Дата документу 10.12.2019 Справа № 334/9640/18
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Є.У.№ 334/9640/18 Головуючий у 1 інстанції: Турбіна Т.Ф.
№ 22-ц/807/2767/19 Суддя-доповідач: Крилова О.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 грудня 2019 року м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого: Крилової О.В.

суддів: Кухаря С.В.

Полякова О.З.

розглянувши в порядку спрощеного письмового провадження без виклику учасників справи цивільну справу заапеляційною скаргою Комунального підприємства «Водоканал» на заочне рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 17 квітня 2019 року у справі за позовом Комунального підприємства «Водоканал» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості по оплаті за централізоване водопостачання і водовідведення,

ВСТАНОВИВ

В грудні 2018 року КП «Водоканал» звернулося до суду із позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості по оплаті за централізоване водопостачання і водовідведення

В обґрунтування позовних вимог зазначало, що ОСОБА_1 і ОСОБА_2 проживають за адресою: АДРЕСА_1 та користуються послугами КП «Водоканал», однак не вносять вчасно оплату за надані послуги, у зв`язку з чим за період з 01.11.2013 року по 31.10.2018 року утворилась заборгованість в розмірі 12636,29 грн..

Посилаючись на зазначені обставини просило суд, стягнути з відповідачів заборгованість по оплаті за централізоване водопостачання і водовідведення.

Заочним рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 17 квітня 2019 року позов задоволено частково.

Стягнуто в солідарному порядку з ОСОБА_1 , та ОСОБА_2 , які зареєстровані за адресою: АДРЕСА_1 , на користь КП «Водоканал» заборгованість по оплаті за централізоване водопостачання і водовідведення за період з 01.11.2013 по 31.10.2018 у розмірі 10234,96 грн.

Стягнуто з ОСОБА_1 , та ОСОБА_2 , які зареєстровані за адресою: АДРЕСА_1 , на користь КП «Водоканал» судові витрати в розмірі 1762,00 грн. в рівних частках з кожного по 881,00 грн.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду, КП «Водоканал» подало апеляційну скаргу, в якій посилаючись на незаконність, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти постанову, якою задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Відповідно до частини першої статті 368 ЦПК України у суді апеляційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 369 цього Кодексу.

Згідно з частиною тринадцятою статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Зважаючи на те, що справа є малозначною, її розгляд здійснено в порядку письмового провадження, без виклику сторін.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно зі ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до п.1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом першої інстанції було встановлено, що відповідачі ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , (ІПН невідомий) та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , (ІПН НОМЕР_1 ), які зареєстровані за адресою: АДРЕСА_1 , є споживачами послуг, які надає Комунальне підприємство «Водоканал», що підтверджується Довідками Департаменту реєстраційних послуг Запорізької міської ради від 15.01.2018 року та Довідкою КП «Водоканал» по відповідному особовому рахунку № НОМЕР_2 , відкритому на ім`я ОСОБА_1 .

Судом першої інстанції правильно визначений характер правовідносин сторін, суд виходив з того, що основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов`язки регулюються Законом України «Про житлово-комунальні послуги», відповідно до якого, учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є споживач - фізична особа, яка отримує або мас намір отримати вказану послугу, та виконавець.

Виконавцем послуг з централізованого постачання холодної води та її водовідведення для об`єктів усіх форм власності є суб`єкт господарювання, що провадить господарську діяльність з централізованого водопостачання та водовідведення. Згідно до статутних документів, основним видом діяльності комунального підприємства «Водоканал» є забезпечення безперебійного постачання населенню, підприємствам, організаціям м. Запоріжжя й області питної води та водовідведення, тому заявник в силу закону є виконавцем послуг з централізованого постачання холодної води та централізованого водовідведення.

Частиною 1 ст.19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено, що відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах. Учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є: власник, споживач, виконавець, виробник, причому виробник послуг може бути і їх виконавцем.

