Справа №345/4108/19
Провадження № 2/345/1556/2019
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05.12.2019 року м. Калуш

Калуський міськрайонний суд Івано-Франківської області в складі:

головуючої судді Онушканича В.В.

за участю секретаря судового засідання Мостової Ю.З.

представника позивача Бідюк Т.М.

третьої особи ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду позовну заяву Служби у справах дітей Калуської міської ради в інтересах ОСОБА_3 , ОСОБА_4 до ОСОБА_5 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача ОСОБА_2 , про відібрання дітей від батька без позбавлення його батьківських прав та збільшення розміру аліментів,

в с т а н о в и в :

Служба у справах дітей Калуської міської ради як орган опіки і піклування в інтересах неповнолітніх ОСОБА_3 , ОСОБА_4 звернулася до суду з вищенаведеним позовом і після зміни предмету позову (а.с. 77-78), просить відібрати ОСОБА_3 та ОСОБА_4 від батька ОСОБА_5 без позбавлення батьківських прав, а також збільшити розмір аліментів і стягувати з відповідача аліменти на утриманні дітей в розмірі по 1000,00 грн., але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, на кожну дитину.

Свої вимоги мотивує тим, що батьками ОСОБА_3 - ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 - ІНФОРМАЦІЯ_2 є ОСОБА_6 та ОСОБА_5 . Мати дітей ОСОБА_6 померла ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Позивач зазначає, що мати ОСОБА_6 виховувала дітей сама. Батько ОСОБА_5 участі у вихованні дітей не брав, не цікавився навчанням не відвідував батьківські збори. Встановлено, що батько з сім`єю не проживає протягом тривалого періоду. На даний час діти проживають зі своєю тіткою, яка взяла на себе обов`язки по вихованню та утриманню дітей після смерті своєї рідної сестри, так як батько дітей ними не цікавиться, з ними не проживає, матеріально не утримує. Відповідно до висновку органу опіки та піклування служби у справах дітей Калуської міської ради від 15.08.2019 року орган опіки та піклування вважає за доцільне відібрати ОСОБА_3 та ОСОБА_4 від батька ОСОБА_5 без позбавлення його батьківських прав.

Крім того, відповідач ухиляється від свого обов`язку щодо матеріального утримання дітей, аліменти не сплачує, сума заборгованості по стягненню аліментів із ОСОБА_5 на утримання дітей становить понад 45 070,00 грн.

Тому служба у справах дітей Калуської міської ради в інтересах ОСОБА_3 , ОСОБА_4 змушена звернутися до суду із вказаним позовом.

Представник позивача в судовому засіданні позов підтримала з вищенаведених підстав.

Відповідач в судове засідання не з`явився, хоча належним чином був повідомлений про час та місце проведення судового засідання (а.с. 96). Суд звертає увагу, що 07.11.2019 року засобами електронного зв`язку на адресу суду надійшла заява від відповідача, яка є малочитабельною (а.с.80). Проте зі змісту даної заяви можна зрозуміти позицію відповідача, а саме, що з позовом категорично не згідний, дітей любить і по мірі можливості готовий займатися їхнім вихованням. За таких обставин, з метою недопущення безпідставного затягування розгляду справи, суд дійшов висновку про розгляд справи без участі відповідача, на підставі наявних в матеріалах справи доказах.

Третя особа в судовому засіданні вказала, що дійсно її племінники ОСОБА_3 та ОСОБА_4 проживають разом із нею в АДРЕСА_1 . Відповідач дітьми взагалі не цікавиться, з ними не спілкується, матеріальної допомоги на утримання дітей не надає.

Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

В судовому засіданні встановлено, що згідно копій свідоцтв про народження батьками ОСОБА_3 - ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.5) та ОСОБА_4 - ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.6) є ОСОБА_6 та ОСОБА_5 . З матеріалів справи вбачається, що мати дітей ОСОБА_6 померла ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с.8).

Статтею 164 СК України визначено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва ( пункти 2-5 частини першої).

Відповідно до частини першої статті 170 СК України суд може постановити рішення про відібрання дитини від батьків або одного з них, не позбавляючи їх батьківських прав, у випадках, передбачених пунктами 2-5 частини першої статті 164 цього Кодексу, а також в інших випадках, якщо залишення дитини у них є небезпечним для її життя, здоров`я і морального виховання.

Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Відповідно до частини восьмої статті 7 Сімейного Кодексу України, регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї .

Відібрання дитини - це насамперед спосіб захисту прав та інтересів дитини, в зв`язку з чим у кожному випадку треба виявити і оцінити позитивний результат у долі дитини, який має настати.

Відповідно до характеристики на ученицю 11 класу Калуської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів № 6 ОСОБА_3 (а.с. 9) мати виховувала доньку одна, приділяла належну увагу вихованню дочки, відвідувала батьківські збори; батько участі у вихованні ОСОБА_3 не брав, за час навчання жодного разу до школи не з`являвся, навчанням не цікавився.

