Справа № 212/6509/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 листопада 2019 року м. Кривий Ріг

Жовтневий районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі: головуючого судді Ваврушак Н. М., за участі секретаря судового засідання Нестеренко В.В., позивача ОСОБА_1 , представника позивача ОСОБА_2 , представників відповідача ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , представника третьої особи Первинної профспілкової організації Незалежної профспілки гірників України Публічного акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат» Довгополова А. В., представника третьої особи, міської організації Незалежної профспілки гірників України м. Кривого Рогу, Мотуз О. В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Кривого Рогу, в порядку спрощеного позовного провадження, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат» про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, - треті особи: Первинна профспілкова організація Незалежної профспілки гірників України Публічного акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат», Міська організація Незалежної профспілки гірників України м. Кривого Рогу, Незалежна профспілка гірників України, -

ВСТАНОВИВ:

05 серпня 2019 року позивач ОСОБА_1 звернувся до Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області з позовною заявою до Публічного акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат» про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

В обґрунтування позову позивач зазначив, що з 05 червня 2001 року на різних посадах працював на шахті Октябрська у Публічному акціонерному товаристві «Криворізький залізорудний комбінат» (далі відповідач). Останньою займаною посадою була посада начальника дільниці № 3 шахти Октябрська з 07 квітня 2015 року.

12 липня 2019 року, позивача було звільнено з посади начальника дільниці № 3 шахти Октябрська, згідно наказу в.о. голови правління Публічного акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат» Караманиць Ф.І. № 951-К на підставі п. 3 ст. 40 Кодексу законів про працю України (КЗпП України) у зв`язку з систематичним невиконанням без поважних причин обов`язків, покладених трудовим договором та правилами внутрішнього трудового розпорядку. Вважає вказане звільнення незаконним.

Зазначає, що 16-17 травня 2019 року, був відсутнім на робочому місці з поважних причин. Він є членом виборного органу Первинної профспілкової організації Незалежної профспілки гірників України Публічного акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат», а саме членом профспілкового комітету та головою цехового комітету шахти Октябрська. Вищестоячими профспілковими організаціями є Міська організація Незалежної профспілки гірників України м. Кривого Рогу та Незалежна профспілка гірників України.

Згідно листа від 08.05.2019 року, направленого головою Незалежної профспілки гірників України ( дані НПГУ) ОСОБА_6 на адресу голови Первинної профспілкової організації Незалежної профспілки гірників України Публічного акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат» дані (ППО НПГУ ПАТ «Кривбасзалізорудком») ОСОБА_7 В ОСОБА_8 , позивача, запрошено на 16 травня 2019 року до міста Києва на організовану профспілками зустріч з ОСОБА_9 представницею бюро Міржнародної організації праці діяльності працівників.

Листом від 14.05. 2019 року голова ППО НПГУ ПАТ «Кривбасзалізорудком») ОСОБА_10 . В. просив звільнити позивача від роботи для забезпечення його участі у зазначеному профспілковому заході.

Пунктом 28.4 Колективного договору на 2011-2012 року передбачає, що відповідач зобов`язується надавати членам виборних профспілкових органів, а також членам комісій та інспекцій, організованих в первинних профспілкових організаціях, 8 годин на тиждень зі збереженням середнього заробітку для виконання громадських обов`язків в інтересах колективу та профспілкового навчання.

В оскаржуваному наказі про звільнення зазначено, що ОСОБА_1 завчасно не повідомив про те, що має намір не прибути на роботу 16-17 травня 2019 року, що не дало можливості нормально організувати роботу підприємства. Такі твердження відповідача не відповідають дійсним обставинам справи. Так, про необхідність взяти участь у профспілковій зустрічі відповідача повідомила профспілкова організація 14.05. 2019 року, тобто за два дні. Вважає, що повідомлення роботодавця за два дні до моменту неприбуття працівника на робоче місце є достатнім часом для того, щоб роботодавець організував роботу підприємства при відсутності даного працівника.

Профспілка і раніше повідомляла відповідача за два дні до запланованих профспілкових заходів, та жодного разу не виникало непорозумінь в організації роботи. Позивач, вважає, що він був відсутній на роботі з поважних причин, про які було відомо відповідачу.

