ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 листопада 2019 року м. Чернівці

справа № 724/951/19

Чернівецький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Половінкіна Н. Ю.

суддів: Кулянди М.І., Одинака О.О.

секретаря Вовкун Н.Ю.

за участі представника позивача ОСОБА_1 , представника відповідача ОСОБА_2

учасники справи

позивач ОСОБА_3

відповідач ОСОБА_4

за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Хотинського районного суду Чернівецької області від 19 вересня 2019 року, головуючий у першій інстанції Гураль Л.Л.

встановив:

ОСОБА_3 у травні 2019 року звернулась до суду із позовом до ОСОБА_4 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів.

Зазначала, що шлюб між ОСОБА_4 та ОСОБА_3 зареєстрований виконавчим комітетом Перебиковецької сільської ради Хотинського району Чернівецької області 21 жовтня 2011 року актовим записом № 18.

ОСОБА_4 та ОСОБА_3 є батьками ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Перебиківці Хотинського району

Справа №724/951/19 Головуючий у 1 інстанції Гураль Л.Л.

Провадження №22-ц/822/1088/19 Доповідач Половінкіна Н.Ю.

Чернівецької області, ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженки м.Чернівці.

Вказувала на відсутність взаєморозуміння, виникнення конфліктів, втрату почуття любові, припинення подружніх стосунків та ведення спільного господарства.

ОСОБА_4 має нерегулярний дохід, не надає утримання.

Посилаючись на неможливість збереження сім`ї, ОСОБА_3 просила розірвати шлюб між ОСОБА_4 та ОСОБА_3 , зареєстрований виконавчим комітетом Перебиковецької сільської ради Хотинського району Чернівецької області 21 жовтня 2011 року актовим записом № 18.

Залишити ОСОБА_3 дошлюбне прізвище ОСОБА_8 .

Стягувати з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Перебиківці Хотинського району Чернівецької області, в сумі 2027 грн., але не менше 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженки м.Чернівці в сумі 1626 грн., але не менше 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку з дня подання заяви і до повноліття дітей, щомісячно.

Рішенням Хотинського районного суду Чернівецької області від 19 вересня 2019 року позов ОСОБА_3 задоволено частково, постановлено шлюб між ОСОБА_4 та ОСОБА_3 , зареєстрований виконавчим комітетом Перебиковецької сільської ради Хотинського району Чернівецької області 21 жовтня 2011 року актовим записом № 18, розірвати.

Змінити ОСОБА_3 після розірвання шлюбу прізвище на дошлюбне ОСОБА_8 .

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання сина ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Перебиківці Хотинського району Чернівецької області в сумі 1300 грн., але не менше 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісячно, доньки ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженки м.Чернівці в сумі 1100 грн., але не менше 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісячно з дня подання заяви до повноліття дітей.

Допущено негайне виконання рішення суду в межах суми платежів за один місяць.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

ОСОБА_4 в апеляційній скарзі просить рішення Хотинського районного суду Чернівецької області від 19 вересня 2019 року скасувати, ухвалити нове судове рішення, яким у позові ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів відмовити.

Зазначає, що висновок суду першої інстанції про неможливість збереження шлюбу не відповідає обставинам справи, бажанню подружжя ОСОБА_4 збереження сім`ї.

Посилається на порушення норм процесуального права щодо повідомлення ОСОБА_4 про відкриття провадження у справі, призначення підготовчого судового засідання, що призвело до позбавлення ОСОБА_4 права на подання відзиву на позов, заяви про надання строку для примирення.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_3 просить апеляційну скаргу ОСОБА_4 залишити без задоволення.

Задовольняючи позов ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів частково, суд першої інстанції керувався положеннями ч.1 ст.24, ч.3 ст.105, ч.1 ст.111, ч.2 ст.112, ч.1 ст.113, ч.1, 2 ст.182, ч.1, 2 ст.184 СК України та вважав, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечить інтересам ОСОБА_3 .

На обгрунтування таких висновків суд першої інстанції зазначив про фактичний розпад сім`ї ОСОБА_4 та ОСОБА_3 , втрату почуття любові та поваги подружжям, заперечення ОСОБА_3 можливості спільного життя з ОСОБА_4 .

Водночас судом першої інстанції відмовлено у задоволенні заяви ОСОБА_4 про надання строку для примирення.

Визначаючи розмір аліментів, суд першої інстанції врахував стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів ОСОБА_4 , а також матеріальне становище та потреби сина ОСОБА_5 та доньки ОСОБА_7 .

При цьому суд першої інстанції вважав недоведеним матеріальне становище платника аліментів ОСОБА_4 , спроможність сплачувати аліменти на утримання сина ОСОБА_5 в сумі 2027 грн., але не менше 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, доньки ОСОБА_7 в сумі 1626 грн., але не менше 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісячно.

Відповідно до частин 1, 2, 5 ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судове рішення наведеним нормам відповідає.

Встановлено, що шлюб між ОСОБА_4 та ОСОБА_3 зареєстрований виконавчим комітетом Перебиковецької сільської ради Хотинського району Чернівецької області 21 жовтня 2011 року актовим записом № 18.

ОСОБА_4 та ОСОБА_3 є батьками ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Перебиківці Хотинського району Чернівецької області, ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженки м.Чернівці.

Згідно з частиною 3 статті 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду відповідно до статті 110 цього Кодексу.

Положеннями ч.2 ст.112 СК України передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у п.10 постанови від 21 грудня 2007 року №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя.

