ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

іменем України

11 грудня 2019 року м. Чернігів

Унікальний номер справи № 747/210/19

Головуючий у першій інстанції - Косенко Ю. Л.

Апеляційне провадження № 22-ц/4823/1351/19

Чернігівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого-судді Висоцької Н.В.,

суддів: Бобрової І.О., Шитченко Н.В.,

сторони: позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - Акціонерне товариство «Чернігівобленерго»,

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору - Іспекція з питань захисту прав споживачів у Чернігівській області,

розглянувши у порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною ОСОБА_1 на рішення Талалаївського районного суду Чернігівської області від 15 серпня 2019 року (місце ухвалення - смт. Талалаївка, дата складання повного тексту - 23.08.2019) у справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Чернігівобленерго» про захист прав споживача, визнання неправомірними дій з нарахування та зобов`язання сплатити грошові кошти за використання електричної енергії, стягнення моральної шкоди,

В С Т А Н О В И В:

У квітні 2019 року ОСОБА_1 звернулась з позовом до АТ «Чернігівобленерго» про захист прав споживача, визнання неправомірними дій з нарахування та зобов`язання сплатити грошові кошти за використання електричної енергії, стягнення моральної шкоди. В обгрунтування позову посилалась на те, що позивач є споживачем послуг Талалаївського району електричних мереж ПАТ «Чернігівобленерго» та на початку травня до неї на роботу з`явилися представники Талалаївського РЕМ ПАТ «Чернігівобленерго» і повідомили про значну розбіжність в показах лічильника за надану електричну енергію, в подальшому почали надходити рахунки, які не відповідали кількості спожитої електричної енергії. На підставі чого споживач звернулась до відповідача з вимогою проведення експертизи лічильника з метою визначення правильності обліку електроенергії, за висновком якої не було виявлено пошкоджень упаковки пломби лічильника та самої пломби, лічильник є придатним. Проте, позивач не погоджуючись з результатами експертизи, оскільки вона була проведена не в повному обсязі, недобросовісно, споживачем було направлено лічильник електроенергії на експертизу до Харківського науково-дослідного інституту судових експертиз за висновком якого були виявлені ушкодження лічильника, та на момент дослідження лічильник перебував у непрацездатному стані, тому відповідсти на поставленні питання не надалося за можливе. Таким чином, за доводами позивача, лічильник визнано непрацездатним, тому і нарахування на 01.04.2018 є безпідставним та необґрунтованим. 20.03.2019 позивачу від відповідача надійшло попередження про припинення подачі електричної енергії, в якому зобов`язували споживача сплатити 37 908, 69 грн за спожиту електричну енергію за період з 01.04.2018 по 01.02.2019. Позивач посилається на самостійний нею розрахунок показань лічильника та сплату коштів за використану електроенергію.

В обгрунтування законності позовних вимог ОСОБА_1 посилається на Постанову від 31.07.1996 № 28 «Про затвердження Правил користування електричною енергією» та ЗУ «Про захист прав споживачів».

В позові ОСОБА_1 просить визнати неправомірними дії відповідача з нарахування та зобов`язання сплатити грошові кошти використання електричної енергії; стягнути з Талалаївського РЕМ ПАТ «Чернігівобленерго» на користь позивача моральну шкоду в сумі 10 000,00 грн та всі понесені судові витрати (судовий збір, витрати на правову допомогу, витрати на експертизу) в розмірі 7 795, 40 грн.

Рішенням Талалаївського районного суду від 15.08.2019 в задоволенні позову ОСОБА_1 до АТ «Чернігівобленерго» про захист прав споживача, визнання неправомірними дій з нарахування та зобов`язання сплатити грошові кошти за використання електричної енергії, стягнення моральної шкоди - відмовлено.

