Номер провадження 2/279/868/18-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"10" червня 2019 р.

Коростенський міськрайонний суд Житомирської області

в складі: головуючого судді Коваленко В.П.

за участю секретаря Петрук О.І.

представника позивача ОСОБА_3

представника відповідача Литвин А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України», третя особа - ОСОБА_2 , про поновлення на роботі та оплату часу вимушеного прогулу ,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з даним позовом до Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України», в якому просила, уточнивши його, визнати незаконним та скасувати наказ філії - Житомирського обласного управління АТ «Ощадбанк» від 26.11.2018 №682-к, поновити її на роботі на посаді провідного ревізора відділу ревізій та контролю філії- Житомирського обласного управління «Ощадбанк», стягнути з відповідача середній заробіток за час вимушеного прогулу в сумі 23632,77 за період з 27.11.2018 по 18.02.2019 та моральну шкоду в такій же сумі.

В обгрунтування своїх вимог посилається на те, що пропрацювала тривалий час, є інвалідом ЧАЕС, була звільнена без погодження із профспілковою організацією, насправді дійсних змін в організації виробництва і праці не відбулося.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_3 підтримали позовні вимоги з підстав, викладених в позові. Представник відповідача Литвин А.В. позову не визнав, надав відзив на позов. Третя особа - ОСОБА_2 заперечує проти позову, надала заяву про розгляд справи без її участі.

Суд прийшов до наступного.

Як видно із матеріалів справи позивач ОСОБА_1 обіймала посаду провідного ревізора відділу ревізій та контролю філії Житомирського обласного управління АТ «Ощадбанк» з 01.07.2009 року . Наказом філії №586 від 05 вересня 2018 року у зв`язку із закриттям ряду ТТБВ, зменшенням навантаження на 1 працівника відділу ревізій та контролю, та необхідністю оптимізації організації праці у філії скорочено штат працівників відділу ревізій та контролю філії на одну штатну одиницю посади провідного ревізора. Цього ж дня було видано наказ про попередження про заплановане звільнення працівників відділу ревізій та контролю. (а.с.63-64).

10 вересня 2018 року ОСОБА_1 була повідомлена про скорочення , про що свідчить її підпис.

26 листопада 2018 року видано наказ про звільнення ОСОБА_1 у зв`язку із скороченням штату працівників, згідно ст.40ч.1 КЗпП України.

Згідно п.1 ст.40 КЗпП України, трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом у випадку змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників .

Відповідно до п.19 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.1992 року №9 «Про практику розгляду судами трудових спорів», розглядаючи трудові спори, пов`язані зі звільненням за п.1ст.40 КЗпП, суди зобов`язані з`ясувати, чи дійсно у відповідача мали місце зміни в організації виробництва і праці, зокрема, ліквідація, реорганізація або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників, чи додержано власником або уповноваженим ним органом норм законодавства, що регулюють вивільнення працівника, які є докази щодо змін в організації виробництва і праці, про те, що працівник відмовився від переведення на іншу роботу або що власник або уповноважений ним орган не мав можливості перевести працівника з його згоди на іншу роботу на тому ж підприємстві , в установі, організації, чи не користувався вивільнюваний працівник переважним правом на залишення на роботі та чи попереджався він за два місяці про наступне вивільнення.

За змістом ст.49-2 КЗпП України про наступне вивільнення працівників персонально попереджають не пізніше ніж за два місяці.

При вивільненні працівників у випадках змін в організації виробництва і праці враховується переважне право на залишення на роботі, передбачене законодавством.

Одночасно з попередженням про звільнення у зв`язку із змінами в організації ви рибництва і праці власник або уповноважений ним орган пропонує працівникові іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації. При відсутності роботи за відповідною професією чи спеціальністю, а також у разі відмови працівника від переведення на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації працівник, за своїм розсудом, звертається за допомогою до державної служби зайнятості або працевлаштування самостійно. Водночас власник або уповноважений ним орган доводить до відома державної служби зайнятості про наступне вивільнення працівника із зазначенням його професії, спеціальності, кваліфікації та розміру оплати праці.

Вирішуючи питання про законність звільнення працівника суд повинен врахувати, що однією з гарантій забезпечення права громадян на працю є передбачений у статті 51 КЗпП України правовий захист від необґрунтованої відмови у прийнятті на роботу і незаконного звільнення, а також сприяння у збереженні роботи.

У разі звільнення на підставі ст.40п.1 КЗпП України діють переваги на залишення на роботі, встановлені статтею 42 КЗпП України. До кола працівників, серед яких визначаються особи, які мають переважне право на залишення на роботі, входять всі працівники, що займають таку ж посаду і виконують таку ж роботу.

Штатна чисельність працівників скоротилася на 1 одиницю.

Переважне право на залишення на роботі враховується лише в разі скорочення однорідних професій, посад. Тобто при проведенні процедури скорочення роботодавець зобов`язаний врахувати переважне право на залишення на роботі виключно в межах однорідних професій та посад і тільки серед працівників, які підлягають під звільнення за п.1ст.40 КЗпП України . Виключення становлять лише працівники, на яких розповсюджується заборона на звільнення, встановлена ст. 184 КЗпП України.

Таким чином, позивачу пропонувалась посади, від яких вона відмовилася, ствердивши власним підписом.

Професійної спілки не існує, позивач не є членом профспілкової організації, а тому звільнення проведено без погодження. Інші вимоги позивачки є похідними, а тому в їх задоволенні суд відмовляє.

За таких обставин суд приходить до висновку, що відповідачем дотримано вимоги чинного законодавства про працю.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 263-268 Цивільно-процесуального Кодексу України, ст. ст.40ч.1, 42, 49-2 Кодексу законів про працю України , - суд

У Х В А Л И В:

В позові ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України», третя особа - ОСОБА_2 , про поновлення на роботі та оплату часу вимушеного прогулу , відмовити за безпідставністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи , якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги , відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до п.п.15.5 пункту 15 розділу Х111 «Перехідні положення» ЦПК до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, рішення суду може бути оскаржене до Житомирського апеляційного суду шляхом подання через Коростенський міськрайонний суд апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складене 16 червня 2019 року.

Суддя Коваленко В.П.