Установивши, що ОСОБА_9 та ОСОБА_3 не підтримують подружніх стосунків, не вживають заходів до примирення, втрачено почуття любові та поваги, ОСОБА_3 наполягає на припиненні шлюбу, суд першої інстанції дійшов обгрунтованого висновку про те, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам ОСОБА_3 .

Не заслуговують на увагу доводи ОСОБА_4 , на які є посилання в апеляційній скарзі, щодо подальшого спільного життя подружжя і збереження шлюбу.

Так, від ОСОБА_3 не надійшло заяви про відмову від позову, що стверджує факт відсутності у позивача бажання примирення.

Відповідно до ч. 1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

За змістом частини 3 та 4 ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність.

Не заслуговують на увагу посилання ОСОБА_4 на відмову у задоволенні заяви про надання строку на примирення.

Передбачене ч.1 ст.111 СК України вжиття судом заходів щодо примирення подружжя застосовується у випадку відсутності згоди одного з них на розірвання шлюбу за ініціативою однієї зі сторін або суду у формі відкладення розгляду справи слуханням та надання сторонам строку на примирення (ч.5 ст.191 ЦПК).

Отже, надання строку для примирення є виключно правом суду, а не його обов`язком.

Відмовляючи у задоволенні заяви ОСОБА_4 про надання строку на примирення, суд першої інстанції зазначив, що вживання заходів щодо примирення подружжя суперечить інтересам ОСОБА_3 , тобто моральним засадам суспільства.

На обґрунтування таких висновків суд першої інстанції зазначив, що сторонами ОСОБА_4 та ОСОБА_3 не вживались заходи до примирення та збереження сім`ї після відкладення розгляду справи за заявою ОСОБА_4 22 серпня 2019 року.

Відповідно до ч.1 ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у п.17 постанови «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом.

На підставі ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Відповідно до ч.1 ст.184 цього Кодексу суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

Згідно з ч.1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом з врахуванням обставин, викладених у ч.1 ст.182 цього Кодексу.

За вимогами ч.1 ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини , стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина , наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів , доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів, інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно наведеного матеріальне становище платника аліментів є предметом доказування.

На підставі ч.2 ст.182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Суд першої інстанції вважав недоведеним матеріальне становище платника аліментів ОСОБА_4 , спроможність сплачувати аліменти на утримання сина ОСОБА_5 в сумі 2027 грн., але не менше 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, доньки ОСОБА_7 в сумі 1626 грн., але не менше 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісячно.

Визначаючи розмір аліментів, суд першої інстанції врахував стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів ОСОБА_4 , а також матеріальне становище та потреби сина ОСОБА_5 та доньки ОСОБА_7 .

За змістом ч.1 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Апеляційна скарга ОСОБА_4 не містить доводів щодо незаконності рішення Хотинського районного суду Чернівецької області від 19 вересня 2019 року в частині стягнення аліментів.

Не можна погодитися з посиланням ОСОБА_4 в апеляційній скарзі на скасування рішення Хотинського районного суду Чернівецької області від 19 вересня 2019 року у зв`язку з порушення норм процесуального права щодо повідомлення ОСОБА_4 про відкриття провадження у справі, призначення підготовчого судового засідання.

Згідно із п.4 ч.1 ст.376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Відповідно до п.19 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2008 року №12 «Про судову практику розгляду цивільних справ в апеляційному порядку» судам необхідно виходити з того, що порушення або неправильне застосування норм процесуального права можуть бути підставою для скасування чи зміни рішення, якщо таке порушення призвело до неправильного вирішення справи. Зокрема, порушення вимог статті 59 ЦПК щодо допустимості засобів доказування, необґрунтована відмова суду в задоволенні клопотання осіб, які беруть участь у справі, у дослідженні доказів (стаття 60 ЦПК), порушення вимог статті 215 ЦПК щодо змісту рішення суду тощо.

У разі скасування рішення суду у зв`язку з порушенням норм

процесуального права (частина третя статті 309 ЦПК) апеляційний суд повинен зазначити причинний зв`язок між порушенням норми процесуального права та прийняттям неправильного рішення.

Разом з тим такі порушення (щодо повідомлення ОСОБА_4 про відкриття провадження у справі, призначення підготовчого судового засідання) не призвели до неправильного вирішення справи.

За приписами ч. 1 та 2 ст. 190 ЦПК України ухвала про відкриття провадження у справі надсилається учасникам справи, а також іншим особам, якщо від них витребовуються докази, в порядку, встановленому ст. 272 цього Кодексу. Одночасно з копією ухвали про відкриття провадження у справі учасникам справи надсилається копія позовної заяви з копіями доданих до неї документів.

Згідно ч.7 ст. 178 ЦПК України відзив подається в строк, встановлений судом, який не може бути меншим п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі.

Сам ОСОБА_4 в апеляційній скарзі посилається на отримання ухвали Хотинського районного суду Чернівецької області від 10 червня 2019 року про відкриття провадження у справі поштою 10 серпня 2019 року.

Як визначено ч. 8 ст.178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

З урахуванням викладеного рішення Хотинського районного суду Чернівецької області від 19 вересня 2019 року ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права.

На підставі ч.1 ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись п.1 ч.1 ст.374, ч.1 ст.375 ЦПК України,

постановила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 залишити без задоволення.

Рішення Хотинського районного суду Чернівецької області від 19 вересня 2019 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, але може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Дата складання повного судового рішення 30 листопада 2019 року.

Головуючий Н.Ю. Половінкіна

Судді М.І. Кулянда

О.О. Одинак