Справа № 357/2626/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 березня 2019 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді Ярмола О. Я. ,

при секретарі Ліщинська О. С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в місті Біла Церква, в залі суду №5 цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення факту поживання однією сімєю та поділ майна подружжя та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання майна особистою приватною власністю, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з вказаним позовом, мотивуючи тим, що з жовтня 2007 року по вересень 2012 року вона проживала однією сімєю без реєстрації шлюбу з ОСОБА_2 Сторони проживали у батьків відповідача, деякий час проживали в помешканні батьків позивача, також проживали на орендованих квартирах. 07.09.2012 року сторони зареєстрували шлюб, спільних дітей не мають. За час спільного проживання позивач з ОСОБА_2 придбали за спільні кошти однокімнатну квартиру АДРЕСА_1. 28.04.2015 року шлюб між сторонами було розірвано. На даний час, між колишнім подружжям виник спір щодо спільного майна, а тому позивач просила суд поділити спільно нажите ними майно, визнати за ОСОБА_1В право власності на 1 / 2 частину квартири АДРЕСА_2.

В судовому засіданні, уточнивши та збільшивши позовні вимоги, позивач просила суд встановити факт спільного проживання з ОСОБА_2 однією сімєю без реєстрації шлюбу з серпня 2008 року по вересень 2012 року та визнати спільною сумісною власністю вказану квартиру.

Відповідач ОСОБА_2 подав суду зустрічний позов, мотивуючи тим, що з народження і до 22.08.2012 року він проживав зі своєю родиною, в батьківській квартирі. 17.04.2012 року уклав договір про участь у Фонді фінансування будівництва з ТОВ «Фінансова компанія «ДБК-Капітал», з метою отримання у власність обєкта інвестування, а саме квартири №153 по вул.Калініна в буд.4. На виконання умов договору ОСОБА_2 сплатив особисті кошти в розмірі 211 615 грн. 20 коп. та 21.08.2012 року отримав довідку на передачу у власність закріпленого обєкта інвестування і актом прийому-передачі прийняв однокімнатну квартиру, відразу заселився в неї та почав проживати сам. 07.12.2012 року зареєстрував шлюб з ОСОБА_3, яка після одруження переїхала до його помешкання, разом вели спільно господарство, мали спільний бюджет та були обєднані спільним побутом. 22.11.2012 року на імя ОСОБА_2 було видано свідоцтво про право власності на квартиру, та на підставі рішення виконавчого комітету Білоцерківської міської ради було проведено державну реєстрацію права власності на квартиру за ОСОБА_2 Відповідач не заперечує факт знайомства з ОСОБА_1 в 2007 році, але заперечує, що з 01.08.2008 року по 06.09.2012року з нею вів спільне господарство, мав спільний бюджет та спільні витрати, заперечує факт участі позивача за первісним позовом у придбанні квартири АДРЕСА_3, а тому ОСОБА_2 просив суд визнати за ним право особистої приватної власності на квартиру АДРЕСА_4.

В судовому засіданні позивач та її представник підтримали уточнені позовні вимоги за первісним позовом та заперечили зустрічний позов.

Відповідач та його представник первісний позов не визнали, надали відзив. Зустрічний позов підтримали.

Заслухавши пояснення сторін, представників сторін, покази свідків, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що зустрічний позов підлягає до повного задоволення, а в задоволенні первісного позову слід відмовити.

Так, по справі встановлено, що 07.09.2012 року сторони зареєстрували шлюб, від шлюбу дітей не мають. Наведене підтверджується зібраними матеріалами справи.

Встановленим є те, що 28.04.2008 року ОСОБА_2 розірвав шлюб з ОСОБА_1, що підтверджено свідоцтвом про розірвання шлюбу (а.с.8).

Встановлено, що 17.04.2012 року між ТОВ «Фінансова компанія «ДБК-Капітал» та ОСОБА_2 було підписано договір про участь у Фонді Фінансування будівництва, з метою отримання у власність обєкта інвестування, а саме квартири АДРЕСА_5, з повним оздобленням.

Судом встановлено, що на виконання умов договору ОСОБА_2, в період з 21.03.2012року по 10.08.2012 року, пятьма платежами, сплатив кошти в розмірі 211 615 грн. 20 коп. вартість спірної квартири. 10.08.2012 року між Фінансовою компанією та ОСОБА_2 було укладено договір № 38 відступлення майнових прав, за яким останній набув майнових прав на обєкт будівництва, а саме, зазначеної квартири. Наведене підтверджується копіями квитанцій та Договором відступлення майнових прав (а.с.45,47-50, 52) .

Також, встановленим є те, що 10.08.2012 року на імя ОСОБА_2 було видано Свідоцтво про участь у Фонді фінансування будівництва ФФБ за програмою ТОВ «Білоцерківський ДБК» (а.с.51).

По справі встановлено, що 29.11.2012 року на підставі рішення виконавчого комітету Білоцерківської міської ради за відповідачем ОСОБА_2 було зареєстровано право власності на квартиру АДРЕСА_6, загальною площею 36, 3 кв.м. Зазначене підтверджується інформаційною довідкою щодо обєкта нерухомого майна з ДРРП (а.с.9) та Витягом про державну реєстрацію прав (а.с.22).

Судом встановлено, що місце проживання відповідача ОСОБА_2 було зареєстроване з 22.07.1987 року по 18.12.2012 року АДРЕСА_7, а з 18.12.2012 року він зареєстрував своє місце проживання за адресою ІНФОРМАЦІЯ_1.

Позивач за первісним позовом ОСОБА_1 в судовому засіданні пояснила, що з серпня 2008 року вона почала проживати однією сімєю з ОСОБА_2, мали спільний бюджет, збирали кошти на власне житло. Спільно проживали в квартирі батьків ОСОБА_2, потім деякий час проживали в квартирі батьків ОСОБА_1, пізніше орендували собі квартиру. 19.11.2007 року ОСОБА_2 запросив її на перше побачення в кафе. З того часу позивач та відповідач почали зустрічатись. Часто були у відрядженнях, рідко бачилися. Потім ОСОБА_2, запросив ОСОБА_1 до себе до дому, познайомив зі своїми батьками. 27.12.2007 року був день народження відповідача, на який він запросив її до себе до дому, щоб відсвяткувати разом з його друзями і родиною. З того часу, сторони почали тісно спілкуватись, зустрічатись. 25.05.2008 року був ювілей тата ОСОБА_2, який святкували в с. Лисовка, Житомирської області, куди була запрошена і позивач. На святкуванні ювілею позивач ОСОБА_1 вже познайомилась з рештою родичів родини ОСОБА_1. На початку липня 2008 року позивач та відповідач разом поїхали на відпочинок до Криму в м. Коктебель. Після відпочинку, ОСОБА_2, запропонував їй жити з ним разом, в квартирі його батьків, на що ОСОБА_1 погодилась. В подальшому, брат відповідача ОСОБА_4, привів свою дівчину до квартири батьків, стало тісно жити всім в одній квартирі і в серпні 2010 року сторони вирішили орендувати собі окреме житло. Проживаючи на найманій квартирі, позивач та відповідач, прийняли рішення про придбання свого окремого житла, яким і стала квартири № 153 у буд. 4, що по вул. Калініна, у м. БілаЦерква. ОСОБА_1 зазначає, що спільно з ОСОБА_2 збирали кошти на квартиру, відмовляли собі в усьому, бажали придбати власне житло та 21.08.2012 року ОСОБА_1 з ОСОБА_2 разом з вселились у власну квартиру. 07.09.2012 року сторони одружились, святкування весілля не було. На подаровані батьками кошти придбали деякі речі в квартиру /бойлер, холодильник/. ОСОБА_1 зазначила, що квартира № 4, що по вул. Калініна, у м. Біла Церква, була придбана за рахунок виплачених частинами за період з березня 2012 року по серпень 2012 року, спільних коштів позивача ОСОБА_1 та відповідача ОСОБА_2, а також, заощаджених власних коштів ОСОБА_1, частина коштів була отримана у борг у друзів та родичів, які поступово сторони повернули.

Відповідач ОСОБА_2 суду пояснив, що влітку 2007 року, на роботі познайомився ОСОБА_1 та до одруження зустрічався з нею, але разом не проживали, не існувало їхньої сімї в період з 01.08.2008 р. по 06.09.2012 року, не вели спільно господарство, не мали спільного бюджету та спільних витрат, нічого разом не купували. ОСОБА_2 вказує, що до одруження не мав з ОСОБА_1 усталених відносин, що притаманні подружжю. Також, заперечує, що ОСОБА_1 приймала будь-яку участь у придбанні спірної квартири. Про розписку від 12.04.2012 року нічого не знав, ні від ОСОБА_5, ні від ОСОБА_1 коштів для придбання спірної квартири не отримував.

