КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
справа №357/107/17
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 грудня 2019 року м.Київ

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача Поліщук Н.В.

суддів Андрієнко А.М., Соколової В.В.

за участю секретаря судового засідання Голопапи Д.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Білоцерківського міськрайонного суду Київської області, постановлену під головуванням судді Ярмоли О.Я. 17 липня 2019 року

у справі за скаргою ОСОБА_1 , заінтересовані особи: головний державний виконавець Білоцерківського міського відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області Михайленко Оксана Володимирівна, начальник Білоцерківського міського відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області, боржник ОСОБА_2 про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинити дії,-

встановив:

В червні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду із скаргою, у якій просить:

1. Поновити строк на подання скарги до суду.

2. Визнати не правомірною та не законною бездіяльність головного державного виконавця Білоцерківського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області Михайленко О.В. щодо:

- не проведення в рамках виконавчого провадження №54509261 заходів опису нерухоме майно, а саме: 1/3 частки квартири АДРЕСА_1 ;

- не проведення в рамках виконавчого провадження №54509261 заходів примусової реалізації 1/3 частки квартири АДРЕСА_1 та не передання арештованого майна на реалізацію до відповідного структурного підрозділу ГУЮ у Київській області для проведення електронних торгів.

3. Зобов`язати Білоцерківський міський відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області провести заходи з опису та примусової реалізації 1/3 частки квартири АДРЕСА_1 . та передати арештоване майно на реалізацію до відповідного структурного підрозділу ГУЮ у Київській області для проведення електронних торгів.

4. Визнати неправомірною бездіяльність начальника Білоцерківського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області, яка полягає у:

- не розгляді та не наданні відповіді про результати розгляду заяви від 10 квітня 2018 pоку, скарги від 24 травня 2018 pоку, скарги від 14 грудня 2018 pоку;

- не здійснення контролю за виконавчим провадженням ВП №54509261.

Скаргу обґрунтовує тим, що 17 серпня 2017 року Білоцерківським міським відділом державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області відкрито зазначене виконавче провадження з виконання виконавчого листа про стягнення з ОСОБА_2 7000 доларів США, що еквівалентно 186690 грн., та 4652,20 грн. судових витрат.

17 серпня 2017 року державним виконавцем винесено постанову про арешт майна боржника, зокрема 1/3 частини зазначеної вище квартири, проте опис майна державним виконавцем не проведено. 24 квітня 2019 року у спілкуванні з представником стягувача державний виконавець повідомила, що зазначена частина квартири подарована боржником батькам, відтак опис цього майна не буде проведено, але в матеріалах виконавчого провадження такі дані відсутні.

Одночасно зазначає, що ухвалою суду від 17 березня 2017 року у справі №357/107/17 на належну боржнику частину квартири накладено арешт.

Окрім того, згідно даних інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 18 серпня 2017 року відсутня інформація про державну реєстрацію права власності.

У зв`язку із такими діями державного виконавця 10 квітня 2018 року стягувач звернувся до начальника виконавчої служби із заявою про проведення перевірки виконавчого провадження, проте відповіді не отримав.

24 травня 2018 року та 14 грудня 2018 року стягувач повторно звертався до начальника виконавчої служби із скаргою на бездіяльність державного виконавця, проте відповіді не отримав.

Ухвалою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 17 липня 2019 року у задоволенні скарги відмовлено.

Не погодившись з постановленою ухвалою, ОСОБА_1 подано апеляційну скаргу, у якій просить ухвалу скасувати, скаргу задовольнити.

В апеляційній скарзі посилається на незаконність висновків суду, що частина квартири боржнику не належить. Зазначає, що як під час розгляду справи, так і під час здійснення виконавчого провадження на частину квартири був накладений арешт з внесенням необхідних відомостей у реєстр, власником частини квартири значився боржник. Згідно інформаційних довідок з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта, сформованих 02 грудня 2016 року, 28 лютого 2017 року, 18 серпня 2017 року власником 1/3 частини квартири значиться боржник, як підставу зазначено свідоцтво про право власності від 27 серпня 2007 року.