Рішення суду обґрунтовано відсутністю доказів на підтвердження доводів позивача щодо несправності лічильника при облікуванні спожитої електроенергії у квітні 2018 року, щодо неправомірності дій відповідача, надання посадовими особами відповідача недостовірної інформації щодо несправності лічильника та кількості спожитої електроненргії. З врахуванням наведеного відсутні підстави і у задоволенні щодо стягнення моральної шкоди. Крім того, судом не прийнято до уваги посилання заявника на Постанову від 31.07.1996 № 28 «Про затвердження Правил користування електричною енергією», оскільки вони не поширюються на населення (п. 1.1) та втратили чинність на підставі постанови Кабінету Міністрів України від 14.03.2018 № 312 з 19.04.2018.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення Талалаївського районного суду від 15.08.2019, та задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Заявник посилається на необ`єктивність та необґрунтованість оскаржуваного рішення суду.

Доводи апеляційної скарги є аналогічними доводам позовної заяви. В апеляційній скарзі заявник посилається на Постанову Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг № 312 від 14.03.2018 «Про затвердження Правил роздрібного ринку електричної енергії» та ЗУ «Про захист прав споживачів».

Обгрунтовуючи моральну шкоду ОСОБА_1 , з посиланням на ст. 23 ЦК України, ч. 2 ст. 22 ЗУ «Про захист прав споживачів», Постанову Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в спорах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31.03.1995, зазначає, що оскільки Талалаївський РЕМ надав споживачу недостовірну інформацію щодо несправності лічильника та нарахування недостовірної кількості спожитої електроенергії, позивач почувається пригніченою. Після нарахованої відповідачем суми для сплати в розмірі 37 908, 69 грн та попереджень про відключення електроенергії позивач не може нормально відпочивати, постійні переживання спричинили погіршення сну, стан здоров`я погіршився. Рідні позивача дуже знервовані, через що у сім`ї часто виникають сварки. За захистом своїх прав позивач змушена була звернутись до суду, на що витрачає свій час, змінився звичний спосіб її життя.

У відзиві на апеляційну скаргу представник АТ «Чернігівобленерго» Сиводід О.П. просить рішення Талалаївського районного суду від 15.08.2019 залишити без змін, апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення. Посилається на безпідставність та необґрунтованість апеляційної скарги, та на законність рішення суду першої інстанції.

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Вислухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги та дослідивши матеріали справи, апеляційний суд приходить до висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення враховуючи наступне.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом встановлено, що відповідно до копії договору про користування електричною енергією, укладеного 01.07.2005, ОСОБА_1 , яка проживає по АДРЕСА_1 , є споживачем електричної енергії, номер однофазного приладу обліку 0459591, тип СОЭ-1.02/2 (а.с. 90-91 т. 1).

Станом на 27.04.2018 представниками Талалївського РЕМ у присутності споживача було зафіксовано показники лічильника - 47185 кВтг.

03.05.2018 ОСОБА_1 звернулась з письмовою заявою до Талалаївського РЕМ щодо проведення експертизи її електролічильника СОЭ-1.02/2 № 0459591 на предмет правильності обліку електроенергії (а.с. 93 т. 1).

07.05.2018 у зв`язку з направленням лічильника на експертизу, представниками Талалаївського РЕМ у присутності споживача було знято лічильник № 0459591, зафіксовано його показники - 47 335 кВт/год, та встановлено інший лічильник № 3260587 з показниками 13 467 кВт/год, про що було складено акт заміни засобу обліку № 100873 від 07.05.2018, який підписано представниками енергопостачальника та споживачем (а.с. 94 т. 1).

З Акту-повідомлення про направлення на експертизу лічильника електроенергії від 07.05.2018 вбачається, що для захисту лічильника від зовнішнього втручання до проведення експертизи представник енергопостачальника у присутності споживача додатково опломбував пакет з лічильником № 0459591 з показниками 47 335 кВт/год. пломбою з індивідуальним номером СЗ1593269 (а.с. 95 т. 1).

Відповідно до акту від 31.05.2018 проведення експертизи лічильника електроенергії типу СОЭ-1.02/2, № 0459591, показання 47335,4 кВт/год, який знятий 07.05.2018, складеного комісією у складі: представників відповідача ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , представника ДП «Чернігівстандартметрологія» ОСОБА_6, за результатами проведеної експертизи лічильник типу СОЭ-1.02/2, № 0459591, визнано придатним. Метрологічні характеристики лічильника відповідають вимогам нормативних документів; на оглядовому склі наявні сліди термічного ушкодження - не наскрізь; на паспорті лічильника є термічні ушкодження біля світлодіодів. При відкриванні лічильника всередині сторонніх приладів та предметів не виявлено. У даному акті вказано, що він складений у присутності позивача, якою внесено запис про незгоду з тим, що лічильник визнано придатним (а.с. 96 т. 1).