Допитана в якості свідка ОСОБА_6, яка знайома з ОСОБА_1 з 2011 року, суду показала, що з 2011 року знає, що у ОСОБА_1 є чоловік ОСОБА_5. Пізніше дізналася, що вони разом придбали собі квартиру. Свідку відомо, що ОСОБА_1 дуже економила гроші, її чоловік забороняв витрачати кошти, не дозволяв ходити в кафе. Також свідку відомо, що ОСОБА_1 проживала у батьків відповідача, всі на роботі знали, що вони подружжя. Зі слів ОСОБА_1 свідку відомо, що ОСОБА_1 дала частину власних коштів на квартиру, а деякі кошти були запозичені. Свідок ОСОБА_7, яка знайома з ОСОБА_1 з 2000 року, разом навчались, а з ОСОБА_2 знайома з 2010 року, суду показала, що була в новій квартирі ОСОБА_2 по вул.. Калініна в м. Біла Церква, разом зустрічали Новий рік, 2013, на той час майна в них ще не було. Зі слів ОСОБА_1 знає, що ОСОБА_1 жила у свекрухи, потім в орендованій квартирі, допомагала навчатися своєму чоловіку, разом заробляли кошти на квартиру. Свідок ОСОБА_8, яка знайома з подружжям ОСОБА_1 з 2011 року, разом працювали, суду показала, що ОСОБА_1 жила занадто економно, збирала кошти, мала ціль купити житло. Зі слів ОСОБА_1 свідку відомо, що в 2011 році ОСОБА_1 проживала в квартирі батьків ОСОБА_2

Свідок ОСОБА_9, суду показала, що з сімєю ОСОБА_2, батьків відповідача за первісним позовом, знайома з 1987 року, проживають по-сусідству. В 2012 році була в гостях у ОСОБА_2, і познайомилася з ОСОБА_1, яку представили як невістку. ОСОБА_1 ніколи в квартирі батьків ОСОБА_2 не проживала. Свідок ОСОБА_10, який з 2008 року знає ОСОБА_2, разом навчались в інституті, суду показав, що в жовтні 2012 року ОСОБА_2 повідомив, що одружився з ОСОБА_1. З 2008 по 2013 р., в період сесії, свідок часто бував в гостях у батьків відповідача, знає, що ОСОБА_2 до осені 2012 року проживав разом зі своїми батьками і з братом та його дружиною ОСОБА_7. Свідок ОСОБА_11, яка приходиться дружиною брата відповідача ОСОБА_2, суду показала, що з 2008 року знайома з ОСОБА_2 та ОСОБА_1 У вересні 2008 року її майбутній чоловік познайомив її з батьками і братом. З 29.08.2011 року вона проживала в квартирі свого чоловіка, тобто в квартирі його батьків. Свідок стверджує, що ОСОБА_1 в квартирі батьків ОСОБА_2 ніколи не проживала, лише приходила в гості, на свята. Свідку не відомо про спільне проживання ОСОБА_2 з ОСОБА_1 до їхнього одруження. З жовтня 2012 року ОСОБА_1 разом з чоловіком почали проживати в новій квартирі по вул. Калініна. Свідок ОСОБА_12, який проживає по сусідству з батьками відповідача ОСОБА_2 з 1987 року, суду показав, що востаннє зустрічав ОСОБА_2 два місяці тому, а з ОСОБА_1 не знайомий, щомісяця буває в квартирі сусідів, але жодного разу не бачив там ОСОБА_1

В судовому засіданні були оглянуті фото на яких відображені різні події відпочинку та святкувань сторін.

При вирішенні даного позову суд виходив з наступного.

За ч.2 ст.3 СК України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки.

Згідно ст.. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Відповідно до ст.69 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

Відповідно до ст. 74 СК України якщо жінка та чоловік проживають однією сім'єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. На майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, поширюються положенняглави 8 цього Кодексу.

В п.20 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» роз'яснено, що при застосуванні ст.74 СК, що регулює поділ майна осіб, які проживають у фактичних шлюбних відносинах, судам необхідно враховувати, що правило зазначеної норми поширюється на випадки, коли чоловік та жінка не перебувають у будь-якому іншому шлюбі і між ними склалися усталені відносини, що притаманні подружжю.

