ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«20» березня 2019 року

м. Харків

справа № 636/746/18

провадження № 22-ц/818/931/19

Харківський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого: Колтунової А.І.,

суддів: Кругової С.С., Пилипчук Н.П.,

за участю секретаря: Семикрас О.В.,

учасників справи:

представника прокуратури Харківської області - Горгуль Н.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до товариства з обмеженою відповідальністю «Артемівські зорі» про усунення перешкод у користуванні гаражем та земельною ділянкою та за зустрічним позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Артемівські зорі» до ОСОБА_2 про зобов'язання усунути перешкоди у користуванні комплексом будівель і споруд та визнання права власності за апеляційною скаргою заступника прокурора прокуратури Харківської області - Гончаренка А.М. на рішення Чугуївського міського суду Харківської області від 13 квітня 2018 року, ухвалене суддею Ковригіним О.С.,-

ВСТАНОВИВ:

28 квітня 2018 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю «Артемівські зорі» (далі - ТОВ «Артемівські зорі») про усунення перешкод у користуванні гаражем та земельною ділянкою.

В обґрунтування позову зазначив, що йому на підставі договору купівлі-продажу на праві власності належить гараж, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 (далі - гараж).

Також ОСОБА_2 на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку належить земельна ділянка сільськогосподарського призначення, кадастровий номер НОМЕР_1, що розташована на землях Чкаловської селищної ради Чугуївського району Харківської області, площею 2,0 га (далі - земельна ділянка).

12 квітня 2017 року між ТОВ «Артемівські зорі» та ОСОБА_2 укладено договір міни, відповідно до якого ОСОБА_2 передав на користь ТОВ «Артемівські зорі» зазначені гараж та земельну ділянку, а ТОВ «Артемівські зорі» передало на користь ОСОБА_2 комплекс будівель і споруд (коровник - 1 та силососховище - 4), що розташований за адресою: АДРЕСА_2 (далі - договір міни).

На момент укладення договору міни позивачу стало відомо про неможливість його нотаріального посвідчення у зв'язку з відсутністю у ТОВ «Артемівські зорі» правовстановлюючих документів на зазначений комплекс будівель і споруд. Зважаючи на зазначене, сторонами було внесено до договору міни п. 13, відповідно до якого сторони домовились про нотаріальне посвідчення цього договору, для чого ТОВ «Артемівські зорі» зобов'язалося на протязі шести місяців з моменту укладення договору оформити всі необхідні для нотаріального посвідчення договору міни документи та забезпечити таке посвідчення.

У встановлений п. 13 договору міни шестимісячний строк ТОВ «Артемівські зорі» не виконало зобов'язання щодо оформлення та реєстрації права власності на комплекс будівель і споруд, що є предметом договору міни. Зважаючи на зазначене, договір міни є неукладеним, а право власності ОСОБА_2 на гараж та земельну ділянку незмінним та непорушним.

Незважаючи на зазначене, ТОВ «Артемівські зорі» не повернуло ОСОБА_2 належне на праві власності майно - гараж та земельну ділянку та умисно вчиняє перешкоди останньому у користуванні даним нерухомим майном.

Зважаючи на зазначене, просив суд зобов'язати ТОВ «Артемівські зорі» усунути перешкоди у користуванні ОСОБА_2 гаражем та земельною ділянкою, що належать йому на праві приватної власності, та судові витрати покласти на відповідача.

04 квітня 2018 року ТОВ «Артемівські зорі» подало зустрічний позов до ОСОБА_2 про зобов'язання усунути перешкоди у користуванні комплексом будівель і споруд та визнання права власності.

В обґрунтування зустрічного позову ТОВ «Артемівські зорі» зазначило, що передбачений п. 13 договору міни шестимісячний строк, наданий для оформлення правовстановлюючих документів, порушений не з вини товариства, а з незалежних від нього обставин, що не були відомі товариству.

ТОВ «Артемівські зорі» позбавлено можливості зареєструвати право власності на комплекс будівель і споруд у зв'язку з відсутністю встановленого законом переліку документів, які для цього вимагаються.

Зважаючи на зазначене, ТОВ «Артемівські зорі» погоджується з викладеними в первісному позові доводами ОСОБА_2 стосовно того, що договір міни є неукладеним.

Проте, ОСОБА_2, вимагаючи повернути йому гараж та земельну ділянку, не вчинив дії щодо повернення ТОВ «Артемівські зорі» комплексу будівель і споруд.