Щодо висновків суду в частині доводів скарги про неотримання відповідей від начальника виконавчої служи, з якими ознайомлення відбулось лише в суді, зазначає, що не надано доказів їх відправлення.

В судовому засіданні представник скаржника ОСОБА_3 доводи апеляційної скарги підтримав.

Інші учасники в судове засідання не з`явились, про дату, час і місце розгляду справи повідомлені належним чином.

Відповідно до статті 372 ЦПК України колегія суддів ухвалила розглянути справу за відсутності осіб, які не з`явились в судове засідання.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника скаржника, розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого по справі судового рішення, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з огляду на таке.

Відповідно до частин 1 та 2 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судом першої інстанції установлено, що 17 серпня 2017 року державним виконавцем Білоцерківського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області Кучерук К.А. відкрито виконавче провадження №54509261 з виконання виконавчого листа №2/357/985/17, виданого Білоцерківським міськрайонним судом Київської області 27 червня 2017 року про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 заборгованості за договором позики.

17 серпня 2017 року державним виконавцем Кучерук К.А. винесено постанову про арешт рухомого та нерухомого майна боржника.

18 серпня 2017 року державним виконавцем Кучерук К.А. сформовано інформаційну довідку з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта, згідно із якою міститься запис про належність боржнику 1/3 частини квартири АДРЕСА_1 , форма власності "приватна спільна часткова", підстава виникнення: свідоцтво про право власності від 27 серпня 2007 року. Інформація про заборони щодо квартири, крім постанови від 17 серпня 2017 року, відсутня.

Заявою від 10 квітня 2018 року представник стягувача звернувся до начальника Білоцерківського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області, у якій просив провести перевірку виконавчого провадження на предмет своєчасного і повного проведення виконавчих дій. У заяві посилається на те, що протягом 8 місяців рішення суду не виконується.

25 травня 2018 року представник стягувача звернувся до начальника Білоцерківського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області із скаргою та просив вжити заходів щодо усунення порушень вимог законодавства у зв`язку бездіяльністю державного виконавця.

14 вересня 2018 року представник стягувача звернувся до начальника Управління Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області із скаргою та просив провести перевірку виконавчого провадження на предмет його законності, вжити заходів щодо усунення порушень вимог законодавства у зв`язку бездіяльністю державного виконавця.

У відповідь на скаргу від 14 вересня 2018 року Управління Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області листом від 11 жовтня 2018 року №М-1651/02.2 повідомило, що 08 жовтня 2018 року начальником Білоцерківського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області винесено постанову про проведення перевірки виконавчого провадження №54509261, за результатами якої дії головного державного виконавця Михайленко О.В. визнано такими, що суперечать вимогам статті 13 Закону України "Про виконавче провадження" та Закону України "Про звернення громадян", а саме: не дотримано строки прийняття рішень та вчинення виконавчих дій, не вжито заходів щодо опису та реалізації належного боржнику майна, не надано відповіді на звернення та зобов`язано головного державного виконавця Михайленко О.В. провести виконавчі дії у порядку, встановленому цим законом. Додатково повідомлено, що за виявлені порушення у головного державного виконавця Михайленко О.В. відібрано пояснення та підготовлено подання про застосування заходи дисциплінарного стягнення.

14 грудня 2018 року представник стягувача звернувся до начальника Білоцерківського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області із скаргою та просив провести перевірку виконавчого провадження, притягнути державного виконавця Михайленко О.В. до дисциплінарної відповідальності. Про результати розгляду скарги просив повідомити.

