ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 552/5840/18 Номер провадження 22-ц/814/2905/19Головуючий у 1-й інстанції Тимчук Р. І. Доповідач ап. інст. Кузнєцова О. Ю.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 грудня 2019 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді: Кузнєцової О.Ю.

суддів: Гальонкіна С.А., Хіль Л.М.

імена (найменування) сторін:

позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів»

відповідач: ОСОБА_1

розглянув у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Матляка Олега Михайловича

на рішення Ленінського районного суду м. Полтави, ухвалене 24 вересня 2019 року у складі судді Тимчука Р.І.

по справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договорм,-

В С Т А Н О В И В :

У жовтні 2018 року ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» звернулось до суду із вказаним позовом та просило стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором № 957892256 від 22 жовтня 2015 року в сумі 51 178,45 грн.

В обґрунтування позовних вимог вказувало, що 22 жовтня 2015 року між ТОВ «Фінансова компанія «Центр Фінансових рішень» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір, відповідно до якого остання отримала кредит на суму 27 539,06 грн строком на 24 місяці зі сплатою процентів у розмірі 2,69 % на місяць.

Зазначало, що за договором про відступлення права вимоги від 14 липня 2017 року, ТОВ «Фінансова компанія «Центр Фінансових рішень» передало ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» право вимоги за вищевказаним кредитним договором.

Вказувало, що внаслідок неналежного виконання умов договору, за ОСОБА_1 рахується заборгованість, яка на момент передачі права вимоги за кредитним договором 14 липня 2017 року становила 51 178,45 грн. та складалася з: 22 259,24 грн. -заборгованості за основною сумою боргу; 3 444,88 грн. заборгованості за відсотками; 11 704,80 грн. заборгованості за платою за управління кредитом; 13 769,53 грн. заборгованості за пенею.

Рішенням Ленінського районного суду м. Полтави від 24 вересня 2019 року позовні вимоги ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» заборгованість за кредитним договором № 957892256 від 22 жовтня 2015 року в сумі 51 178,45 грн.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішення суду вмотивовано тим, що внаслідок неналежного виконання умов кредитного договору ОСОБА_1 допустила заборгованість, яка підлягає стягненню на користь кредитора.

Не погодившись із вказаним рішенням, його в апеляційному порядку оскаржив представник ОСОБА_1 - адвокат Матляк О.М., просив скасувати його та ухвалити нове рішення, яким стягнути з відповідача заборгованість за кредитним догворому у розмірі 17 239,06 грн., посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а саме пропуск позивачем строку позовної давності за вимогою про стягнення пені, відсутність в умовах кредитного договору обов`язку з оплати вартості управління кредитом, а також неврахування судом суми, сплаченої на погашення кредиту.

Заслухавши доповідь судді доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судове рішення ухвалене у справі не повною мірою відповідає вказаним вимогам.

Як встановлено місцевим судом та вбачається з матеріалів справи, 22 жовтня 2015 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 957892256, відповідно до якого остання отримала кредит на суму 27 539,06 грн строком на 24 місяці зі сплатою процентів у розмірі 2,69 % на місяць.

14 липня 2017 року між ТОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір про відступлення права вимоги № 20170714. Відповідно до даного договору до ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» перейшло право грошової вимоги до ОСОБА_1 Сума заборгованості, яку попередній кредитор відчужив новому, відповідно до укладеного між ними договору, становить 51 178,45 грн. та складалася з: 22 259,24 грн. -заборгованості за основною сумою боргу; 3 444,88 грн. заборгованості за відсотками; 11 704,80 грн. заборгованості за платою за управління кредитом; 13 769,53 грн. заборгованості за пенею.

Колегія суддів погоджується з висновком місцевого суду про те, що заборгованість ОСОБА_1 кредитним договором підлягає стягненню на умовах, визначених кредитним договором, оскільки такий висновок узгоджується з матеріалами справи та нормами чинного законодавства.