Крім того, відповідачем не отримана згода Міської організації Незалежної профспілки гірників України м. Кривого Рогу і Незалежної профспілки гірників України на звільнення позивача.

Відповідач за згодою на розірвання з позивачем трудового договору звертався лише до Первинної профспілкової організації Незалежної профспілки гірників України Публічного акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат» поданням від 21.05.2019 року. Витягом з протоколу засідання профспілкового комітету від 05.06. 2019 року, вказана профспілкова організація відмовила відповідачу у наданні згоди на розірвання трудового договору та зазначила обґрунтування.

Просить суд поновити на роботі, скасувати наказ про звільнення та стягнути середній заробіток за час вимушеного прогулу за 99 робочих днів.

Ухвалою суду від 12 серпня 2019 року позовну заяву залишено без руху, позивачу надано строк для усунення недоліків.

Ухвалою суду від 27 серпня 2019 року прийнято позовну заяву до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження та призначено справу до судового розгляду.

17 вересня 2019 року представником відповідача подано до суду відзив на позовну заяву, у якому зазначено про невизнання позову. Вказано, що наказом по підприємству №951-к від 12.07.2019 ОСОБА_1 було звільнено згідно п. 3 ст. 40 КЗпПУ за систематичне невиконання працівником без поважних причин обов`язків, покладених на нього трудовим договором та ПВТР. Підставою для застосування такого стягнення стала відсутність ОСОБА_1 на робочому місці без поважних причин, а саме ОСОБА_1 був відсутній на робочому місці 16.05.2019 в період часу з 10.10 год. до 14.20 год. та 17.05.2019 в період часу з 10.10 год. до 14.30 год., але ним не було надано заяву у встановленому законом порядку про увільнення його від основної роботи у зв`язку із необхідністю участі у профспілковому заході, та, крім того, позивачем не були надані підтверджуючі документи про його членство у профспілковому органі підприємства. Замість зазначеної вище заяви, на адресу підприємства надійшов лист профспілкової організації щодо звільнення ОСОБА_1 від основної роботи для участі у профспілковій зустрічі голів профспілкових організацій, але такий лист не передбачений трудовим законодавством для звільнення працівника від основної роботи. Своєю відсутністю на робочому місці ОСОБА_1 , перебуваючи на посаді начальника дільниці № 3 ш. «Октябрська», фактично не здійснив керівництво виробничо-господарською діяльністю дільниці №3, не здійснив розстановку працівників і доцільне їх використання, не проконтролював додержання працюючими правил і норм охорони праці, виробничої дисципліни, ПВТР, чим порушив положення посадової інструкції начальника дільниці, ПВТР, настанови по системі управління охороною праці підприємства. На пропозицію надати письмові пояснення з приводу викладених обставин, ОСОБА_1 відмовився, про що складені відповідні акти, а тому адміністрація підприємства вимушена розцінювати факти відсутності позивача на робочому місці як прогули, що є тяжким дисциплінарним проступком, який свідчить про невиконання працівником покладених на нього трудових обов`язків. Також, ОСОБА_1 протягом 2019 року був неодноразово притягнутий до дисциплінарної відповідальності у вигляді доган та позбавлявся виробничої премії за порушення вимог нормативних документів з охорони праці, вимог посадової інструкції та порушення ПВТР, а саме наказами №1767 від 04.04.2019, № 2065 від 22.04.2019, № 2114 від 24.04.2019. Усі ці накази не скасовані, не оскаржені позивачем, і є чинними. Таким чином, ці дисциплінарні проступки вказують на систематичність їх допущення, що дало підстави для звільнення ОСОБА_1 за п.3 ст. 40 КЗпПУ.

