позову про стягнення процентів за користування кредитом.

Суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги (ч.1 ст.367 ЦПК України).

Банк, пред`являючи вимоги про погашення кредиту, просив у тому числі, крім тіла кредиту (сума, яку фактично отримав в борг позичальник) та процентів за користування ним, стягнути пеню та штрафи.

Рішенням суду першої інстанції у задоволенні позовних вимог в цій частині відмовлено, і в апеляційній скарзі представник АТ КБ «Приват Банк» не ставить питання про зміну чи скасування рішення суду в цій частині. Тому рішення суду в іншій частині колегією суддів не переглядається.

За таких обставин, апеляційна скарга АТ КБ «ПриватБанк» підлягає частковому задоволенню, а рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволення позовних вимог про стягнення процентів за користування кредитом - скасуванню, з ухваленням в цій частині нової постанови про стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПриватБанк» заборгованості за процентами за Договором від 13.05.2008 за період з 01.06.2015 по 13.11.2018 в розмірі 8 943 грн 26 коп.

Відповідно до частин першої, тринадцятої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Апеляційна скарга АТ КБ «ПриватБанк» задоволена на 48,58 %, тому з ОСОБА_1 на користь позивача належить стягнути 1283 грн 97 коп. судового збору, що сплачений при подачі апеляційної скарги, пропорційно задоволеній її частині.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 371, 374, 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, -

постановив:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» задовольнити частково.

Заочне рішення Московського районного суду м. Харкова від 6 серпня 2019 року в частині відмови у задоволення позовних вимог про стягнення процентів за користування кредитом скасувати, ухвалити в цій частині нову постанову.

Позов Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» в цій частині задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» заборгованість за процентами за кредитним договором від 13 травня 2008 року у розмірі 8 943 (вісім тисяч дев`ятсот сорок три) гривні 26 (двадцять шість) копійок.

В іншій частині рішення суду першої інстанції не переглядалося.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» 1283 (одну тисячу двісті вісімдесят три) гривні 97 (дев`яносто сім) копійок судового збору, сплаченого при подачі апеляційної скарги.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, передбачених ч. 3 ст. 389 Цивільного процесуального кодексу України .

Повний текст постанови складений 3 грудня 2019 року.

Головуючий - О.Ю.Тичкова

Судді - І.П.Коваленко

А.І.Овсяннікова