П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 січня 2019 року місто Київ

Єдиний унікальний номер справи 372/1760/17

Номер провадження № 22-ц/824/562/2019

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: судді-доповідача - Вербової І.М., суддів Саліхова В.В., Соколової В.В.,

за участю секретаря судового засідання - Іваницької О. В.,

вивчивши апеляційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу Обухівського районного суду Київської області від 29 жовтня 2018 року, постановлену під головуванням судді Кравченка М.В., у справі за скаргою ОСОБА_2 на постанову державного виконавця,

в с т а н о в и в :

У жовтні 2018 року ОСОБА_2 звернувся до Обухівського районного суду Київської області зі скаргою, у якій просив визнати протиправною та скасувати постанову заступника начальника відділу Обухівського міськрайонного відділу державної виконавчої служи Головного територіального управління юстиції у Київській області Прізов Вадима Ігоровича від 13 вересня 2018 року про стягнення виконавчого збору у розмірі 164 219 грн. в рамках виконавчого провадження № 56181587.

Скаргу обґрунтовано тим, що 13 вересня 2018 року заступником начальника відділу Обухівського міськрайонного відділу ДВС ГТУЮ у Київській області Прізовим В. І. винесена постанова про стягнення з ОСОБА_2 виконавчого збору у розмірі 164 219 грн.

Так, рішенням Обухівського районного суду Київської області від 27 лютого 2013 року стягнуто з ОСОБА_2 на користь ПАТ «ПроКредит Банк» заборгованість за кредитним договором у розмірі 1 104 731 грн. у межах вартості одержаного спадкового майна.

У червні 2017 року ПАТ «ПроКредит банк» з метою стягнення заборгованості, що виникла у зв'язку з невиконанням ОСОБА_4 (померлим батьком скаржника) кредитних договорів від 22 квітня 2005 року № 2340 та від 16 листопада 2006 року № 2946 у розмірі 1 104 731 грн., звернувся до Обухівського районного суду Київської області з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_5 про звернення стягнення на предмет іпотеки. Рішенням Обухівського районного суду Київської області від 27 листопада 2017 року в задоволенні вищезазначеного позову відмовлено.

Постановою Апеляційного суду Київської області від 28 лютого 2018 року рішення Обухівського районного суду Київської області від 27 листопада 2017 року скасовано, ухвалено нове судове рішення, яким позов задоволено частково, в рахунок погашення заборгованості ОСОБА_2 перед ПАТ «ПроКредит Банк» за кредитними договорами №2340 від 22 квітня 2005 року та №2946 від 16 листопада 2006 року з внесеними змінами в загальному розмірі 1 104 731 грн., звернуто стягнення на предмет іпотеки відповідно до договору іпотеки № 2946-ІД01 від 16 листопада 2006 року, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Ніколенко В.М. за реєстровим номером 8271, у вигляді нежитлової будівлі - бару «ІНФОРМАЦІЯ_2», площею 150,8 кв.м., розташованого за адресою: АДРЕСА_1, яка належала ОСОБА_4, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1, на підставі Свідоцтва про право власності на нерухоме майно Серії НОМЕР_1, виданого 21 березня 2003 року Обухівською міською радою Київської області, шляхом продажу на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження за початковою ціною 1 642 197 грн. 00 коп. Стягнуто з ОСОБА_7 та ОСОБА_5 на користь ПАТ «ПроКредит Банк» по 840 грн. сплаченого судового збору.

28 березня 2018 року видано виконавчі листи №372/1760/17 на примусове виконання вищезазначеного судового рішення.

16 квітня 2018 року заступником начальника відділу Обухівського міськрайонного відділу ДВС ГТУЮ у Київській області Прізовим В. І. прийнято постанову про відкриття виконавчого провадження №56181587 на підставі виконавчого листа №372/1760/17 від 28 березня 2018 року.

Вказана постанова про відкриття виконавчого провадження від 16 квітня 2018 року, порушуючи вимоги ЗУ «Про виконавче провадження», була направлена заявнику лише 17 травня 2018 року і того ж дня виконавче провадження було зупинено.