21.05.2019 підприємством було направлено подання про надання згоди на звільнення до Первинної профспілкової організації Незалежної профспілки гірників України ПАТ «Кривбасзалізрудком», членом якої є ОСОБА_1 07.06.2019 на адресу ПАТ «Кривбасзалізрудком» надійшов Витяг з протоколу засідання профспілкового комітету ППО НПГУ від 05.06.2019 про відмову у наданні згоди на розірвання трудового договору з її членом ОСОБА_1 . На думку представника відповідача, така відмова є необґрунтованою, оскільки ППО НПГУ ПАТ «Кривбасзалізрудком» проігнорувало прохання адміністрації підприємства про участь у засіданні профспілкового комітету, доводи підприємства щодо звільнення ОСОБА_1 не спростовані, заява ОСОБА_1 на адресу підприємства про звільнення його від основної роботи не надходила. Крім того, вважає, що членство ОСОБА_1 у виборному профспілковому органі на час звільнення було відсутнє. З огляду на викладене вище просить відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Третя особа Незалежна профспілка гірників України, направили до суду пояснення, де вони позов підтримали, просили задовольнити, вказали про порушення порядку розірвання трудового договору із ОСОБА_1 .

В судовому засіданні позивач, представник позивача позовні вимоги підтримали, просили задовольнити з підстав вказаних в позовній заяві. Додатково вказали, що відповідачу відомо про виборний статус ОСОБА_1 , і це доведено іншими доказами, а саме наказами, які видавалися раніше керівництвом підприємства, службовими записками, що маються у відповідача; вказують що відсутність на робочому місці 15-16 травня у ОСОБА_1 була з поважних причин і це відомо адміністрації та підтверджують поданим 14.05.2019 листом головою первинної профспілкової організації до адміністрації підприємства про звільнення останнього від роботи, відповідно до п.28.4 Колективного договору. Окрім того, вважають, що позивача раніше притягували до дисциплінарної відповідальності у вигляді догани, а тому двічі застосовувати дисциплінарне стягнення (догана та звільнення) до ОСОБА_1 не можна. Вважають, що позивач має 99 днів вимушеного прогулу.

Представники відповідача, просили відмовити в задоволенні позовних вимог та врахувати обґрунтування вказані у відзиві на позовну заяву. Додатково вказали, що ОСОБА_1 систематично не виконував посадові обов`язки про що є відповідні накази про притягнення до дисциплінарної відповідальності. Вказують, що позивач 15 та 16 травня був відсутній без поважної причини, оскільки ним не подана заява, а тому відсутнє його волевиявлення на звільнення від роботи. 14.05.2019 відповідач отримав лист голови первинної профспілкової організації про звільнення ОСОБА_1 від роботи на 16 та 17 травня, відповідно до п.28.4 Колективного договору. Керівництвом підприємства повідомлено заявнику у звільненні ОСОБА_1 від роботи, так як ним не подана заява, та 15.05.2019 року, вказаний лист було направлено поштою до профспілки.

Представник третьої особи - Первинної профспілкової організації Незалежної профспілки гірників України Публічного акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат» позов підтримав просив задовольнити. Додатково вказали, що після звільнення ОСОБА_1 на підприємстві розробили положення про Порядок оформлення відсутності працівників на робочому місці, де відображено, що для оформлення відсутності на робочому місці від працівника повинна надаватися заява. До інциденту із звільнення ОСОБА_1 , про відсутність працівника завжди оформлювалася та підписувалася службова записка, заяви ніхто не писав, з наказами не знайомили. Окрім того, вказують, що адміністрація має документи про виборну посаду Стояновського, і це підтверджується доказами про які вказував позивач та додатково тим, що ОСОБА_11 має електронний пропуск на територію підприємства, який оформлювали за заявою Первинної профспілки для голови цехового комітету Стояновського. Вказане підтвердити письмово не можуть, так як адміністрація підприємства ніколи не ставить номеру про отримання листів та відбитки на копіях. Вказують, що листування між профспілкою та адміністрацією здійснюється через спеціальну скриню, поштою листи не направляються. Вважає, що лист 15.05.2019 року, про відмову у звільненні ОСОБА_11 від роботи на 16,17 травня, адміністрація спеціально направила поштою, для того щоб неможливо було отримати вчасно їх повідомлення.

Представник третьої особи - міської організації Незалежної профспілки гірників України м. Кривого Рогу позов підтримав просив задовольнити, наполягає на тому, що порушено порядок звільнення позивача.

Представник третьої особи Незалежної профспілки гірників України, в судове засідання не з`явилися, надали заяву про розгляд справи за їх відсутності та вказали у заявах про те, що вони підтримують позовні вимоги.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_12 надав свідчення, що він працює на шахті Октябрська у Публічному акціонерному товаристві «Криворізький залізорудний комбінат», він підлеглий позивача по справі. 14 травня 2019 року йому було відомо та всім працівникам дільниці, що ОСОБА_1 буде відсутній 16-17 травня 2019 року, його обов`язки буде виконувати ОСОБА_13 .

