Провадження № 2/243/276/2018
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
18 березня 2019 року
Словянський міськрайонний суд Донецької області в складі:
головуючого судді Ільяшевич О.В.,
секретаря судового засідання Зубкова В.В.,
позивача ОСОБА_2,
відповідача ОСОБА_3,
третьої особи ОСОБА_4,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Словянського міськрайонного суду Донецької області (вул. Добровольського, 2, м. Словянськ, Донецької області) за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору ОСОБА_5, ОСОБА_4, про стягнення аліментів з повнолітнього сина на утримання непрацездатної матері, -,
28 листопада 2018 року ОСОБА_2 звернулася до суду із позовом до ОСОБА_3 про стягнення аліментів з повнолітнього сина на утримання непрацездатної матері. В обґрунтування своїх вимог позивачка зазначає, що вона є непрацездатною за віком та інвалідністю. Проживає однією сімєю з відповідачем, своїм сином ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, який від витрат на утримання житла, харчування ухиляється. Матеріальної допомоги в будь-якій формі на її утримання від свого сина вона не отримує. Зазначає, що грошових коштів, які вона отримує у вигляді пенсії за віком їй бракує на утримання житла, харчування та предмети першої необхідності, вказує на те, що вона інвалід 2 групи та за станом здоровя їй потрібні ліки та предмети медичного призначення. У звязку із тим, що її фізичні можливості обмежені та вона не має можливості забезпечити собі додаткові джерела доходу, а її син не надає ніякої матеріальної допомоги, вона була змушена звернутися до суду з проханням ухвалити рішення, яким стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 на її користь аліменти на утримання непрацездатної матері у розмірі ј частини усіх заробітків відповідача.
09 січня 2019 року ухвалою Словянського міськрайонного суду Донецької області було залучено до участі у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів з повнолітнього сина на утримання непрацездатної матері, в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2.
06 лютого 2019 року ухвалою Словянського міськрайонного суду Донецької області було залучено до участі у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів з повнолітнього сина на утримання непрацездатної матері, в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору ОСОБА_4.
Позивачка ОСОБА_2, в судовому засіданні від 18 березня 2019 року позов підтримала з підстав, наведених у позовній заяві. Також пояснила, що має другого сина ОСОБА_4 До нього вона позов не подає, тому що він проживає окремо та іноді їй допомагає.
Відповідач ОСОБА_3 в судовому засіданні пояснив, що дійсно проживає разом із матірю, однак не допомагає у добровільному порядку, тому що не має можливості допомагати, оскільки йому не вистачає на проживання, до того ж він сплачує аліменти на утримання неповнолітньої дитини. Разом з тим позов визнав у повному обсязі.
Третя особа ОСОБА_4 в судовому засіданні пояснив, що дійсно він проживає окремо від матері, іноді їй допомагає, вважає, що відповідач повинен допомагати позивачці.
Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог ОСОБА_4 надала до суду відзив в якому зазначила, що у позивачки ОСОБА_2 є ще другий син ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, який не мешкає разом із матірю, але цілком дієздатний та може, також, утримувати свою непрацездатну матір, разом із своїм братом відповідачем по справі ОСОБА_3. Зазначає, що у неї з колишнім чоловіком ОСОБА_3, від шлюбу є неповнолітня дитина, донька ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_4, яка проживає із нею за адресою: АДРЕСА_1. Зазначає, що з ОСОБА_3 стягуються аліменти на утримання їхньої доньки. З огляду на викладене, просить суд при вирішенні вказаного питання врахувати наведені нею факти, та не зменшувати розмір стягнених аліментів з ОСОБА_3 на її користь на утримання їхньої неповнолітньої доньки.
Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, виходячи з таких встановлених в судовому засіданні обставин та відповідних ним доказів.
Згідно із свідоцтвом про народження відповідача ОСОБА_3, серії ІV- НО № 456216, ОСОБА_3 народився 29 січня 1981 року у м. Словянську Донецької області, його батьками зазначені ОСОБА_2 та ОСОБА_7(а.с.9).
Згідно із копією паспорту відповідача ОСОБА_3, серії ВВ184112 виданого12 квітня 2006 року Словянським МВ УМВС України в Донецькій області, в графі «Місце проживання» зазначене зареєстроване місце проживання відповідача за адресою:Донецька область, АДРЕСА_2 (а.с.5-7).
Згідно із копією довідки про склад сімї № 574 від 06 листопада 2017 року, наданою ТОВ «Цидило та К», вбачається, що до складу сімї ОСОБА_2 входить її син ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_5, який зареєстрований разом із нею за адресою: АДРЕСА_3 (а.с.13).
Згідно із довідкою до акту огляду МСЕК серії АВ № 0913786 від 04 квітня 2018 року, ОСОБА_2 є інвалідом 2 групи та відповідно до п.12 вказаної довідки непрацездатною (а.с.10).
