Справа № 473/4883/18
УХВАЛА

іменем України

"27" березня 2019 р. Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області в складі судді Ротар М.М.., за участі секретаря Фінько О.П.,

за участю позивача ОСОБА_1, представника позивача ОСОБА_2,

відповідача ОСОБА_3, представника відповідача ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву відповідача ОСОБА_3 про відвід судді Ротар М.М. по цивільній справі № 473/4883/18 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Вознесенський міськрайонний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області про звільнення від сплати заборгованості по аліментам

встановив

в провадженні Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Вознесенський міськрайонний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області про звільнення від сплати заборгованості по аліментам.

Ухвалою суду від 06 грудня 2018 року провадження по справі було відкрито, справа призначена до слухання в підготовчому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження.

Ухвалою суду від 14 лютого 2019 року підготовче провадження було закрито та справа призначена до судового розгляду по суті.

В судовому засіданні відповідач ОСОБА_3 заявила відвід головуючий по справі судді Ротар М.М. з підстав передбачених п.5 ч.1 ст.36 ЦПК України з посиланням на наступні обставини:

1.Суддя ОСОБА_5 винесла рішення по цивільній справі, яким відмовила в задоволенні позову ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про встановлення факту проживання однією сімєю без реєстрації шлюбу, визнання майна спільною сумісною власністю та його поділ.

2.Суддя ОСОБА_5 знаходиться в дружніх відносинах з адвокатом, який представляє інтереси ОСОБА_1, що викликає недовіру до судді як представника судової влади.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 заперечувала проти задоволення заяви про відвід, вказуючи на відсутність доказів, як б стверджували на упередженість судді.

Враховуючи заяву відповідача щодо відводу головуючої по справі, суд, приходить до наступного, відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 36 ЦПК України, суддя не може розглядати справу і підлягає відводу ( самовідводу ), якщо є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або обєктивності судді.

Відповідно до ч. 3 ст. 39 ЦПК України, відвід повинен бути вмотивованим і заявленим протягом десяти днів з дня отримання учасником справи ухвали про відкриття провадження у справі, але не пізніше початку підготовчого засідання або першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження. Самовідвід може бути заявлений не пізніше початку підготовчого засідання або першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження.

Підстави для відводу судді передбачені ст. 36 ЦПК України.

Статтею 2 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» встановлено, що рішення Європейського суду з прав людини є обов'язковими для виконання Україною. ОСОБА_6 прямо закріплює, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини, як джерело права.

Частина 1 статті 6 Конвенції містить вимоги щодо неупередженості суду. Так, Європейський суд з прав людини розрізняє чи в конкретній справі існує яке-небудь переконання або особиста зацікавленість даного судді та вимоги, чи суддя забезпечує достатню гарантію, щоб виключити підозру в цьому. Крім того, згідно принципу, який є стабільним, суд має бути неупередженим і безстороннім.

Так, суддя має бути суб'єктивно вільним від упередженості при розгляді справи, а також має забезпечити достатні гарантії для усунення будь-яких обґрунтованих сумнівів щодо його неупередженості.

Аналіз практики рішень ЄСПЛ з цього питання дає можливість дійти висновку, що критерієм порушення суб'єктивної складової даного поняття можуть бути висловлювання судді по суті правової проблеми, яка порушена у позові, у засобах масової інформації до свого головування у суді при розгляді конкретної справи; не реагування судді на расистські висловлювання; якщо головуючий у справі, у пресі вжив висловлювання, які натякали на негативну оцінку заявника, ще до того, як суд під його головуванням повинен був винести рішення у справі тощо. Конкретизуючи суб'єктивний критерій, суд підкреслює, що поки не доведено інше, діє презумпція особистої безсторонності судді. Суб'єктивна упередженість полягає, як правило, в умисних чи необережних діях суддів перед початком чи під час судового розгляду справи.

Стосовно об'єктивної неупередженості і рішеннях ЄСПЛ зазначено, що вона полягає у відсутності будь-яких законних сумнівів в тому, що її забезпечено та гарантовано судом, а для перевірки на об'єктивну неупередженість слід визначити, чи є факти, які не залежать від поведінки судді, що можуть бути встановлені та можуть змусити сумніватися у його неупередженості. Мова йде про ту довіру, яку суди повинні викликати в учасників цивільного процесу.

Об'єктивними обставинами, що можуть свідчити про упередженість суду, у практиці ЄСПЛ визнавались такі: члени суду, що мали розглядати справу, вже брали участь у ній у іншій процесуальній ролі (наприклад прокурор, адвокат, суддя у суді нижчої інстанції тощо); суддя, що бере участь у справі про оспорювання законодавчих нормативних актів раніше висловлювався з цього приводу як консультант; наявність дискреційних повноважень у одного з суддів, що розглядають справу у колегіальному складі, участь судді у прийнятті законодавчих або підзаконних актів, на основі яких потім виноситься судове рішення тощо. Тобто, особа, яка заявляє відвід судді, повинна довести на підставі доказів факт зацікавленості судді у розгляді справи, зважаючи на дію презумпції особистої неупередженості судді, яка діє до тих пір, поки не доведено інше.

Відповідно до частині 4 статті 36 ЦПК України незгода сторони з процесуальними рішеннями судді не може бути підставою для відводу.

А також, слід зауважити, що учасник справи має належним чином реалізовувати надані йому процесуальні права та неухильно виконувати процесуальні обов'язки, а поведінка останнього не має бути як обраний стороною спосіб тиску на суд з метою отримання бажаного для себе рішення.

З огляду на викладене, вважаю, що відвод, заявлений відповідачем ОСОБА_3 є безпідставним, оскільки незгода сторони з процесуальними рішеннями судді не може бути підставою для відводу. Посилання на зацікавленість та упередженість судді у розгляді даної справи взагалі не підтвердженна будь якими доказами.

Таким чином, виходячи з вищевикладеного, суд визнає заявлений відвід судді Ротар М.М. необґрунтованими.

Керуючись ст. ст.36 ,40, 252-253, 259 - 261 ЦПК України, суд

ухвалив

заяву відповідача ОСОБА_3 про відвід судді Ротар М.М. у цивільній справі № 473/4883/18 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Вознесенський міськрайонний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області про звільнення від сплати заборгованості по аліментам - визнати необгрунтованими.

Зупинити провадження по справі.

Передати цивільну справу № 473/4883/18 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Вознесенський міськрайонний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області про звільнення від сплати заборгованості по аліментам на автоматизований розподіл для визначенні судді, який вирішить питання про відвід, у відповідності до вимог ч.3 ст.40 ЦПК України.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Ротар М.М.