Справа № 544/1440/18
Номер рядка звіту 45
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

18 січня 2019 року м. Пирятин

Пирятинський районний суд Полтавської області у складі:

головуючого судді Сайко О.О.,

за участі секретаря Костенко Т.В.,

позивача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду по вул. Соборній, 41 цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житлом,

у с т а н о в и в :

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в обґрунтування якого вказав, що він є власником квартири АДРЕСА_1. Окрім позивача у вказаній квартирі зареєстрований його брат ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1. Відповідач не проживає за вказаною адресою з 2016 року. Фактичне місце проживання відповідача невідоме. Реєстрація ОСОБА_2 у належній позивачу квартирі порушує його право на володіння та користування належною йому власністю, у зв'язку з чим він вимушений звернутись до суду з даним позовом, в якому просить суд визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право користування житловим приміщенням за адресою: вул. Січових Стрільців (Жовтнева), 48АДРЕСА_2.

Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, надав пояснення аналогічні викладеним в позовній заяві.

Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не з'явився, причину неявки суду не повідомив, про час та місце слухання справи повідомлений належним чином, шляхом розміщення оголошення про його виклик на офіційному веб-сайті судової влади України. Заяви про розгляд справи за його відсутності від відповідача не надходило.

Судом в порядку ст. 90, 230 ЦПК України для встановлення фактичних даних була допитана свідок ОСОБА_3, яка в судовому засіданні пояснила, що брат позивача після звільнення з місць позбавлення волі постійно проживав разом із співмешканкою за місцем своєї реєстрації у квартирі, що належить ОСОБА_1 Під час проживання у цій квартирі відповідач зловживав спиртними напоями, вів антисоціальний спосіб життя. Кілька разів через поведінку ОСОБА_2 викликалася поліція, але в серпні 2018 року відповідач виїхав з квартири у невідомому напрямку та з того часу там не проживає.

У суду немає підстав ставити під сумнів достовірність і правдивість фактів, повідомлених свідком. Дані про його заінтересованість в результаті розгляду справи відсутні.

Суд, вислухавши позивача, допитавши свідка, всебічно та повно з'ясувавши обставини справи, об'єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи, надавши їм оцінку у сукупності з оголошеними та дослідженими матеріалами справи, вважає, що в задоволенні позовних вимог слід відмовити виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 55 Конституції України, кожному гарантується судовий захист його прав і свобод.

Частиною 2 ст. 124 Конституції України передбачено, що юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі.

Відповідно до ст. 6 Європейської конвенції з прав людини кожен має право на справедливий суд і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру.

Згідно ч.1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право на звернення до суду для захисту своїх прав.

Згідно до ст.ст. 12, 13 ЦПК України, суд розглядає справи на принципах змагальності і диспозитивності.

Відповідно до ст.ст. 76, 81 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про право власності виданого органом приватизації при Пирятинській центральній районній лікарні від 12 грудня 2009 року, ОСОБА_1 та ОСОБА_4 отримали у приватну власність по Ѕ частини квартири АДРЕСА_3 (Жовтнева) в м. Пирятин Полтавської області (а.с. 14).

Відповідно до витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно №24766503 від 12 грудня 2009 року за ОСОБА_1 та ОСОБА_4 зареєстровано по Ѕ частини квартири АДРЕСА_4 (Жовтнева) в м. Пирятин Полтавської області (а.с. 15).

14 серпня 2010 року ОСОБА_4 подарувала 1/2 частину квартири АДРЕСА_3 (Жовтнева) в м. Пирятин Полтавської області ОСОБА_1, про що свідчить договір дарування частки квартири (а.с. 12).

На підставі вищевказаного договору дарування КП «Лубенське міжрайонне бюро технічної інвентаризації» зареєструвало подаровану частину квартири АДРЕСА_5 (Жовтнева) в м. Пирятині Полтавської області за позивачем, про що свідчить витяг про реєстрацію права власності на нерухоме майно №27056961 від 18 серпня 2010 року (а.с. 7).

Відповідно до Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна за ОСОБА_1 в цілому зареєстровано квартира ІНФОРМАЦІЯ_2 (Жовтнева) в м. Пирятин Полтавської області (а.с. 8-9).

З наданої позивачем довідки про склад сімї №12884 від 07 вересня 2018 року, виданої Центром надання адміністративних послуг, ОСОБА_1 зареєстрований в ІНФОРМАЦІЯ_3, окрім нього за цією ж адресою проживає та зареєстрований його брат ОСОБА_2 (а.с. 10).

Згідно довідки квартального комітету від 07.09.2018 №64, ОСОБА_1 станом на 07.09.2018 зареєстрований та проживає за адресою ІНФОРМАЦІЯ_4. Його брат ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстрований, але не проживає (а.с. 11). Даних, з якого часу брат позивача не проживає за вказаною адресою, довідка не містить.

Відповідно до ч. 1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Частиною 1 статті 317 ЦК України передбачено, що власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

На підставі ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

У відповідності до ч. 1 ст. 321ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Згідно ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Відповідно до ч. 1 ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі заяви особи або її законного представника; судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою.

Оскільки ст. 391 ЦК України, зазначає, що саме власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, позивачем не надано суду належних доказів того, що він є власником квартири АДРЕСА_6 (Жовтнева) в м. Пирятин Полтавської області, реєстрація відповідача в якій є предметом розгляду даної справи.

Окрім цього, відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік.

Як вбачається з наданих показань свідка ОСОБА_3, отриманих в ході судового розгляду, ОСОБА_2 залишив місце реєстрації лише в серпні 2018 року, що на даний час становить менше одного року. Доказів відсутності відповідача без поважних причин понад один рік позивач не надав, а тому суд вважає позовні вимоги позивача необгрунтованими.

Враховуючи, що суд розглядає справи, лише в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи, суд вважає, що позов про визнання особи такою, що втратила право користування житлом задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. 6-13, 81, 141, 259, 263-265, 352 ЦПК України, суд

в и р і ш и в:

ОСОБА_1 в задоволенні позову до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням - відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено до Полтавського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Пирятинський районний суд Полтавської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження , якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення виготовлений 25.01.2019.

Головуючий - О. О. Сайко