В березні 2018 року ТОВ «Артемівські зорі» передало ОСОБА_2 гараж та земельну ділянку та жодним чином не перешкоджає останньому у розпорядженні цим майном. Проте, ОСОБА_2 продовжує користуватися належним ТОВ «Артемівські зорі» комплексом будівель і споруд, чим порушує права товариства.

Зважаючи на зазначене, ТОВ «Артемівські зорі» просило суд зобов'язати ОСОБА_2 усунути перешкоди у користуванні вищевказаними комплексами будівель і споруд, визнати за ТОВ «Артемівські зорі» право власності на дані комплекси будівель і споруд. У задоволенні первісного позову відмовити.

Рішенням Чугуївського міського суду Харківської області від 13 квітня 2018 року у задоволенні первісного позову ОСОБА_2 відмовлено. Зустрічний позов ТОВ «Артемівські зорі» задоволений. Зобов'язано ОСОБА_2 усунути перешкоди ТОВ «Артемівські зорі» у користуванні комплексом будівель і споруд, до яких входить: будівля коровник - літ. А, силососховище - літ. Б, сололосховище - літ. Б1, сололосховище - літ. Б2, сололосховище - літ. Б3, розташованим за адресою: АДРЕСА_2. Визнано за ТОВ «Артемівські зорі» право власності на комплекс будівель і споруд, до яких входить: будівля коровник - літ. А, силососховище - літ. Б, сололосховище - літ. Б1, сололосховище - літ. Б2, сололосховище - літ. Б3, розташований за адресою: АДРЕСА_2.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, заступник прокурора області Гончаренко А.М. подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду в частині задоволення позовних вимог скасувати, ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позову відмовити. При цьому посилається на необґрунтованість оскаржуваного рішення, неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права. Суд першої інстанції дійшов помилкового висновку щодо наявності правових підстав для визнання за ТОВ «Артемівські зорі» права власності на комплекси будівель і споруд. Судом не надано належної правової оцінки тому факту, що у ТОВ «Артемівські зорі» відсутні правовстановлюючі документи, а акт № 2 приймання-передачі внеску в статутний фонд, згідно з яким засновником - сільськогосподарським товариством з обмеженою відповідальністю «Артемівські зорі» передано ТОВ «Артемівські зорі», яке було ним засноване, комплекси будівель і споруд, не є правовстановлюючим документом. До участі у справі не залучено власника (розпорядника) земельної ділянки. Крім того, судом першої інстанції було порушено виключну підсудність розгляду справи. Позов повинен бути поданий до Печенізького районного суду Харківської області за правилами виключної підсудності. Визнання права власності за ТОВ «Артемівські зорі» на комплекс будівель і споруд порушує інтереси держави в особі Артемівської сільської ради Печенізького району Харківської області.

Представником ТОВ «Артемівські зорі» надано відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначено, що апеляційна скарга є необґрунтованою, викладені в ній доводи не відповідають фактичним обставина справи. Задоволення викладених в апеляційній скарзі вимог суттєво порушує право власності товариства. Рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, скасуванню не підлягає. Судом першої інстанції правильно встановлено, що договір міни є неукладеним, а сторони договору повернуті у попередній стан, проте ОСОБА_2 не повернув підприємству комплекс будівель і споруд та протиправно продовжував ними користуватись. При ухваленні рішення судом першої інстанції не було порушено правило виключної підсудності, оскільки первісний позов ОСОБА_2 та зустрічний позов ТОВ «Артемівські зорі» взаємопов'язані між собою, задоволення зустрічного позову повністю виключає задоволення первісного позову і тому спільний їх розгляд був доцільний, що відповідає нормам ст. 193 ЦПК України. Також зустрічний позов повинен був розглядатися разом з первісним, оскільки основна частина нерухомого майна розташована на території Чугуївського району Харківської області. Прокуратурою безпідставно зазначено в апеляційній скарзі, що суд першої інстанції не встановив наявність у товариства правовстановлюючих документів та не залучив до участі у справі власника земельної ділянки. Прокуратура не є належним суб'єктом звернення до суду з апеляційною скаргою, оскільки прокуратура не наділена правом представництва інтересів органів місцевого самоврядування.

В судовому засіданні, яке відбулося 06 березня 2019 року, представник прокуратури Харківської області - Горгуль Н.В. апеляційну скаргу та викладені в ній доводи підтримала в повному обсязі.

