Справа № 357/9058/16-ц
У Х В А Л А

05 березня 2019 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді Кошель Б. І. ,

при секретарі Тодосієнко О. А.,

розглянувши в відкритому судовому засіданні в місті Білій Церкві залі суду № 6 скаргу Комунального закладу Київської обласної Ради «Київський обласний центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф» на бездіяльність Головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві ОСОБА_1, заінтересована особа: ОСОБА_2,-

В С Т А Н О В И В :

Скаржник звернувся до Білоцерківського міськрайонного суду з вказаною скаргою мотивуючи тим, що на виконанні у Відділі примусового виконання рішень Управління ДВС ГТУЮ у м. Києві знаходився виконавчий лист №357/9058/16-ц, виданий Білоцерківським міськрайонним судом Київської області 07.12.2017 року на підставі рішення суду про стягнення з Комунального закладу Київської обласної Ради «Київський обласний центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф» на користь ОСОБА_2 боргу. Відповідно, в провадженні головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління ДВС ГТУЮ у м. Києві ОСОБА_1 перебуває три виконавчий провадження: №55752551, 55753107, 55753881.

23.05.2018 року, посилаючись на те, що рішення про стягнення коштів з державних органів, державного та місцевих бюджетів або бюджетних установ виконуються органами, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів, а не органом Державної виконавчої служби, скаржник звернувся до суду із скаргою, в якій просив визнати незаконною бездіяльність державного виконавця Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області ОСОБА_1 по виконавчому провадженню № 557525551 при винесенні постанови про прийняття виконавчого провадження №557525551 з примусового виконання рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області за виконавчим листом №357/9058/16-ц від 07.12.2017р., скасувати постанову державного виконавця Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області ОСОБА_1 по виконавчому провадженню № 557525551 від 27.04.2018 року про прийняття виконавчого провадження. 08.06.2018 року ухвалою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області було задоволено вказану скаргу та постановлено визнати незаконною бездіяльність державного виконавця Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області ОСОБА_1 по виконавчому провадженню № 557525551 при винесенні постанови про прийняття виконавчого провадження №557525551 від 27.04.2018року; скасувати постанову головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м.Києві ОСОБА_1 від 27.04.2018р. про прийняття виконавчого провадження №557525551 з примусового виконання рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області за виконавчим листом №357/9058/16-ц від 07.12.2017р.; зобов'язати державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м.Києві ОСОБА_1 повернути стягувачу виконавчий документ - виконавчий лист №357/9058/16-ц від 07.12.2017р. виданий Білоцерківським міськрайонним судом Київської області.

25.06.2018 року головним державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління ДВС ГТУЮ у м. Києві ОСОБА_1 у виконавчих провадженнях №55752551, №55753107, №55753881 винесено постанови про повернення виконавчого документа стягувачу на підставі ч.1 п. 9 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження». Разом з тим, скаржник вважає, що головний державний виконавець має винести постанови про закінчення виконавчих проваджень №55752551, №55753107, №55753881, у звязку з чим і звернувся до головного державного виконавця із клопотанням про прийняття постанов про закінчення вказаних виконавчих проваджень. Однак, на клопотання головний державний виконавець не відреагував, чим вчинив бездіяльність та порушив права боржника. А тому, скаржник просить: бездіяльність головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві ОСОБА_1, яка виразилась в невинесенні ним постанов про закінчення виконавчих проваджень ВП №55752551 від 09.02.2018 року, ВП №55753107 від 09.02.2018 року, ВП №55753881 від 12.02.2018 року визнати незаконною та зобовязати головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м.Києві ОСОБА_1 винести (прийняти) Постанови про закінчення зазначених проваджень.

Скаржник та головний державний виконавець Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві ОСОБА_1 в судове засідання не зявились, про час та день слухання справи були повідомлені належним чином, причини неявки суду не повідомили. Відповідно до ч. 2 ст. 450 ЦПК України неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду.

