Справа № 161/9889/19 Головуючий у 1 інстанції: Кихтюк Р. М.
Провадження № 22-ц/802/1050/19 Категорія: 1 Доповідач: Матвійчук Л. В.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 грудня 2019 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - судді Матвійчук Л.В.,

суддів - Данилюк В.А., Карпук А.К.,

розглянувши у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи цивільну справу за скаргою ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , представника ОСОБА_3 на постанову державного виконавця Другого відділу державної виконавчої служби міста Луцьк Головного територіального управління юстиції у Волинській області за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , представника ОСОБА_3 на ухвалу Луцького міськрайонного суду Волинської області від 23 серпня 2019 року

В С Т А Н О В И В:

У червні 2019 року скаржники ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , представник ОСОБА_3 звернулись до суду з скаргою на постанову державного виконавця Другого відділу державної виконавчої служби міста Луцьк Головного територіального управління юстиції у Волинській області.

Ухвалою судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 14 червня 2019 року скаргу № 22 ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на постанову державного виконавця Другого відділу державної виконавчої служби міста Луцьк Головного територіального управління юстиції у Волинській області залишено без руху з підстав не додержання вимог, передбачених ст. ст. 175, 177 ЦПК України, а саме: скаржниками не вказано ім`я та по батькові «інших осіб», дії яких оскаржуються.

Оскільки скаржниками недоліки не були усунуті, ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 23 серпня 2019 року постановлено скаргу № 22 ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на постанову державного виконавця Другого відділу державної виконавчої служби міста Луцьк Головного територіального управління юстиції у Волинській області - повернути скаржникам.

В апеляційній скарзі скаржники ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , та представник ОСОБА_3 поключись на порушення судом норм матеріального та процесуального права просять скасувати це судове рішення та ухвалити нове, яким задовольнити скаргу № 22.

У відзиві на апеляційну скаргу, ФОП ОСОБА_4 покликається на відсутність в апеляційній скарзі обґрунтування та підстав для скасування оскаржуваної ухвали, а тому, просить в задоволенні вимог пунктів 2, 3 прохальної частини апеляційної скарги № 13 відмовити, ухвалу Луцького міськрайонного суду Волинської області від 23 серпня 2019 року залишити без змін.

За правилами ст. 369 ЦПК України зазначена апеляційна скарга на оскаржувану ухвалу суду щодо повернення заяви позивачеві(заявникові) розглядається судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Колегія суддів, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги, приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з таких мотивів.

Постановляючи ухвалу про повернення скарги скаржникам, суд першої інстанції виходив з того, що скаржники не усунули недоліки відповідно до ухвали судді від 14 червня 2019 року про залишення позовної заяви без руху. Залишаючи позовну заяву без руху і надаючи строк для усунення недоліків суддя першої інстанції виходив з того, що у скарзі не вказані ім`я та по батькові «інших осіб».

Однак, такі висновки судді зроблені з порушенням норм процесуального права.

У відповідності до пункту 13 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 року № 6 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» скарга має відповідати загальним вимогам щодо форми та змісту позовної заяви, передбаченими положеннями ЦПК України, та містити відомості, зазначені в пунктах 3, 5 частини сьомої статті 82 Закону України «Про виконавче провадження».

Статтею 447 ЦПК України передбачено, що сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Статтею 175 ЦПК України визначено вимоги щодо форми та змісту позовної заяви.

Частиною 3 цієї статті передбачено, що позовна заява повинна містити:

1) найменування суду першої інстанції, до якого подається заява;

2) повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові - для фізичних осіб) сторін та інших учасників справи, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштовий індекс, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України (для юридичних осіб, зареєстрованих за законодавством України), а також реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта для фізичних осіб - громадян України (якщо такі відомості позивачу відомі), відомі номери засобів зв`язку, офіційної електронної адреси та адреси електронної пошти;

3) зазначення ціни позову, якщо позов підлягає грошовій оцінці; обґрунтований розрахунок сум, що стягуються чи оспорюються;