Представник ТОВ «Артемівські зорі» в судове засідання не з'явився, про час та місце слухання справи повідомлений належним чином. У поданому відзиві на апеляційну скаргу просив суд справу розглядати за його відсутності, апеляційну скаргу залишити без задоволення, рішення без змін.

ОСОБА_2 в судове засідання не з'явився, про час та місце слухання справи повідомлений належним чином.

Судова колегія, заслухавши пояснення представника прокуратури Харківської області - Горгуль Н.В., дослідивши матеріали справи та перевіривши наведені в апеляційній скарзі та відзиві на неї доводи, вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наведених нижче підстав.

Згідно ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Рішення суду першої інстанції зазначеним вимогам відповідає не в повному обсязі.

Задовольняючи зустрічний позов, суд першої інстанції виходив з того, що договір міни між ТОВ «Артемівські зорі» та ОСОБА_2 є неукладеним, зважаючи на що сторони даного договору повертаються у попередній стан. Наприкінці березня 2018 року ТОВ «Артемівські зорі» передало ОСОБА_2 належне йому на праві власності нерухоме майно - гараж та земельну ділянку, проте, ОСОБА_2 протиправно продовжує користуватися належним ТОВ «Артемівські зорі» комплексом будівель і споруд, зважаючи на що зустрічний позов підлягає задоволенню.

Колегія суддів вважає, що погодитись з висновками суду першої інстанції не можна, виходячи з таких підстав.

Судом першої та апеляційної інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що ОСОБА_2 на підставі договору купівлі-продажу від 25 червня 2008 року на праві власності належить гараж № 53, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 7,8).

Також ОСОБА_2 на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку належить земельна ділянка сільськогосподарського призначення, кадастровий номер НОМЕР_1, що розташована на території Чкаловської селищної ради Чугуївського району Харківської області, площею 2,0 га (а.с. 9).

12 квітня 2017 року між ТОВ «Артемівські зорі» та ОСОБА_2 укладено в простій письмовій формі договір міни, відповідно до якого ОСОБА_2 передав на користь ТОВ «Артемівські зорі» зазначені гараж та земельну ділянку, а ТОВ «Артемівські зорі» передало на користь ОСОБА_2 комплекс будівель і споруд (коровник - 1 та силососховище - 4), що розташований за адресою: АДРЕСА_2 (а.с. 10-12).

З п. 13 договору міни вбачається, що сторони домовились про нотаріальне посвідчення цього договору, для чого ТОВ «Артемівські зорі» зобов'язалося на протязі шести місяців з моменту укладення договору оформити всі необхідні для нотаріального посвідчення договору міни документи та забезпечити таке посвідчення. У разі невиконання взятих на себе ТОВ «Артемівські зорі» зобов'язань, договір міни вважається неукладеним.

Встановивши, що право власності ТОВ «Артемівські зорі» на вищевказаний комплекс будівель і споруд, підтверджується актом приймання-передачі частки в уставний фонд від 01 вересня 2003 року, відповідно до якого засновник - сільськогосподарське товариство з обмеженою відповідальністю (далі - СТОВ «Артемівка») передало підприємству, що було ним засноване - ТОВ «Артемівські зорі», вказане нерухоме майно в якості внеску до статутного фонду (а.с. 24), та задовольняючи зустрічний позов в повному обсязі, суд першої інстанції не надав належної оцінки місту розташування даного майна, а також не перевірив кому належить земельна ділянка, на якій розташовані зазначені нежитлові приміщення.

Відповідно до ст. 116 Земельного кодексу України (далі - ЗК України), в редакції, що діяла станом на час передачі ТОВ «Артемівські зорі» вищезазначеного нерухомого майна, громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону.

Проте, судом першої інстанції не з'ясовано обставини щодо наявності у ТОВ «Артемівські зорі» правовстановлюючих документів на право користування або право власності на земельну ділянку, не залучено до участі у розгляді справи власника (розпорядника) вказаної земельної ділянки відповідно до ст. 122 ЗУ України.

Висновки суду першої інстанції стосовно того, що спірний комплекс будівель і споруд розташований на земельній ділянці, право користування якою було передано від засновника - СТОВ «Артемівка», у зв'язку з чим у ТОВ «Артемівські зорі» виникло право користування цією земельною ділянкою, не можуть бути визнані обґрунтованими, оскільки в матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази, з яких вбачаються на яких саме правових підставах спірна земельна ділянка належала СТОВ «Артемівка».

