"25" березня 2019 р.
Справа №642/5947/18
2/642/238/19
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
25 березня 2019 року Ленінський районний суд м. Харкова в складі:
головуючого судді Проценко Л.Г.
за участю секретаря Канаєвої К.М.
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,
Позивач звернувся до суду із позовом про стягнення заборгованості, в якому зазначив, що 21.08.2013р. уклав із відповідачем кредитний договір за яким відповідач отримав кредит в розмірі 3100,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків 30% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач неналежним чином виконував обовязки за кредитним договором, внаслідок чого в нього виникла заборгованість, яка станом на 30.09.2018р. становить 184795,53 грн. та складається з 3090,11 грн. заборгованості за кредитом, 176056,81 грн. заборгованості по процентам за користування кредитом, 5648,61 грн. заборгованості за пенею та комісією. Разом із цим, позивач ставить вимоги про стягнення з боржника частини заборгованості 116059,52 грн., що складається з 3090,11 грн. заборгованості за кредитом та 112969,41 грн. заборгованості за кредитом з 21.08.2013р. по 30.06.2018р.
Ухвалою Ленінського районного суду м.Харкова від 31.10.2018р. даний позов було залишено без руху у звязку з невиконанням позивачем вимоги п.п. 5 ч.3 ст.175 ЦПК України, а саме, не викладено всіх обставин якими позивач обґрунтовує свої вимоги та не зазначено всіх доказів, якими обґрунтовано позов а саме не викладено всіх обставин якими позивач обґрунтовує свої вимоги та не зазначено всіх доказів, якими обґрунтовано позов: в позові ставиться вимога про стягнення з відповідача процентів у розмірі 116059,52 грн. за період з 2013р. по 2018р., що явно не співпадає із вказаними у позові умовами надання кредиту 3100,00 грн. зі сплатою 30% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Текст позовної заяви не містить обґрунтування, чому відсотки нараховані в значно більшому розмірі ніж 30% на рік.
На виконанням даної ухвали позивач подав до суду заяву, в якій зазначив, що до квітня 2014р. діяла наступна формула нарахування відсотків: поточне тіло кредиту помножене на відсоткову ставку поділену на 365 помножено на кількість днів поділених на 100. Для нарахування відсотків на прострочену заборгованість діяла наступна формула: прострочене тіло кредиту помножене на відсоткову ставку поділену на 365 помножено на кількість днів поділених на 100. Такі формули зазначені позивачем як N*M/365*Y/100. З квітня 2014р. банком було внесені зміни до умов та правил надання банківських послуг та тарифів в частині розрахунку відсотків, згідно яких, у разі виникнення прострочених зобовязань відсотки нараховуються у подвійному розмірі на всю суму заборгованості і нарахування відсотків на поточну заборгованість здійснюється за формулою: (поточне тіло кредиту додати до нарахованих відсотків в санкції в попередньому місяці)помножено на відсоткову ставку поділену на 365 помножено на (коефіцієнт відсоткової ставки) помножено на кількість днів поділену на 100. На прострочену заборгованість відсотки нараховуються за наступною формулою: (прострочене тіло кредиту додати виставлені до сплати та непогашені відсотки і санкції на перше число попереднього місяця) помножити на відсоткову ставку поділену на 365помножене на 2 помножене на кількість днів поділену на 100.
Ухвалою Ленінського районного суду м.Харкова від 04.12.2018р. було відкрито провадження у справі та позов призначено до розгляду у спрощеному позовному провадженні.
Від представника позивача не надходило клопотань про розгляд справи в загальному порядку.
Відповідач відзиву на позов, заперечень або клопотань до суду не надав. Про час та місце слухання справи повідомлявся належним чином. Таким чином суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України.
Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступні факти і відповідні їм правовідносини.
21.08.2013 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір. Відповідно до анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку, позичальник виявив бажання оформити кредитну карту. Разом із цим, ця анкета-заява не містить відмітки, яку саме з перелічених в ній кредитну карту бажав отримати відповідач: «універсальна», «пенсійна» «gold», «зарплатний пакет». Також, дуже дрібним шрифтом зазначено, що договір між позичальником та банком складається з заяви, памятки клієнта, Умов та правил надання банківських послуг, а також тарифів. (а.с. 10)
Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» містить різні процентні ставки для різних видів карток: «Універсальна 30 днів пільгового періоду», «Універсальна 55 днів пільгового періоду», «Універсальна Contract», «Універсальна Gold». Картка «Універсальна 30 днів пільгового періоду» встановлює базову процентну ставку 3% на місяць, що дорівнює 36% річних. Картка «Універсальна 55 днів пільгового періоду» встановлює базову процентну ставку в місяць 2,5%, що дорівнює 30% річних, при цьому зазначено, що за тратами здійсненими з 01.09.2014р. 2,9% (що дорівнює 30% річних) та за тратами здійсненими з 01.04.2015р. 3,6% (що дорівнює 43,2% річних) (а.с. 11)
Згідно до розрахунку позивача, заборгованість відповідача ОСОБА_1 станом на 30.09.2018р. становить 184795,53 грн. та складається з 3090,11 грн. заборгованості за кредитом, 176056,81 грн. заборгованості по процентам за користування кредитом, 5648,61 грн. заборгованості за пенею та комісією (а.с. 8-9).