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_14 надав свідчення, що він працює гірничим майстром дільниці № 3 шахти Октябрська у Публічному акціонерному товаристві «Криворізький залізорудний комбінат», він підлеглий ОСОБА_1 та член профспілки. Вказує, що заміщав позивача на посаді начальника дільниці 16 і 17 травня 2019 року. Йому відомо, що 13-14 травня 2019 року Волинець (голова НПГ України) направив лист про запрошення на навчання ОСОБА_1 14.05.2019 року була складена службова записка, яка була узгоджена та підписана усіма керівниками підприємства, та ним написана заява про згоду на виконання обов`язків ОСОБА_1 Всім працівникам дільниці вказане заміщення було доведено до відома. ОСОБА_1 часто від`їжджав по профспілковим справам у відрядження, і завжди заміщення оформлювалося лише службовою запискою та заявою про згоду на заміщення, і ніколи не виникало ніяких питань. Вказує, що на підприємстві не встановлено певного порядку для оформлення заміни одного працівника іншим. Дільниця 16 та 17 травня працювала у звичайному режимі, план був виконаний. 16 травня 2019 року працівники відділу труда повідомили, що ОСОБА_1 без поважних причин відсутній на робочому місці і в нього прогул, запропонували написати заяву та акт, на що він відмовився їх підписувати. 17 травня 2019 року він також відмовився підписувати документи про відсутність ОСОБА_1 на роботі з невідомих причин.

Додав додатково, що наказ та заяву ОСОБА_1 про відсутність його на роботі 16-17 травня 2019 року він не бачив, оскільки завжди у відсутність ОСОБА_1 оформлювалась службова записка, яка погоджувалась з керівництвом, а він складав заяву. З наказами про заміщення ОСОБА_1 він ніколи не ознайомлювався, на ознайомлення наказ ніколи не надавали. Службову записку підписали: нормувальник, старший табельник, відділ кадрів, заступник директора охорони праці, а він складав заяву про згоду на виконання обов`язків начальника дільниці. У заміщенні ОСОБА_1 він видавав наряди працівникам на дільниці.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_15 надав свідчення, що він працює ГРОЗ на дільниці № 3 шахти Октябрська у Публічному акціонерному товаристві «Криворізький залізорудний комбінат», ОСОБА_1 , голова профспілки та його керівник.16-17 травня 2019 року ОСОБА_11 заміщав на посаді ОСОБА_13 , це було відомо всім працівникам дільниці за 2-3 дні до його відсутності, бо про це казали в нарядній. Особисто він заяви ОСОБА_1 не бачив.

Також, в судовому засіданні були допитані свідки сторони відповідача.

Свідок ОСОБА_16 надав свідчення, що він працював начальником відділу охорони праці у Публічному акціонерному товаристві «Криворізький залізорудний комбінат», в червні 2019 року, звільнений. 14 лютого 2019 року на підприємстві стався нещасний випадок, була встановлена вина ОСОБА_1 , який був направлений на навчання. Відсутність на робочому місці начальника дільниці створює небезпеку виробництва та є порушенням правил охорони труда. Про звільнення ОСОБА_1 йому нічого не відомо.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_17 надав свідчення, що він працює гірничим нормувальником на шахті Гвардійська. 15-16 травня 2019 року перевіряв відсутність ОСОБА_1 на робочому місці, що було зафіксовано актами. Відповідно до наказу керівника він входив до складу комісії для актування відсутності ОСОБА_1 на робочому місці. 15.05.2019 року під час перевірки директор зачитував службову записку ОСОБА_1 про те, що його буде заміщати ОСОБА_13 . ОСОБА_1 у день перевірки він не телефонував та не намагався дізнатися про причину його відсутності. Відсутність начальника дільниці може бути оформлена службовою запискою.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_18 надав свідчення, що він працює начальником відділу організації праці та мотивації персоналу ПАТ «Криворізький залізорудний комбінат», 16 травня 2019 року він був у складі комісії по відсутності ОСОБА_1 на робочому місці, працівників дільниці не опитували про відсутність їх начальника, за наслідками перевірки складено акт. На передодні 15-16 травня до нього від ОСОБА_1 службова записка не надходила. ОСОБА_1 відмовився надавати пояснення з приводу відсутності на робочому місці.

