Постанова

Іменем України

09 січня 2019 року

м. Київ

справа № 761/23874/15-ц

провадження № 61-4428св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Червинської М. Є.,

суддів: Антоненко Н. О., Журавель В. І., Крата В. І. (суддя-доповідач), Курило В. П.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_2,

відповідачі: приватне акціонерне товариство «Українська пожежно-страхова компанія», ОСОБА_3,

розглянув у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи касаційну скаргу приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія», яка підписана представником Лисенком Дмитром Вячеславовичем, на рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 26 травня 2016 року у складі судді: Волошина В. О. та ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 19 жовтня 2016 року у складі колегії суддів: Вербової І. М., Поливач Л. Д., Шахової О. В.,

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2015 року ОСОБА_2 звернувся з позовом до ПАТ «Українська пожежно-страхова компанія», ОСОБА_3, про стягнення страхового відшкодування та збитків, завданих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

Позовні вимоги мотивовані тим, що 21 березня 2015 року внаслідок ДТП був пошкоджений його автомобіль «Нyundai», реєстраційний номер НОМЕР_1. Відповідальність винної особи ОСОБА_3 була застрахована у ПАТ «Українська пожежно-страхова компанія». Після страхового випадку позивач звернувся до ПАТ «Українська пожежно-страхова компанія» з вимогою виплатити страхове відшкодування, надавши повний пакет документів, необхідний для прийняття рішення та виплати страхового відшкодування.

За зверненням позивача суб'єктом оціночної діяльності ОСОБА_5 було проведено оцінку вартості збитків, завданих власнику транспортного засобу, згідно якої їх розмір складає 29 595 грн, а вартість відновлювального ремонту - 44 496,98 грн.

Оскільки позивач отримав від страховика страхове відшкодування в розмірі 12 699,27 грн, а іншу частині суми ПАТ «Українська пожежно-страхова компанія» не бажає виплачувати, як і ОСОБА_3 не сплатив різницю між розміром майнової шкоди та вартістю відновлювального ремонту, позивач просив стягнути:

- з ПАТ «Українська пожежно-страхова компанія» на свою користь страхове відшкодування за полісом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АІ 1140723 в сумі 16 895,73 грн;

- стягнути з ОСОБА_3 на свою користь відшкодування майнової шкоди в розмірі 14 901,98 грн.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 26 травня 2016 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 19 жовтня 2016 року, позовні вимоги задоволено частково. Стягнуто з ПАТ «Українська пожежно-страхова компанія» на користь ОСОБА_2 страхове відшкодування в розмірі 15 895,73 грн; судовий збір в розмірі 243,60 грн. У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Рішення судів першої та апеляційної інстанцій мотивовані тим, що розмір майнової шкоди, завданої власнику автомобіля «Нyundai», реєстраційний номер НОМЕР_1, складає 29 595 грн. Страховик виплатив позивачу страхове відшкодування в сумі 12 699,27 грн, а тому з відповідача ПАТ «Українська пожежно-страхова компанія» підлягає стягненню на користь позивача страхове відшкодування в розмірі 15 895,73 грн. При відмові в задоволенні позовних вимог до відповідача ОСОБА_3 суди вказали, що позивачем не надано доказів понесення ним витрат, пов'язаних з ремонтом автомобіля «Нyundai», реєстраційний номер НОМЕР_1.

У листопаді 2016 року ПАТ «Українська пожежно-страхова компанія» через представника Лисенка Д. В. подало касаційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржені рішення у частині задоволених позовних вимог ОСОБА_2 до ПАТ «Українська пожежно-страхова компанія» і ухвалити у цій частині нове рішення про відмову у задоволенні позову.При цьому посилалося на те, що судами неправильно застосовано норми матеріального права та порушено норми процесуального права.