Стаття 57 СК України визначає перелік видів особистої приватної власності одного із подружжя та підстави її набуття. Та як було вже зазначено вище, підстави набуття права спільної сумісної власності подружжя визначені статтею 60 СК України.

За змістом цієї норми майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловіку на праві спільної сумісної власності.

Таким чином, належність майна до спільної сумісної власності подружжя визначається не тільки фактом придбання його під час шлюбу, але і спільністю участі подружжя коштами або працею в набутті майна. Тобто, застосовуючи цю норму права (ст. 60 СК України) та визнаючи право спільної сумісної власності подружжя на майно, суд повинен установити не тільки факт набуття майна під час шлюбу, але й той факт, що джерелом його набуття є спільні сумісні кошти або спільна праця подружжя.

Тільки в разі встановлення цих фактів норма ст. 60 СК України вважається правильно застосованою.

Отже, власність у сімї існує у двох правових режимах: спільна сумісна власність подружжя та особиста приватна власність кожного з подружжя.

Наданими, стороною позивача за первісним позовом, доказами не підтверджується той факт, що сторони спільно проживали, вели спільно господарство, тобто, були пов'язані спільним побутом, мали взаємні права та обовязки, мали усталені сімейні відносини з 01.08.2008 по 06.09.2012 року. Дійсно, між ОСОБА_1 і ОСОБА_2 мали місце відносини, можливо й тривалі, добрі відносини, але відсутні докази, що ці відносини були усталені, тобто такі, що притаманні подружжю.

Свідки сторони позивача вказують на спільне проживання ОСОБА_1 з ОСОБА_2 і даний факт їм відомий зі слів самої ОСОБА_13 Ніхто із свідків, до вересня 2012 року не бував в спільному помешканні сторін. Ніхто з сусідів будинку де мешкають батьки ОСОБА_2 не підтвердив факт проживання ОСОБА_1 в їх будинку. Крім того, сама ОСОБА_1 не змогла назвати адреси місця де вказує, що проживала разом з ОСОБА_2 Оглянуті в судовому засіданні фотосвітлини не доводять факту постійного проживання сторін, як подружжя, в період до вересня 2012 року. Не надано доказів в підтвердження того, що сторони орендували для спільного проживання квартиру до одруження. Крім показів свідків, які володіють інформацією, здебільшого, зі слів самої ОСОБА_1, не надано жодного належного, допустимого та безперечного доказу в підтвердження, що ОСОБА_1 приймала участь в придбанні спірного майна та/або, що спірна квартира була набута спільним коштом, чи спільною працею сторін в період їх проживання у фактичних шлюбних відносинах. Натомість, позивач за зустрічним позовом надав докази, що до одруження, в березні 2012 року уклав договір про участь у Фонді Фінансування будівництва, з метою отримання у власність обєкта інвестування - квартири АДРЕСА_5 і хоча реєстрація права власності на цю квартиру відбулася в листопаді 2012 року, тобто в період спільного проживання сторін, однак, суду надано докази, що, фактично, ОСОБА_2 набув право на спірне майно до одруження з ОСОБА_1, оскільки сплатив повну вартість квартири в період з 21.03.2012року по 10.08.2012 року, та за Актом прийому-передачі квартири в серпні 2012 року отримав у власність закріплений обєкт інвестування (а.с.18,20).

Відповідно до ст.12,81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Таким чином, оцінюючи подані докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що не підлягає до задоволення позовна вимога про встановлення факту проживання однією сімєю ОСОБА_1 з ОСОБА_2 без реєстрації шлюбу з серпня 2008 року по вересень 2012 року, а, отже, похідною є і відмова в задоволенні інших позовних вимог щодо визнання спільною сумісною власністю сторін зазначеного вище майна, поділ цього майна. Підстави, обгрунтуванн та доводи зустрічних позовних вимог знайшли своє підтвердження в ході розгляду даної справи, а тому зустрічний позов підлягає до задоволення.

Керуючись ст.ст. ст.ст. 3,57, 60,63,74 СК України, Постановою Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», ст.ст. ст.ст. 12, 13, 81, 141, 258- 265 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

Зустрічний позов задовольнити .

Визнати за ОСОБА_2 право особистої приватної власності на квартиру АДРЕСА_4.

В задоволенні первісного позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення факту поживання однією сімєю та поділ майна подружжя відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня складання повного тексту судового рішення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Повний текст рішення суду виготовлено 26.03.2019 року.

СуддяОСОБА_14