З письмових доказів, досліджених в судовому засіданні встановлено наступне.

Як вбачається з трудової книжки ОСОБА_1 , позивач 07 квітня 2015 року був переведений начальником дільниці № 3 шахти Октябрська Публічного акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат». (т. 1 а. с. 7-8)

Відповідно до наказу Публічного акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат» № 951-к від 12 липня 2019 року, звільнити ОСОБА_1 начальника дільниці № 3 ш. Октябрська (дільниця очисних робіт) згідно з п. 3 ст. 40 КЗпП України, за систематичне невиконання працівником без поважних причин обов`язків, покладених на нього трудовим договором та правилами внутрішнього трудового розпорядку, останнім днем роботи вважати 12.07.2019. (т. 1 а. с. 9-12)

Відповідно до довідки, виданої Головою ППО НПГУ ПАТ «Кривбасзалізрудком» ОСОБА_19 , ОСОБА_1 є членом виборного органу Первинної профспілкової організації Незалежної профспілки гірників України Публічного акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат», а саме членом профспілкового комітету та головою цехового комітету шахти Октябрська. Вищестоящими профспілковими організаціями є Міська організація Незалежної профспілки гірників України м. Кривого Рогу та Незалежна профспілка гірників України (т. 1 а. с.13).

Згідно копії листа Незалежної профспілки гірників України (НПГУ) від 08.05.2019 за № 91-4, ОСОБА_1 запрошено для участі у профспілковій зустрічі голів профспілкових організацій НПГУ та КВПУ та ОСОБА_9 Андре, представницею Бюро Міжнародної організації праці (МОП) діяльності працівників, яка відбудеться 16 травня 2019 року о 09.30 в м. Києві (т.1, а. с. 14).

На підставі зазначеного листа НПГУ, 14 травня 2019 року Головою ППО НПГУ ПАТ «Кривбасзалізрудком» ОСОБА_19 В. було надіслано лист за № 50 про звільнення від основної роботи 16-17 травня 2019 року згідно п. 28.4 Колективного договору ПАТ «Криворізький залізорудний комбінат» на 2011-2012 роки начальника дільниці №3 шахти «Октябрська» ОСОБА_1 , на термін звільнення зберегти середній заробіток за основним місцем роботи (т.1, а. с. 15).

Відповідно до копії листа НПГУ від 23.07.2019 за № 130, ОСОБА_1 дійсно перебував у м. Києві 16-17 травня 2019 року (із прибуттям вранці 16.05.2019) та приймав участь у навчанні КВПУ (т.1, а.с.16-17).

16 травня 2019 року та 17 травня 2019 року було складено Акти про перевірку трудової та виробничої дисципліни, стану робочих місць у приміщенні нарядних основних і допоміжних дільниць шахти, в яких зазначено про відсутність начальника дільниці № 3 шахти «Октябрська» ОСОБА_1 на робочому місці в період часу з 10.10 години до 14.20 години 16 травня 2019 року та з 10.00 години до 14.30 години 17 травня 2019 року (т.1, а. с. 73, 78).

Відповідно до копій наказів № 1767 від 04.04.2019, № 2065 від 22.04.2019, № 2114 від 24.04.2019 ОСОБА_1 було притягнуто до дисциплінарної відповідальності та оголошено догани (т.1, а. с. 97, 99-101, 103-107).

Суд, вислухавши сторони, свідків, дослідивши матеріали цивільної справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення на них, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.

Правовідносини, які виникли між сторонами у справі урегульовані нормами Кодексу законів про працю України.

Відповідно до ст. 43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає, або на яку він вільно погоджується. Використання примусової праці забороняється. Громадянам гарантується захист від незаконного звільнення.

Відповідно до положень ст. 21 КЗпП України трудовий договір є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін.

Відповідно до п. 3 ст. 40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом у випадку систематичного невиконання працівником без поважних причин обов`язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку, якщо до працівника раніше застосовувалися заходи дисциплінарного чи громадського стягнення.