Касаційна скарга мотивована тим, що суди зробили помилковий висновок про задоволення позову в частині стягнення страхового відшкодування в розмірі 15 895,73 грн, оскільки страхова компанія у повному обсязі виконала зобов'язання за полісом № АІ/1140723 обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Суди не визначилися із нормою матеріального права, що підлягає застосуванню до спірних відносин, оскільки між позивачем та ПАТ «Українська пожежно-страхова компанія» не існує деліктних відносин. Потерпілий не мав права на самостійне обрання експерта для визначення розміру шкоди, оскільки страховик протягом 10 робочих днів, а саме протягом 1-го дня направив експерта (Беседа О. С.) для визначення розміру шкоди. У разі недостатності страхового відшкодування для повного відшкодування реальних (фактичних) збитків, позивач мав право вимоги безпосередньо до заподіювача шкоди відповідно до статті 1194 ЦК України.

Аналіз касаційної скарги свідчить, що судові рішення оскаржуються у касаційному порядку лише в частині стягнення з ПАТ «Українська пожежно-страхова компанія» на користь ОСОБА_2 страхового відшкодування в розмірі 15 895,73 грн. У іншій частині рішення судів першої та апеляційної інстанції не оскаржуються, а тому у касаційному порядку не переглядаються.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 листопада 2016 року відкрито касаційне провадження у справі.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 06 вересня 2017 року справу призначено до судового розгляду.

У статті 388 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), в редакції Закону України № 2147-VІІІ від 03 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», який набрав чинності 15 грудня 2017 року, передбачено, що судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

На підставі підпункту 6 пункту 1 розділу XIII Перехідні положення ЦПК України справу передано до Касаційного цивільного суду.

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII Перехідні положення ЦПК України касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Колегія суддів приймає аргументи, які викладені у касаційній скарзі, з таких мотивів.

Суди встановили, що 21 березня 2015 року в м. Києві на вул. Стеценка сталась ДТП за участю автомобіля «ВАЗ», реєстраційний номер НОМЕР_2, під керуванням відповідача ОСОБА_3 та автомобіля «Нyundai», реєстраційний номер НОМЕР_1, під керуванням позивача.

Постановою Шевченківського районного суду м. Києва від 24 квітня 2015 року відповідача ОСОБА_3 було визнано винним у вчиненні ДТП, яка сталася 21 березня 2015 року.

Позивач є власником транспортного засобу автомобіля «Нyundai», реєстраційний номер НОМЕР_1, а відповідач ОСОБА_3 здійснював керування автомобіля «ВАЗ», державний номерний знак НОМЕР_2. Цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу «ВАЗ», реєстраційний номер НОМЕР_2, застрахована у відповідача ПАТ «Українська пожежно-страхова компанія», що підтверджується полісом № АІ 1140723.

Відповідно до звіту № 90/3-15 від 23 травня 2015 року, який складений суб'єктом оціночної діяльності ФОП ОСОБА_7 . на замовлення позивача, розмір майнової шкоди, завданої автомобілю «Нyundai», реєстраційний номер НОМЕР_1, складає 29 595 грн, а вартість відновлювального ремонту - 44 496,98 грн.

На замовлення відповідача ПАТ «Українська пожежно-страхова компанія» ФОП ОСОБА_8 було проведено оцінку транспортного засобу позивача, за результатами якої 23 березня 2015 року було складено звіт № 1879. Відповідно до цього звіту вартість відновлювального ремонту складає 16 439,12 грн, у тому числі ПДВ 2 739,85 грн. З урахуванням ПДВ та безумовної франшизи, яка становить 1 000 грн, страховик прийняв рішення виплатити позивачу страхове відшкодування в розмірі 12 699,27 грн.

Факт перерахування позивачу цієї суми підтверджується платіжним дорученням № 635 від 29 липня 2015 року.

Суди встановили, що сторонами надано два звіти з визначення розміру майнової шкоди. заподіяної транспортному засобу «Нyundai», реєстраційний номер НОМЕР_1, які були замовлені позивачем та відповідачем ПАТ «Українська пожежно-страхова компанія».

