Справа № 174/982/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 грудня 2019 року м. Вільногірськ

Вільногірський міський суд Дніпропетровської області в складі :

головуючого судді - Ілюшик І.А.,

за участю: секретаря Шарапової О.О.,

розглянувши у відкритому попередньому засіданні, в залі суду в м. Вільногірськ, Дніпропетровської області, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Вільногірської міської ради Дніпропетровської області про визнання права власності на майно у порядку спадкування за законом, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог: Приватний нотаріус Вільногірського міського нотаріального округу Дніпропетровської області Савельєва Галина Василівна,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 , звернулася до суду з позовом до Вільногірської міської ради Дніпропетровської області в якому просить визнати за нею право власності на спадкове майно після смерті ОСОБА_2 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , яке складається з 1/3 частки квартири АДРЕСА_1 .

В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її батько, ОСОБА_2 . Після його смерті залишилось спадкове майно, яке складається з: 1/3 частки квартири АДРЕСА_1 . Її мати, ОСОБА_3 , в установленому законом порядку від спадкового майна відмовилася, тому вона, залишилася єдиним спадкоємцем за законом, після померлого батька.

13 червня 2019 року вона повторно звернулася до приватного нотаріуса Савельєвої Г.В. із заявою про видачу на її ім`я свідоцтва про право на спадщину, що відкрилася після смерті ОСОБА_2 , але їй було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії з наступних підстав: в свідоцтві про смерть в графі прізвище значиться - « ОСОБА_4 », а в свідоцтві про право власності на житло в графі прізвище власника значиться - « ОСОБА_5 ».

Отже, отримати свідоцтво про право на спадщину за законом, що відкрилася після смерті батька, вона не має змоги у зв`язку з відсутністю відомостей про належність покійному ОСОБА_2 правовстановлюючого документа, що підтверджує його право власності на 1/3 частки квартири АДРЕСА_1 .

В судове засідання позивачка не з`явилася, надала до суду заяву про розгляд справи у свою відсутність, позовну заяву підтримала, просила задовольнити.

Представник відповідача та третя особа у судове засідання не з`явилися, проте від них надійшло клопотання , в якій вони просять розглянути справу у їх відсутності. Представник відповідач зазначив, що проти позовних вимог заявлених позивачем заперечень немає.

В зв`язку з цим, суд ухвалив справу розглянути без участі сторін у відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України та без фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Згідно ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Судом встановлено, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує прав, свобод та інтересів інших осіб.

Дослідивши письмові докази по справі, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню по наступним підставам.

ІНФОРМАЦІЯ_2 помер ОСОБА_2 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серія НОМЕР_1 виданого 07.11.2018 року Вільногірським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області (а.с. 8).

Відповідно до копії Витягу про реєстрацію Спадковому реєстрі № 55138199 виданого 15.02.2019 року приватним нотаріусом Савельевою Г.В. спадкодавцем є ОСОБА_2 (а.с.9).

Згідно копії свідоцтва про право власності на житло виданого 29.03.1994 року Вільногірським ДГМК згідно з розпорядженням від 03.03.1994 року за № 1059 право спільної сумісної власності власниками квартири АДРЕСА_1 є ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 (а.с. 11 ).

Відповідно до копії технічного паспорта на квартиру АДРЕСА_1 , квартира знаходиться у власності громадян ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_8 (а.с.12,13 ).

Згідно копії Інформаційної довідки виданої 06.02.2019 року КП «БТІ» Вільногірської міської ради квартири АДРЕСА_1 належить на праві приватної спільної частки по 1/3 частки ОСОБА_6 та іншим особам (а.с.14 ).

13.06.2019 року нотаріусом приватним нотаріусом Савельевою Г.В. видано постанову про відмову у вчинення нотаріальної дії з тих підстав, що в свідоцтві про смерть в графі прізвище значиться - « ОСОБА_9 », а в свідоцтві про право власності на житло в графі прізвище власника значиться - « ОСОБА_10 ». У вчиненні нотаріальної дії відмовлено, оскільки в документахї вказано різне прізвище померлого (а.с. 10 ).

У відповідності до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно до ст.1222 ч.1 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народженні живими після відкриття спадщини.

Згідно ст.ст. 1220-1221, 1223 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою.

Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою, і саме з нього виникає право на спадкування, а місцем відкриття - є останнє місце проживання спадкодавця.

Відповідно до ст. ст. 1268-1270 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Згідно ч. 3 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК України не заявив про відмову від неї.

Ст. 1258 Цивільного кодексу України передбачено, що спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у випадку відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття.

П. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 "Про судову практику в справах про спадкування" вказує, що у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Статтею 1218 Цивільного кодексу України встановлено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об`єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку.

Відповідно до абз. 3 ч. 2 статті 331 Цивільного кодексу України, якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. Відповідно до ч. 3. статті 3 Закону України від 01 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Відповідно до ч. 4 статті 3 зазначеного Закону права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов`язкової реєстрації таких прав. Необхідно зазначити, що державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди регулювалася підзаконними нормативними актами, зокрема такими, як Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу від 13 грудня 1995 року № 56, Тимчасове положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затверджене наказом Міністерства юстиції України від 07 лютого 2002 року № 7/5 і зареєстроване в Міністерстві юстиції 18 лютого 2002 року за № 157/6445 (з подальшими змінами). Зазначені нормативні акти передбачали державну реєстрацію будівель, споруд, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності Цивільним кодексом України та Законом України від 01 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Згідно з положеннями п.п.4.14, 4.18 глави 10 розділу І Порядку здійснення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом МЮ України від 22.02.2012 року № 296/5, зареєстрованого в МЮ України 22.02.2012 року за N 282/20595, видача свідоцтва про право на спадщину здійснюється за наявності необхідних документів, що підтверджують наявність певних юридичних фактів, у тому числі й склад спадкового майна. У разі, якщо у спадкоємців відсутні всі необхідні документи, питання визнання права на спадщину вирішується в судовому порядку.

Відповідно до ст. 1 першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположними свобод фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

У той же час право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, зокрема, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою (ч. 2 ст. 382, ст. 392 ЦК України).

Вивчивши надані суду документи, слід дійти висновку про те, що за життя батьку позивача на праві власності 1/3 частина квартири, яка після його смерті увійшла до складу спадщини. Позивач вчасно звернулася до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, однак у даному випадку питання про право на спадщину не може бути вирішено у нотаріальному порядку шляхом видачі свідоцтва про право на спадщину, у зв`язку з тим що в свідоцтві про смерть в графі прізвище значиться - « ОСОБА_4 », а в свідоцтві про право власності на житло, в графі прізвище власника значиться - «БІЛЬСЬКИЙ», тому це питання повинно бути вирішено у судовому порядку. Вимоги заявника є законними, обгрунтованими, визнані відповідачем, а тому підлягають задоволенню в повному обсязі.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 382, 392, 331, 1218 ЦК України, ст.ст. 76-81,141,200,258,263,264,265 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до Вільногірської міської ради Дніпропетровської області про визнання права власності на майно у порядку спадкування за законом, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог: Приватний нотаріус Вільногірського міського нотаріального округу Дніпропетровської області Савельєва Галина Василівна - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , право власності на спадкове майно після смерті ОСОБА_2 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , яке складається з 1/3 частки квартири АДРЕСА_1 .

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Дніпровського апеляційного суду через Вільногірський міський суд Дніпропетровської області. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Вільногірського міського суду

Дніпропетровської області І.А.Ілюшик