Відповідно до наказу № 951-к від 12 липня 2019 року, яким було звільнено ОСОБА_1 , підставою для цього було порушення останнім трудової дисципліни та вчинення дисциплінарного проступку прогулу, а також те, що він раніше неодноразово притягувався до дисциплінарної відповідальності у вигляді доган.

Прогулом є відсутність на роботі без поважних причин як протягом усього робочого дня, так і понад три години безперервно або сумарно протягом робочого дня.

Оцінка причин як поважних здійснюється судом при розгляді спору про звільнення. Очевидно, поважними причинами варто визнати такі причини, що виключають вину працівника.

Звільнення за пунктом 3 статті 40 КЗпП допускається лише за наявності вини працівника. Цей принцип поширюється і на звільнення як один із видів дисциплінарного стягнення (стаття 147 КЗпП).

Крім того, за умовами ст.40 КЗпП України визначено, що підставами для звільнення працівника за п.3 ст.40 КЗпП України є його відповідні винні дії, вчинення яких передувало виданню наказу про припинення трудового договору.

Відповідно до роз`яснень Міністерства юстиції України від 01.02.2011 про Порядок розірвання трудового договору з ініціативи власника або уповноваженого ним органу, застосування п. 3 ст. 40 КЗпП України при звільненні працівника можливе за таких умов:

- працівником допущено невиконання або неналежне виконання покладених на нього трудових функцій навмисно;

- зазначене невиконання або неналежне виконання трудових функцій стосується саме трудових обов`язків, визначених трудовим договором;

- систематичність невиконання обов`язків.

Аналізуючи надані суду докази, зокрема копію листів НПГУ від 08.05.2019 та ППО НПГУ ПАТ «Кривбасзалізрудком» від 14.05.2019 про необхідність участі ОСОБА_1 у заході 16-17 травня 2019 року, покази свідків стосовно порядку звільнення працівника від основної роботи у формі службових записок, пояснення сторін, суд дійшов висновку про відсутність винних дій позивача, який є членом профспілкового комітету та головою цехового комітету шахти «Октябрська», і який відповідно до положень Колективного договору (п. 28.4) та ст. 41 Закону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності», будучи впевнений в правомірності своїх дій, відбув до м. Києва для участі у профспілковій зустрічі голів профспілкових організацій НПГУ.

Таким чином, суд дійшов висновку про поважність причин відсутності ОСОБА_1 на робочому місці, у зв`язку з його участю у профспілковому заході в м. Києві 16-17 травня 2019 року, що знайшло своє підтвердження під час судового розгляду, і як наслідок відсутність в його діях дисциплінарного проступку прогулу.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у п. 23 постанови від 06 листопада 1992 року № 9 «Про практику розгляду судами трудових спорів», за передбаченими п. 3 ст. 40 КЗпП підставами працівник може бути звільнений лише за проступок на роботі, вчинений після

застосування до нього дисциплінарного або громадського стягнення

за невиконання без поважних причин обов`язків, покладених на

нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового

розпорядку.

Систематичним порушенням трудової дисципліни вважається порушення, вчинене працівником, який раніше порушував трудову дисципліну, за що притягувався до дисциплінарної та громадської відповідальності, і порушив її знову.

З огляду на вищевикладене, суд не може визнати законним звільнення позивача за систематичне невиконання працівником без поважних причин обов`язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку, якщо до працівника раніше застосовувалися заходи дисциплінарного чи громадського стягнення, оскільки дійшов висновку про відсутність в його діях проступку, що передували розірванню трудового договору.

Що стосується доводів представника відповідача про необґрунтованість рішення профспілкового комітету щодо не надання згоди на розірвання трудового договору з ОСОБА_1 , суд вважає їх необґрунтованими і не бере до уваги, виходячи з такого.

Згідно з ч. 7 ст. 43 КЗпП України та ч. 6 ст. 39 Закону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності» рішення виборного органу первинної профспілкової організації (профспілкового представника) про відмову в наданні згоди на розірвання трудового договору повинно бути обґрунтованим. У разі якщо в рішенні немає обґрунтування відмови в наданні згоди на розірвання трудового договору, власник або уповноважений ним орган має право звільнити працівника без згоди виборного органу первинної профспілкової організації (профспілкового представника).