Разом із цим, в позовній заяві ПАТ «КБ Приватбанк» просить стягнути частину заборгованості в розмірі 3090,11 грн. тіла кредиту та 112969,41 грн. заборгованість з відсотків за користування кредитом за період з 21.08.2013р. по 30.03.2018р., що разом складає 116059,52 грн.
Згідно до ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог що звичайно ставляться.
Відповідно до вимог ст.525 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до ст. 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.
Відповідно до п.1. ч.1 ст.1049 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були йому передані позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
За ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені законом.
Як вбачається з додаткових письмових пояснень позивача, ПАТ «КБ «Приватбанк», в порушення ст. 525 ЦК України допустив односторонню зміну умов договору та з квітня 2014р. суттєво змінив своїм внутрішнім наказом порядок нарахування відсотків за користування кредитом. Зокрема у разі виникнення прострочених зобовязань, проценти нараховуються у подвійному розмірі на всю суму заборгованості (як про це зазначено в чтоненій заяві на аркуші справи 44). Відомостей про те, що ОСОБА_1 був повідомлений належним чином та погодився із такою зміною позивачем до суду не надано. Тому нарахування відсотків має здійснюватися за формулою, яка діяла на час укладення кредитного договору на 21.08.2013р. тобто 30 відсотків на рік на суму залишку заборгованості.
Судом встановлено, що позивачем було надано відповідачу кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку 21.08.2013р., заборгованість за тілом кредиту по якому станом на 30.09.2018р. складає 3090,11 грн.
Що стосується виду кредитної картки, процентної ставки, її підвищення, а також нарахування пені, то позивач зазначив у позовній заяві відомості, які не відповідають поданим додаткам до позову.
Так, в позові ПАТ КБ «ПриватБанк» вказує, що кредитний договір було укладено зі сплатою відсотків на рік 30%. (а.с. 5) Який саме тип кредитної картки було видано ОСОБА_1 в позовній заяві та в уточнюючій заяві позивач не вказує. Відомостей про час, підстави та порядок зміни процентної ставки позивач у позові також не вказує.
Анкета-заява, що була заповнена ОСОБА_1, на підставі якої укладено кредитний договір (а.с. 10) не містить конкретизації щодо відсотків та типу кредитної картки, яку бажав отримати ОСОБА_1
В даному випадку, невизначеність із видом кредитної картки, щодо якої було укладено кредитний договір, є порушенням суттєвих умов кредитного договору, оскільки різні види кредитних карток «універсальна», що пропонує ПАТ КБ «ПриватБанк» передбачають різні розміри процентних ставок та різний порядок нарахування пені.
Разом із цим, в розрахунку в колонках щодо процентної ставки ПАТ КБ «ПриватБанк» зазначає процентні ставки поточної заборгованості 30%, 34,80%, 43,20%. Але при цьому ні в позові, ні в уточнюючій заяві, ні в розрахунку боргу позивач не посилається на відповідні положення договору, за яких розмірі процентної ставки ним було змінено своїм внутрішнім наказом.
За таких обставин, враховуючи невизначеність у поданих доказах, суд застосовує процентну ставку 30 % на яку ПАТ КБ «ПриватБанк» посилається у своїй позовній заяві (а.с. 5).
Пункт 28 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012 року № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» передбачає, що при вирішенні спорів щодо правомірності підвищення процентної ставки згідно зі статтею 1056-1 ЦК України, у зв'язку з прийняттям Закону України від 12 грудня 2008 року № 661-VI «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо заборони банкам змінювати умови договору банківського вкладу та кредитного договору в односторонньому порядку», яким передбачено, що встановлений кредитним договором розмір фіксованої процентної ставки не може бути збільшений банком в односторонньому порядку, а також, що умова договору щодо права банку змінювати розмір фіксованої процентної ставки в односторонньому порядку є нікчемною, суди мають виходити з того, що цей закон набрав чинності з 10 січня 2009 року, що всі рішення банку в будь-якій формі (постанова, рішення, інформаційний лист) щодо підвищення процентної ставки в односторонньому порядку є неправомірними лише з 10 січня 2009 року.
