Справа № 500/7032/13-ц
Провадження № 4-с/946/29/19
УХВАЛА

03 грудня 2019 року Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області в складі:

головуючого судді Пащенко Т.П.

при секретарі Топтигіної О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Ізмаїл цивільну справу за скаргою ОСОБА_1 про визнання неправомірною та скасування постанови, винесеної старшим державним виконавцем Ізмаїльського міськрайонного відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області Шкурінським Станіславом Станіславовичем 06 вересня 2019 року про встановлення ОСОБА_1 тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України в межах виконавчого провадження №55335106, -

ВСТАНОВИВ:

20.09.2019 року ОСОБА_1 звернувся до Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області зі скаргою про визнання неправомірною та скасування постанови, винесеної старшим державним виконавцем Ізмаїльського міськрайонного відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області Шкурінським С.С. 06.09.2019 року про встановлення ОСОБА_1 тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України в межах виконавчого провадження №55335106. В обґрунтування скарги посилається на порушення державним виконавцем норм діючого законодавства, оскільки дана постанова порушує його конституційні права як громадянина України щодо свободи пересування та вільний вибір місця проживання, роботи тощо. Вказує, що в ст.6 Закону України «Про порядок виїзду з України та в`їзду в Україну громадян України» наведені вичерпні підстави тимчасової відмови у виїзду за кордон, серед яких відсутня така підстава для тимчасової заборони, як наприклад, «особа є боржником у виконавчому провадженні». Зазначає, що особа, яка має невиконанні зобов`язання не може вважатися винною в ухиленні, доки не буде доведено зворотне. Крім того, наявність умислу і обставин, які є предметом посилання суб`єкта подання про тимчасове обмеження в праві виїзду за межі України, як на підставу його вимог, підлягають доказуванню. Зокрема, задоволення такого подання можливе тільки при умові доказування факту ухилення боржника від виконання зобов`язання. Таким чином, законом передбачені юридичні санкції у вигляді тимчасового обмеження у праві виїзду не за наявність факту невиконання зобов`язання, а за ухилення від їх виконання. Матеріали виконавчого провадження свідчать про матеріальну неможливість скаржника виконати свої боргові зобов`язання, а не про його ухилення від його виконання, що є підставою для застосування вказаного обмеження. Також вказує, що визначений державним виконавцем розмір заборгованості по аліментам оскаржується ним виходячи з того, що з початку 2014 року до середини 2018 року сторони проживали разом, без розірвання шлюбу, оскільки примирилися, тобто фактично, за весь цей час він утримував свою сім`ю в повному об`ємі, а не в визначеному судом розмірі. З вересня 2018 року в провадженні суду перебуває цивільна справа №500/6783/18 за позовом ОСОБА_1 про зменшення розміру аліментів, звільнення його частково від сплати заборгованості та визначення нової заборгованості в розмірі 16 000 грн., розгляд якої станом на теперішній час не завершений. ОСОБА_1 вказує, що наявність діючої оскаржуваної постанови створює загрозу невиконання ним вже укладеного трудового контракту з роботодавцем, оскільки він за фахом є моряком, що призведе до його розірвання в односторонньому порядку і як наслідок, втрату ним роботи та заробітку, необхідного для сплати аліментів. Крім того, оскаржувана постанова не відповідає міжнародним правовим нормам. Також зазначив, що він отримав оскаржувану постанову 18.09.2019 року, про що свідчить відповідна роздруківка з сайту Укрпошти, таким чином, дана скарга подається до суду в визначений діючим законодавством 10 денний строк від дня коли особа дізналася або повинна була дізнатися про її винесення.

У судовому засіданні представник скаржника адвокат Волкогонов О.К. скаргу підтримав у повному обсязі та просив її задовольнити з підстав зазначених у скарзі. При цьому пояснив, що позов ОСОБА_1 про зменшення розміру аліментів, звільнення його частково від сплати заборгованості та визначення нової заборгованості в розмірі 16 000 грн. був залишений судом без розгляду у зв`язку з повторною не явкою іншого представника. Наполягав на тому, що ухилення від сплати аліментів не має, оскільки після укладення контракту та виїзду за кордон на роботу ОСОБА_1 сплачує аліменти. Та в листопаді 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою про зменшення розміру аліментів та часткове звільнення від сплати заборгованості по аліментам, отже у державного виконавця відсутні підстави для винесення постанови про встановлення ОСОБА_1 тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України.

Представник ДВС - головний державний виконавець Шкуринський С.С. в судовому засіданні із скаргою не погодився, пояснив, що вважає всі дії ДВС законними.

Заінтересована особа по справі ОСОБА_2 в судовому засіданні із скаргою не погодилася, пояснила, що вважає всі дії вчинені державним виконавцем щодо виконання рішення суду є законними.

Вислухавши учасників справи, вивчивши матеріали справи суд вважає, що скарга підлягає задоволенню, з таких підстав.

В силу ст. 4 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів», діяльність органів державної виконавчої служби та приватних виконавців здійснюється з дотриманням таких засад та принципів: 1) верховенства права; 2) обов`язковості виконання рішень; 3) законності; 4) диспозитивності; 5) справедливості, неупередженості та об`єктивності; 6) гласності та відкритості виконавчого провадження; 7) розумності строків виконавчого провадження; 8) співмірності заходів примусового виконання рішень та обсягу вимог за рішеннями; 9) забезпечення права на оскарження рішень, дій чи бездіяльності державних виконавців, приватних виконавців.

У відповідності до ч. 2 ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України та в`їзду в Україну громадян України» громадянинові України може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон у випадках, якщо: діють неврегульовані аліментні, договірні чи інші невиконані зобов`язання до виконання зобов`язань, або розв`язання спору за погодженням сторін у передбачених законом випадках, або забезпечення зобов`язань заставою, якщо інше не передбачено міжнародним договором України.