При проведенні експертизи представником державного підприємства «Чернігівстандартметрологія» Ткачуком О.В. складено протокол повірки лічильника типу СОЭ-1.02/2, клас точності 1,0, рік випуску 2004, виробник ВАТ «Меридіан», що належить позивачу та зазначено, що самохід у лічильнику відсутній, поріг чутливості відповідає, регістр лічильника працює вірно, тобто лічильник є придатним (а.с. 97 т. 1).

Згідно висновку експертного електротехнічного дослідження № 18988 Харківського науководослідного інституту судових експертиз, складеного 22.12.2018: наданий на дослідження лічильник електричної енергії «СОЭ-1.02/2», зав № 0459591 на момент дослідження перебуває у непрацездатному стані, тому відповісти на поставлене питання не видається за можливе (а.с. 19-24 т. 1).

20.03.2019 Талалаївським РЕМ споживачу ОСОБА_1 було направлено попередження № 22 про припинення подачі електричної енергії побутовому абоненту, де зазначено, що станом на 01.03.2019 їй проведено нарахування за використану електричну енергію на суму 37 908 грн 69 коп., заборгованість підлягає терміновій оплаті. Попереджено, що у разі несплати заборгованості, електропостачальник проведе відключення на 21 день з моменту отримання споживачем повідомлення (а.с. 28 т. 1).

Судом досліджено особову відомість по абоненту за період з березня 2017 по березень 2019, з якої вбачається, що у лютому 2018 року показник електроенергії зафіксовано 24243 кВтг, на початок березня 2018 року - 24431 кВтг, упродовж квітня 2018 року зафіксовано показники 47025 кВтг та 47185 кВтг, у травні - 47335 кВтг та 13 467 кВтг (показник нового лічильника). Різниця між показниками наданими у березні (24431) та зафіксованими у квітні (47025) складає 22594 кВтг. З урахуванням сплачених позивачем коштів за поточне споживання електроенергії у період із червня 2018 року по січень 2019 року, станом на березень 2019 року сума боргу складає 37 908 грн 69 коп. (а.с. 144-146 т. 1).

З квитанцій по особовому рахунку НОМЕР_1, № ліч. 045959, адреса АДРЕСА_1 , станом на 31.03.2018 останні показники лічильника - 24431 кВтг, попередні - 24243 кВтг, спожито 188 кВтг; станом на 20.04.2018 показник - 47025 кВтг, попередній 24431 кВтг, різниця 22594 кВтг; станом на 27.04.2018 показник 47185 кВтг, попередній 47025, різниця 160 кВтг, нараховано до сплати 37941, 18 грн (а.с. 143 т. 1).

Відмовляючи в задоволенні позову суд першої інстанції прийшов до висновку, що позивачем не надано суду доказів на підтвердження доводів щодо несправності лічильника при обліку спожитої електроенергії у квітні 2018 року та неправомірності дій відповідача, щодо надання посадовими особами відповідача недостовірної інформації щодо несправності лічильника та кількості спожитої електроненргії. З врахуванням наведеного відсутні підстави для задоволення вимог щодо стягнення моральної шкоди. Крім того, судом не прийнято до уваги посилання заявника на Постанову від 31.07.1996 № 28 «Про затвердження Правил користування електричною енергією», оскільки вони не поширюються на населення (п. 1.1) та втратили чинність на підставі постанови Кабінету Міністрів України від 14.03.2018 № 312 з 19.04.2018.

З висновком суду першої інстанції погоджується і апеляційний суд, оскільки судом першої інстанції обставини справи з"ясовані в обсягу, необхідному для правильного вирішення спору, відповідно до встановлених обставин, правильно визначено суть і характер правовідносин сторін та норми матеріального права, що їх регулюють.

Доводи апеляційної скарги правильних висновків суду не спростовують враховуючи наступне.