Відповідно до характеристики на учня 7 класу Калуської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів №6 ОСОБА_4 (а.с. 10) батько батьківські збори не відвідує, не приділяє жодної уваги навчанню та вихованню дитини. Вихованням сина займалася мати, вона цікавилася навчанням, відвідувала батьківські збори, відповідала на телефонні дзвінки класного керівника та адміністрації школи.

З довідки про склад сім`ї, виданої ЦНАП виконавчого комітету Калуської міської ради від 30.07.2019 року (а.с.11) вбачається, що ОСОБА_3 - ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 - ІНФОРМАЦІЯ_2 зареєстровані за адресою: АДРЕСА_2 . Проте, згідно акту обстеження матеріально-побутових умов сім`ї від 31.07.2019 року (а.с.12) комісією в складі соціального педагога Калуської ЗОШ І-ІІІ ступенів №6 ОСОБА_8 спільно з практичним психологом ОСОБА_9 та вчителем хімії ОСОБА_10 встановлено, що діти проживають разом із тіткою ОСОБА_2 ; батько ОСОБА_5 разом із сім`єю не проживає протягом тривалого періоду, навчанням дітей у школі не цікавився, батьківські збори не відвідував, з учителями не спілкувався.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_11 суду пояснила, що раніше вона працювала в гуртожитку, де з дітьми за життя проживала ОСОБА_6 . Ствердила, що ОСОБА_6 виховувала дітей сама. Батько дітей ними зовсім не цікавився, матеріально не допомагав. Зазначила, що вона бачила, що відповідач лише одного разу приїжджав до дітей, при цьому був у нетверезому стані і влаштував скандал.

Відповідно до висновку органу опіки та піклування служби у справах дітей Калуської міської ради від 15.08.2019 року №01-17/23 (а.с.19-21) прийнято рішення щодо доцільності відібрання неповнолітніх ОСОБА_3 - ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 - ІНФОРМАЦІЯ_2 від батька ОСОБА_5 без позбавлення його батьківських прав.

Згідно зі статями 18, 27 Конвенції Організації Об`єднаних Націй про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікаваної Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-ХІІ, чинної для України з 27 вересня 1991 року, держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання та розвиток дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання та розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального та соціального розвитку дитини.

Пунктом 1 статті 9 Конвенції передбачено, що держави-учасниці забезпечують, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням визначають відповідно до застосовуваного закону та процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають окремо та необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.

У § 54 рішення Європейського суду з прав людини від 07 грудня 2006 року № 31111/04 у справі «Хант проти України» зазначено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага й, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків.

У рішенні ЄСПЛ від 11 липня 2017 року (заява № 2091/13) у справі «М. С. проти України» стверджується, що при визначенні найкращих інтересів дитини в кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, в найкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку в безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним. На сьогодні існує широкий консенсус, у тому числі в міжнародному праві, на підтримку ідеї про те, що в усіх рішеннях стосовно дітей їх найкращі інтереси повинні мати першочергове значення.

У статті 12 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року встановлено, що держави-учасниці забезпечують дитині, здатній сформулювати власні погляди, право вільно висловлювати ці погляди з усіх питань, що торкаються дитини, при чому поглядам дитини приділяється належна увага згідно з її віком і зрілістю. 3 цією метою дитині, зокрема, надається можливість бути заслуханою в ході будь-якого судового чи адміністративного розгляду, що торкається дитини, безпосередньо або через представника чи відповідний орган у порядку, передбаченому процесуальними нормами національного законодавства.

Тлумачення частини другої статті 171 СК України свідчить, що вона закріплює випадки, коли думка дитини має бути вислухана обов`язково. До таких випадків належить: вирішення спору між батьками, іншими особами щодо її виховання (стаття 159 СК України); вирішення спору між батьками, іншими особами щодо її місця проживання (стаття 161 СК України); вирішення спору про позбавлення батьківських прав (стаття 164 СК України); вирішення спору про поновлення батьківських прав (стаття 169 СК України); вирішення спору щодо управління її майном (стаття 177 СК України).

Закріплення права бути вислуханою підкреслює, що дитина є особистістю, з думкою якої потрібно рахуватись, особливо при вирішенні питань, які безпосередньо її стосуються.

Допитана в судовому засіданні неповнолітня ОСОБА_3 ствердила, що після смерті матері вона разом із братом Валерієм проживають із тіткою ОСОБА_2 , яка про них піклується, матеріально забезпечує. Вказала, що батько з ними не спілкується, аліменти не сплачує. Наголосила, що батько зловживає спиртними напоями, бив маму. Вказала, що не заперечує проти задоволення позову про відібрання їх з братом від батька.

Також з протоколу проведення бесіди завідувача сектору з питань опіки, піклування, усиновлення та сімейних форм виховання дітей служби у справах дітей Калуської міської ради ОСОБА_12 з малолітнім ОСОБА_4 (а.с.18) вбачається, що син ОСОБА_4 вважає батька чужою людиною. Батько з ним не спілкується, не цікавиться його життям, здоров`ям та навчанням.