4) зміст позовних вимог: спосіб (способи) захисту прав або інтересів, передбачений законом чи договором, або інший спосіб (способи) захисту прав та інтересів, який не суперечить закону і який позивач просить суд визначити у рішенні; якщо позов подано до кількох відповідачів - зміст позовних вимог щодо кожного з них;

5) виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини;

6) відомості про вжиття заходів досудового врегулювання спору, якщо такі проводилися, в тому числі, якщо законом визначений обов`язковий досудовий порядок урегулювання спору;

7) відомості про вжиття заходів забезпечення доказів або позову до подання позовної заяви, якщо такі здійснювалися;

8) перелік документів та інших доказів, що додаються до заяви; зазначення доказів, які не можуть бути подані разом із позовною заявою (за наявності); зазначення щодо наявності у позивача або іншої особи оригіналів письмових або електронних доказів, копії яких додано до заяви;

9) попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи;

10) підтвердження позивача про те, що ним не подано іншого позову (позовів) до цього ж відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, ухвалою судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 14 червня 2019 року скаргу залишено без руху з підстав не додержання вимог, передбачених ст. ст. 175, 177 ЦПК України, а саме: скаржниками не вказано ім`я та по батькові «інших осіб», дії яких оскаржуються.

Проте, з змісту скарги встановлено, що скаржниками вказано - інші особи такі, як : ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_4 з зазначенням їх місця проживання чи перебування.

Згідно з ч. 4 ст. 10 ЦПК України, суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Згідно висновків, викладених в рішеннях Європейського суду з прав людини, суворе трактування національним законодавством процесуального правила (надмірний формалізм) можуть позбавити заявників права звертатись до суду (Белеш та інші проти Чеської Республіки).

Надмірний формалізм під час вирішення питання про відкриття провадження у справі суперечить принципу верховенства права, завданням цивільного судочинства та порушує, гарантоване п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, право на доступ до суду.

Надмірний формалізм у трактуванні національного процесуального законодавства, згідно усталеної практики Європейського суду з прав людини, визнається ним неправомірним обмеженням права на доступ до суду (як елементу права на справедливий суд згідно зі ст. 6 Конвенції).

Подана ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , представником ОСОБА_3 скарга за своїм змістом відповідає, в даному випадку, вимогам п. 2 ч. 3 ст.175 ЦПК України, недотримання якого вказано єдиною підставою для постановлення ухвали про залишення скарги без руху та в подальшому для її повернення.

Колегія суддів, не перевіряє відповідність поданої скарги іншим вимогам ст.ст. 175, 177 ЦПК України, оскільки місцевий суд обмежився лише цитуванням вказаних норм, однак не вказав конкретних порушень їх скаржниками, лише зазначив в ухвалі, що у скарзі не вказані ім`я та по батькові «інших осіб».

З огляду на наведене, колегія суддів приходить до висновку, що за таких обставин у судді місцевого суду не було передбачених законом підстав для постановлення ухвали про визнання позовної заяви неподаною та повернення її позивачеві з тих підстав, що він не усунув недоліків позовної заяви у встановлений судом строк.

Відповідно до ст. 1 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних інтересів фізичних осіб, прав і інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Враховуючи наведене, суд першої інстанції, залишивши скаргу без руху без достатніх підстав та повернувши її позивачу у зв`язку з неусуненням недоліків скарги, позбавив останнього права на справедливий та своєчасний розгляд справи за його скаргою, що є порушенням вимог ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

У зв`язку з невідповідністю висновків суду обставинам справи та порушенням норм процесуального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали, оскаржувану ухвалу слід скасувати і направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду (вирішення питання про відкриття провадження у справі).

За змістом ч.ч. 4, 5 ст. 268 ЦПК України у разі неявки всіх учасників справи в судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляд справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення. Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Керуючись ст. ст. 268, 369, 374, 379, 381, 382 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , представника ОСОБА_3 задовольнити.

Ухвалу Луцького міськрайонного суду Волинської області від 23 серпня 2019 року в даній справі скасувати і направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий

Судді