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Таким чином, за кредитним договором сплаті підлягає тіло кредиту та проценти за користування кредитом.

Відповідно до витягу з реєстру боржників до договору про відступлення права вимоги № 20170714 від 14 липня 2017 року, заборгованість ОСОБА_1 по тілу кредиту становить 22 259,24 грн., а за процентами за користування кредитом - 3 444,88 грн.

Зазначені суми визначені з урахуванням погашення заборгованості по кредиту, що здійснювалися відповідачем. Відомості про те, що ОСОБА_1 здійснювала погашення заборгованості на рахунок ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» після 14 липня 2017 року відсутні.

Таким чином, висновок місцевого суду про стягнення вказаних сум заборгованості є правильним.

Проте, місцевим судом залишено поза увагою, що умовами кредитного договору № 957892256 від 22 жовтня 2015 року не визначено обов`язку боржника по оплаті послуг з управління кредитом. Більше того, кредитний договір не містить відомостей про те, що кредитор відповідну послугу надає.

Таким чином, підстави для стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за платою за управління кредитом відсутні.

Умовами кредитного договору № 957892256 від 22 жовтня 2015 року визначено розмір щоденної пені від загальної суми прострочення. 14 липня 2017 року позивач отримав право вимоги сплати відповідачем пені у розмірі 13 769,53 грн.

Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Згідно ст.ст. 257, 268 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Для окремих видів вимог законом може встановлюватися спеціальна позовна давність: скорочена або більш тривала порівняно із загальною позовною давністю.

Позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч. 1 ст. 261 ЦК України).

Відповідно до ч.ч. 3, 4 ст. 267 ЦК України заява про захист цивільного права або інтересу має бути прийнята судом до розгляду незалежно від спливу позовної давності. Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

ОСОБА_1 у відзиві на позовну заяву (а.с. 60-61) заявила про застосування строків позовної давності.

Враховуючи, що право вимоги по сплаті пені за прострочення виконання зобов`язання у позивача виникло 14 липня 2017 року, то строк позовної давності за такою вимогою тривав до 15 липня 2018 року. Із вказаним позовом ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» звернулось у жовтні 2018 року, тобто із пропуском строку позовної давності.

Відтак позовна вимога про стягнення заборгованості за пенею не підлягає задоволенню.

Отже, загальний розмір заборгованості, що підлягає стягненню з ОСОБА_1 становить 25 704,12 грн.

Виходячи з викладеного, внаслідок порушення норм матеріального та процесуального права, місцевим судом помилково визначено розмір заборгованості за кредитним договором, що підлягає стягненню, що відповідно до ст. 376 ЦПК України є підставою для зміни рішення суду у відповідній частині.

Відповідно до ч.ч. 1, 13 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Враховуючи, що позовні вимоги ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» задоволено на 50,22%, то відповідачем має бути відшкодовано судові витрати у розмірі 884,95 грн.

Позивач має відшкодувати 49,78% судових витрат, понесених відповідачем у зв`язку зі сплатою судового збору, а саме 873,61 грн.

За правилом взаємозарахування, визначеного ч. 10 ст. 141 ЦПК України, ОСОБА_1 має відшкодувати ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» 11,34 грн. судового збору.

Керуючись ст. 367, ст. 374 ч. 1 п. 2, ст. 376 ч. 1 п. 1, ст. 382 ЦПК України, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Матляка Олега Михайловича задовольнити частково.

Рішення Ленінського районного суду м. Полтави від 24 вересня 2019 року в частині визначення розміру заборгованості за кредитним договором, що підлягає стягненню - змінити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» заборгованість за кредитним договором у розмірі 25 704,12 грн.

Змінити розподіл судових витрат.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» судові витрати у розмірі 11,34 грн.

В іншій частині рішення Ленінського районного суду м. Полтави від 24 вересня 2019 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий: О.Ю. Кузнєцова

Судді С.А. Гальонкін

Л.М. Хіль