08 травня 2018 року ухвалою Верховного Суду зупинено виконання постанови Апеляційного суду Київської області від 28 лютого 2018 року, у зв'язку з чим 17 травня 2018 року заступником начальника відділу Обухівського міськрайонного відділу ДВС ГТУЮ у Київській області Прізовим В. І. прийнято постанову про зупинення вищезазначеного виконавчого провадження.

30 серпня 2018 року у результаті досягнення домовленостей між боржником та стягувачем, до відділу Обухівського міськрайонного відділу ДВС ГТУЮ у Київській області було направлено заяву про повернення виконавчого документу.

13 вересня 2018 року на підставі вищезазначеної заяви заступником начальника відділу Обухівського міськрайонного відділу ДВС ГТУЮ у Київській області Прізовим В. І. прийнято постанову про поновлення вчинення виконавчих дій, крім того, останнім того дня прийнято постанову про стягнення виконавчого збору у розмірі 164 219 грн., а 21 вересня 2018 року прийнято постанову про повернення виконавчого документу, у якій, зокрема, зазначалось, що стягнення виконавчого збору та витрат на проведення виконавчих дій буде проведено в рамках окремого виконавчого провадження.

Заявник вважає, що у період з 16 квітня 2018 року по 13 вересня 2018 року відділом Обухівського міськрайонного відділу ДВС ГТУЮ у Київській області не вчинено жодних заходів щодо примусового виконання рішення суду, які передбачені ЗУ «Про виконавче провадження», а тому стягнення виконавчого збору є неправомірним.

До того ж, розмір виконавчого збору визначено не вірно.

Ухвалою Обухівського районного суду Київської області від 29 жовтня 2018 року (а.с. 101 - 106) відмовлено у задоволенні скарги ОСОБА_2 у повному обсязі.

Не погоджуючись з вищевказаним судовим рішенням, ОСОБА_2 12 листопада 2018 року подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, неповне з'ясування усіх фактичних обставин справи, неналежне дослідження доказів, відсутність повного те неупередженого розгляду справи, просив скасувати ухвалу Обухівського районного суду Київської області від 29 жовтня 2018 року та ухвалити нове судове рішення, яким скаргу задовольнити в повному обсязі.

Так, судом не було взято до уваги факт відсутності печаток на постановах державного виконавця, що в свою чергу є підставою для визнання постанов незаконних, а боржника таким, що не був повідомлений про початок примусового виконання рішення суду.

Судом не було витребувано додаткових доказів щодо обставин, які б мали викликати сумнів, та не зобов'язано заступника начальника відділу Обухівського міськрайонного відділу ДВС ГТУЮ у Київській області Прізова В. І. надати копії виконавчого провадження.

Скаржник зазначає, що на час розгляду скарги Обухівським районним судом Київської області Верховним судом не було розглянуто касаційну скаргу по суті, а отже, не існувало законних підстав для поновлення виконавчого провадження. На думку скаржника, постанова про стягнення виконавчого збору від 13 вересня 2018 року та постанова про відкриття виконавчого провадження від 16 квітня 2018 року є похідними від постанови про поновлення виконавчих дій, а тому підлягають скасуванню.

Крім того, відбулось подвійне стягнення виконавчого збору з скаржника, доводи стосовно даного факту не було належним чином досліджено судом першої інстанції.

21 вересня 2018 року на підставі заяви стягувача від 29 серпня 2018 року було прийнято постанову про повернення виконавчого документу стягувачу, у якій, зокрема, зазначалось, що стягнення виконавчого збору та витрат на проведення виконавчих дій буде проведено в рамках окремого виконавчого провадження. Тобто, станом на момент винесення постанови про стягнення виконавчого збору державним виконавцем не було проведення примусового стягнення відповідно до виконавчого листа №372/1760/17, не було винесено постанови ні про закінчення виконавчого провадження, ні про повернення виконавчого документа стягувачу.

Крім того, на момент зупинення виконавчого провадження скаржником добровільно сплачено всю суму боргу. Тобто, з моменту винесення постанови про відкриття виконавчого провадження до дати поновлення виконавчого провадження державним виконавцем не вчинялось жодних дій, передбачених законом.

На думку скаржника, заступником начальника відділу Обухівського міськрайонного відділу ДВС ГТУЮ у Київській області Прізовим В.І. не вірно визначено розмір виконавчого збору.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 23 листопада 2018 року відкрито апеляційне провадження за поданою апеляційною скаргою та надано строк для подачі відзиву.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 30 листопада 2018 року закінчено проведення підготовчих дій, справу призначено до розгляду в судове засідання з повідомленням сторін.

