ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/5875/19 Справа № 171/2501/18 Суддя у 1-й інстанції - Чумак Т. А. Суддя у 2-й інстанції - Каратаєва Л. О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 грудня 2019 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого - Каратаєвої Л.О.

суддів - Ткаченко І.Ю., Деркач Н.М.,

за участю секретаря судового засідання - Літвінової А.Г.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпро цивільну справу за апеляційною скаргою Харківського національного університету Повітряних Сил ім. Івана Кожедуба на ухвалу Апостолівського районного суду Дніпропетровської області від 04 березня 2019 року по справі за позовом Харківського національного університету Повітряних Сил ім. Івана Кожедуба до ОСОБА_1 про відшкодування витрат, пов`язаних з утриманням під час навчання, -

В С Т А Н О В И Л А:

01 грудня 2018 року позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про відшкодування витрат, пов`язаних з утриманням під час навчання (а.с.1-5).

01 березня 2019 року від представника відповідача надійшло клопотання про закриття провадження у справі на підставі п.1 ч.1 ст.255 ЦПК України. Клопотання обґрунтовано тим, що позивач підпорядкований у своїй діяльності Міністерству оборони України, яке є органом виконавчої влади України, військова служба відповідно до Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» є державною службою, відповідно до ч.1 ст.4 КАС України військова служба відноситься до публічної служби, а тому у відповідності до ст.19 КАС України спори з приводу прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби належать до юрисдикції адміністративних судів (а.с.33).

Ухвалою Апостолівського районного суду Дніпропетровської області від 04 березня 2019 року провадження у справі за позовом Харківського національного університету Повітряних Сил ім. Івана Кожедуба до ОСОБА_1 про відшкодування витрат, пов`язаних з утриманням під час навчання, закрито в зв`язку з тим, що заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства. Роз`яснено Харківському національному університету Повітряних Сил, що розгляд вказаної заяви відноситься до юрисдикції Дніпропетровського окружного адміністративного суду (а.с.36-38).

В апеляційній скарзі Харківський національний університет Повітряних Сил ім. Івана Кожедуба, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, просив ухвалу скасувати, справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції. Зазначає, що предметом позову є виконання умов договору (контракту), спір між сторонами контракту наразі не стосується порядку проходження військової служби або звільнення з військової служби, тому є цивільно-правовим (а.с. 41-43).

Перевіривши законність ухвали суду першої інстанції, в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення.

Вирішуючи питання щодо закриття провадження у справі, суд першої інстанції виходив з того, що спори щодо проходження публічної служби від моменту прийняття особи на посаду і до її звільнення, зокрема й питання відповідальності за невиконання договору підготовки фахівця, що зумовлює відшкодування фактичних витрат, пов`язаних з утриманням у навчальному закладі, навіть якщо подання відповідного позову про відшкодування витрат відбувається після її звільнення з публічної служби, за своєю правовою природою є публічно-правовими, а тому даний спір, підлягає вирішенню в порядку адміністративного судочинства.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, з наступних підстав.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

З матеріалів справи вбачається, що позивач звернувся до Апостолівського районного суду з позовом в порядку цивільного судочинства, посилаючись на положення, зокрема, ст..19 ЦПК України та просив стягнути з відповідача витрати, пов`язані з утриманням ОСОБА_1 під час навчання, в сумі 241173,65 грн.

Позов обґрунтовано тим, що відповідач ОСОБА_1 проходив навчання та військову службу у Харківському національному університеті Повітряних Сил ім. Івана Кожедуба, з 08.08.2016 року по 08.06.2018 року, на посаді курсанта, на підставі Контракту про проходження військової служби (навчання), укладеного між Міністерством оборони України та відповідачем 08.08.2016 року.

Вказаний контракт був достроково розірваний та відповідач був виключений зі списків особового складу Університету на підставі наказу Університету (по стройовій частині) від 07.06.2018 року № 145.

Відповідно до п.1 Контракту, укладеного з відповідачем, останній зобов`язався відшкодувати Міністерству оборони України витрати, пов`язані з утриманням у закладі, в якому проходить військову службу (навчання), в разі дострокового розірвання Контракту через небажання продовжувати навчання або недисциплінованість чи відмови від подальшого проходження військової служби на посадах офіцерського складу після закінчення цього закладу, але на час звернення до суду з даним позовом відповідачем вказані витрати не відшкодовано.

У ст. 124 Конституції України закріплено, що правосуддя в Україні здійснюють виключно суди. Юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи.

За ст. 125 Конституції України судоустрій в Україні будується за принципами територіальності й спеціалізації та визначається законом.

За вимогами ч. 1 ст. 18 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» суди спеціалізуються на розгляді цивільних, кримінальних, господарських, адміністративних справ, а також справ про адміністративні правопорушення.

Відповідно до ст.. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Поняття «суд, встановлений законом» включає в себе, зокрема, таку складову, як дотримання усіх правил юрисдикції та підсудності.

У ст. 19 ЦПК України визначено, що суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Тобто в порядку цивільного судочинства розглядаються справи, що виникають із приватноправових відносин.

Згідно із ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

На підставі п. 2, 7 ч. 1 ст. 4 КАС України публічно-правовим спором - є спір, у якому хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій; або

Суб`єктом владних повноважень є орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі, на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг.