Суд, оглянувши матеріали справи, дійшов висновку про відмову в задоволенні скарги з наступних підстав.

Так, з матеріалів зазначеної справи вбачається, що у Відділі примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві перебувають виконавчі провадження № 55753881, №55753107, №55752551 з примусового виконання рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області за виконавчим листом № 357/9058/16-ц від 07.12.2017 року.

08.06.2018 року ухвалою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області було задоволено вказану скаргу та постановлено визнати незаконною бездіяльність державного виконавця Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області ОСОБА_1 по виконавчому провадженню № 557525551 при винесенні постанови про прийняття виконавчого провадження №557525551 від 27.04.2018року; скасувати постанову головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м.Києві ОСОБА_1 від 27.04.2018р. про прийняття виконавчого провадження №557525551 з примусового виконання рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області за виконавчим листом №357/9058/16-ц від 07.12.2017р.; зобов'язати державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м.Києві ОСОБА_1 повернути стягувачу виконавчий документ - виконавчий лист №357/9058/16-ц від 07.12.2017р. виданий Білоцерківським міськрайонним судом Київської області.

Як вбачається з матеріалів справи, 25.06.2018 року головним державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління ДВС ГТУЮ у м. Києві ОСОБА_1 у виконавчих провадженнях №55752551, №55753107, №55753881 винесено постанови про повернення виконавчого документа стягувачу на підставі ч.1 п. 9 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження».

Судом встановлено, що виконуючий обовязки Головного лікаря ОСОБА_3 Комунального закладу Київської обласної Ради «Київський обласний центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф» 28.01.2019 року звернувся до Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві з клопотанням про прийняття постанов про закінчення виконавчих проваджень ВП №55752551 від 09.02.2018 року, ВП №55753107 від 09.02.2018 року, ВП №55753881 від 12.02.2018 року. Однак, головним державним виконавцем не було задоволено вказане клопотання, чим, на думку скаржника, порушив права Боржника.

При розгляді скарги суд враховує наступне.

В ст.1 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та

інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

За ч.1 ст.18 Закону виконавець зобовязаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Статтею 39 Закону України «Про виконавче провадження» наведено виключний перелік підстав, за яких виконавче провадження підлягає закінченню:

1) визнання судом відмови стягувача від примусового виконання судового рішення;

2) затвердження судом мирової угоди, укладеної сторонами у процесі виконання рішення;

3) припинення юридичної особи - сторони виконавчого провадження, якщо виконання її обовязків чи вимог у виконавчому провадженні не допускає правонаступництва, смерті, оголошення померлим або визнання безвісно відсутнім стягувача чи боржника;

4) прийняття Національним банком України рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку-боржника;

5) скасування або визнання нечинним рішення, на підставі якого виданий виконавчий документ, або визнання судом виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню;

6) письмової відмови стягувача від одержання предметів, вилучених у боржника під час виконання рішення про передачу їх стягувачу, або знищення речі, що має бути передана стягувачу в натурі або оплатно вилучена;

7) закінчення строку, передбаченого законом для відповідного виду стягнення, крім випадку, якщо існує заборгованість із стягнення відповідних платежів;

8) визнання боржника банкрутом;

9) фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом;

10) повернення виконавчого документа без виконання на вимогу суду або іншого органу (посадової особи), який видав виконавчий документ;

11) надіслання виконавчого документа до суду, який його видав, у випадку, передбаченому частиною третьоюстатті 63 цього Закону;

12) якщо рішення фактично виконано під час виконання рішення Європейського суду з прав людини;

13) непредявлення виконавчого документа за відновленим виконавчим провадженням у строки, визначеністаттею 41цього Закону;

14) якщо стягнені з боржника в повному обсязі кошти не витребувані стягувачем протягом року та у звязку з цим перераховані до Державного бюджету України;

15) якщо коштів, що надійшли від реалізації заставленого майна (за виконавчим документом про звернення стягнення на заставлене майно), недостатньо для задоволення вимог стягувача - заставодержателя, а також якщо майно, яке є предметом іпотеки, передано іпотекодержателю або придбано ним відповідно до вимогЗакону України"Про іпотеку" за виконавчим документом про звернення стягнення на майно, яке є предметом іпотеки;

16) погашення, списання згідно ізЗаконом України"Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії" неустойки (штрафів, пені), інших штрафних, фінансових санкцій, а також інфляційних нарахувань і процентів річних, нарахованих на заборгованість теплопостачальних та теплогенеруючих організацій перед Національною акціонерною компанією "Нафтогаз України", її дочірньою компанією "Газ України", Публічним акціонерним товариством "Укртрансгаз" за спожитий природний газ, підприємств централізованого водопостачання та водовідведення, що надають послуги з централізованого водопостачання та водовідведення, послуги з постачання холодної води та послуги з водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем), перед постачальниками електричної енергії за спожиту електричну енергію, що підлягали виконанню на підставі виконавчого документа за судовим рішенням.

Втім, як вже зазначалось, головним державним виконавцем було винесено постанови про повернення виконавчого документа стягувачу на підставі п. 9 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження» та на виконання ухвали Білоцерківського міськрайонного суду від 08.06.2018 року.

Пунктом 9 частини 1 статті 37 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що виконавчий документ повертається стягувачу якщо законом встановлено заборону щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, якщо в нього відсутнє інше майно чи кошти, на які можливо звернути стягнення, а також щодо проведення інших виконавчих дій стосовно боржника, що виключає можливість виконання відповідного рішення.

Разом з тим, Комунальний заклад Київської обласної Ради «Київський обласний центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф» є бюджетною установою, а відповідно до п. 3 Постанови Кабінету Міністрів України

від 3 серпня 2011 р. № 845, рішення про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників виконуються на підставі виконавчих документів виключно органами Казначейства у порядку черговості надходження таких документів до органів Казначейства (про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів - з попереднім інформуванням Мінфіну, про стягнення коштів боржників - у межах відповідних бюджетних призначень, наданих бюджетних асигнувань (залишків коштів на рахунках підприємств, установ, організацій).

Судові рішення, що набрали законної сили, обовязкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обовязковість яких надана Верховною Радою України, і за її межами.

Відповідно до п. 18 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ №6 від 07.02.2014 року «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах», за результатами розгляду скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби суд постановляє ухвалу, яка має відповідати вимогам статей ЦПК.

Відповідно до ст. 447 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Виходячи зі змісту статті 451 ЦПК України, за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу. У разі встановлення обгрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобовязує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).З врахуванням наведеного суд вважає, що в бездіяльності головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві ОСОБА_1 відсутні ознаки неправомірності, оскільки державним виконавцем, в межах повноважень наданих Законом, вжито усіх заходів на виконання ухвали суду, у зв'язку із чим, виконавчий документ підлягає поверненню стягувачу, що не позбавляє його повторно пред'явити зазначений виконавчий документ до виконання.

А тому, проаналізувавши все вищенаведене, враховуючи, що винесення постанови про закінчення виконавчого провадження не узгоджується з номами Закону України «Про виконавче провадження», оскільки існує виключний перелік підстав, за яких виконавче провадження підлягає закінченню, суд дійшов висновку, що підстави для задоволення скарги Комунального закладу Київської обласної Ради «Київський обласний центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф» відсутні.

Керуючись Законом України «Про виконавче провадження», ст.ст. 447-449 ЦПК України, суд-

П О С Т А Н О В И В :

В задоволенні скарги Комунального закладу Київської обласної Ради «Київський обласний центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф» відмовити.

Ухвала може бути оскаржена.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається до Київського апеляційного суду через Білоцерківський міськрайонний суд Київської області протягом п'ятнадцяти днів з дня проголошення ухвали.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом пятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

СуддяОСОБА_4