При оцінці вказаних звітів суди взяли до уваги звіт № 90/3015 від 23 березня 2015 року, який складений суб'єктом оціночної діяльності ФОП ОСОБА_7 на замовлення позивача, на перевагу звіту № 1879 від 23 березня 2015 року, який складений ФОП ОСОБА_8 на замовлення відповідача, з таких підстав.

Працівником відповідача ПАТ «Українська пожежно-страхова компанія» здійснено огляд пошкодженого транспортного засобу позивача, що підтверджується актом огляду від 23 березня 2015 року, який підписаний позивачем та представником відповідача ПАТ «Українська пожежно-страхова компанія» І. Сорокою.

У пункті 22.1. статті 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

У пункті 34.2 статті 34 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлено, що протягом 10 робочих днів з дня отримання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) зобов'язаний направити свого представника (працівника, аварійного комісара або експерта) на місце настання страхового випадку та/або до місцезнаходження пошкодженого майна для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків.

Згідно із пунктом 34.3 статті 34 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» якщо представник страховика (у випадках, передбачених ст. 41 цього Закону, - МТСБУ) не з'явився у визначений строк, потерпілий має право самостійно обрати аварійного комісара або експерта для визначення розміру шкоди.

ПАТ «Українська пожежно-страхова компанія» протягом 10 робочих днів, 23 березня 2015 року, направило осіб, для визначення розміру шкоди. При цьому позивач погодився з переліком пошкоджень, зазначених експертом, підписавши акт огляду транспортного засобу. Отже, ПАТ «Українська пожежно-страхова компанія» та потерпілий у ДТП досягнули згоди про розмір страхового відшкодування, що підтверджується заявою позивача про страхове відшкодування та відповідає вимогам пункту 34.4 статті 34 та пункту 36.2 статті 36 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Позивачу було здійснено виплату страхового відшкодування в розмірі 12 699,27 грн.

Відповідно до статті 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 755/18006/15-ц зроблено висновок, що відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов'язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування.

Тобто, якщо позивачу недостатньо сплаченого страховиком відшкодування для відшкодування, він має право вимоги до винної у ДТП особи - ОСОБА_3, на різницю між фактичним розміром шкоди і страховим відшкодуванням.

Позовних вимог про відшкодування шкоди у сумі 16 895,73 грн позивач до відповідача ОСОБА_3 не заявляв. Вимога до ОСОБА_3 про стягнення з позивача грошових коштів в розмірі 14 901,98 грн є різницею між вартістю відновлювального ремонту (44 496,98 грн) та розміром майнової шкоди (29 595 грн).

Таким чином, суди зробили помилковий висновок про задоволення позову, пред'явленого до ПАТ «Українська пожежно-страхова компанія». Доводи касаційної скарги дають підстави для висновку, що рішення в оскарженій частині ухвалені без додержання норм матеріального права. У зв'язку з наведеним, колегія суддів вважає, що касаційну скаргу слід задовольнити, рішення в оскарженій частині скасувати, і ухвалити в цій частині нове рішення про відмову у задоволенні позову.

Керуючись статтями 400, 409, 412, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія», яка підписана представником Лисенком Дмитром Вячеславовичем, задовольнити.

Рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 26 травня 2016 року та ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 19 жовтня 2016 року у частині стягнення з приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія» на користь ОСОБА_2 страхового відшкодування в розмірі 15 895,73 грн та скасувати.

У задоволенні позову ОСОБА_2 до приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія» про стягнення страхового відшкодування в розмірі 15 895,73 грн відмовити.

З моменту прийняття постанови суду касаційної інстанції рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 26 травня 2016 року та ухвала Апеляційного суду м. Києва від 19 жовтня 2016 року в скасованій частині втрачають законну силу та подальшому виконанню не підлягають.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий М. Є. Червинська

Судді: Н. О. Антоненко

В. І. Журавель

В. І. Крат

В. П. Курило