провадження № 22-ц/824/1425/2019 суддя-доповідач у ІІ Інстанції - Фінагеєв В.О.
П О С Т А Н О В А

Іменем України

21 січня 2019 року м. Київ

Київський апеляційний суд

у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого судді Фінагеєва В.О.,

суддів Кашперської Т.Ц., Яворського М.А.,

за участю секретаря Ткаченка І.В.,

розглянувши в судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на ухвалу Оболонського районного суду міста Києва від 22 листопада 2018 року у справі за заявою ОСОБА_4 про забезпечення позову, -

В С Т А Н О В И В:

У листопаді 2018 року ОСОБА_4 подав до суду заяву про забезпечення позову, в якій просив: зупинити стягнення на підставі виконавчого напису, вчиненого 24 травня 2018 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ТрубінськоюОлександрою Олександрівною за зареєстрованого в реєстрі за № 953; зупинити реалізацію арештованого майна з торгів, призначених на 07 грудня 2018 року за виконавчим провадженням № 5653244 Київською філією ДП «Сетам», за лотом № 313887, житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами, площею 298,1 кв.м. та земельної ділянки площею 0,1 га, к/н НОМЕР_1, розташованих за адресою: АДРЕСА_1; зупинити реалізацію арештованого майна з торгів, призначених за виконавчим провадженням № 5653244 Київською філією ДП «Сетам», за лотом № 312453, земельної ділянки площею 0,1030 га, к/н НОМЕР_2, розташованої за адресою: АДРЕСА_2.

Заява обґрунтована тим, що на підставі виконавчого напису, вчиненого 24 травня 2018 року приватним нотаріусом КМНО Трубінською О.О., 09 червня 2018 року було відкрито виконавче провадження № 5653244, яким запропоновано стягнути з заявника заборгованість за договором позики у розмірі 6 884 281 грн. 88 коп. Заявник не визнає зазначені у виконавчому написі суми заборгованості та має намір оскаржити виконавчий напис шляхом подання до суду позову.

Ухвалою Оболонського районного суду міста Києва від 22 листопада 2018 року заяву ОСОБА_4 задоволено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 просить скасувати ухвалу суду першої інстанції через невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм процесуального права та ухвалити нове рішення, яким відмовити заявнику у задоволенні заяви. В обґрунтування доводів апеляційної скарги ОСОБА_3 зазначає, що суд має пересвідчитися у тому, що між сторонами дійсно виник спір та що існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову позовним вимогам. Суд безпідставно зупинив продаж арештованого майна, оскільки заявник має намір звернутися до суду з позовом про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, а не з позовом про визнання права власності на майно та зняття з нього арешту. Подана заявником заява не містить конкретної інформації про його місце проживання та його поштового індексу. Суд першої інстанції мав би повернути вказану заяву, оскільки вона подана без додержання вимог ст. 151 ЦПК України. Заява ОСОБА_4 не містить не лише жодних обґрунтувань доцільності вжиття кожного з конкретних заходів забезпечення, а й мотивування необхідності застосування у даному випадку аж двох видів забезпечення. Суд не мотивував підстав обрання саме таких видів забезпечення позову. В ухвалі суду не вирішено питання заходів зустрічного забезпечення. Суд першої інстанції проігнорував вимоги ст. 154 ЦПК України та не з'ясував обставини, які впливають на обов'язковість застосування заходів зустрічного забезпечення.

У строк, визначений судом, представник ОСОБА_4 ОСОБА_6 подала відзив на апеляційну скаргу, у якому зазначила, що положення ч. 1 ст. 151 ЦПК України не містять безпосередньої вимоги щодо зазначення фактичних та юридичних підстав позову у заяві про забезпечення позову. Питання безспірності заборгованості підлягає дослідженню при розгляді справи по суті. Відсутність у заяві про забезпечення позову населеного пункту та поштового індексу ОСОБА_4 є несуттєвим порушенням, оскільки у заяві зазначена адреса для листування його представника. Майно, яке знаходиться у ОСОБА_4 на момент пред'явлення позову, може зникнути, бути відчуженим іншим особам, зменшитися за розміром або погіршитися на момент поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся. На момент подання заяви про забезпечення позову до пред'явлення позову здійснювалися активні виконавчі дії щодо відчуження нерухомого майна, що належить ОСОБА_4 Застосування зустрічного забезпечення містить у собі ознаки диспозитивної норми. Не вирішення судом питання зустрічного забезпечення у даному випадку не є підставою для скасування ухвали, оскільки не позбавляє права обтяженої сторони звернутися до суду з клопотанням про таке зустрічне забезпечення окремо у встановленому законом порядку. Позивач хоч і не має зареєстрованого місця проживання, але у нього наявне нерухоме майно на території України вартістю понад 6 млн. грн.

Перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, апеляційний суд вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити частково, виходячи з наступного.

Постановляючи ухвалу про забезпечення позову, суд першої інстанції виходив з обґрунтованості наведених заявником доводів про необхідність вжиття заходів для забезпечення позову.