У судовому засіданні ОСОБА_2 підтримав доводи апеляційної скарги та просив суд її задовольнити, посилаючись на обставини, викладені у ній.

Інші учасники справи (їх представники) до суду апеляційної інстанції не з'явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, що підтверджується зворотними повідомленнями, у зв'язку з чим колегія суддів вважала за можливе на підставі ч.2 ст.372 ЦПК України розглядати справу за їх відсутності.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, вислухавши доводи ОСОБА_2, з'ясувавши обставини справи, перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваної ухвали в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для її частково задоволення, виходячи з наступного.

Відмовляючи в задоволенні скарги ОСОБА_2, суд першої інстанції виходив з того, що порушень прав чи законних інтересів скаржника, які б підлягали судовому захисту, під час розгляду справи не встановлено, доводи скарги є безпідставними, оскільки вони не ґрунтуються на законі, матеріалах справи, належним чином не доведені та суперечать фактичним обставинам справи.

Виходячи зі змісту частин 1-5 статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Колегія суддів не може погодитись з висновками суду першої інстанції, з огляду на таке.

Статтею 477 ЦПК України, яка є спеціальною нормою, встановлено, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Частиною 2 статті 74 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання рішень інших органів (посадових осіб), у тому числі постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, постанов приватного виконавця про стягнення основної винагороди, витрат виконавчого провадження та штрафів, можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом.

Велика Палата Верховного Суду у своїй постанові також дійшла висновку, що крім загального порядку оскарження рішень, дій або бездіяльності державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби, визначеного нормами процесуального законодавства, Закон України «Про виконавче провадження» встановлює спеціальний порядок судового оскарження рішення, дії чи бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця щодо стягнення виконавчого збору та/або витрат на проведення виконавчих дій, згідно з яким відповідні спори відносяться до юрисдикції адміністративних судів та підлягають розгляду за правилами адміністративного судочинства.

Зі змісту поданої скарги вбачається, що ОСОБА_2 оскаржує та просить скасувати постанову заступника начальника відділу Обухівського міськрайонного відділу державної виконавчої служи Головного територіального управління юстиції у Київській області Прізов Вадима Ігоровича від 13 вересня 2018 року про стягнення виконавчого збору у розмірі 164 219 грн. в рамках виконавчого провадження № 56181587.

Таким чином, дії або бездіяльність заступника начальника відділу Обухівського міськрайонного відділу державної виконавчої служи Головного територіального управління юстиції у Київській області ПрізовВ.І. в даному випадку можуть бути оскаржені до адміністративного суду та підлягають розгляду за правилами адміністративного судочинства.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції розглянуто скаргу ОСОБА_2 з порушенням предметної юрисдикції.

За змістом частин першої та другої статті 377 ЦПК України судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню в апеляційному порядку повністю або частково з закриттям провадження у справі або залишенням позову без розгляду у відповідній частині з підстав, передбачених статтями 255 та 257 цього Кодексу. Порушення правил юрисдикції загальних судів, визначених статтями 19-22 цього Кодексу, є обов'язковою підставою для скасування рішення незалежно від доводів апеляційної скарги.

Враховуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку про необхідність скасувати оскаржувану ухвалу та ухвалити нове судове рішення про закриття провадження у справі.

При цьому, ОСОБА_2 необхідно роз'яснити, що він має право звернутися з даними вимогами в порядку адміністративного судочинства.

Керуючись ст.ст.367, 374, 377, 382, 384, 389 ЦПК України, Київський апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - задовольнити частково.

Ухвалу Обухівського районного суду Київської області від 29 жовтня 2018 року - скасувати та ухвалити нове судове рішення наступного змісту.

Провадження у справі за скаргою ОСОБА_2 на постанову державного виконавця - закрити.

Роз'яснити ОСОБА_2 право на звернення з його вимогами в порядку адміністративного судочинства.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Повне судове рішення складено 25 січня 2019 року.

Суддя-доповідач: І.М.Вербова

Судді: В.В. Саліхов

В.В. Соколова