Справа № 441/1577/16-ц Головуючий у 1 інстанції: Перетятько О.В.
Провадження № 22-ц/811/2493/19 Доповідач в 2-й інстанції: Струс Л. Б.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 листопада 2019 року м. Львів

Справа № 441/1577/16-ц

Провадження № 22-ц/811/2493/19

Львівський апеляційний суд в складі колегії суддів з розгляду цивільних справ:

головуючого Струс Л.Б.,

суддів Левика Я.А., Шандри М.М.

секретар Бадівська О.О.

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2

на ухвалу Городоцького районного суду м.Львова від 26 червня 2019 року у складі судді Перетятько О.В.

у справі

за скаргою представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 про скасування постанови про закінчення виконавчого провадження від 22.09.2016 року,-

ВСТАНОВИВ:

представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 звернувся зі скаргою на дії державного виконавця Городоцького районного відділу ДВС ГТУЮ у Львівській області Сіромської М.І. про скасування постанови державного виконавця Городоцького районного відділу ДВС ГТУЮ у Львівській області Сіромської М.І. про закінчення виконавчого провадження № 37074360 про стягнення з ОСОБА_3 аліментів на утримання дочки ОСОБА_4 .

Оскаржуваною ухвалою Городоцького районного суду м.Львова від 26 червня 2019 рокув задоволенні скарги відмовлено.

Ухвалу суду оскаржив представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 подавши апеляційну скаргу.

Вважає ухвалу незаконною, оскільки суд не дослідив тих обставин, на які сторона посилалась у скарзі.

Вказує, що суд не надав оцінки обставинам справи і доказам на які посилався апелянт а тому неправильно вирішив справу. Окрім того, судом не було надано оцінки рішенню Городоцького районного суду Львівської області від 11.12.2018 року у справі 441/132/18, у якому суд встановив, що станом на 31.12.2017 року заборгованість ОСОБА_3 зі сплати аліментів склала 82000грн.

Просить ухвалу скасувати та повернути справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Сторони в судове засідання не з`явилися, хоча про розгляд справи повідомлялися належним чином, що підтверджується повідомленнями про вручення поштового відправлення, тому розгляд справи відповідно до ч.2 ст. 372 ЦПК України здійснюється колегією суддів за відсутності осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до вимог ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватисяна засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно з вимогами ч.1 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 6) як розподілити між сторонами судові витрати; 7) чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення;8) чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову.

Колегія суддів вважає, що ухвала суду першої інстанції відповідає зазначеним вимогам.

Відмовляючи в задоволенні скарги, суд першої інстанції прийшов до висновку, що оскільки станом на день розгляду скарги на виконанні у Городоцькому ДВС ГТУЮ у Львівській області перебуває виконавче провадження № 55759460, відкрите 09.02.2018 р., на підставі рішення Апеляційного суду Львівської області від 15.11.2012 р. про стягнення з ОСОБА_3 в користь ОСОБА_1 аліментів на утримання доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття, починаючи з 10.02.2011 р., державний виконавець у виконавчому провадженні № 37074360 вчинив усі виконавчі дії для належного виконання рішення суду в частині стягнення аліментів в межах платежу за один місяць, а тому, підстав для скасування постанови про закінчення виконавчого провадження, суд не вбачає.

Колегія суддів погоджується з вказаним висновком суду першої інстанції.

Встановлено, що рішенням Городоцького районного суду Львівської області від 18.11.2011 р. ухвалено стягувати з ОСОБА_3 в користь ОСОБА_1 аліменти на утримання доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1/3 частини з усіх видів його заробітку, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно до досягнення дитиною повноліття, починаючи з 10.02.2011р.; вирішено питання судових витрат; рішення про стягнення аліментів в межах платежу за один місяць допущено до негайного виконання (справа № 2-312/11 а.с. 44-45).

Як вбачається із ухвали Городоцького районного суду Львівської області від 14.05.2018 р., залишеної без змін постановою Львівського апеляційного суду від 28.11.2018 р., 26.12.2011 р. Городоцьким районним судом Львівської області видано виконавчий лист № 2-312/11 на негайне виконання рішення суду від 18.11.2011 р. в частині стягнення аліментів в межах платежу за один місяць, який 10.01.2012 р. ОСОБА_1 пред`являвся до виконання (справа № 441/347/18 а.с. 138-140).

Із копії постанови про закінчення виконавчого провадження від 22.09.2016 р. вбачається, що аліменти в межах платежу за один місяць в розмірі 312 грн. 60 коп. стягнено з боржника. Інших виконавчих листів про збільшення чи зменшення розміру аліментів, що підлягають стягненню з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 на виконання до Городоцького РВ ДВС ГТУЮ у Львівській області не надходило (а.с. 3).

