Провадження № 2/761/6455/2018
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

10 січня 2019 року Шевченківський районний суд м. Києва у складі:

головуючого: судді - Притули Н.Г.

при секретарях: Грицик В.Л., Припутневич В.І.

за участю позивача: ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Києві в порядку спрощеного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів,-

В С Т А Н О В И В:

04.07.2018 року відповідно до ухвали Печерського районного суду м. Києва від 02.05.2018 року за підсудністю до Шевченківського районного суду міста Києва надійшла цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів.

Як вбачається, 24.04.2018 року позивач звернулася до суду з позовом та просить стягнути з відповідача аліменти на утримання сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 у твердій грошовій сумі в розмірі 2 000 гривень 00 копійок, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно з дня пред'явлення позову і до повноліття дитини.

Обґрунтовуючи свої вимоги позивач посилається на те, що між позивачем та відповідачем було зареєстровано шлюб, від якого ІНФОРМАЦІЯ_5 року народився син ОСОБА_3. Шлюб між сторонами розірвано. Сторони фактично проживають окремо. Відповідач не виконує покладені на нього обов'язки по утриманню та вихованню дитини, у зв'язку з чим позивач самостійно здійснює утримання спільної з відповідачем дитини, а тому звернулась до суду з цим позовом. При цьому, позивачка в своїй позовній заяві зазначає, що наразі тимчасово дитина проживає не з нею, а з її батьками.

Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила їх задовольнити.

У судове засідання відповідач не з'явився, про причини своєї відсутності суд не повідомив, хоча належним чином був повідомлений про дату, час і місце судового засідання. Також відповідач не скористався своїм правом надання суду відзиву на позовну заяву.

Відповідно до статті 280 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з'явився в судове зсідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Оскільки позивач не заперечує проти заочного розгляду справи, а відповідач належним чином повідомлений про день та час розгляду справи, суд за згодою позивача ухвалив про заочний розгляд справи.

Дослідивши матеріали справи та обставини справи в їх сукупності, заслухавши позивача, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом в судовому засіданні встановлено, що 02 жовтня 2003 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 у Відділі реєстрації актів громадянського стану Дрогобицького міського управління юстиції Львівської області було зареєстровано шлюб.

Від шлюбу у сторін ІНФОРМАЦІЯ_5 року народився син ОСОБА_3, що підтверджується копією Свідоцтва про народження від 22.12.2004 року.

Як зазначається в свідоцтві про народження дитини, батьками зазначені - ОСОБА_2 - батько та ОСОБА_1 - мати.

Заочним рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 28.04.2011 по справі № 2-1089/2011 шлюб між сторонами розірвано.

Відповідно до статті 51 Конституції України батьки зобов'язані утримувати дітей до їх повноліття.

Відповідно до частин 1, 2 статті 27 Конвенції про права дитини від 20.11.1989, ратифікованої Постановою Верховної Ради України від 27.02.1991, держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько(-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно зі статтею 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до частини 1 статті 181 СК України способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначається за домовленістю між ними.

За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина (ч. 3 ст. 180СК України).

Водночас, відповідно до роз'яснень, які містяться в постанові Пленуму Верховного суду України № 3 від 15.06.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом.

Як зазначено позивачем в судовому засіданні, син не проживає разом із нею, та наразі проживає з її батьками у м. Дрогобич Львівської обл. та пояснила, що цей захід є вимушеним так як вона не має постійного місця проживання в м.Києві та не забезпечена житлом.

Відповідно до частини 3 статті 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

При визначенні розміру аліментів суд враховує обставини, передбачені статтею 182 СК України, а саме:

- стан здоров'я та матеріальне становище дитини;

- стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів;

- наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина;

- наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав;

- доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів;

- інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (ч.2 ст.182 СК України).

Відповідно до положень ст.79 СК України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви.

В судовому засіданні позивачка пояснила, що утриманням дитини займається вона, відповідач коштів не надає.

Так відповідач не надав суду доказів, що він сплачував аліменти на утримання дитини чи надавав кошти добровільно та їх суми, а позивачка зазначила в позовній заяві, що відповідач не приймає участь в забезпеченні дитини, тому суд приходить до висновку, що з відповідача необхідно стягнути аліменти на утримання дитини до досягнення нею повноліття в примусовому порядку, з моменту звернення до суду з позовними вимогами, тобто 18.04.2018 року.

При визначенні розміру аліментів суд враховує, що дитина знаходиться на утриманні позивачки, стан здоров'я дитини (доказів, що дитина потребує спеціального лікування, чи перебуває на обліку суду не надано). Судом встановлено, що відповідач є працездатним та має можливість працювати та отримувати дохід, не має інших осіб на утриманні, враховуючи засади розумності та справедливості, бажання позивача стягнути аліменти в твердій грошовій сумі, а тому суд визначає аліменти в розмірі 2 000,00 грн. на дитину з індексацією відповідно до закону, щомісячно починаючи з 18 квітня 2018 року до досягнення дитиною повноліття.

Крім того, на підставі статті 141 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягають стягненню судові витрати.

Враховуючи ст. 430 ЦПК України, суд вважає за доцільне допустити негайне виконання рішення суду в межах суми платежу за один місяць.

На підставі вищевикладеного та керуючись статями 2, 4, 12, 13, 76-78, 101, 141, 258-268, 280-289, 430 ЦПК України, статями ст. 180-182, 184, 191 СК України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів- задовольнити в повному обсязі.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2 (РНОКПП не відомий, паспортні дані - не відомі, адреси: АДРЕСА_2; АДРЕСА_1) на користь ОСОБА_1(ІНФОРМАЦІЯ_3, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3, РНОКПП НОМЕР_1) аліменти на утримання сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 2 000 (дві тисячі) гривень 00 копійок з індексацією відповідно до закону, щомісячно починаючи з 18 квітня 2018 року до досягнення дитиною повноліття.

Рішення підлягає негайному виконанню у межах суми платежу за один місяць.

Стягнути з ОСОБА_3 користь держави судовий збір в розмірі 704 гривни 80 копійок.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення виготовлено 18 січня 2019 року

Суддя: Н.Г.Притула