Відповідно до статті 3 Закону України «Про електроенергетику»(який втратив чинність 01.07.2019) відносини, пов`язані з виробництвом, передачею, постачанням і використанням енергії, регулюються цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Взаємовідносини між громадянами (фізичними особами - споживачами електричної енергії) та енергопостачальниками, в тому числі порядок укладення договорів та порядок розрахунків за спожиту електричну енергію, регулюються відповідно до Правил користування електричною енергією для населення, які були чинні на момент виникнення спірних правовідносин.

Відповідно до пункту 19 Правил користування електричною енергією для населення (далі - ПКЕЕН), затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 26 липня 1999 року № 1357, із наступними змінами та доповненнями розрахунки населення за спожиту електричну енергію здійснюються за діючими тарифами (цінами) для населення на підставі показів засобів обліку.

Відповідно до пункту 20 ПКЕЕН розрахунковим періодом для встановлення розміру оплати спожитої електричної енергії є календарний місяць. Плата за спожиту протягом розрахункового періоду електричну енергію вноситься не пізніше 10 числа наступного місяця, якщо договором не встановлено іншого терміну.

Згідно з пунктом 21 ПКЕЕН знімання показів засобів обліку провадиться споживачем щомісяця. Енергопостачальник має право контролювати правильність знімання показів засобів обліку та оформлення платіжних документів споживачем. За власним рішенням енергопостачальник має право самостійно знімати показання приладів обліку у споживача.

У пункті 30 ПКЕЕН визначено, що якщо доступ до засобу обліку неможливий, представник енергопостачальника виписує платіжний документ на підставі даних про фактичне споживання електричної енергії за попередній період, про що робиться відповідна позначка в особовому рахунку побутового споживача. Якщо протягом двох розрахункових періодів представник енергопостачальника не мав доступу до засобу обліку, він залишає побутовому споживачу в поштовій скриньці повідомлення про дату наступного відвідання чи прохання передати покази засобу обліку енергопостачальнику. Якщо після цього побутовий споживач не передав відомостей про кількість спожитої електричної енергії, енергопостачальник має право через 30 днів після дати відправлення письмового попередження припинити постачання електричної енергії побутовому споживачу.

Згідно з пунктом 37 ПКЕЕН енергопостачальник має право знімати покази відповідно до умов договору та проводити обстеження електроустановок побутових споживачів щодо виявлення споживання електричної енергії поза засобами обліку; вимагати від побутового споживача відшкодування збитків, завданих порушеннями, допущеними споживачем під час користування електричною енергією.

Пунктом 42 ПКЕЕН передбачено, що серед іншого споживач електричної енергії зобов`язаний оплачувати спожиту електричну енергію та здійснювати інші платежі відповідно до умов договору та цих Правил.

Згідно із частиною четвертою статті 26 Закону України «Про електроенергетику» (чинного на момент виникнення правовідносин) споживач енергії несе відповідальність за порушення умов договору з енергопостачальником та правил користування електричною і тепловою енергією та виконання приписів державних інспекцій з енергетичного нагляду за режимами споживання електричної та теплової енергії згідно із законодавством України.

Статтею 27 Закону України «Про електроенергетику» визначено, що правопорушення в електроенергетиці тягне за собою встановлену законодавством України цивільну, адміністративну і кримінальну відповідальність. Правопорушеннями в електроенергетиці є крадіжка електричної і теплової енергії, самовільне підключення до об`єктів електроенергетики і споживання енергії без приладів обліку; порушення правил користування енергією.

Судами встановлено, що між ОСОБА_1 та ВАТ ЕК «Чернігівобленерго» діють зобов`язальні правовідносини про постачання та користування електричною енергією, згідно яких енергопостачальник бере на себе зобов`язання постачати споживачеві електричну енергію, а споживач зобов`язується оплачувати фактично спожиту електричну енергію у терміни передбачені договором від 01.07. 2005 (а.с. 90 т.1).

Відповідно до частини першої статті 714 ЦК України за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання.

Відповідно до частини першої статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно з частинами першою та другою статті 614 ЦК України особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання.

Таким чином, відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов`язання.

В разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом (частина перша статті 611 ЦК України).

