СОЛОМ`ЯНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КИЄВА
________________________________________________________________________________
Справа № 760/4153/17
№2/760/216/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

І . Вступна частина

10 жовтня 2019 року в місті Києві

Солом`янський районний суд м. Києва

у складі головуючого судді Коробенка С.В.

за участю секретаря Семененко А.Д.

представника Позивача- адвоката Чмеля І.М.

представника Відповідача - ОСОБА_3

розглянув у судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції, ОСОБА_2 , про відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, треті особи: Управління патрульної служби Міністерства внутрішніх справ у м. Києві, Державна казначейська служба України.

ІІ. Описова частина

У березні 2017 року ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до Департамент у патрульної поліції (Відповідача-1) з вимогами про відшкодування матеріальної шкоди завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

Зокрема, Позивач просила стягнути з Відповідача компенсацію за спричинену матеріальну шкоду в розмірі 18319,15 грн, яка складається з шкоди, завданої транспортному засобу в розмірі 17119,15 гривень а також витрат на проведення експертизи в розмірі 1200 гривень.

Свої вимоги Позивач мотивує наступним.

11 серпня 2015 року на вул. Великій Васильківській в м. Києві сталася дорожньо-транспортна пригода за участю належного Позивачу автомобіля «РУТА-25», д/н НОМЕР_1 , та службового автомобіля «Тойота», д/н НОМЕР_2 , під керуванням інспектора патрульної поліції ОСОБА_2 , в результаті якої автомобіль ОСОБА_1 було пошкоджено.

Постановою Печерського районного суду м. Києва від 11.12.2015 винним у дорожньо-транспортній пригоді був визнаний інспектор патрульної поліції ОСОБА_2 службового автомобіля «Тойота», д/н НОМЕР_2 , і застрахована в ПрАТ «СК «Україна», вона має право вибору, до кого звернути свої вимоги про відшкодування шкоди, що підтверджується правовою позицією Верховного Суду України, висловленою ним під час розгляду справи №6-229цс14 від 28.04.2015.

Відтак, на підставі ст. 1172 Цивільного кодексу України Позивач просить стягнути компенсацію заподіяної матеріальної шкоди в розмірі 18319,15 грн з Департаменту патрульної поліції, оскільки водій ОСОБА_2 перебував з Департаментом у трудових відносинах під час дорожньо-транспортної пригоди.

Розмір заподіяної матеріальної шкоди, як вказує Позивач, підтверджується Висновком спеціаліста - оцінювача №99/2-17 від 22.02.2017.

Ухвалою від 24 жовтня 2017 року в якості співвідповідача по справі судом на підставі заяви Позивача залучено ОСОБА_2 (Відповідач-2).

19 лютого 2018 року представник Позивача подав заяву про уточнення та збільшення позовних вимог, згідно з якою заявив вимоги про стягнення з Відповідачів матеріальної шкоди в розмірі 21100,75 гривень (вартість відновлювального ремонту). При цьому Позивач наполягав, що саме Департамент патрульної служби є належним Відповідачем, оскільки є фактичним правонаступником Управління патрульної служби МВС України в м. Києві, в якому ніс службу ОСОБА_2

28 лютого 2018 року від представника Департаменту патрульної поліції до суду надійшов відзив на позовну заяву та заяву про уточнення позовних вимог, згідно з яким він наполягає на тому, що винний у дорожньо-транспортній пригоді ОСОБА_2 ніколи не перебував у трудових відносинах з Департаментом, оскільки він був створений лише на підставі постанови Кабінету міністрів №730 від 16.09.2015, тобто вже після дорожньо-транспортної пригоди. Крім того, як стверджує Відповідач-1, Департамент не є правонаступником Управління патрульної поліції МВС України у м. Києві, оскільки Управління було ліквідоване, а не реорганізовано, і до цього часу перебуває в процесі ліквідації, тобто продовжує значитись зареєстрованим.

16 квітня 2018 року до суду надійшла відповідь Позивача на відзив, згідно з яким той наполягав на тому, що Управління патрульної служби МВС України у м. Києві не має коштів та жодного майна для задоволення вимог кредитора, в той час як усе майно Управління передане в управління саме Департаменту патрульної поліції, а тому саме Департамент має відповідати за шкоду заподіяну з вини інспектора патрульної поліції. У своїй відповіді на відзив Позивач просив залучити до участі у справі в якості третього відповідача Міністерство внутрішніх справ України, проте протокольною ухвалою від 08.05.2018 у задоволенні заяви Позивача в цій частині відмовлено. В той же час в якості третьої особи по справі залучено Управління патрульної служби МВС України.

07 травня 2018 року до суду надійшов відзив Відповідача-2 ОСОБА_2 , в якому той проти задоволення вимог заявлених до нього заперечував, посилаючись на ст. 1172 Цивільного кодексу України, оскільки на час дорожньо-транспортної пригоди він перебував на службі в Управлінні патрульної служби МВС України у м. Києві.

23 листопада 2018 року до суду надійшли пояснення третьої особи Управління патрульної служби МВС України у м. Києві, згідно з якими третя особа проти позову заперечувала, наполягаючи на тому, що оскільки шкода Позивачу була завдана службовою особою органу державної влади, згідно зі ст. 1174 ЦК України, відповідати за шкоду має держава в особі Казначейства.

Представник Позивача у судовому засіданні підтримав заявлені вимоги, наполягаючи на тому, що Департамент патрульної поліції є фактичним правонаступником Управління патрульної поліції у м. Києві, оскільки усі функції та майно управління перейшли до Департаменту. За таких обставин саме Департамент повинен відповідати за шкоду, заподіяну працівником патрульної служби.

Представник Департаменту патрульної поліції проти задоволення позову заперечував, підкреслюючи, що Департамент не є правонаступником Управління патрульної служби у м. Києві, а тому немає підстав для стягнення з нього компенсації за спричинену матеріальну шкоду Позивачу.

Інші учасники справи до суду не з`явилися, в справі наявні їх письмові пояснення з приводу предмету позову, а тому їх неявка не перешкоджає розгляду справи.

ІІІ. Мотивувальна частина

Заслухавши пояснення Сторін, дослідивши наявні в справі письмові докази, суд приходить до наступного.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 є власником транспортного засобу (автобуса) «РУТА 25 ПЕ», д/н НОМЕР_3 . (а.с.19)

11 серпня 2015 року в м. Києві на вул. Великій Васильківській в м. Києві відбулася дорожньо-транспортна пригода з участю службового автомобіля «Тойота», д/н НОМЕР_2 , під керуванням інспектора патрульної поліції ОСОБА_2 , та автобуса марки «РУТА 25 ПЕ», д/н НОМЕР_3 , належного на праві власності ОСОБА_1 .

У відповідності до постанови Печерського районного суду м. Києва від 11.12.2015 ОСОБА_2 було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КпАП України, тобто у дорожньо-транспортній пригоді, за наслідками якої належний Позивачу автомобіль було пошкоджено. (а.с.6)

Як вбачається з Висновку спеціаліста-оцінювача №99/2-17 від 22.02.2017 щодо вартості матеріального збитку заподіяного власнику колісного транспортного засобу «РУТА 25 ПЕ», д/н НОМЕР_3 , він складає 17119,15 грн. (а.с. 7-26).

Встановлено, що в період з 06.06.2015 по 19.08.2015 автомобіль "Toyota Prius", н/з НОМЕР_4 , було зареєстровано за «Автогосподарством ГУМВС України в м. Києві». З 19.08.2015 по 27.04.2017 вказаний автомобіль значився за Департаментом патрульної служби МВС України, а з 27.04.2017 по теперішній час - належить Департаменту патрульної поліції. (а.с. 88)

З матеріалів справи вбачається, що станом на момент дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася 11.08.2015, ОСОБА_2 працював на посаді старшого інспектора патрульної поліції служби роти №6 батальйону №4 Управління патрульної служби МВС у м. Києві. (а.с. 135)

Відповідно до ст. 1172 Цивільного кодексу України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків.

Позивач в якості Відповідача у справі зазначає Департамент патрульної поліції, проте, як зазначено вище, ОСОБА_2 на момент дорожньо-транспортної пригоди не перебував у трудових відносинах з Департаментом. Більше того, Департамент патрульної поліції як юридична особа зареєстрований лише 07 листопада 2015 року, тобто вже після настання аварії.

Управління патрульної служби МВС у м. Києві згідно з постановою Кабінету Міністрів України №730 від 16.09.2015 підлягало ліквідації без визначення правонаступника. В той же час, станом на день розгляду справи відомості про припинення Управління як юридичної особи до Єдиного державного реєстру не внесені, тобто процес ліквідації не завершено. З огляду на викладене суд не має підстав вважати Департамент патрульної поліції правонаступником Управління патрульної служби МВС у м. Києві, а тому і вимоги до Департаменту про відшкодування збитків, завданих Позивачу працівником Управління патрульної служби МВС у м. Києві є безпідставними.

Крім того, судом встановлено, що цивільно-правова відповідальність власника (водія) службового транспортного засобу марки «Toyota Prius», н/з НОМЕР_4 , була застрахована в Публічному акціонерному товаристві «Страховій компанії «Україна» на підставі полісу №АІ/7090292. (а.с. 196)

Статтею 5 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів» визначено, що об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу.

У відповідності до ст.22.1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Велика палата Верховного суду постановою від 04 липня 2018 року (справа №755/18006/15-ц, провадження №14-176цс18) зазначила, що відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування, чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. Покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).

Матеріали справи не містять докази звернення Позивача до ПАТ СК «Україна» із заявою про виплату страхового відшкодування за страховим випадком, який стався 11 серпня 2015 року. Відтак, немає і доказів відмови страхової компанії у задоволенні такої заяви.

За таких обставин суд не вбачає підстав для задоволення вимог ОСОБА_1 про відшкодування матеріальних збитків, заявлених до неналежних Відповідачів, беручи до уваги також і те, що відповідальність водія службового автомобіля "Toyota Prius", н/з НОМЕР_4 , на момент дорожньо-транспортної пригоди була застрахована у встановленому законом порядку в ПрАТ СК «Україна».

IV. Резолютивна частина

Керуючись ст. ст. 1188, 1172, 1194 Цивільного кодексу України, ст. 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», ст. ст. 4, 5, 12, 13, 76-81, 223, 259, 263-265, 268, 273 ЦПК України, суд вирішив:

1.У задоволенні позову ОСОБА_1 відмовити повністю.

2.Судові витрати покласти на ОСОБА_1 .

3.Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 30 днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

4.Позивач: ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_5 ;

Відповідач-1: Департамент патрульної поліції Національної поліції України, адреса: м. Київ, вул. Федора Ернста, 3, ;

Відповідач-2: ОСОБА_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП: відсутня інформація;

Третя особа: Управління патрульної служби Міністерства внутрішніх справ у м. Києві, адреса: м. Київ, вул. Народного ополчення, 9; ;

Третя особа: Державна казначейська служба України, адреса: м. Київ, вул. Бастіонна, 6, .

Суддя: