СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КИЄВА
ун № 759/4830/18
пр.№ 2/759/1082/19
15 січня 2019 року м. Київ
Святошинський районний суд м. Києва
у складі: головуючого судді Ул'яновської О.В.,
секретаря судового засідання Черніченко К.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві цивільну справу за позовними вимогами ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні власністю шляхом зняття з реєстраційного обліку та виселення з квартири,
у квітні 2018 р. позивач звернулася до суду із зазначеними позовними вимогами, просить суд усунути перешкоди у здійсненні права власності, шляхом зняття з реєстраційного обліку та виселення ОСОБА_2 з квартири АДРЕСА_1.
Посилається на ті підстави, що згідно Свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 16.10.2017 вона є власником квартири АДРЕСА_1. На даний час в квартирі зареєстровані: позивач, її малолітня донька ОСОБА_3 та відповідач ОСОБА_2, який є чоловіком її сестри. За вказаною адресою відповідач ніколи не проживав, на сьогоднішній день сестра позивача та ОСОБА_2 не ведуть спільного господарства, де проживає відповідач невідомо. Зазначає, що на її адресу приходять листи з грошовими вимогами на ім'я відповідача, що постійно створює психологічний тиск, у зв'язку з чим позивач звернулася до суду.
Позивач у судове засідання не з'явилася, про слухання справи повідомлена належним чином, надала заяву, просить слухати справу у її відсутності, зазначає, що позовні вимоги визнає у повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечує (а.с. 18).
Відповідач до суду не з'явився, про день та час розгляду справи повідомлявся належним чином, шляхом направлення судової повістки за вказаною адресою проживання, однак судові повістки повернулись на адресу суду з відміткою «За закінченням строку зберігання» (а.с. 16-17).
Суд вважає за можливе розглядати справу у відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів згідно п. 1 ч. 1 ст. 280 ЦПК України в порядку заочного розгляду справи.
Суд, всебічно з'ясувавши обставини, на які позивач посилається як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні, вважає встановленими такі факти та відповідні їм правовідносини.
Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч.ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_1 згідно свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 16.06.2017 року, посвідченого державним нотаріусом Дванадцятої київської нотаріальної контори Основенко Л.М. (а.с. 3).
Згідно довідки Форми №3 від 18.03.2016 за адресою: АДРЕСА_2 зареєстровані: ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с. 4).
Згідно розписки від 24.07.2013 року ОСОБА_2 зобов'язується через два роки знятись з реєстраційного обліку за адресою: АДРЕСА_3 (а.с. 5).
У ч. 1 ст. 316 ЦК України визначено поняття права власності - це право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.
Згідно ч. 1 ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном.
А у відповідності до ч. 1 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.
Відповідно до ч. 1 ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.
У даному випадку право власності на квартиру виникло і зареєстровано у встановленому законом порядку.
Відповідач був членом спірної квартири і разом зі своєю родиною мав право користування житловим приміщенням, а також право проживання в ній лише на час, коли він був чоловіком сестри позивача.
Тобто, в даному випадку право користування житловим приміщенням в спірній квартирі для відповідача є похідним від існування у позивача права власності на цю квартиру.
Згідно ч. 1 ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників.
Як встановлено в судовому засіданні, на адресу позивача приходять листи з грошовими вимогами на ім'я відповідача з банків, колекторських фірм та інших фінансових установ.
Крім цього, відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
У ст. 391 ЦК України визначено, що власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.
Положення ч. 1 ст. 405 ЦК України гарантують права на користування приміщенням тільки членам родини власника.
За змістом ч. 1 ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Обставини наведені в позовній заяві та додані до неї докази не спростовані відповідачем, який не скористався своїм процесуальним правом подати відзив (заперечення) на позовну заяву та докази на спростування заявлених позовних вимог.
Аналіз наведених вище норм цивільного законодавства України дає підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю у певний спосіб. Суд, оцінивши докази у їх сукупності, прийшов до висновку, що вимоги позивача є такими, що обґрунтовані на законі, доведені матеріалами справі та такими, що підлягають задоволенню, враховуючи те, що виселення відповідача відбувається в порядку захисту права власності позивача на спірне приміщення згідно норм цивільного законодавства, а не норм ЖК України, які передбачають виселення без надання іншого жилого приміщення, а тому суд вважає за необхідне не зазначати таке формулювання в рішенні суду по даній справі.
Згідно ст. 141 ЦПК України суд покладає на відповідача обов'язок відшкодувати позивачеві суму сплаченого судового збору.
На підставі вищевикладеного, керуючись вимогами ст. 136 ГК України; ст.ст. 317, 319, 321, 405 ЦК України; ст.ст. 12, 13, 48, 76-82, 141, 229, 259, 263-265, 268, 273 ЦПК України, -
позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні власністю шляхом зняття з реєстраційного обліку та виселення з квартири задовольнити.
Усунути перешкоди в здійсненні ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 права власності шляхом зняття з реєстраційного обліку ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3 за адресою: АДРЕСА_3.
Усунути перешкоди в здійсненні ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 права власності шляхом виселення ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3 із житлового приміщення за адресою: АДРЕСА_1
Стягнути із ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3 на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 судовий збір по справі у розмірі 704 грн 80 коп.
Враховуючи п.п. 15.5. п. 15 Розділу 13 Перехідні положення ЦПК України до утворення апеляційних судів в апеляційних округах, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги через Святошинський районний суд м. Києва до апеляційного суду у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у ч. 2 ст. 358 цього Кодексу.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Позивач має право оскаржити заочне рішення до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Суддя: О.В. Ул'яновська
Повний текст судового рішення складено 15.01.2019.