Відповідно до ч. 1 ст.5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист.

Отже, одним із учасників адміністративного спору є суб`єкт владних повноважень - орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства.

Пунктом 2 ч. 1 ст. 19 КАС України визначено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема спорах з приводу прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби.

Відповідно до п. 17 ч. 1 ст. 4 КАС України публічна служба - це діяльність на державних політичних посадах, у державних колегіальних органах, професійна діяльність суддів, прокурорів, військова служба, альтернативна (невійськова) служба, інша державна служба, патронатна служба в державних органах, служба в органах влади Автономної Республіки Крим, органах місцевого самоврядування.

Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також загальні засади проходження в Україні військової служби регулює Закон України «Про військовий обов`язок і військову службу».

За змістом ч. 1 ст. 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

Одним з видів військової служби є військова служба (навчання) курсантів вищих військових навчальних закладів, а також вищих навчальних закладів, які мають у своєму складі військові інститути, факультети військової підготовки, кафедри військової підготовки, відділення військової підготовки (далі - вищі військові навчальні заклади та військові навчальні підрозділи вищих навчальних закладів) (частина шоста зазначеної статті).

Таким чином, навчаючись у вищому навчальному закладі Міноборони, особа проходить військову службу, яка відповідно до зазначених норм КАС України вважається публічною службою.

У Порядку відшкодування курсантами та особами офіцерського складу витрат, пов`язаних з їх утриманням у вищих навчальних закладах, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.06.2006 № 964 (далі - Порядок), визначено механізм відшкодування курсантами в разі дострокового розірвання контракту через небажання продовжувати навчання або через недисциплінованість та в разі відмови від подальшого проходження військової служби на посадах осіб офіцерського складу після закінчення вищого навчального закладу, а також особами офіцерського складу, які звільняються з військової служби протягом п`яти років після закінчення вищого військового навчального закладу або військового навчального підрозділу вищого навчального закладу відповідно до пунктів «е», «є», «ж», «и», «і» ч. 6 ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» витрат, пов`язаних з їх утриманням у вищому навчальному закладі (далі - витрати).

Витрати відшкодовуються Міноборони, МВС, Адміністрації Держприкордонслужби, Управлінню державної охорони, СБУ, Службі зовнішньої розвідки, Держспецтрансслужбі.

Згідно з п. 7 Порядку в разі відмови курсанта або особи офіцерського складу добровільно відшкодувати витрати стягнення їх сум здійснюється у судовому порядку.

Спори щодо проходження публічної служби від моменту прийняття особи на посаду і до її звільнення, зокрема й питання відповідальності за невиконання договору підготовки фахівця, що зумовлює відшкодування фактичних витрат, пов`язаних з утриманням у навчальному закладі, навіть якщо подання відповідного позову про відшкодування витрат відбувається після її звільнення з публічної служби, підлягають вирішенню в порядку адміністративного судочинства.

Вказана правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 10.04.2019 у справі № 705/1664/17, якою підтверджено / підтримано аналогічний висновок Великої Палати Верховного Суду, зроблений у постанові від 12.12.2018 у справі № 804/285/16, у якій Велика Палата Верховного Суду відступила від висновків, викладених у постановах від 14.03.2018 у справі № 461/5577/15-ц, від 31.10.2018 у справі № 820/5761/15 та інших, що свідчить про усталену практику розгляду вказаної категорії спорів.

Отже, враховуючи вищевикладене, суть спірних правовідносин, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що позов Харківського національного університету Повітряних Сил ім. Івана Кожедуба є публічно-правовим та належить до юрисдикції адміністративних судів, оскільки стосується проходження публічної служби курсантом Кірієм С.Ю.

Крім того, на підтвердження викладеного висновку у постанові від 12.12.2018 у справі № 804/285/16, Велика Палата Верховного Суду зауважила, що 05.12.2018 у справі № 818/1688/16 Велика Палата Верховного Суду відступила від висновків, викладених у постановах від 10.04.2018 у справі № 533/934/15-ц, від 20.06.2018 у справі № 815/5027/15, 03.10.2018 у справі № 755/2258/17, та вказала, що спори пов`язані з питаннями реалізації правового статусу особи, яка перебуває на посаді публічної служби, від моменту її прийняття на посаду і до звільнення з публічної служби, зокрема, й питаннями відповідальності за рішення, дії чи бездіяльність на відповідній посаді, що призвели до завдання шкоди/збитків, навіть якщо притягнення її до відповідальності шляхом подання відповідного позову про стягнення такої шкоди/збитків відбувається після її звільнення з державної служби - підлягають вирішенню в порядку адміністративного судочинства.

З огляду на викладене, доводи апеляційної скарги про те, що спір між сторонами контракту наразі не стосується порядку проходження військової служби або звільнення з військової служби, тому спір є цивільно-правовим, колегією суддів сприймаються критично.

Таким чином доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують та не дають підстав вважати, що судом порушено норми процесуального права, у зв`язку з чим апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст. 367, 374, 375, 381- 384 ЦПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА :

Апеляційну скаргу Харківського національного університету Повітряних Сил ім. Івана Кожедуба - залишити без задоволення.

Ухвалу Апостолівського районного суду Дніпропетровської області від 04 березня 2019 року - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку відповідно до чинного законодавства.

Судді: