Провадження №2/263/476/2019
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 січня 2019 року Жовтневий районний суд м. Маріуполя у складі головуючого судді Кияна Д.В., за участю секретаря судового засідання Шеремети А.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів,

В С Т А Н О В И В:

До Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області 02 листопада 2018 року надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів.

На обґрунтування вимог ОСОБА_1 посилається на те, що з 08 січня 2011 року він перебував у шлюбі з ОСОБА_2 Під час шлюбу у них народились діти: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_4, 27 січня 204 року народження. Рішення Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області від 10 листопада 2011 року з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 стягнуто аліменти на утримання ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі ј частини з усіх доходів, щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Рішення Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області від 05 серпня 2014 року з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 стягнуто аліменти на утримання ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, у розмірі 1/6 частини з усіх доходів до досягнення дитиною повноліття. Так, ОСОБА_1 на двох дітей за рішеннями суду стягуються аліменти у розмірі Ѕ частини його доходу, що ставить його у скрутне становище. Додаткових доходів, крім заробітної плати ОСОБА_1 не має, тому керуючись ст. ст. 7, 180, 181, 182, 183, 192 СК України, просить суд зменшити розмір аліментів, які підлягають стягненню з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3, 12 січня 2011 року, з 1/4 на 1/6 частини всіх доходів ОСОБА_1 щомісячно, але не менш ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття.

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 24 листопада 2018 року відкрито у справі, її розгляд вирішено проводити у спрощеному порядку без повідомленням (виклику) сторін, розяснено сторонам їх право та строки на подачу відзиву на позов, відповіді на відзив та письмових заперечень.

Відповідач не скористався своїм правом та відзив на позов на адресу суду не направив.

Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у звязку з розглядом справи за відсутності учасників справи.

Судом досліджуються саме представлені письмові докази на підтвердження та спростування тих обставин, на які посилалася кожна із сторін, інших суду не представлено та про їх витребування перед судом не порушувалося клопотань.

Суд, вирішуючи питання, передбачені ст. ст. 12, 264 ЦПК України, виходить з такого.

Предметом спору (зміст спірних правовідносин) у справі є збільшення розміру аліментів.

Судом установлено, відповідно до свідоцтва про народження від 24 березня 2011 року серії 1-НО № 379018 ОСОБА_3 народився 12 січня 2011 року, батьками зазначені: ОСОБА_1 та ОСОБА_2, актовий запис № 87.

Відповідно до свідоцтва про народження від 06 лютого 2014 року серії 1-НО № 565223 ОСОБА_4 народилась 27 січня 2014 року, батьками зазначені: ОСОБА_1 та ОСОБА_2, актовий запис № 156.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 23 лютого 2018 року шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 розірваний.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 10 листопада 2011 року з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 стягнуто аліменти на утримання ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі ј частини усіх видів заробітку (доходу) щомісяця, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 03 жовтня 2011 року і до повноліття дитини.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 05 серпня 2014 року з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 стягнуто аліменти на утримання ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, у розмірі 1/6 частини усіх видів заробітку (доходу) щомісяця, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 25 червня 2014 року і до повноліття дитини.

Відповідно до частин першої, другої, статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно зі статтею 141 СК України мати, батько мають рівні права та обовязки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обовязків щодо дитини.

За змістом статті 180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Частина третя статті 181 СК України визначає, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Відповідно до статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоровя та матеріальне становище дитини; стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

За положеннями статті 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

В частині першій статті 192 СК України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоровя когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Згідно з пунктом 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у звязку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоровя когось із них.

Враховуючи зміст статей 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у звязку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду позовну заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.

Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не повязує їх зі способом присудження (частина третя статті 181 СК України). Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоровя когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями статті 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки).

При розгляді позовів, заявлених із зазначених підстав, застосуванню підлягає не тільки стаття 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обовязку батьків утримувати своїх дітей (стаття 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», стаття 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», стаття 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»).

Вказана правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року № 6-143цс13.

Виходячи з наведених положень закону, при вирішенні вимог щодо зміни розміру раніше стягнутих аліментів суд зобовязаний зясувати матеріальний та сімейний стан як платника аліментів, так і стягувача, погіршення чи поліпшення їх здоровя.

Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів» від 17 травня 2017 року № 037-VIII частину другу статті 182 СК України викладено в такій редакції: «Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Частиною першою статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

У той же час, як зазначено вище, суд при вирішенні спору про збільшення розміру аліментів повинен з'ясувати матеріальний та сімейний стан як платника аліментів, так і стягувача, погіршення чи поліпшення їх здоровя.

Положеннями статей 12, 81 ЦПК України передбачений обовязок кожної із сторін довести обставини, які мають значення для справи і на які посилається кожна із сторін як на підставу своїх вимог або заперечень.

Позивач поєднує підставу позову з скрутним положення, та необхідність утримання себе та своєї родини, однак, доказів у розумінні ст. ст. 77 80 ЦПК України, які би свідчили про наведені обставини, позивачем суду не представлено, тому суд позбавлений можливості вважати наведені обставини дійсними.

За наведених підстав позовні вимоги задоволенню не підлягають.

При подач позову ОСОБА_1 сплачений судовий збір у розмірі 704,8 грн.

У звязку з тим, що суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову, тому судові витрати відповідно до положень ст. 141 ЦПК України покладаються на позивача.

Керуючись ст. ст. 180, 181, 182, 192 СК України, ст. ст. 3, 12, 13, 7680, 89, 141, 263265 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів, - відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене позивачем до Донецького апеляційного суду через Жовтневий районний суд м. Маріуполя Донецької області шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів або безпосередньо до апеляційного суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Із повним текстом рішення суду можна ознайомитися у Єдиному державному реєстрі судових рішень за адресою: http://www.reyestr.court.gov.ua.

Відомості про сторін у справі:

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, ІПН НОМЕР_1, адреса реєстрації: АДРЕСА_1, паспорт серії КС №154840.

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, адреса мешкання: АДРЕСА_2.

Суддя Д.В.Киян