Постанова

Іменем України

16 січня 2019 року

м. Київ

справа № 173/1086/14-ц

провадження № 61-13618св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Червинської М. Є.,

суддів: Антоненко Н. О., Журавель В. І. (суддя - доповідач), Коротуна В. М., Крата В. І.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_3,

відповідач - приватне підприємство «СТД-Агро»,

розглянув у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи касаційну скаргу ОСОБА_3 на рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 25 квітня 2016 року у складі колегії суддів: Варенко О. П., Городничої В. С., Лаченкової О. В.,

ВСТАНОВИВ:

У травні 2014 року ОСОБА_3 звернулась до суду з позовом до приватного підприємства «СТД-Агро» (далі - ПП «СТД-Агро»), у якому просила розірвати договір оренди земельної ділянки та стягнути збитки.

Позовна заява мотивована тим, що на підставі державного акту на право власності на землю від 19 вересня 2005 року вона є власником земельної ділянки площею 5,085 га, яка розташована на території Новомиколаївської селищної ради Верхньодніпровського району Дніпропетровської області.

2 листопада 2009 року між нею та ПП «СТД-Агро» укладено договір оренди, за умовами якого вона передала в оренду відповідачу земельну ділянку строком на 10 років, починаючи з дати його реєстрації.

Умовами договору передбачено, що орендар має сплачувати орендну плату в розмірі 3 % від нормативної грошової оцінки землі щорічно до 31 грудня поточного року.

Зазначає, що у порушення умов договору відповідач не сплатив орендну плату за 2012-2015 роки, у зв'язку з чим сума заборгованості по орендній платі становить 13 401,80 грн. Також відповідач допустив порушення чинного земельного та екологічного законодавства, що призвело до погіршення стану родючості земельної ділянки та втрати корисних властивостей землі. Відповідач не виконує умови збереження стану об'єкту оренди, оскільки протягом кількох років поспіль земельна ділянка засівається лише соняшником, що призводить до порушення умов збереження якості об'єкту оренди та руйнації землі. Власники земельних ділянок неодноразово зверталися до Новомиколаївської селищної ради зі скаргами на дії орендаря, який не дотримується правил сівозміни. Родючість верхнього шару ґрунту станом на 2014 рік значно знизилася, у зв'язку з чим їй також заподіяно збитки.

Вважає, що такі обставини є підставою для дострокового розірвання договору оренди. Оскільки добровільно розірвати договір оренди відповідач відмовився, позивач просила задовольнити позов.

Рішенням Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 10 лютого 2016 року позовні вимоги задоволено частково.

Розірвано договір оренди землі, укладений 2 листопада 2009 року між ОСОБА_3 та ПП «СТД-Агро». В іншій частині позову відмовлено. Вирішено питання судових витрат.

Суд першої інстанції виходив із того, що ПП «СТД-Агро», засіваючи орендовану земельну ділянку протягом чотирьох років лише соняшником, діяло всупереч екологічним вимогам, що призвело до погіршення стану родючості ґрунту та є підставою для розірвання договору оренди на вимогу орендодавця.

Рішенням апеляційного суду Дніпропетровської області від 25 квітня 2016 року рішення Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 10 лютого 2016 року скасовано та ухвалено нове рішення, яким у задоволенні позову відмовлено.

Суд апеляційної інстанції виходив з того, що пунктом 5 договору оренди земельної ділянки передбачено, що земельна ділянка передається в оренду для товарного сільськогосподарського виробництва шляхом вирощування рослинницької сільськогосподарської продукції. Договором не конкретизовано вид рослинницької сільськогосподарської продукції, вирощування якої передбачено на спірній земельній ділянці. Відсутні відомості про те, що на момент укладення спірного договору оренди та передачі позивачем спірної земельної ділянки в користування відповідачу, проводилося дослідження стану її родючості.

У травні 2016 року ОСОБА_3 подала касаційну скаргу, у якій, посилаючись на неправильне застосування апеляційним судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просила рішення суду апеляційної інстанції скасувати, рішення суду першої інстанції залишити в силі.

Касаційна скарга мотивована тим, що відповідно до пункту 5 договору оренди земельної ділянки орендар повинен здійснювати використання земельної ділянки таким чином, щоб не допускати погіршення її якості та порчі ґрунту, використовувати з втіленням сучасних агротехнічних заходів з метою збереження родючого шару землі. Цих умов відповідач не дотримався, а тому наявні правові підстави для задоволення позову.

У липні 2016 року від ПП «СТД-Агро» надійшли заперечення на касаційну скаргу, у якому відповідач просив залишити її без задоволення, а рішення суду апеляційної інстанції без змін.

Статтею 388 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) в редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», який набрав чинності 15 грудня 2017 року, передбачено, що судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

На підставі підпункту 6 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України 15 березня 2018 року справа № 173/1086/14-ц передана до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду.

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції (частина друга статті 400 ЦПК України).

Згідно з частиною другою статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до частини першої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Зазначеним вимогам закону оскаржуване судове рішення не відповідає.