Статтею 6 даного Закону встановлено вичерпний перелік підстав для тимчасових обмежень у праві виїзду громадян України за кордон, зокрема коли громадянин України ухиляється від виконання зобов`язань покладених на нього судом рішенням, рішенням іншого органу (посадової особи) - до виконання зобов`язань.

Примусове виконання рішень судів в Україні покладається на державну виконавчу службу, яка входить до системи органів Міністерства юстиції України. Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, визначені у Законі України «Про виконавче провадження» від 21 квітня 1999 року № 606-XIV.

Відповідно до Постанови Пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ № 6 від 07 лютого 2014 року, виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

В судовому засіданні встановлено, що в провадженні державного виконавця Ізмаїльського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління в Одеській області Шкурінського С.С. знаходиться виконавче провадження №55335106, відкрите 08.12.2017 року на підставі виконавчого листа №500/7032/13-ц виданого Ізмаїльським міськрайонним судом 06 березня 2014 року про стягнення з скаржника ОСОБА_1 аліментів на неповнолітню дитину в розмірі 4000 грн. щомісячно (а.с.75).

В ході виконання провадження, 06.09.2019 року державним виконавцем була винесена постанова про встановлення скаржнику ОСОБА_1 тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України (а.с.72), виходячи з того, що за період з 06.03.2014 року по 31.08.2019 року у нього виникла заборгованість по сплаті аліментів в сумі 220 506,67 грн., що перевищує суму відповідних платежів за шість місяців.

На підставі п.19 ч.3 ст.18 Закону України «Про виконавче провадження», державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право у разі ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи за межі України - до виконання зобов`язань за рішенням.

Відповідно до п.1 ч.9 ст.71 Закону України «Про виконавче провадження», за наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за шість місяців, державний виконавець виносить вмотивовані постанови про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі.

Судова практика щодо вирішення питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України орієнтує суди на те, що законом передбачені юридичні санкції у вигляді тимчасового обмеження у праві виїзду не за наявністю факту невиконання зобов`язань, а за ухилення від їх виконання, тому з метою всебічного і повного з`ясування всіх обставин справи, встановлення дійсних прав та обов`язків учасників спірних правовідносин, підлягає з`ясуванню судом, чи дійсно особа свідомо не виконувала належні до виконання зобов`язання у повному обсязі або частково.

Відповідно до ст.2 Протоколу №4 до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, кожен, хто законно перебуває на території будь-якої держави має право вільно пересуватися і вільно вибирати місце проживання в межах цієї території.

Кожен є вільним залишати будь-яку країну, включно зі своєю власною.

На здійснення цих прав не можуть бути встановлені жодні обмеження, крім тих, що передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для підтримання публічного порядку, запобігання злочину, для захисту здоров`я чи моралі або з метою захисту прав і свобод інших осіб.

Згідно ст.43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 уклав трудовий договір моряка з Джеймс Фішер Крюінг Лімітед 18 серпня 2019 року та 21.10.2019 року вибув з території України в зв`язку з прийняттям його на роботу матроса 1 класу палубної команди, що підтверджується копією трудового договору а.с. 73 та відповіддю на запит про перетин боржником державного кордону України.

Тобто, заборона виїзду за кордон, яка накладена постановою про встановлення тимчасового обмеження ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України, порушує Конституційне право на працю та повністю позбавляє його заробітку.

Згідно розрахунку заборгованості складеного державним виконавцем 03.12.2019 року вбачається, що ОСОБА_1 сплатив на утримання своєї малолітньої доньки ОСОБА_3 аліменти в вересні 2019 року 3000 грн. та в листопаді 5000 грн., що також підтверджується копією квитанцій. Вказане свідчить про наміри ОСОБА_1 щодо добросовісної сплати аліментів на утримання своєї малолітньої доньки.

Про існування оскаржуваної постанови від 06.09.2019 року скаржник дізнався 18.09.2019 року після отримання даної постанови поштою, про що свідчить роздруківка з сайту Укрпошти (а.с.70).

Враховуючи той факт, що боржник отримав оскаржувану постанову 18.09.2019 року, дана скарга подана до суду в визначений діючим законодавством 10 денний строк від дня коли особа дізналася або повинна була дізнатися про її винесення.

За таких обставин, враховуючи, що державним виконавцем не надано суду докази щодо ухилення ОСОБА_1 від виконання зобов`язання, а також у зв`язку з тим, що наявність діючої оскаржуваної постанови державного виконавця від 06.09.2019 року створює загрозу невиконання ОСОБА_1 вже укладеного трудового контракту з роботодавцем, що можливо призведе до його розірвання з ним в односторонньому порядку, та як наслідок, втрату ним роботи та заробітку, необхідного для сплати аліментів, суд приходить до висновку, щодо обґрунтованості скарги ОСОБА_1 та наявності підстав для її задоволення.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст.258-261, 450, 451 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Скаргу ОСОБА_1 про визнання неправомірною та скасування постанови, винесеної старшим державним виконавцем Ізмаїльського міськрайонного відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області Шкурінським Станіславом Станіславовичем 06 вересня 2019 року про встановлення ОСОБА_1 тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України в межах виконавчого провадження №55335106 задовольнити.

Визнати неправомірною та скасувати постанову державного виконавця Ізмаїльського міськрайонного відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області Шкурінського Станіслава Станіславовича від 06 вересня 2019 року про встановлення ОСОБА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків « НОМЕР_1 », тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі в межах виконавчого провадження №55335106.

Повний текст ухвали складений 06 грудня 2019 року.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Одеського апеляційного суду через Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області шляхом подачі в 15-денний строк з дня складення повного судового рішення апеляційної скарги.

Суддя: Т.П.Пащенко