Тобто, за змістом цих норм суд, розглядаючи трудовий спір, повинен з`ясувати, чи містить рішення профспілкового органу про відмову в наданні згоди на розірвання трудового договору правове обґрунтування такої відмови, і не має права давати оцінку обґрунтованості самого рішення. І лише у разі відсутності в рішенні обґрунтування відмови в наданні згоди на розірвання трудового договору власник або повноважений ним орган має право звільнити працівника без згоди виборного органу первинної профспілкової організації (профспілкового представника) і таке звільнення суд визнає законним у разі дотримання інших установлених законодавством вимог для звільнення.

21 травня 2019 року на ім`я голови профкому ППО НПГУ ПАТ «Кривбасзалізрудком» було направлено подання в.о.заступника голови правління ПАТ «Кривбасзалізрудком» про надання згоди на звільнення ОСОБА_1 , начальника дільниці №3 ш. «Октябрська» (дільниця очисних робіт» ПАТ «Кривбасзалізрудком» (таб.№792) згідно п.3 ст. 40 КЗпП України за систематичне невиконання працівником без поважних причин обов`язків, покладених на нього трудовим договором та правилами внутрішнього трудового розпорядку (т.1, а.с. 20-22).

На засіданні профкому розглядалося подання ПАТ «Кривбасзалізрудком» від 21.05.2019 № 53-02/1778 про надання згоди на звільнення працівника, де було вирішено не надавати згоди на розірвання трудового договору з членом Первинної профспілкової організації НПГУ Публічного акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат» Стояновським Віктором Віталійовичем (т.1, а.с. 23-24).

Як вбачається з копії Витягу з протоколу № 9 засідання профкому ППО НПГУ ПАТ «Криворізький залізорудний комбінат» від 05.06.2019, на засіданні слухали голову профспілки Довгополова А.В. щодо питання звільнення ОСОБА_1 , і було вирішено не надавати згоди на розірвання трудового договору з ОСОБА_1 з наведенням підстав такого рішення з посиланням на правове обґрунтування незаконності звільнення та неврахування власником фактичних обставин, зокрема поважність причин відсутності ОСОБА_1 на робочому місці у зв`язку з його перебуванням 16 та 17 травня 2019 року у м. Києві, де він брав участь як представник профспілкової організації, у важливих міжнародних зустрічах та переговорах з питань трудового законодавства, про що адміністрацію підприємства було повідомлено завчасно шляхом надіслання відповідного листа (т.1, а. с. 23-24).

Частиною 3 ст. 252 КЗпП України передбачено, що звільнення членів виборного профспілкового органу підприємства, установи, організації (у тому числі структурних підрозділів), його керівників, профспілкового представника, (там, де не обирається виборний орган професійної спілки), крім випадків додержання загального порядку, допускається за наявності попередньої згоди виборного органу, членами якого вони є, а також вищого виборного органу цієї професійної спілки (об`єднання професійних спілок).

Відповідачем не надано доказів про звернення до вищого виборного органу професійної спілки, членом якої є ОСОБА_1 , і доводи представника відповідача про те, що на час звільнення позивача не було відомо про його членство у профспілці, суд відхиляє за таких підстав.

По-перше, як вбачається з копії наказу по ПАТ «Кривбасзалізрудком» від 14.03.2019 № 385-в ОСОБА_1 , який є головою ППО НПГУ шахти «Октябрська» (виборним членом профспілкового органу структурного підрозділу), надавалася додаткова відпустка із збереженням середньої заробітної плати в кількості 2 календарних днів для участі в профспілковому навчанні з питань оплати праці та ролі профспілок в питаннях реформування заробітної плати. Підставою для наказу слугували заява ОСОБА_1 , лист голови ППО НПГУ ПАТ «Кривбасзалізрудком» № 26 від 12.03.2019 (т.1, а.с. 18).

Аналізуючи цей наказ, суд відхиляє доводи представника відповідача про те, що адміністрація підприємства була не завчасно проінформована про необхідність звільнення ОСОБА_1 від основної роботи, оскільки листом від 14 травня 2019 року голова ППО НГПУ повідомив роботодавця про таке звільнення.

