Справа №463/351/19
Провадження №2/463/809/19
УХВАЛА

про відмову у забезпеченні позову

25 січня 2019 року суддя Личаківського районного суду м. Львова Жовнір Г.Б., розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову, -

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_2, третьої особи Львівського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Львівській області про виключення відомостей про особу як батька з актового запису про народження дітей.

В порядку забезпечення позову заявник просить суд вжити заходи забезпечення позову, а саме: заборонити Личаківському ВДВС м. Львова ГТУЮ у Львівській області вчиняти будь-які дії у ВП №57993042 щодо виконання судового наказу про стягнення з нього аліментів на користь ОСОБА_2 у справі 3463/7241/18 від 27 грудня 2018 року до набрання законної сили рішенням суду у справі №2/463/809/19 за даним позовом.

Заяву мотивує тим, що ним подано позов про виключення відомостей щодо нього як батька з актового запису про народження дітей, оскільки сама відповідач підтвердила, що між ним та її дітьми немає кровного споріднення, а тому вважає що немає підстав для стягнення аліментів на утримання дітей. Зазначає, що у разі задоволення його позовних вимог, буде важко повернути безпідставно сплачені ОСОБА_2 кошти. Враховуючи наведене, просить заяву задоволити.

Дослідивши матеріали справи, суд не погоджується з доводами позивача про необхідність вжиття вказаних заходів забезпечення позову з наступних мотивів.

Відповідно до ст.149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Виходячи із змісту ч.2 ст.149 ЦПК України забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно із п.4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням відповідних заходів.

У постанові Верховного суду України від 25.05.2016 року, прийнятій за результатами розгляду справи №6-605цс16, викладено правову позицію, відповідно до якої, метою забезпечення позову, є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Як вбачається із матеріалів справи позивач звернувся з позовом про виключення відомостей про особу як батька з актового запису про народження дітей.

Посилаючись на ст. 150-153 ЦПК України позивач просить забезпечити позов шляхом зупинення виконання за судовим наказом, на підставі якого здійснюється стягнення аліментів.

Разом із тим, доводи про існування обставин, які можуть бути підставою для забезпечення такого позову, зокрема, доводів про те, чому, без забезпечення позову буде неможливо виконати рішення суду про виключення відомостей про особу як батька з актового запису про народження дітей у разі задоволення позову, у заяві позивача відсутні.

Відповідно до ст.160 ЦПК України, судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 161 цього кодексу.

Крім того, у п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» роз'яснено, що недопустимо забезпечувати позов шляхом зупинення виконання судових рішень, що набрали законної сили.

За таких обставин у задоволенні заяви про забезпечення позову шляхом зупинення стягнення аліментів слід відмовити.

Керуючись ст.ст.149, 150, 153, 260 ЦПК України, суд, -

п о с т а н о в и в:

у задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову відмовити.

Ухвала складена та підписана - 25.01.2019 року.

Ухвала суду у відповідності до ст.261 ЦПК України набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом пятнадцяти днів з дня її проголошення через місцевий суд до Львівського апеляційного суду. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена в день її проголошення або складення має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом 15 днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду згідно ст.354 ЦПК України.

Суддя Жовнір Г.Б.