Відсутність укладеного між сторонами договору, обов`язковість укладання якого лежить і на КП «Водоканал», і на споживачеві, не виключає можливості стягнення з останнього на користь організації вартості послуг з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення, оскільки між сторонами склалися фактичні договірні відносини.

Частково задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з положень ст. 526 ЦПК України, за якими зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, та вимог Цивільного Кодексу України, інших актів цивільного законодавства. Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги.

Судом було встановлено, що відповідачі є споживачами послуг, що надає КП «Водоканал», але вчасно не вносять оплату за надані послуги.

Судом першої інстанції було проаналізовано надані позивачем докази , зокрема, з розрахунку позивача вбачається, що за заявлений у позові період, а саме, з 01.11.2013 по 31.10.2018 було нараховане за надані послуги 12636,29 грн. Всього було сплачено за вказаний період 2401,33 грн.

У позовній заяві зазначено, що вказана сума у розмірі 2401,33 грн. була зарахована на виконання судового рішення №2-3657/09 про стягнення заборгованості за минулий період з 01.06.2000 по 28.02.2009 на суму 2749,66 грн.

Разом з тим, позивачем не надано жодного доказу на підтвердження того, що зазначені грошові суми або вносилися в порядку примусового виконання судового рішення, або вносилися відповідачами добровільно з застереженням про те, що грошові кошти мають бути спрямовані на погашення заборгованості з а судовим рішенням.

Так, як зазначив суд першої інстанції, позивачем не надано на час розгляду справи ані відповідного рішення суду, ані доказів пред`явлення його до виконання, стану виконання судового рішення та розміру заборгованості, а також доказів того, що зазначені платежі на загальну суму 2401,33 грн. в період з травня 2014 року по грудень 2017 року були здійснені на виконання рішення суду.

Саме тому, суд першої інстанції вважав доведеним, що за період з 01.11.2013 року по 31.10.2018 року утворилась заборгованість в розмірі 10234,96 грн., що підтверджується долученим до позову розрахунком заборгованості за вказаний період.

Погоджуючись з висновками суду першої інстанції, судова колегія враховує також, що такі докази не надані і до апеляційної скарги,

Так, позивач обмежився тим, що додав до апеляції копію судового рішення від 29 жовтня 2009 року, але жодних відомостей про те, що воно знаходилося на виконанні у виконавчій службі, жодних довідок про те, що виконавчою службою здійснюються заходи примусового виконання та перераховуються кошти позивачеві , не надано.

За таких обставин, суд першої інстанції зробив правильний висновок про те, що сплачені на погашення заборгованості грошові кошти мають бути зараховані на погашення боргу за той місяць, у якому вони сплачені, позаяк інше не встановлено, а те, що грошові кошти надходили на виконання судового рішення за 2009 рік є припущенням,яке не ґрунтується на наданих позивачем доказах.

Частина друга статті 129 Конституції України визначає основні засади судочинства, однією з яких згідно пункту 3 вказаної частини, є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

За ст. 81 ЦПК кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Тож суд першої інстанції, ухвалюючи рішення, виходив з наявних у матеріалах справи доказів, наданих позивачем у відповідності із процесуальним законом, і керувався принципами змагальності та диспозитивності цивільного судочинства.

Наведені вище обставини свідчать про те, що суд першої інстанції, мотивуючи своє рішення, вірно проаналізував норми закону та дійшов обґрунтованого висновку про часткову відмову в задоволенні позовних вимог .

Доводи скарги та матеріали справи не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи були допущені порушення норм матеріального чи процесуального права.

З огляду на викладене, судова колегія не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування оскаржуваного судового рішення.

.

Керуючись ст. ст. 374, 375, 382 ЦПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Комунального підприємства «Водоканал» залишити без задоволення.

Заочне рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 17 квітня 2019 рокупо цій справі залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту цієї постанови, лише у випадку якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до ЦПК України позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Повний текст постанови складено 10 грудня 2019 року.

Головуючий О.В. Крилова

Судді: С.В. Кухар

О.З. Поляков