Згідно із довідкою № 108/2 для одержання путівки на санаторно курортне лікування від 17 квітня 2018 року ОСОБА_2 рекомендовано лікування в санаторіях м. Одеси та м. Бердянську для лікування опорно-рухової системи (а.с.11).
Згідно із копією пенсійного посвідчення серії ААІ № 654261 виданого 18 квітня 2018 року ОСОБА_2 отримує пенсію за віком як інвалід 2 групи з загальним захворюванням (а.с.12).
Згідно із копією судового наказу, виданого 15 травня 2018 року Словянським міськрайонним судом Донецької області, з відповідача ОСОБА_3 на користь ОСОБА_5 стягнуто аліменти на утримання дитини: ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_4 у розмірі ј всіх видів заробітку (доходу), але не менш ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 14 травня 2018 року та до досягнення дитиною повноліття (а.с.21).
Згідно із довідкою від 31 січня 2019 року, ОСОБА_6 навчається у «Школі усного рахунку Соробан», оплата за навчання за період з 07 вересня 2018 року по 31 січня 2019 року складає 3830 грн.(а.с.42), вказане також підтверджується розрахунковими квитанціями за оплату навчання(а.с.66).
Стаття 51 Конституції України України закріплює обов'язок повнолітніх дітей піклуватися про своїх непрацездатних батьків.
За змістом ст. 7 СК України сімейні відносини регулюються Сімейним кодексом України.
Відповідно до частини 1ст. 202 СК України, повнолітні дочка, син зобов'язані утримувати батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги.
Так, згідно до ст. 26 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», а також Постановою Пленуму Верховного суду України від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України», непрацездатними визнаються особи, які досягли пенсійного віку або є інвалідами 1,2,3 груп.
Відповідно до ст. 205 СК України суд визначає розмір аліментів на батьків у твердій грошовій сумі або у частці від заробітку з урахуванням матеріального та сімейного стану сторін
Відповідно до п. 21 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", обов'язок повнолітніх дочки, сина утримувати своїх непрацездатних батьків, які потребують матеріальної допомоги (ст. 202 СК), не є абсолютним. У зв'язку з цим суд на вимогу дочки, сина, до яких пред'явлено позов про стягнення аліментів, зобов'язаний перевірити їхні доводи про ухилення батьків від виконання своїх обов'язків щодо них (ст. 204 СК)
При вирішенні питання про стягнення аліментів на утримання батьків слід враховувати, що вказане право батьків, якому кореспондує обов'язок повнолітніх дітей, виникає за наявності двох умов: непрацездатності батьків та наявності у них потреби у матеріальній допомозі і не залежить від майнового стану повнолітніх дочки, сина. Звільнення від обов'язку утримувати матір, батька та обов'язку брати участь у додаткових витратах можливі лише коли буде встановлено, що мати, батько ухилялися від виконання своїх батьківських обов'язків, що передбачено ч. 1ст. 204 СК України. Моментом виникнення обов'язку утримувати своїх батьків є наявність усіх перерахованих умов.
Необхідність матеріальної допомоги визначається в кожному конкретному випадку в залежності від матеріального становища батьків. До уваги приймається отримання батьками пенсії, державних пільг, субсидій, наявність у батьків майна, що може приносити дохід тощо. Сам факт непрацездатності батьків не зумовлює виникнення у дітей обов'язку надання їм утримання - стан непрацездатності має супроводжуватися необхідністю отримувати сторонню матеріальну допомогу. Тобто, батьків слід визнавати такими, що потребують матеріальної допомоги.
Відповідно до ст. 206 СК України у виняткових випадках, якщо мати, батько є тяжко хворими, інвалідами, а дитина (стаття 6 цього Кодексу) має достатній дохід (заробіток), суд може постановити рішення про стягнення з неї одноразово або протягом певного строку коштів на покриття витрат, повязаних з лікуванням та доглядом за ними.
Відповідно до п. п. 10,11 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 1 листопада 1996 року « Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя», Конституційні положення про законність судочинства та рівність усіх учасників процесу перед законом і судом ( ст. 129 Конституції) зобов'язують суд забезпечити всім їм рівні можливості щодо надання та дослідження доказів, заявлення клопотань та здійснення інших процесуальних прав. При вирішенні цивільних справ суд має виходити з поданих сторонами доказів.
Суд виходить з вимог ст.ст. 12, 81 ЦПК України, відповідно до яких цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обовязків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
За приписами статті 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності.
В судовому засіданні встановлено, що позивачка має двох синів ОСОБА_3 та ОСОБА_4.
Як видно із пояснень ОСОБА_4, останній разом із матірю не проживає, є працездатним та надає матеріальну допомогу матері за можливості.
Наведені обставини не заперечуються учасниками судового розгляду справи та ними визнаються.
Крім того, в судовому засіданні встановлено, що відповідач працює, має стабільний дохід, отримує заробітну плату за рішенням суду сплачує аліменти на користь своєї малолітньої дитини розмірі ј частини усіх своїх доходів, вказане підтверджується довідкою з місця його роботи, в якій зазначено відрахування аліментів.
В судовому засіданні встановлено, що позивачка отримує пенсію.
Відповідно до довідки, виданої Словянським об'єднаним управлінням ПФУ Донецької області, 26 листопада 2018 року розмір пенсії ОСОБА_2 станом на листопад 2018 рік становить 1640,01 гривень, а прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць для осіб, які втратили працездатність на день подачі позову становить 1435 грн., тобто позивачка отримує дохід більший ніж встановлений Законом України «Про Державний бюджет України на 2018 рік» прожитковий мінімум.
При цьому суд виходить до з того, що обовязок по утриманню непрацездатних батьків покладається на всіх дітей з однаковим рівнем відповідальності.
Суд також наголошує на тому, що відповідач має також і інший обовязок утримання неповнолітньої дитини.
При цьому, суд зазначає, що в даному випадку визнання відповідачем позову у повному обсязі судом не прийнято, оскільки таке беззаперечне визнання позову в подальшому може порушити права неповнолітньої дитини щодо отримання нею аліментів від відповідача.
Враховуючи вищезазначені норми права, встановлені в судовому засіданні обставини справи, за якими позивачка отримує пенсію, має іншого сина, який в свою чергу має рівний із відповідачем обовязок щодо утримання позивачки, а також з врахуванням того, що з відповідача вже стягуються аліменти на утримання неповнолітньої дитини, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог, а саме про стягнення з відповідача на користь позивачки аліментів у розмірі 1/8 частини від усіх видів його доходу.
Відповідно до ст. 79 СК України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позовної заяви.
Розвязуючи питання розподілу судових витрат між сторонами суд виходить з такого.
Відповідно до п. 8 статті 6 ЗУ «Про судовий збір», розподіл судового збору між сторонами та перевірка повноти сплати судового збору здійснюються відповідно до процесуального законодавства.
Згідно із ч. 1 ст. 141 ЦПК України, яка передбачає розподіл судових витрат між сторонами, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Згідно із п. 3 ч. 1 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір», що передбачає пільги щодо сплати судового збору, від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються, зокрема позивачі у справах про стягнення аліментів, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення.
Відповідно до ч.1 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, повязаних з розглядом справи.
У ч.1 ст. 141 ЦПК України зазначено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
За змістом ч. 6 згаданої статті, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
З врахуванням вказаних положень можна дійти висновку, що у поняття судових витрат, вказаних у ч.6 ст. 141 ЦПК включається також і судовий збір. Наведене положення узгоджується також із частиною другою вказаної норми, де на відміну від частини шостої йдеться про «інші судові витрати».
За таких обставин, слід дійти висновку, що у разі звільнення від сплати судових витрат, у тому числі судового збору, сторони, на користь якої ухвалено рішення, то з протилежної сторони стягуються витрати, які були понесені іншими особами, а решта компенсується за рахунок держави.
Таким чином, враховуючи, що позивачка є звільненою від сплати судового збору при зверненні до суду із позовними вимогами про стягнення аліментів, а позов судом задоволений у повному обсязі, то підстав для стягнення судового збору з відповідача в дохід держави у суду не має, оскільки за вимогами ч. 6 ст. 141 ЦПК України, він компенсується за рахунок держави.
Такий висновок суду також узгоджується із нормами, передбаченими ч.1 ст. 142 ЦПК України.
На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст.202, 205 СК України, ст. ст.10,12,13,141,142, 263-265,430 ЦПК України, суд, -
Позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_3, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору ОСОБА_5, ОСОБА_4, про стягнення аліментів з повнолітнього сина на утримання непрацездатної матері задовольнити частково.
Стягувати з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП: НОМЕР_1, зареєстроване місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_6, б. 4, кв. 16, на користь ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_7, РНОКПП: НОМЕР_2, зареєстроване місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_6, б. 4 кв. 16, аліменти на утримання матері у розмірі 1/8 частини заробітку (доходу) ОСОБА_3 щомісячно, починаючи з 28 листопада 2018 року.
Допустити негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць.
В решті позову відмовити.
Судовий збір в сумі в розмірі 704 (сімсот чотири) грн. 80 коп. компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

На рішення суду може бути подано апеляційну скаргу до Донецького апеляційного суду через Словянський міськрайонний суд Донецької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду .

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Повний текст рішення складений 22 березня 2019 року.

Головуючий суддя: О.В. Ільяшевич