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що суд визнав право власності на нежитлові приміщення без наявності правовстановлюючих документів на земельну ділянку, на якій вони розташовані.

Крім того, з рішення виконавчого комітету Артемівської сільської ради Печенізького району Харківської області від 23 березня 2017 року № 08 вбачається, що поштову адресу об'єкта нерухомого майна ТОВ «Артемівські зорі», який раніше належав СТОВ «Артемівка», уточнено та зазначено - Харківська область, Печенізький район, Артемівська сільська рада (за межами населеного пункту) (а.с. 32).

З вищезазначено договору міни також вбачається, що вказаний комплекс будівель і споруд розташований за адресою: Харківська область, Печенізький район, Артемівська сільська рада (за межами населеного пункту) (а.с. 10).

Відповідно до ч.1 ст. 30 ЦПК України позови, що виникають із приводу нерухомого майна, пред'являються за місцезнаходженням майна або основної його частини.

Колегія суддів вважає, що відповідно до ч.1 ст. 30 ЦПК України, зустрічний позов ТОВ «Артемівські зорі» до ОСОБА_2 про зобов'язання усунути перешкоди у користуванні комплексом будівель і споруд та визнання права власності підлягає розгляду в Печенізькому районному суді Харківської області, оскільки місцезнаходженням нерухомого майна, з приводу якого було подано зустрічний позов, є Харківська область, Печенізький район.

Тлумачення ч.1 ст. 30 ЦПК України свідчить, що правила виключної підсудності застосовуються до будь-яких позовів пов'язаних з правом особи на нерухоме майно (виникненням, зміною, припиненням), про недійсність договорів щодо такого майна та застосування наслідків недійсності договору, з приводу невиконання умов договору, предметом якого є нерухоме майно.

Оскільки зустрічний позов стосується застосування правових наслідків щодо договору, предметом якого було нерухоме майно, то цей позов повинен розглядатися за правилами виключної підсудності.

Під час розгляду зустрічного позову судом першої інстанції дану норму закону не дотримано, що спричинило порушення норм процесуального права.

Доводи ТОВ «Артемівські зорі», викладені у відзиві на апеляційну скаргу, стосовно того, що зустрічний позов був пред'явлений за територіальною підсудністю первинного позову, оскільки в Чугуївськогому районі Харківської області розташовані два спірних об'єкта, не заслуговують на увагу, оскільки спір про визнання права власності пред'явлений на комплекс будівель і споруд, які розташовані на території Артемівської сільської ради Печенізького району Харківської області та на земельній ділянці, яка належить цій сільській раді.

Крім того, колегія суддів вважає необґрунтованими викладені у відзиві на апеляційну скаргу доводи стосовно того, що прокуратура Харківської області не мала повноважень щодо оскарження рішення суду першої інстанції. Аргументи відзиву на апеляційну скаргу щодо відсутності у прокурора права на подання апеляційної скарги, колегія суддів відхиляє з наступних підстав.

Згідно ч. 3, 4 ст. 56 ЦПК України, у визначених законом випадках прокурор звертається до суду з позовною заявою, бере участь у розгляді справ за його позовами, а також може вступити за своєю ініціативою у справу, провадження у якій відкрито за позовом іншої особи, до початку розгляду справи по суті, подає апеляційну, касаційну скаргу, заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами. Прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. Невиконання цих вимог має наслідком застосування положень, передбачених ст. 185 цього Кодексу.

Враховуючи тотожність термінології ч. 2 ст. 2 Арбітражного процесуального кодексу України та чинної редакції ч. 4 ст. 56 ЦПК України, а саме вжиття в обох нормах одного і того ж терміну "орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах", колегія суддів приймає до уваги рішення Конституційного Суду України від 08 квітня 1999 року по справі № 1-1/99, в якому зазначено, що під поняттям "орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах", зазначеним у ч.2 ст. 2 Арбітражного процесуального кодексу України, потрібно розуміти орган державної влади чи орган місцевого самоврядування, якому законом надано повноваження органу виконавчої влади.

Частиною 1 ст. 57 ЦПК України передбачено, що органи та інші особи, які відповідно до ст. 56 цього Кодексу звернулися до суду в інтересах інших осіб, мають процесуальні права та обов'язки особи, в інтересах якої вони діють, за винятком права укладати мирову угоду.

Згідно ст. 131-1 Конституції України, прокуратура в тому числі здійснює представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом.

Відповідно до ч. 3 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб'єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу.