З огляду на встановлені обставини справи щодо поведінки батька, враховуючи встановлений в судовому засіданні факт ухилення відповідачем на протязі тривалого часу від виконання ним батьківських обов`язків щодо виховання дітей, власне думку дітей, положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, Конвенції про права дитини, СК України, суд вважає, що є достатні підстави для відібрання дітей від відповідачів без позбавлення його батьківських прав.

Відібрання дітей у відповідача є виправданим і пропорційним, оскільки цього потребують інтереси дітей, поведінка батька щодо своїх дітей свідчить про ризик неналежного їх виховання, тому таке втручання буде необхідним у демократичному суспільстві.

При цьому суд звертає увагу, що відібрання дітей без позбавлення батьківських прав є тимчасовим заходом і відповідач відповідно до частини третьої статті 170 СК України не позбавлений можливості повернути дітей.

Щодо вимог про збільшення розміру аліментів.

Рішенням Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 11.09.2008 року (а.с. 38) було постановлено стягувати з відповідача аліменти на утримання дітей: дочки ОСОБА_3 та сина ОСОБА_4 у твердій грошовій сумі у розмірі по 300,00 грн., на кожну дитину, щомісячно, але не менше 30% прожитого мінімуму доходів громадян.

Згідно зі ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до положень ст. 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними і той із батьків хто проживає окремо від дитини може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Стаття 182 СК України встановлює, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до ч.2 ст.182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

З аналізу наведених норм слідує, що батьки мають рівні права та обов`язки відносно дітей і повинні забезпечити дитині умови для її повноцінного розвитку.

У силу положень ст. 183 СК України розмір аліментів визначається у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття.

Відповідно до ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом збільшено або зменшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось з них.

Згідно із Законом України «Про Державний бюджет України на 2019 рік» зріс розмір прожиткового мінімуму, а саме для дітей, віком від 6 до 18 років: з 1 грудня - 2218 гривень. З урахуванням постійного зростання цін на продукти харчування, ліки та речі першої необхідності, вказаний прожитковий мінімум забезпечує лише мінімальні потреби дитини.

Враховуючи знецінення коштів внаслідок інфляції, постійне подорожчання усіх груп товарів для дітей, суд приходить до висновку, що аліменти в розмірі по 300,00 грн., на кожну дитину, є недостатніми для забезпечення належного рівня утримання дітей.

Суд бере до уваги майновий стан відповідача, те, що відповідач офіційно не працює, відомості про його доходи в матеріалах справи відсутні. Водночас суд враховує, що відповідач є працездатним, а тому може офіційно працевлаштуватися та отримувати гідну заробітну плату і виконувати передбачений законом обов`язок щодо утримання дітей. При цьому факт відсутності у батька можливості надавати дитині відповідного розміру утримання не фігурує в переліку обставин, які враховуються судом при визначенні розмірів аліментів. Ця обставина не звільняє батьків від обов`язку по утриманню дитини.

При таких обставинах слід змінити розмір аліментів та стягувати з відповідача аліменти на утримання дочки ОСОБА_3 та сина ОСОБА_4 в розмірі по 1000,00 грн., але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, на кожну дитину, до досягнення ними повноліття. Сплата аліментів у зазначеному розмірі здатна забезпечити необхідний життєвий процес та розвиток дітей та не буде непомірним тягарем для відповідача.

Водночас, оскільки органом опіки та піклування на даний час не вирішено питання про передання дітей тітці ОСОБА_2 , вимоги позивача про зазначення в якості стягувача аліментів ОСОБА_2 , є передчасними.

При визначенні початку строку стягнення аліментів, слід врахувати, що згідно роз`яснень, даних у п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», у новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили.

На підставі наведеного, відповідно до ст.ст.164,170 СК України, керуючись ст.ст. 259, 263-265 ЦПК України,

в и р і ш и в:

Позов задоволити.

Відібрати дітей: ОСОБА_3 - ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 - ІНФОРМАЦІЯ_2 від батька ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , без позбавлення його батьківських прав.

Змінити розмір аліментів та стягувати із ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , уродженця та жителя с. Сидорівка, Корсунь-Шевченківського району, Черкаської області, РНОКПП невідомий, аліменти на користь дочки ОСОБА_3 - ІНФОРМАЦІЯ_1 та сина ОСОБА_4 - ІНФОРМАЦІЯ_2 у твердій грошовій сумі в розмірі по 1000,00 грн., але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, на кожну дитину.

Стягнення аліментів у зазначеному розмірі розпочати з дня набрання рішенням законної сили і проводити до досягнення дітьми повноліття.

Виконавчий лист №2/1723 за 2008 р., виданий на підставі рішення Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 11.09.2008 року по справі за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_5 про стягнення аліментів на утримання дітей - відкликати.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Івано-Франківського апеляційного суду протягом тридцяти днів, з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст судового рішення складено 09.12.2019 року.

Суддя