_____________________________________________________________________________________________________________________
Провадження № 2/520/2082/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.03.2019 року Київський районний суд у складі:

головуючого судді - Огренич І.В.,

при секретарі - Бусленко О.О.,

за участю адвоката Струкової К.О.,

розглянувши у судовому засіданні цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення коштів,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом про стягнення з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 грошових коштів в розмірі 42 000 доларів США, що в гривневому еквіваленті становить 1 173 900 гривень та 3% річних в розмірі 14376 гривень в солідарному порядку. При цьому позивач посилається на те, що 20.07.2015 року між позивачем та ОСОБА_2 було укладено договір позики, за яким позивач надав ОСОБА_2 грошові кошти в сумі 42 000 доларів США на придбання ОСОБА_2 та його дружиною ОСОБА_3 квартири АДРЕСА_2 які останні зобов`язались повернути у строк до 01.08.2016 року, однак до цього часу обов`язок в частині повернення грошових коштів відповідачами не виконаний, що зумовило звернення позивача до суду за захистом порушених прав.

У судове засідання позивач не з`явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав та просив задовольнити.

Представник відповідача ОСОБА_2 - адвокат Струкова К.О. в судовому засіданні позовні вимоги визнала, зазначаючи, що дійсно ОСОБА_2 взяв у позивача грошові кошти у позику, за які було придбано квартиру для сім`ї. Однак, в подальшому подружнє життя з ОСОБА_3 не склалось, шлюб було розірвано, грошові кошти для повернення позики у ОСОБА_2 відсутні, оскільки квартиру відповідача було обкрадено, всі речі та збереження викрадено.

Відповідач ОСОБА_3 та її представник в судове засідання не з`явились, про час та місце розгляду справи сповіщені належним чином, про причини неявки до суду не повідомили. В відзиві на позовну заяву відповідач зазначила про те, що їй не було відомо про отримання позики її колишнім чоловіком, отримані ОСОБА_2 грошові кошти не було використано в інтересах сім`ї. ОСОБА_3 зазначає, що квартира придбана за кошти, які є її заробітною платою, отриманою за місцем роботи, оскільки за період з 04.05.2011 року по 31.10.2015 року її заробіток в ТОВ «Сенчурі Марітайм Ейдженсіс Україна» склав 1 063 159,00 грн.

Вислухавши сторони, вивчивши матеріали справи, матеріали справи №520/16062/15-ц, суд приходить до наступного.

Як встановлено у судовому засіданні, 20.07.2015 року між позивачем та ОСОБА_2 було укладено договір позики, за яким позивач надав ОСОБА_2 грошові кошти в сумі 42 000 доларів США на придбання ОСОБА_2 та його дружиною ОСОБА_3 квартири АДРЕСА_2 які останні зобов`язались повернути у строк до 01.08.2016 року. Факт отримання грошових коштів підтверджується розпискою, оригінал якої було надано для огляду суду представником позивача в судовому засіданні.

15.02.2012 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 укладено шлюб, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 від 15.02.2012 року.

23.07.2015 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_3 було укладено договір купівлі-продажу квартири, за яким ОСОБА_4 передав у власність, а ОСОБА_3 прийняла у власність квартиру АДРЕСА_2

Згідно п. 7 договору купівлі-продажу придбання ОСОБА_3. квартири здійснюється за згодою її чоловіка, ОСОБА_2

Договір купівлі-продажу посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Пашичевою Г.Л., зареєстровано в реєстрі за №1643.

01.03.2017 року рішенням Київського районного суду м. Одеси шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 розірвано.

Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 01.11.2017 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 . вирішено питання щодо поділу спільної сумісної власності, зокрема позов ОСОБА_3 до ОСОБА_2 задоволено частково та з-поміж іншого визнано квартиру АДРЕСА_2 спільною сумісною власністю подружжя; визнано за ОСОБА_3 право власності на Ѕ частину квартири АДРЕСА_2 яка в цілому складається з однієї кімнати та підсобних приміщень, загальною площею 53,5 кв.м., у тому числі житловою площею 21,5 кв.м.; визнано право власності за ОСОБА_2 на Ѕ частину квартири АДРЕСА_2 яка в цілому складається з однієї кімнати та підсобних приміщень, загальною площею 53,5 кв.м., у тому числі житловою площею 21,5 кв.м.

Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей.

Згідно ст. 524 ЦК України зобов`язання має бути виражене у грошовій одиниці України - гривні. Сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов`язання в іноземній валюті.

Відповідно до ч.1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та у порядку встановленому договором.

Згідно ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Так, судом встановлено факт отримання ОСОБА_2 грошових коштів в розмірі 42 000,00 доларів США в інтересах сім`ї на придбання нерухомості, жодних доказів повернення позики до суду не надано, факт невиконання обов`язку із повернення суми позики не заперечується і сторонами.

Згідно ч. 1, 3 ст. 61 СК України об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім`ї, то гроші, інше майно, в тому числі гонорар, виграш, які були одержані за цим договором, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Керуючись ч. 3 ст. 65 СК України, при укладенні договорів одним із подружжя вважається, що він діє за згодою другого з подружжя.

Згідно ч. 4 ст. 65 СК України договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім`ї, створює обов`язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім`ї.

Суд вважає недоведеними посилання представника відповідача ОСОБА_3 . щодо того, що отримані грошові кошти були використані ОСОБА_2 не в інтересах сім`ї, а квартиру було придбано за власні кошти ОСОБА_3 Суд зазначає, що довідка ТОВ «Сенчурі Марітайм Ейндженсіс Україна» про нараховану ОСОБА_3 заробітну плату видана самою ж ОСОБА_3 , не відповідає вимогам ст. 77 - 80 ЦПК України. Належними доказом отримання заробітної плати є оригінал відомості про нарахування та виплату заробітної плати, а також засвідчені належним чином відомості з органів ДФС та ПФУ про доходи. Зазначених доказів ОСОБА_3. до суду не надано.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що укладений між позивачем та ОСОБА_2 договір позики було вчинено в інтересах сім`ї, а тому отримані за договором позики грошові кошти є спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , а отже відповідачі є солідарними боржниками.

Аналогічну правову позицію висловив ВСУ в постанові від 14.09.2016 року в справі №6-539цс16, зазначивши, що в подружжя, крім права спільної сумісної власності на придбане за рахунок позичених грошових коштів майно, внаслідок укладення договорів позики виникає також і зобов`язання в інтересах сім`ї у вигляді повернення позиченої грошової суми, виконання якого подружжя здійснює як солідарні боржники, та що договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім`ї, створює обов`язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім`ї.

Обґрунтовуючи заперечення проти позову, представник відповідача ОСОБА_3 посилається на постанову Верховного суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 03.05.2018 року у справі № 639/7335/15-ц, провадження № 61-1028св18. Так, Верховний Суд зазначив, що тлумачення частини четвертої статті 65 СК України свідчить, що той з подружжя, хто не брав безпосередньо участі в укладенні договору, стає зобов`язаною стороною (боржником), за наявності двох умов: 1) договір укладено другим із подружжя в інтересах сім`ї; 2) майно, одержане за договором, використане в інтересах сім`ї. Тільки поєднання вказаних умов дозволяє кваліфікувати другого з подружжя як зобов`язану особу (боржника). Тобто, на рівні закону закріплено об`єктивний підхід, оскільки він не пов`язує виникнення обов`язку другого з подружжя з фактом надання ним згоди на вчинення правочину. Навіть якщо другий з подружжя не знав про укладення договору він вважатиметься зобов`язаною особою, якщо об`єктивно цей договір було укладено в інтересах сім`ї та одержане майно було використано в інтересах сім`ї.

Таким чином, Верховним Судом однозначно зроблено висновок про те, що обізнаність та наявність згоди другого з подружжя про отримання грошових коштів в позику в інтересах сім`ї не є обов`язковою умовою для виникнення солідарного обов`язку з повернення таких коштів.

Оскільки в тексті розписки відсутній підпис ОСОБА_3 та остання заперечує проти своєї обізнаності щодо факту отримання коштів за договором позики, при вирішенні справи по суті суд виходить саме із зазначеної позиції Верховного Суду.

Окрім того, відповідачем ОСОБА_3 на підтвердження своїх посилань щодо спрямування отриманих ОСОБА_2 грошових коштів не в інтересах сім`ї не надано належних доказів наявності будь-яких інших джерел отримання коштів на придбання квартири, як і не надано доказів витрачання грошових коштів ОСОБА_2 для задоволення особистих інтересів, які б суперечили інтересам сім`ї.

Враховуючи встановлені обставини, визнання позовних вимог відповідачем ОСОБА_2 , суд вважає доведеними та такими, що відповідають вимогам законодавства вимоги в частині солідарного стягнення з відповідачів суми позики.

Так, згідно офіційного курсу НБУ станом на день подання позову сума заборгованості в гривневому еквіваленті становила 1 173 900,00 грн.

Окрім цього, ч. 1 ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього Кодексу, тобто з урахуванням інфляційних втрат та трьох процентів річних від простроченої суми.

Так, сума 3% річних від суми заборгованості за період з 01.08.2016 року по 28.12.2017 року складає 14376,00 грн. та підлягає стягненню з відповідачів на користь позивача.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, судом встановлено, що за подання позову позивачем сплачено судовий збір в розмірі 8 320 грн., що підтверджується квитанцією №54-1101S/1 від 28.12.2017 року.

Керуючись положеннями ч. 1 ст. 141 ЦПК України витрати по сплаті судового збору підлягають стягненню з відповідачів на користь позивача у рівних частинах.

Керуючись ст.ст. 10, 12, 13, 18, 81, 141, 211, 247, 258, 259, 263 - 265, 273, 354, 355ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 - задовольнити.

Стягнути солідарно з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_2 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_7 ) та ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , ІПН НОМЕР_3 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_8 ) на користь ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_4 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_9 ) суму заборгованості в розмірі 1173900 (один мільйон сто сімдесят три тисячі дев`ятсот) гривень та 3% річних в розмірі 14376 (чотирнадцять тисяч триста сімдесят шість) гривень.

Стягнути у рівних частках з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_2 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_7 ) та ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , ІПН НОМЕР_3 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_8 ) на користь ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_4 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_9 ) судові витрати в розмірі 8320 (вісім тисяч триста двадцять) гривень.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку протягом тридцяти днів з дня складання його повного тексту. Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 27 березня 2019 року.

Суддя Огренич І. В.