Таким чином, вказаною вище нормою прямо передбачено можливість здійснення прокурором представництва в суді не тільки у випадку, якщо захист відповідних інтересів не здійснює орган державної влади, а і у випадку, якщо зазначене не здійснює орган місцевого самоврядування.

В апеляційній скарзі прокурором зазначено на порушенні інтересів держави в особі Артемівської сільської ради Печенізького району Харківської області, які полягають у забезпеченні верховенства права в діяльності державних органів, а також в потребі у здійсненні дій, спрямованих на охорону землі як національного багатства та необхідності набуття і реалізації права власності на землю виключно відповідно до закону, що передбачено ст. 14 Конституції України.

При розгляді справи встановлено, що Артемівську сільську раду Печенізького району Харківської області не було залучено до участі у справі, у зв'язку з чим у прокуратури було право звернутися до суду з апеляційною скаргою з метою захисту інтересів органу місцевого самоврядування, права та інтереси якого були порушені при ухваленні оскаржуваного рішення.

За таких обставин колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга подана заступником прокурора Харківської області з дотриманням чинного законодавства України.

Оцінюючи інші аргументи апеляційної скарги та відзиву на неї, колегія суддів керується в тому числі прецедентною практикою Європейського суду з прав людини, який зазначав, що хоча п. 1 статті 6 Конвенції зобов'язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов'язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. (рішення у справі «Руїз Торіха проти Іспанії» (Ruiz Toriya v. Spaine), рішення від 09.12.94 р., Серія A, N 303-A, параграф 29).

Аргументи, висловлені у відзиві на апеляційну скаргу, фактично аналізувались колегією суддів під час вирішення питання щодо наявності підстав для задоволення апеляційної скарги. Тому з мотивів, наведених вище, колегія суддів не може визнати обґрунтованими аргументи ТОВ «Артемівські зорі», якими обґрунтовувано заперечення проти апеляційної скарги.

Відповідно до ч. 1 ст. 376 ЦПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

За змістом п.5 ч.1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення і направити справу для розгляду до іншого суду першої інстанції за встановленою підсудністю у випадку порушення вимог щодо правил виключної підсудності.

За таких обставин, колегія суддів апеляційну скаргу заступника прокурора прокуратури Харківської області - Гончаренка А.М. задовольняє частково, рішення суду першої інстанції в частині задоволення зустрічного позову скасовує та справу в дані частині направляє на розгляд до Печенізького районного суду Харківської області за правилами виключної підсудності.

Що стосується висновку суду першої інстанції щодо відмови у задоволенні первісного позову ОСОБА_2 до ТОВ «Артемівські зорі» про усунення перешкод у користуванні гаражем та земельною ділянкою, то колегія суддів рішення суду в даній частині не переглядає на підставі ч.1 ст. 367 ЦПК України, відповідно до якої суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Рішення суду першої інстанції в цій частині у встановленому законом порядку не оскаржено.

Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України суд стягує з ТОВ «Артемівські зорі» на користь прокуратури Харківської області судовий збір за подання апеляційної скарги в розмірі 1 057,20 грн.

Керуючись ст. 2, 12, 13, 81, п. 5 ч. 1 ст. 374, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу заступника прокурора прокуратури Харківської області - Гончаренка А.М. - задовольнити частково.

Рішення Чугуївського міського суду Харківської області від 13 квітня 2018 року в частині задоволення зустрічного позову товариства з обмеженою відповідальністю «Артемівські зорі» до ОСОБА_2 про зобов'язання усунути перешкоди у користуванні комплексом будівель і споруд та визнання права власності - скасувати.

Справу в частині зустрічного позову товариства з обмеженою відповідальністю «Артемівські зорі» до ОСОБА_2 про зобов'язання усунути перешкоди у користуванні комплексом будівель і споруд та визнання права власності - направити на розгляд до Печенізького районного суду Харківської області за правилами виключної підсудності.

Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю «Артемівські зорі» на користь прокуратури Харківської області судовий збір в розмірі 1 057,20 грн. (одна тисяча п'ятдесят сім гривень 20 коп.).

Рішення Чугуївського міського суду Харківської області від 13 квітня 2018 року в частині відмови у задоволенні позову ОСОБА_2 до товариства з обмеженою відповідальністю «Артемівські зорі» про усунення перешкод у користуванні гаражем та земельною ділянкою в апеляційному порядку не переглядалось.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Головуючий суддя: Судді:А.І. Колтунова С.С. Кругова Н.П. Пилипчук