Пунктом 11 договору передбачено, що споживач зобов`язаний забезпечувати належний технічний стан та безпечну експлуатацію своїх внутрішніх електромереж, електроустановок та побутових електроприладів; невідкладно повідомляти Енергопостачальника про недоліки у роботі приладу обліку; вносити плату за спожиту електроенергію.

Відповідно до п. 11 ПКЕЕН відповідальність за збереження засобів обліку, встановлених у квартирі, на інших об`єктах побутового споживача, та пломб несе побутовий споживач. Отже, відповідальність за технічний стан та можливі ушкодження на лічильнику несе саме позивач.

Згідно із п. 16 ПКЕЕН у разі сумніву побутового споживача у правильній роботі засобу обліку він може звернутися до енергопостачальника для проведення експертизи.

Відповідно до п 1.5 Положення про проведення експертизи приладів обліку електричної енергії у побутових споживачів, затвердженого Наказом Міністерства палива та енергетики 21.06.2003 № 322 проведення експертизи лічильників електричної енергії здійснюється комісією у складі представників енергопостачальника та територіального органу Держспоживстандарту.

Наказом від 13.06.2017 № 181 голови правління ПАТ «ЧЕРНІГІВОБЛЕНЕРГО» затверджено Порядок проведення експертиз приладів обліку електроенергії в ПАТ «ЧЕРНІГІВОБЛЕНЕРГО» (а.с.118-131 т. 1). Пунктом 3.1 Порядку регламентовано створення комісії для проведення експертизи та її склад. Відповідно п 6.2 Порядку експертиза проводиться за умови присутності не менше 3 членів комісії ПАТ «ЧЕРНІГІВОБЛЕНЕРГО» та представника територіального органу Держспоживстандарту. Даним пунктом встановлено порядок дій при проведенні експертизи.

Суд першої інстанції проаналізувавши вищевказані положення законодавства, дійшов правильного висновку, що експертизу лічильника СОЭ-1.02/2, № 0459591 проведено 31.05.2018 у відповідності із вимогами, передбаченими Положенням про проведення експертизи приладів обліку електричної енергії у побутових споживачів, затвердженого наказом Міністерства палива та енергетики 21.06.2003 № 322 та Порядком проведення експертиз приладів обліку електроенергії в ПАТ «ЧЕРНІГІВОБЛЕНЕРГО», належними посадовими особами, відповідно до їх фахового рівня та посадових обов`язків, що підтверджується дослідженими судом Положенням про службу засобів обліку електричної енергії, посадовими інструкціями начальника служби засобів обліку електричної енергії, провідного інженера та інженера (а.с.132-139 т. 1), посвідченням ОСОБА_6 щодо підвищення кваліфікації, сертифікатом на підтвердження кваліфікації ОСОБА_6 щодо повірки та калібрування засобів вимірювальної техніки, (а.с.141-142 т. 1), показаннями свідків ОСОБА_3 , ОСОБА_6 .

Отже акт № 918 проведення експертизи лічильника електроенергії від 31.05.2018 та протокол повірки лічильника СОЭ-1.02/2, № 0459591 є належним та допустимим доказом на підтвердження придатності та справності лічильника, відсутності самоходу (а.с. 96-97 т. 1).

У статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ч. 1, 2 ст. 77 ЦПК України).

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (ст. 79 ЦПК України).

На виконання вимог ст. 89 ЦПК України судом оцінено всі докази в сукупності та надана відповідна правова оцінка, щодо наданого висновку експертного електротехнічного дослідження № 18988, складений 22.12.2018, відповідно до якого неможливо відповісти на поставлене питання: чи відповідає лічильник СОЭ-1.02/2, зав. № 0459591 своєму класу точності, так як на момент дослідження лічильник електричної енергії перебував у непрацездатному стані. Також висновок не містить інформації щодо його технічного стану та правильності обрахунку лічильником спожитої електроенергії станом на квітень 2018 року, з врахуванням наведеного суд першої інстанції прийшов до правильного висновку, щодо недоведеності несправності лічильника позивача у зазначений період, оскільки він не містить відповідей на питання, що підлягають з`ясуванню для доведення чи спростування вказаного факту.