Відмовляючи у задоволенні скарги в частині доводів відносно дій та бездіяльності державного виконавця Михайленко О.В., суд першої інстанції виходив з того, що належна боржнику частка у квартирі була подарована боржником ОСОБА_4 згідно із договором дарування частки квартири від 20 липня 2016 року, посвідченого приватним нотаріусом Білоцерківського міського нотаріального округу Київської області, зареєстрованого в реєстрі за №644, відомості про що внесені до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно 20 липня 2016 року (інформація з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 17 липня 2019 року).

В частині доводів відносно начальника виконавчої служби суд вказав, що такі доводи не знайшли свого підтвердження, оскільки державним виконавцем направлено суду копії листів від 17 квітня 2018 року №26230, від 03 червня 2018 року №38132, від 19 грудня 2018 року №85087.

Відповідно до статті 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Відповідно до частин 1 та 2 статті 18 Закону України "Про виконавче провадження":

1. Виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

2. Виконавець зобов`язаний:

1) здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом;

2) надавати сторонам виконавчого провадження, їхнім представникам та прокурору як учаснику виконавчого провадження можливість ознайомитися з матеріалами виконавчого провадження;

3) розглядати в установлені законом строки заяви сторін, інших учасників виконавчого провадження та їхні клопотання;

4) заявляти в установленому порядку про самовідвід за наявності обставин, передбачених цим Законом;

5) роз`яснювати сторонам та іншим учасникам виконавчого провадження їхні права та обов`язки.

Відповідно до частин 1 та 2 статті 53 Закону України "Про виконавче провадження":

1. Виконавець має право звернути стягнення на майно боржника, що перебуває в інших осіб, а також на майно та кошти, що належать боржнику від інших осіб.

Зазначені особи зобов`язані подати на запит виконавця у визначений ним строк відомості про належне боржнику майно, що перебуває у них, та майно чи кошти, які вони повинні передати боржнику.

2. Після надходження відомостей про наявність майна боржника виконавець проводить опис такого майна, накладає на нього арешт, вилучає його і реалізує в установленому цим Законом порядку. Якщо особа, в якої перебуває майно боржника, перешкоджає виконавцю у вилученні такого майна, воно вилучається виконавцем у примусовому порядку.

В доводах скарги до суду ОСОБА_1 посилається на те, що в матеріалах виконавчого провадження були відсутні відомості про відчуження частини квартири, проте суд апеляційної інстанції зазначає, що неправомірність та бездіяльність дій державного виконавця пов`язується із не проведенням заходів з опису та реалізації майна.

Відповідальність боржника перед стягувачем відповідно до установленого порядку здійснюється лише і виключно за рахунок майна боржника, або за рахунок майна інших осіб, якщо такі виступили поручителями, зокрема і майновими.

Матеріалами справи підтверджено, що на час відкриття виконавчого провадження боржник не володів частиною квартири, у зв`язку із чим державний виконавець не мала законних підстав вчиняти щодо квартири дії примусового характеру під час виконання рішення суду.

Посилання в апеляційній скарзі на ухвалу суду від 17 березня 2017 року про накладення арешту на 1/3 частини квартири не враховують того факту, що договір дарування укладено значно раніше, а саме 20 липня 2016 року.

Твердження представника скаржника в тій частині, що наявність у власності боржника ОСОБА_2 1/3 частини квартири установлено ухвалою суду від 17 березня 2017 року про накладення арешту, відхиляється колегією суддів, оскільки ці твердження є помилковими, ухвала суду про накладення арешту за змістом пункту 4 частини 3 статті 82 ЦПК України не є рішенням суду, яким встановлюються ті чи інші обставини.

Щодо суперечливої інформації з реєстрів стосовно належності квартири, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне керуватись даними договору дарування, який недійсним у встановленому законом порядку не визнавався, та ці дані кореспондуються відомостям останнього реєстру від 17 липня 2019 року.

Щодо доводів в частині оскарження бездіяльності начальника виконавчої служби, апеляційний суд зазначає наступне.

