Справа № 522/9880/18
Провадження № 2/522/1987/19
ЗАОЧНЕ Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Приморський районний суд м. Одеси:
під головуванням судді - Абухіна Р.Д.,
за участю секретаря судового засідання Фуцур Н.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Першого Приморського відділу державної виконавчої служби м. Одеса Головного територіального управління юстиції в Одеській області, - « про звільнення майна з-під арешту»,-
Позивач звернувся до суду із позовом, по якому просить суд скасувати арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, серії та номер: АА № 213540, виданої 12.05.2010 року Першим Приморським відділом державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції, державним виконавцем Карасьовою О.В., функціональним правонаступником якого є Перший Малиновський відділ державної виконавчої служби м. Одеси ГТУЮ в Одеській області ( номер запису про обтяження: 25538665).
В судове засідання позивач не зявився, про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлений належним чином.
Представник відповідача надав суду заяву якою просить розглядати справу за його відсутності.
Відповідач до судового засідання не з'явився, про час, дату та місце судового засідання повідомлений належним чином у встановленому порядку. Заяв чи клопотань про відкладення розгляду справи або про розгляд справи за його відсутності до суду не подавав.
Суд, у зв'язку з неявкою відповідача та неповідомленням про поважні причини такої неявки в судове засідання, ненаданням відповідачем відзиву на позов, зі згоди представника позивача, ухвалив слухати справу у відсутності відповідача, згідно ст.ст.280-281 ЦПК України, при заочному розгляді на підставі наявних у справі доказів.
У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється.
Суд, дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, додані до неї документи приходить до висновку, що даний позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
Рішенням про державну реєстрацію прав та їх обтяжень ( з відкриттям розділу), індексний номер 40432861 від 02.04.2018 року, виданим реєстратором ОСОБА_2, право власності на квартиру за адресою: АДРЕСА_1, було зареєстровано за ОСОБА_1, номер запису про право власності 25538499.

Підставою реєстрації права власності на вищезазначене майно за позивачем, став договір іпотеки, серія та номер 7037 від 24.10.2007 року, посвідчений Приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу, ОСОБА_3, який був укладений із ОСОБА_4 та ОСОБА_5.

Позивач є іпотекодержателем за вищевказаним іпотечним договором, права вимоги щодо якого їй було відступлено за Договором про відступлення права вимоги за іпотечним договором, серія та номер 413 від 23.02.2018 року, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_6.

Відповідно до ст. 1 Закону України « Про іпотеку», іпотека - вид забезпечення виконання зобовязання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобовязання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 33 Закону України « Про іпотеку», у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобовязання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобовязанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, якщо інше не передбачено законом. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону.

Відповідно до ч.ч. 5,6 ст. 3 Закону України « Про іпотеку», Іпотека має похідний характер від основного зобовязання і є дійсною до припинення основного зобовязання або до закінчення строку дії іпотечного договору. У разі порушення боржником основного зобовязання відповідно до іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити забезпечені нею вимоги за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими особами, права чи вимоги яких на передане в іпотеку нерухоме майно зареєстровані після державної реєстрації іпотеки. Якщо пріоритет окремого права чи вимоги на передане в іпотеку нерухоме майно виникає відповідно до закону, таке право чи вимога має пріоритет над вимогою іпотекодержателя лише у разі його/її виникнення та реєстрації до моменту державної реєстрації іпотеки.

Згідно ч. 1 ст. 37 ЗУ « Про іпотеку», Іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобовязання.

29.03.2018 року позивачем було зареєстровано право власності на предмет іпотеки, а саме: квартиру за адресою: АДРЕСА_1, що підтверджується довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, серії та номер АА № 213540, виданого 12.05.2010 року Першим Приморським відділом державної виконавчої служби ОМУЮ, державним виконавцем Карасьовою О.В., функціональним правонаступником якого є Перший Малиновський відділ державної виконавчої служби м. Одеси ГТУЮ в Одеській області.

Згідно ч. 1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні

Статтею 391 ЦК України передбачено право власника майна вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Як зазначено в Постанові ВСУ від 16.11.2016 року у справі № 6-709цс16, згідно з положенням ст. 391 ЦК України, власним має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Зазначена норма матеріального права визначає право власника, у тому числі житлового приміщення або будинку, вимагати будь-яких усунень свого порушеного права від будь-яких осіб будь-яким шляхом, який власник вважає прийнятним. Визначальним для захисту права на підставі цієї норми права є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю.

Суд, враховуючи те, що наявність арешту та заборони відчуження квартири АДРЕСА_2 порушує права позивача, як власника даного майна.

Суд, на підставі сукупності зібраних по справі доказів, дійшов обґрунтованого висновку, що вимоги позивача є обґрунтованими.

Висновки суду відповідають вимогам норм права, на які посилається суд під час розгляду справи і фактичним обставинам по справі, а також підтверджується зібраними по справі доказами.

У рішенні суду повно відображені обставини, які мають значення для даної справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки, які є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні.

Керуючись Законом України « Про виконавче провадження», ст.ст. 1,2,5,11,76-80,81,206,241,247,258,263-265,273,354 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до Першого Приморського відділу державної виконавчої служби м. Одеса Головного територіального управління юстиції в Одеській області, - « про звільнення майна з-під арешту»,- задовольнити.

Звільнити з-під арешту нерухоме майно, а саме: квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, накладений постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, серія та номер: АА № 213540, виданого 12.05.2010 року Першим Приморським відділом державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції, державним виконавцем Карасьовою О.В., функціональним правонаступником якого є Перший Малиновський відділ державної виконавчої служби м. Одеси Головного територіального управління юстиції в Одеській області ( номер запису про обтяження: 25538665).

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Апеляційна скарга на заочне рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Заочне рішення суду набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Повний текст рішення суду складений 23.01.2019 року.

Суддя: Р.Д. Абухін

23.01.2019