Рішенням Апеляційного суду Львівської області від 15.11.2012 р. за наслідками розгляду апеляційної скарги ОСОБА_3 розмір аліментів, що стягнутий з нього за рішенням суду від 18.11.2011 р. зменшено до 1/4 частини з усіх видів його заробітку, щомісячно, починаючи з 10.02.2011 року (справа № 2-312/11 а.с. 98-100).

14.01.2013 р. Городоцьким районним судом Львівської області видано виконавчий лист про стягнення з ОСОБА_3 в користь ОСОБА_1 аліментів на утримання доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно до досягнення дитиною повноліття.

Вищезазначений виконавчий лист 30.04.2013 р. отримав представник позивача ОСОБА_2 (а.с. 149-150).

Із матеріалів справи № 441/347/18 за скаргою ОСОБА_1 , вбачається, що 07.02.2018 р. ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_1 звернувся до Городоцького РВ ДВС ГТУЮ у Львівській області із заявою про прийняття до виконання виконавчого листа № 2-312/11, 2/783/11 виданого 14.01.2013 р. Городоцьким районним судом Львівської області на виконання рішення Городоцького районного суду Львівської області від 18.11.2011 р. і рішення Апеляційного суду Львівської області від 15.11.2012 р.

Постановою головного державного виконавця Городоцького РВ ДВС ГТУЮ у Львівській області від 09.02.2018 р. на виконання вказаного виконавчого листа відкрито виконавче провадження про стягнення з ОСОБА_3 в користь ОСОБА_1 аліментів на утримання доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно до досягнення дитиною повноліття, починаючи з 10.02.2011 р.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.. 19 Закону України «Про виконавче провадження», який діяв на момент видачі виконавчого листа, державний виконавець відкриває виконавче провадження на підставі виконавчого документа, зазначеного в статті 17 цього

Закон у за заявою стягувача або його представника про примусове

виконання рішення.

Відповідно до ч.4 ст. 12 ЦПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

За п. 8 ч. 1 ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження підлягає закінченню у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.

У рішенні по справі «Горнсбі проти Греції» (Hornsby v. Greece) від 19 березня 1997 року, заява № 18357/91, п. 40 зазначається, що …право на звернення до суду було б ілюзорним, якби національна правова система Договірної Сторони дозволяла, щоб остаточне, обов`язкове для виконання судове рішення залишалося невиконаним на шкоду одній зі сторін. Важко уявити ситуацію, щоб пункт 1 статті 6 докладно описував процедурні гарантії, які надаються сторонам цивільного судового процесу- у провадженні, що є справедливим, відкритим і оперативним, - і не передбачав би при цьому гарантій виконання судових рішень; тлумачення статті 6 як такої, що стосується виключно права на звернення до суду і проведення судового розгляду, могло б призвести до ситуацій, несумісних із принципом верховенства права, що його Договірні Сторони зобов`язалися дотримуватися, коли вони ратифікували Конвенцію.

Отже, виконання рішення, винесеного будь-яким судом, має розглядатися як невід`ємна частина «судового процесу» для цілей статті 6.

Колегія суддів приходить до висновку, що доводи апеляційної скарги що державний виконавець не мав підстав виносити постанову про закінчення виконавчого провадження, оскільки рішення суду виконувалось в повному обсязі, а не в частині стягнення за один місяць є безпідставними.

Оскільки з постанови про закінчення виконавчого провадження від 22.09.2016 р. чітко вбачається, що таке здійснювалось лише в частині стягнення аліментів в межах платежу за один місяць в розмірі 312 грн. 60 коп. (а.с. 3).

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів приходить до висновку, що державний виконавець діяв згідно з вимогами цивільно-процесуального законодавства, ЗУ «Про виконавче провадження», керувався інструкцією з організації примусового виконання рішень, а тому підстав для скасування постанови про закінчення виконавчого провадження від 22.09.2016 року ВП № 37074360 не вбачає.

Відповідно до ст. 129 Конституції України основними засадами судочинства є рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, а відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод таке конституційне право повинно бути забезпечене судовими процедурами, які повинні бути справедливими.

Відповідно до ч. 1. ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Колегія суддів вважає, що оскаржуване судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому його відповідно до ст.. 375 ЦПК України необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення, оскільки доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, Львівський апеляційний суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 - залишити без задоволення.

Ухвалу Городоцького районного суду м.Львова від 26 червня 2019 року - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повної постанови.

Повний текст постанови складено 09 грудня 2019 року.

Головуючий

Судді