З врахуванням наведеного доводи апеляційної скарги щодо незгоди позивача з кількістю спожитої енергії та сумою до сплати є необґрунтованими та не спростовують правильних висновків суду першої інстанції, оскільки встановлено, що енергопостачальник здійснив розрахунок вартості спожитої електричної енергії від останніх показників до показників зафіксованих під час зняття лічильника 47335 кВтг зафіксовані в присутності позивача, на що вона посилається в апеляційній скарзі, та відповідає встановленим обставинам по справі.

Не є обґрунтованими і доводи апеляційної скарги, щодо не згоди позивача з результатами експертизи, оскільки вона була проведена не в повному обсязі, недобросовісно. Як було встановлено, споживачем за власною ініціативою було направлено лічильник електроенергії на експертизу до Харківського науково-дослідного інституту судових експертиз за висновком якого були виявлені ушкодження лічильника, та на момент дослідження лічильник перебував у непрацездатному стані, тому відповісти на поставленні питання не надалося за можливе.

Таким чином, за доводами позивача, лічильник визнано непрацездатним, тому і нарахування на 01.04.2018 є безпідставним та необґрунтованим, проте оскільки в акті від 07.05.2018 не зазначено видимих ушкоджень, які могли вплинути на облік електроенергії, підставами для експертизи були лише сумніви споживача, а не порушення пов`язане з пошкодженням пломб та/або приладів обліку чи з втручанням в лічильний механізм, у зв`язку з чим не спростованими є висновки комісії зафіксовані в акті від 31.05.2018 за участі споживача (а.с. 15 т. 1) відповідно до якого встановлено правильність обрахування спожитої електроенергії.

Згідно зі ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом

За змістом статей 13 та 175 ЦПК України позивач на власний розсуд обґрунтовує свої вимоги з викладом відповідних обставин та зазначенням доказів, що підтверджують такі обставини.

У випадку встановлення судом невідповідності зазначених у позовній заяві обставин чи доказів на підтвердження позовних вимог, неточності формулювань позовних вимог, їх неузгодження із способами захисту порушеного права, недоведеності підстав позову за кожною вимогою, це може бути підставою для відмови в задоволенні позову по суті.

Посилання в апеляційній скарзі на нормативно правові акти не спростовує правильних висновків суду першої інстанції, оскільки як правильно встановлено судом першої інстанції борг виник внаслідок оплати фіксованими сумами без урахування фактично спожитої електричної енергії.

Як вбачається, при розрахунку боргу враховано надані дані згідно квитанцій, та дані облікової відомості споживача ОСОБА_1 (а.с. 143-146 т. 1), які в належний спосіб не спростовані позивачем належними та допустимими доказами, як і відсутні посилання по справі на наявність таких доказів. Таким чином відповідачем здійснено перерахунок витрат електроенергії та встановлено фактичну суму до сплати споживачем.

З урахуванням наведених обставин, та відповідно до статті 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Позовні вимоги в частині стягнення з відповідача моральної шкоди є похідними від позову про захист прав споживача, визнання неправомірними дій з нарахування та зобов`язання сплатити грошові кошти за використання електричної енергії, відтак, враховуючи те, що судом не встановлено будь-яких неправомірних дій відповідача щодо ОСОБА_1 в межах заявленого позову, в матеріалах справи відсутні будь-які докази наявності факту спричинення моральної шкоди.

Суд апеляційної інстанції вважає, що такі висновки відповідають вимогам закону та не суперечать обставинам, що мають значення для справи, судами правильно застосовано закон, який підлягав до застосування.

Інші доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та порушення норм процесуального права, а зводяться лише до переоцінки доказів.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (пункт 23 рішення ЄСПЛ від 18 липня 2006 року у справі «Проніна проти України»).

Суд правильно встановив характер правовідносин сторін у справі та застосував норми матеріального права, які регулюють ці правовідносини, вирішив спір з урахуванням меж заявлених позовних вимог та конкретних обставин справи на підставі наданих сторонами доказів з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не містять передбачених законом підстав для скасування судового рішення.

За таких обставин апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, рішення суду - без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381- 384, 389 ЦПК України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Талалаївського районного суду Чернігівської області від 15 серпня 2019 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повний текст рішення складено 11.12.2019.

Головуючий Судді :