При вирішенні питання щодо правомірності підвищення банком чи іншою фінансовою установою процентної ставки суди також повинні розрізняти умови кредитного договору, які встановлюють односторонню зміну умов договору, від умов договору, що встановлюють погоджену сторонами процедуру зміни договору шляхом прийняття позичальником пропозиції кредитора про зміну умов договору відповідно до вимог статей 641 - 642 ЦК України, або в порядку, визначеному частиною шостою статті 1056-1 ЦК України.
При підвищенні процентної ставки з'ясуванню підлягають визначена договором процедура підвищення процентної ставки (лише повідомлення позичальника чи підписання додаткової угоди тощо); дії позичальника щодо прийняття пропозиції кредитора тощо.
Пунктом 1.1.3.2.3 «Умов та правил надання банківських послуг» передбачено можливість банку проводити зміни Тарифів, а також інших умов обслуговування рахунків. При цьому, Банк, за виключенням випадків зміни розміру наданого кредиту (кредитного ліміту), зобовязаний не менше ніж за 7 днів до введення змін проінформувати клієнта, зокрема у виписці по картковому рахунку, згідно п. 1.1.3.1.9 цього договору. Якщо на протязі 7 днів банк не отримав повідомлення від клієнта про непогодження зі змінами, то вважається, що клієнт приймає нові зміни. (зворотній бік аркуша справи 17).
За загальним правилом (ч.1 ст.13 ЦПК України), суд розглядає справу в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи, при цьому кожна сторона відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Згідно ч.4 ст.12 ЦПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, повязаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.
Суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи. Подавши свої докази, позивач реалізував своє право на доказування і одночасно виконав обов'язок із доказування, оскільки ст. 81 ЦПК закріплює правило, за яким кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.
Крім того, суд безпосередньо не повинен брати участі у зборі доказового матеріалу.
Позивач не скористався своїм правом, щоб довести всі обставини, на які посилався при обґрунтуванні позову, зокрема правильність розрахунку боргу.
Відомостей про те, що із ОСОБА_1 було погоджено, що процентна ставка за кредитним договором змінювалася в квітні 2014 року, до суду не подано. Саме по собі зазначення зміни процентної ставки в розрахунку не є підтвердженням цієї обставини.
Також, банком не подано відповідний наказ ПАТ «КБ «Приватбанк» про зміну способу нарахування процентів, що почав діяти з квітня 2014 року.
За таких обставин суд вважає, що позивачем не доведено дотримання процедури підвищення процентної ставки, а тому підстави для застосування відповідачу процентної ставки в розмірі, що більшим 30% (на які позивач посилається у позові) відсутні. Тому заборгованість за процентами 112969,41 грн. щодо тіла кредиту 3090,11 грн. з 21.08.2013р. по 30.03.2018р. явно не відповідає дійсності.
Загальна кількість місяців, за які мають бути нараховані відсотки необхідно розраховувати з 21.08.2013р. по 30.03.2018р., по який заявлено позовні вимоги, тобто за 56 місяців.
30% річних від 3090,11 грн. складають 927.03 грн. на рік
927,03 грн. поділити на 12 місяців дорівнює 77,25 грн. на місяць.
Таким чином, заборгованість зі сплати відсотків із розрахунку 30% річних на тіло кредиту 3090,11 грн. за 56 місяців дорівнює (77,25грн. помножити на 56 місяців) 4326 грн.
Таким чином на користь ПАТ КБ «Приват Банк» з відповідача підлягає стягненню заборгованість за кредитним договором, що складається з 3090,11 грн. заборгованості за кредитом, 4326 грн. заборгованості по процентам за користування кредитом, що разом складає 7416,11 грн.
Також з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати що складаються із сплаченого судового збору пропорційно до розміру задоволених вимог.
Так, суму задоволених вимог 7416,11 треба помножити на 100 та поділити на суму первісних вимог 106455,26 грн., що дорівнює 6,38%
6,38 відсотків від суми сплаченого позивачем судового збору 1762,00 грн. дорівнює 112,42 грн.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 4, 12, 13, 141, 211, 247, 259, 263, 264, 273, 280-283 ЦПК України, ст.ст. 258, 526, 1049, 1054 ЦК України , -
Позов Публічного акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.
В задоволенні іншої частини вимог відмовити.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в тридцяти денний строк з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Суддя Л.Г. Проценко