Відповідно до частин 1-3 статті 74 Закону України "Про виконавче провадження":

1. Рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

3. Рішення, дії або бездіяльність державного виконавця також можуть бути оскаржені стягувачем та іншими учасниками виконавчого провадження (крім боржника) до начальника відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець. Рішення, дії та бездіяльність начальника відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, можуть бути оскаржені до керівника органу державної виконавчої служби вищого рівня.

Начальник відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, при здійсненні контролю за рішеннями, діями державного виконавця під час виконання рішень має право у разі, якщо вони суперечать вимогам закону, своєю постановою скасувати постанову або інший процесуальний документ (або їх частину), винесені у виконавчому провадженні державним виконавцем, зобов`язати державного виконавця провести виконавчі дії в порядку, встановленому цим Законом.

Згідно із окремими положеннями розділу XII "Порядок проведення перевірок законності виконавчого провадження" Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02 квітня 2012 року №512/5:

1. Перевірити законність виконавчого провадження мають право:

директор Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України - виконавче провадження, що перебуває (перебувало) на виконанні у відділі примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, відділах примусового виконання рішень управлінь державної виконавчої служби, відділах державної виконавчої служби;

начальник відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України - виконавче провадження, що перебуває (перебувало) на виконанні у цьому відділі;

начальник управління державної виконавчої служби - виконавче провадження, що перебуває (перебувало) на виконанні у відділі примусового виконання рішень цього управління та відділах державної виконавчої служби, що йому підпорядковані;

начальник відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби - виконавче провадження, що перебуває (перебувало) на виконанні у цьому відділі;

начальник відділу державної виконавчої служби - виконавче провадження, що перебуває (перебувало) на виконанні у цьому відділі.

2. Посадові особи, зазначені у пункті 1 цього розділу, можуть проводити перевірку законності виконавчого провадження за дорученням керівника вищого органу державної виконавчої служби та з власної ініціативи.

Посадові особи, зазначені в абзацах третьому, п`ятому та шостому пункту 1 цього розділу, можуть проводити перевірку законності виконавчого провадження також за скаргою стягувача та інших учасників виконавчого провадження (крім боржника), а посадові особи, зазначені в абзацах другому та третьому пункту 1 цього розділу, - за скаргою на дії та бездіяльність начальника органу державної виконавчої служби, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець.

Доручення керівника вищого органу державної виконавчої служби про проведення перевірки законності виконавчого провадження надається в письмовій формі.

3. Перевірка законності виконавчого провадження посадовими особами, зазначеними в абзацах другому та четвертому пункту 1 цього розділу, проводиться на підставі матеріалів виконавчого провадження або їх копій, які підлягають витребуванню з відповідного органу державної виконавчої служби.

6. Перевірка законності виконавчого провадження має бути проведена протягом десяти робочих днів, а зведеного виконавчого провадження - протягом п`ятнадцяти робочих днів з дня надходження витребуваного виконавчого провадження.

7. Про результати перевірки законності виконавчого провадження виноситься постанова, у якій зазначаються:

підстави перевірки виконавчого провадження;

строки проведення перевірки;

у мотивувальній частині - номер виконавчого провадження, реквізити виконавчого документа, дата відкриття виконавчого провадження, державний виконавець, який здійснює (здійснював) виконання, коротко зміст проведених виконавчих дій та їх відповідність вимогам чинного законодавства з посиланням на відповідну норму Закону;

у резолютивній частині - висновок з урахуванням вимог законодавства щодо дій державного виконавця у виконавчому провадженні, у разі оскарження дій (бездіяльності) начальника органу державної виконавчої служби - щодо його дій, визначаються особа, яку зобов`язано вжити заходів щодо усунення порушень законодавства (у разі їх виявлення), особа, на яку покладено здійснення контролю за виконанням цієї постанови;

строк виконання постанови;

коло осіб, яким надсилаються копії постанови;

інша необхідна інформація.

