Ухвала

Іменем України

29 листопада 2019 року

м. Київ

справа № 367/3445/19

провадження № 61-20896ск19

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Гулейкова І. Ю. (суддя-доповідач), Ступак О. В., Усика Г. І.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - ОСОБА_2 ,

розглянув касаційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу Київського апеляційного суду від 31 жовтня 2019 року у складі судді Махлай Л. Д.,

ВСТАНОВИВ:

У травні 2019 року ОСОБА_1 звернувся з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів.

Ухвалою Ірпінського міського суду Київської області від 24 травня 2019 року відкрито провадження у зазначеній вище справі.

У підготовчому судовому засіданні представник ОСОБА_2 заявив клопотання про залишення без розгляду позовної заяви ОСОБА_1 відповідно до частини п`ятої статті 223 Цивільного процесуального кодексу України, оскільки позивач повторно не з`явився у судове засідання та не подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності.

Ухвалою Ірпінського міського суду Київської області від 25 вересня 2019 року відмовлено у задоволенні клопотання про залишення позовної заяви без розгляду.

Не погоджуючись з ухвалою суду, 11 жовтня 2019 року ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, в якій просила скасувати ухвалу Ірпінського міського суду Київської області від 25 вересня 2019 року та прийняти рішення про залишення позовної заяви без розгляду.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 31 жовтня 2019 року апеляційну скаргу було повернуто ОСОБА_2 на підставі пункту 4 частини п`ятої статті 357 ЦПК України.

У листопаді 2019 року ОСОБА_2 звернулася засобами поштового зв`язку до Верховного Суду з касаційною скаргою на ухвалу Ірпінського міського суду Київської області від 25 вересня 2019 року та ухвалу Київського апеляційного суду від 31 жовтня 2019 року, в якій посилаючись на порушення судами норм процесуального права, просить оскаржувані судові рішення скасувати та постановити нове, яким залишити позов ОСОБА_3 без розгляду.

Ухвалою Верховного Суду від 29 листопада 2019 року ОСОБА_2 відмовлено у відкритті касаційного провадження в частині оскарження ухвали Ірпінського міського суду Київської області від 25 вересня 2019 року на підставі пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України.

Перевіривши доводи касаційної скарги ОСОБА_2 в частині оскарження ухвали Київського апеляційного суду від 31 жовтня 2019 року, суд вважає, що у відкритті касаційного провадження в цій частині необхідно відмовити з таких підстав.

Згідно із положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Пунктом 5 частини другої статті 394 ЦПК України визначено, що суд в порядку, передбаченому частинами четвертою, п`ятою цієї статті, відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга є необґрунтованою.

Відповідно до частини п`ятої статті 394 ЦПК України у разі якщо суддя-доповідач дійде висновку, що подана касаційна скарга є необґрунтованою, вирішення питання про відкриття провадження здійснюється постійною колегією суддів, до складу якої входить суддя-доповідач.

Разом із тим, як зазначено у частині п`ятій статті 394 ЦПК України, якщо жоден суддя зі складу колегії не дійде висновку про необхідність відкриття касаційного провадження через необґрунтованість скарги, колегія суддів постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження.

Із матеріалів касаційної скарги, змісту оскаржуваної ухвали апеляційного суду вбачається, що скарга є необґрунтованою, а наведені в ній доводи не дають підстав для висновків щодо його незаконності та неправильності.

Такого висновку суд дійшов з огляду на таке.

Повертаючи апеляційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу Ірпінського міського суду Київської області від 25 вересня 2019 року, суд апеляційної інстанції керувався пунктом 4 частини п`ятої статті 357 ЦПК України та вважав, що статтею 353 ЦПК України визначений вичерпний перелік ухвал, на які можуть бути подані скарги окремо від рішення суду першої інстанції, зокрема, ухвала про відмову в задоволенні заяви про залишення позову без розгляду апеляційному оскарженню не підлягає.

Перелік ухвал суду першої інстанції, які можуть бути оскарженні в апеляційному порядку окремо від рішення суду визначено у частині першій статті 353 ЦПК України.

Згідно із пунктом 4 частини п`ятої статті 357 ЦПК України апеляційна скарга не приймається до розгляду і повертається судом, зокрема, якщо скаргу подано на ухвалу, що не підлягає оскарженню окремо від рішення суду.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

В ухвалі Великої Палати Верховного Суду від 12 червня 2019 року у справі № 761/23218/17 (провадження № 14-172цс19) вказано, що «обмеження права на апеляційне оскарження ухвал окремо від рішення щодо суті спору є передбачуваним, оскільки чітко регламентоване процесуальним законом. Звертаючись з апеляційною скаргою на ухвалу суду, що за законом не може бути окремо оскаржена в апеляційному порядку, учасник справи може спрогнозувати безперспективність такого оскарження. Передбачені процесуальним законом обмеження права на окреме оскарження судових рішень, в тому числі з підстав порушення правил предметної юрисдикції щодо ухвали суду першої інстанції про залишення без розгляду вказаної заяви про перегляд заочного рішення не нівелюють для учасника судового процесу можливості доступу до суду та не ускладнюють йому цей доступ настільки, щоб завдати шкоди самій суті цього права».

У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної Палати Касаційного цивільного суду від 12 вересня 2018 року у справі № 752/1016/17 (провадження № 61-19138сво18) зроблено висновок, що «право на апеляційне оскарження учасники справи можуть реалізувати у порядку, визначеному процесуальним законом, не зловживаючи їхніми процесуальними правами у спосіб подання апеляційної скарги на ухвалу, що не може бути оскаржена до ухвалення рішення по суті спору й окремо від такого рішення».

Встановивши, що ухвала Ірпінського міського суду Київської області від 25 вересня 2019 року про відмову в задоволенні клопотання про залишення позову без розгляду не підлягає апеляційному оскарженню, суд апеляційної інстанції обґрунтовано повернув апеляційну скаргу. Крім того, апеляційним судом правильно зазначено, що відмова в задоволенні клопотання про залишення позовної заяви без розгляду не перешкоджає провадженню у справі.

Доводи касаційної скарги висновків суду апеляційної інстанції не спростовують, на законність і обґрунтованість судового рішення не впливають, а зводяться до незгоди заявника зі змістом ухвали суду першої інстанції про відмову в задоволенні клопотання про залишення позову без розгляду, що не може бути предметом оскарження у касаційному порядку в силу вимог пункту 2 частини першої статті 389 ЦПК України.

Апеляційний суд постановляючи оскаржувану ухвалу, діяв у відповідності до норм пункту 4 частини п`ятої статті 357 ЦПК України, тому право заявника на судовий захист жодним чином непорушене.

Аналіз змісту касаційної скарги та оскаржуваного судового рішення свідчить, що правильне застосовування судом апеляційної інстанції норм права є очевидним, а касаційна скарга - необґрунтованою.

Керуючись частиною першою статті 127, статтею 390, пунктом 5 частини другої, частинами п`ятою і шостою статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

У відкритті касаційного провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів, за касаційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Київського апеляційного суду від 31 жовтня 2019 року відмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:І. Ю. Гулейков О. В. Ступак Г. І. Усик