По-друге, у витягу з протоколу засідання профкому ППО НПГУ ПАТ «Криворізький залізорудний комбінат» від 05.06.2019, чітко вказано, що ОСОБА_1 є членом ППО НПГУ, а також згадано про необхідність звернення до вищестоящого виборного органу за попередньою згодою на розірвання трудового договору.

Отже, наведене свідчить про те, що рішення профкому ППО було обґрунтованим, тоді як відповідач порушив порядок, передбачений ст. 252 КЗпП України, попереднього погодження з профспілковим комітетом звільнення працівника за п. 3 ст. 40 КЗпП України, а тому таке звільнення не можна вважати таким, що відбулося відповідно до встановленої законом процедури.

Згідно зі ст.235 КЗпП України, у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір.

При винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижче оплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час.

Рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, прийняте органом, який розглядає трудовий спір, підлягає негайному виконанню.

Враховуючи, що суд прийшов до висновку про невідповідність процедури вивільнення працівника встановленій законом процедурі, то його необхідно поновити на роботі на посаді начальника дільниці № 3 шахти «Октябрська» ПАТ «Криворізький залізорудний комбінат» , та стягнути на користь позивача середній заробіток за час вимушеного прогулу за період із 12 липня 2019 року по день ухвалення рішення, що становить 98 робочих днів.

Відповідно до довідки про середньоденний заробіток середньоденна заробітна плата ОСОБА_1 складає 1427,65 грн. (т.1, а.с. 121).

Таким чином, виходячи з кількості робочих днів за час вимушеного прогулу з дня звільнення по день ухвалення судом рішення, становить 98 днів, середньомісячний заробіток за час вимушеного прогулу становить 139909,70 грн. (1427,65 грн. х 98 дн.).

Згідно ст. 430 ЦПК України, рішення в частині поновлення на роботі та стягненні середнього заробітку у межах платежу за один місяць підлягає негайному виконанню.

Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, враховуючи часткову оплату позивачем судового збору за позовну вимогу майнового характеру, а саме стягнення середнього заробітку, суд стягує з відповідача на користь позивача судовий збір в сумі 768,40 грн., а також в дохід держави в сумі 630,69 грн.

Керуючись ст.ст. 21, 40, 235, 252 Кодексу законів про працю України, постановою Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 1992 р. № 9 «Про практику розгляду судами трудових спорів", ст.ст. 2, 4, 12, 13, 76-81, 90, 95, 263-265, 430 Цивільного процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати наказ Публічного акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат» № 951-К від 12 липня 2019 року «Про звільнення» ОСОБА_1 на підставі п. 3 ст. 40 Кодексу законів про працю України, незаконним.

Поновити ОСОБА_1 на роботі у Публічному акціонерному товаристві «Криворізький залізорудний комбінат» на посаді начальника дільниці № 3 шахти Октябрська.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат» (, м. Кривий Ріг Дніпропетровської області, вулиця Симбірцева, 1А) на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , (РНОКПП НОМЕР_1 ; зареєстрований за адресою АДРЕСА_1 ) середній заробіток за час вимушеного прогулу у розмірі 139909,70 гривень (сто тридцять девять тисяч дев`ятсот девять грн. 70 коп.)

Стягнути з Публічного акціонерного товариствіа «Криворізький залізорудний комбінат» (, м. Кривий Ріг Дніпропетровської області, вулиця Симбірцева, 1А) на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , (РНОКПП НОМЕР_1 ; зареєстрований за адресою АДРЕСА_1 ) судовий збір у сумі 768,40 гривень (сімсот шістдесят вісім грн. 40 коп.).

Стягнути з Публічного акціонерного товариствіа «Криворізький залізорудний комбінат» (, м. Кривий Ріг Дніпропетровської області, вулиця Симбірцева, 1А) судовий збір у сумі 630,69 гривень (шістсот тридцять грн. 69 коп.), в дохід держави.

Допустити негайне виконання рішення суду в частині поновлення на роботі та виплати заробітної плати, але не більше ніж за один місяць.

Апеляційна скарга на рішення суду подається в Дніпровський апеляційний суд через Жовтневий районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повне рішення складено та підписано 04 грудня 2019 року.

Суддя: Н. М. Ваврушак