Якщо посадовою особою, зазначеною в абзацах третьому, п`ятому та шостому пункту 1 цього розділу, прийнято рішення про скасування постанови або іншого процесуального документа (або їх частини), винесених у виконавчому провадженні в резолютивній частині постанови про результати перевірки законності виконавчого провадження, зазначається постанова або документ, який скасовується (частина, яка скасовується).

У разі якщо під час перевірки виконавчого провадження виявлено порушення вимог Закону, посадова особа, зазначена в абзацах другому та четвертому пункту 1 цього розділу, в резолютивній частині постанови доручає начальнику органу державної виконавчої служби, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, провести дії, передбачені абзацами другим і третім частини третьої статті 74 Закону.

9. Посадова особа органу державної виконавчої служби, яка здійснювала перевірку виконавчого провадження і виявила порушення вимог законодавства, зобов`язана забезпечити безпосередній контроль за цим виконавчим провадженням до повного усунення виявлених порушень.

Відповідно до змісту листів Білоцерківського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області від 17 квітня 2018 року №26230, від 03 червня 2018 року №38132, від 19 грудня 2018 року №85087 (факт направлення яких ставиться скаржником під сумнів) щодо розгляду заяви та скарг представника стягувача убачається, що їхній зміст зводиться до повідомлення про хронологію виконавчого провадження.

При цьому такі листи підписані головним державним виконавцем Михайленко О.В., тобто суб`єктом, дії якого і були предметом звернення із заявами та скаргами, а не начальником, який мав надати свою оцінку порядку здійснення виконавчого провадження.

Отже зазначені листи не є доказом належного реагування начальником виконавчої служби на звернення стягувача, на що суд першої інстанції уваги не звернув.

Інформація про реагування начальника виконавчої служби наявна лише у відповіді Управління Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області листом від 11 жовтня 2018 року №М-1651/02.2, згідно із якою тільки 08 жовтня 2018 року начальником Білоцерківського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області винесено постанову про проведення перевірки виконавчого провадження №54509261.

Виходячи з викладеного, убачається, що начальник виконавчої служби не дотримався вимог закону під час розгляду заяви та скарг стягувача, у зв`язку із чим його бездіяльність є неправомірною.

В частині строків звернення до суду із скаргою, колегія суддів зазначає, що згідно матеріалів справи представник скаржника 24 квітня 2019 року ознайомився із виконавчим провадженням №54509261 та 26 квітня 2019 року вперше звернувся зі скаргою до суду. Проте скарга була повернута заявнику відповідно до ухвали суду від 30 травня 2019 року з підстав не усунення недоліків. Оскільки із змісту ухвали від 30 травня 2019 року убачається, що скаржник ухвалу про усунення недоліків не отримував, проте 20 червня 2019 року звернувся із повторною скаргою до суду, колегія суддів уважає ці обставини такими, що дають підстави для поновлення пропущеного строку звернення до суду.

Відповідно до статті 376 ЦПК України підстави для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині є невідповідність висновків , викладених і рішенні суду першої інстанції, обставинам справи.

Керуючись ст.ст. 259, 268, 367, 374, 376, 381-384, 390 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Ухвалу Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 17 липня 2019 року в частині відмови у задоволенні скарги щодо визнання неправомірною бездіяльності начальника Білоцерківського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області та ухвалити в цій частині нове судове рішення наступного змісту.

Поновити строк звернення до суду.

Визнати неправомірною бездіяльність начальника Білоцерківського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області, яка полягає в не розгляді та не наданні відповіді про результати розгляду заяви від 10 квітня 2018 pоку, скарги від 24 травня 2018 pоку, скарги від 14 грудня 2018 pоку; не здійсненні контролю за виконавчим провадженням ВП №54509261.

В іншій частині ухвалу суду залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, касаційна скарга на постанову може бути подана протягом тридцяти днів з дня її проголошення безпосередньо до Верховного Суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 09 грудня 2019 року.

Суддя-доповідач Н.В. Поліщук

Судді А.М. Андрієнко

В.В. Соколова