Справа № 729/1378/18
2/729/67/19 р.
Р І Ш Е Н Н Я

І м е н е м У к р а ї н и

17 січня 2019 р. Бобровицький районний суд Чернігівської області в складі:

судді Бойко В.І., за участю секретаря судового засідання Шлапак Н.А.,

за участю позивачки ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду м. Бобровиця цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням та зняття з реєстрації,-

в с т а н о в и в :

Позивачка звернулася до суду із позовною заявою до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням та зняття з реєстрації, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що на підставі договору купівлі-продажу на праві приватної власності їй належить квартира у АДРЕСА_1. Право власності на квартиру підтверджується витягом про державну реєстрацію прав комунального підприємства «Ніжинське міжміське бюро технічної інвентаризації» Чернігівської обласної ради від 07.05.2012 № 34051848 та договором купівлі-продажу, посвідченого 11.04.2012 № 341 ОСОБА_3, приватним нотаріусом Бобровицького районного нотаріального округу Чернігівської області. Згідно з довідкою про склад сімї, виданої Бобровицькою міською радою від 29.11.2018 №5081, зареєстрована дочка ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1, однак вона не проживає в житловому приміщенні з 2015 року без поважних причин, про що складено Акти про проживаючих осіб в житловому приміщенні депутатом міської ради. Відповідач не проживає в даній квартирі, не сплачує комунальні платежі, в утриманні житла участі не бере, особистих речей в квартирі не має і взагалі квартирою вона не цікавиться. Перешкод в користуванні житлом вона не чинила.

Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримала з підстав викладених у позовній заяві, просить їх задовольнити.

Відповідач у судове засідання не зявився, у заяві до суду просила справу розглянути без її участі, позовні вимоги визнає, не заперечує щодо їх задоволення.

Суд вислухавши позивачку, дослідивши матеріали справи, оцінюючи наявні у справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному і обєктивному дослідженні, та керуючись законом, суд приходить до наступного.

Згідно витягу про державну реєстрацію прав комунального підприємства «Ніжинське міжміське бюро технічної інвентаризації» Чернігівської обласної ради від 07.05.2012 № 34051848 (а.с.23) та на підставі договору купівлі-продажу на праві приватної власності ОСОБА_1 належить квартира у АДРЕСА_2. (а.с. 21-22).

Згідно довідки, виданої Бобровицькою міською радою від 20.09.2018 №3383, вулиця Артема м. Бобровиця Чернігівська область перейменована на вулицю Щаслива (а.с. 24).

Згідно довідки, виданої Бобровицькою міською радою від 29.11.2018 №5081, за адресою: АДРЕСА_3 зареєстрована дочка позивачки ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 9).

Відповідно до актів обстеження проживання від 15.08.2017, 22.03.2018, 29.11.2018, складених депутатом міської ради, ОСОБА_2 зареєстрована за вищевказаною адресою, але не проживає в житловому приміщенні з 2017(а.с. 6-8).

Згідно ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод,до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 року відповідно до Закону України від 17 липня 1997 року №475/97-ВР Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2,4,7 та 11 до Конвенції закріплено принцип непорушності та право приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплено право власника володіти, користуватись і розпоряджатись належним йому майном на власний розсуд, вчиняти щодо свого майна будь-які угоди відповідно до Закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Відповідно до ст. 317 ЦК України позивачу, як власнику належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном .

За змістом ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Аналіз вказаних норм цивільного законодавства України дає підстави дійти висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю.

Підстави втрати права на користування житловим приміщенням регулюються ст. 71,72 ЖК України в разі користування житловим приміщенням в будинках державного і громадського фонду та ст. 405 ЦК України в разі користування майном (житлом) власника.

Квартира за адресою: АДРЕСА_4 є майном (житлом) позивача, тому правовідносини між сторонами мають регулюватися відповідними нормами.

Згідно приписів ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним та власником житла або законом.

За таких обставин позовні вимоги позивача є законним, обгрунтованими і таким, що підлягає задоволенню в повному обсязі, оскільки у судовому засіданні беззаперечними доказами встановлено, що ОСОБА_2 не проживає в квартирі за адресою: АДРЕСА_5 понад рік без поважних причин, а тому її слід визнати такою, що втратила право користуватися вищевказаним житлом .

Згідно ч. 1 ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» від 11 грудня 2003 року № 1382-IV зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть. Отже, на підставі зазначеної норми закону визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, тягне обов'язок органу реєстрації фізичних осіб зняти дану особу з реєстраційного обліку.

Керуючись ст. 391, 405 ЦК України, ст.ст. 258, 259, 263-265 ЦПК України суд,

в и р і ш и в :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням та зняття з реєстрації задовольнити частково.

Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 такою , що втратила право користування житловим приміщенням за адресою: АДРЕСА_6, так як була відсутньою в ньому без поважних причин понад рік.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Чернігівської апеляційного суду через Бобровицький районний суд протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя Бобровицького райсуду В.І. Бойко