Однак, апеляційний суд не може повністю погодитися з висновками суду першої інстанції з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених ст. 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до вимог ст. 150 ЦПК України позов забезпечується, зокрема, зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту, зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку. Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Згідно ч. 1 ст. 151 ЦПК України у заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено предмет позову та обґрунтування необхідності забезпечення позову, захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності.

У пункті 4 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді справ про забезпечення позову» роз'яснено судам, що при розгляді заяви про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконанню чи утрудненню виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулась з такою заявою, позовним вимогам.

Зі змісту заяви про забезпечення позову вбачається, що ОСОБА_4 має намір пред'явити позов про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, оскільки не визнає зазначені у ньому суми заборгованості.

Апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції в частині зупинення стягнення на підставі виконавчого напису нотаріуса, оскільки такий спосіб забезпечення позову передбачений п. 6 ч. 1 ст. 150 ЦПК України та є співмірним із заявленими позовними вимогами. У разі не вжиття заходів забезпечення позову у зазначений спосіб, може мати місце виконання виконавчого напису нотаріуса, який може бути визнаний таким, що не підлягає виконанню у судовому порядку.

Забезпечення позову у заявлений спосіб буде співмірним із позовними вимогами та у повній мірі забезпечить виконання рішення суду у разі задоволення позову.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 вказує на те, що заява про забезпечення позову подана без додержання вимог ст. 151 ЦПК України та подана без дотримання всіх вимог, які до неї встановлені.

Однак, зміст заяви про забезпечення позову дає можливість суду розглянути її по суті, оскільки в ній зазначено найменування суду, до якого подається заява; повне ім'я заявника, реєстраційний номер облікової картки платника податків за його наявності; предмет позову, з яким ОСОБА_4 має намір звернутися до суду, та обґрунтування необхідності забезпечення позову; захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності; позиції заявника щодо зустрічного забезпечення.

Відсутність поштового індексу та коректної інформації про місце проживання заявника не є значним порушенням вимог, які встановлені до заяви про забезпечення позову і така відсутність не є підставою для позбавлення права особи у доступі до правосуддя.

Згідно висновків, викладених в рішеннях Європейського суду з прав людини, суворе трактування національним законодавством процесуального правила (надмірний формалізм) можуть позбавити заявників права звертатись до суду («PerezdeRaelaCavaniles v. Spain», «Belesandothers v. theCzechRepublic», «RTBF v. Belgium»).

Також згідно рішення Європейського суду з прав людини не повинно бути занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, оскільки доступ до правосуддя повинен бути не лише фактичним, але і реальним (Рішення суду з прав людини Жоффр де ля Прадель проти Франції).

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 вказує на те, що заявником не було запропоновано зустрічне забезпечення. Однак, зі змісту заяви про забезпечення позову вбачається, що заявником висловлено думку з зазначеного питання.

Крім того, статтею 154 ЦПК України визначено, що суд зобов'язаний застосувати зустрічне забезпечення за наявності однієї з двох підстав, а саме, якщо позивач не має зареєстрованого в установленому законом порядку місця проживання (перебування) чи місцезнаходження на території України та майна, що знаходиться на території України, в розмірі, достатньому для відшкодування можливих збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову, у випадку відмови у позові; або суду надані докази того, що майновий стан позивача або його дії щодо відчуження майна чи інші дії можуть ускладнити або зробити неможливим виконання рішення суду про відшкодування збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову, у випадку відмови у позові.

Разом з тим, з матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_4 має на території України нерухоме майно, а саме земельну ділянку та житловий будинок загальною вартістю 5 117 200 грн. ОСОБА_3 не надав суду доказів того, що майновий стан позивача не дозволить забезпечити відшкодування відповідачу збитків, понесених ним під час розгляду справі, у разі відмови у задоволенні позову.

В той же час, обґрунтованими є доводи ОСОБА_3 в частині відсутності підстав для забезпечення позову шляхом зупинення реалізації арештованого майна з торгів, призначених на 07 грудня 2018 року за виконавчим провадженням, виходячи з наступного.

Так, статтею 150 ЦПК України передбачено забезпечення позову шляхом зупинення реалізації арештованого майна лише у випадку, якщо позов подано про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.

Зі змісту заяви про забезпечення позову не вбачається наміру заявника звертатися до суду з такими вимогами.

У зв'язку з цим, правові підстави для забезпечення позову у спосіб, визначений п. 5 ч. 1 ст. 150 ЦПК України відсутні.

Отже, в цій частині суд, допустив порушення норм процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи та не ґрунтуються на наявних у справі доказах, що у відповідності до вимог ст. 376 ЦПК України є підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення в зазначеній частині вимог заявника.

На підставі викладеного та керуючись статтями 374, 376, 381, 382-384 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Ухвалу Оболонського районного суду міста Києва від 22 листопада 2018 року в частині зупинення реалізації арештованого майна за лотами № 313887 та № 312453 скасувати та прийняти в цій частині постанову, якою у задоволенні заяви ОСОБА_4в цій частині відмовити.

В іншій частині ухвалу Оболонського районного суду міста Києва від 22 листопада 2018 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Повне судове рішення складено 23 січня 2019 року.

Головуючий Фінагеєв В.О.

Судді Кашперська Т.Ц.

ЯворськийМ.А.