Суди встановили, що ОСОБА_3 є власником земельної ділянки площею 5,085 га, яка розташована на території Новомиколаївської селищної ради Верхньодніпровського району Дніпропетровської області, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

02 листопада 2009 року між ОСОБА_3 та ПП «СТД-Агро» укладено договір оренди землі, за умовами якого орендодавець передала орендарю земельну ділянку площею 5,0685 га, що розташована на території Новомиколаївської селищної ради Верхньодніпровського району Дніпропетровської області, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва строком на 10 років та з умовами сплати орендної плати щорічно в строк до 31 грудня.

Договір зареєстровано в книзі записів державної реєстрації договорів оренди землі у Верхньодніпровському районному відділі Дніпропетровської регіональної філії Центру державного земельного кадастру.

Судами установлено, що земельну ділянку позивача, яку обробляє ПП «СТД -Агро», засіяно соняшником.

Висновком судової еколого-агрохімічної експертизи від 15 грудня 2015 року № 3/1 встановлено, що за період господарювання орендаря ПП «СТД-Агро» з 2009 року по теперішній час на земельній ділянці, яка належить ОСОБА_3 та розташована на території Новомиколаївської селищної ради Верхньодніпровського району Дніпропетровської області, відбулося істотне погіршення агрохімічного стану та стану родючості ґрунту через некомпенсовані втрати гумусу та поживних речовин (азоту, фосфору, калію) у зв'язку з тим, що поле, на якому знаходиться земельна ділянка позивача, протягом чотирьох років (2011-2014 роки) засівалося тільки соняшником. У зв'язку з істотним погіршенням корисних властивостей орендованої земельної ділянки, що належить позивачу, вартість збитків складає 23 945 грн без урахування вартості робіт із транспортування та внесення добрив. Агрохімічний стан та стан родючості грунту на земельній ділянці, що належить на праві власності ОСОБА_3, відповідає тому стану, що зафіксований в агротехнічному паспорті поля, та характеристиці як погіршення (деградації) через дегуміфікацію (втрати гумусу) та виснаження.

Також висновком Дніпропетровської філії державної установи «Держгрунтохорона» № 158-04/269/а від 26 вересня 2014 року встановлено, що родючість земельних ділянок, що знаходяться у користуванні ПП «СТД-Агро» на території Новомиколаївської селищної ради Верхньодніпровського району Дніпропетровської області, станом на 2014 рік значно знизилась та перейшла в нижчу градацію.

Згідно з частиною першою статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов'язків.

Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина перша статті 627 ЦК України).

Законом України «Про оренду землі» визначаються умови укладення, зміни, припинення і поновлення договору оренди землі.

Відповідно до частин першої, другої статті 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

Згідно із пунктами 3, 4 частини першої статті 31 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі може бути розірваний за згодою сторін. На вимогу однієї із сторін договір оренди може бути достроково розірваний за рішенням суду в порядку, встановленому законом. Розірвання договору оренди землі в односторонньому порядку не допускається, якщо інше не передбачено законом або цим договором.

Статтею 24 Закону України «Про оренду землі» передбачено, що орендодавець має право вимагати від орендаря: використання земельної ділянки за цільовим призначенням згідно з договором оренди, дотримання екологічної безпеки землекористування та збереження родючості грунтів тощо.

Відповідно до статті 37 Закону України «Про охорону землі» власники та землекористувачі, в тому числі орендарі земельних діялнок, зобов'язані здійснювати заходи щодо охорони родючості грунтів, передбачені цим Законом та іншими нормативно-правовими актами України. Використання земельних ділянок способами, що призводять до погіршення їх якості, забороняється.

Згідно із частиною першою статті 32 Закону України «Про оренду землі» на вимогу однієї зі сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов'язків, передбачених статтями 24, 25 цього Закону та умовами договору, в разі випадкового знищення чи пошкодження об'єкта оренди, яке істотно перешкоджає передбаченому договором використанню земельної ділянки, а також на підставах, визначених ЗК України та іншими законами України.

Відповідно до пункту 5 договору оренди, укладеного між ОСОБА_3 та ПП «СТД-Агро», земельна ділянка передається в оренду для товарного сільськогосподарського виробництва шляхом вирощування рослинницької сільськогосподарської продукції. Використання земельної ділянки орендар повинен здійснювати з втіленням сучасних агротехнічних заходів з метою отримання високих урожаїв і збереження родючого шару землі, боротьби з бур'янами. Також орендар повинен недопускати погіршення якості, порчі ґрунтів (засмічення, заростання земельної ділянки деревами і бур'янами та іншими негативними наслідками водної і вітрової ерозії ґрунтів).

Пунктом 12 договору оренди землі передбачено, що дія договору припиняється шляхом його розірвання за взаємною згодою сторін або рішенням суду на вимогу однієї із сторін внаслідок невиконання другою стороною обов'язків, передбачених договором, та внаслідок випадкового знищення, пошкодження орендованої земельної ділянки, яке істотно перешкоджає її використанню, а також з інших підстав, визначених законом.

Вирішуючи спір, апеляційний суд зробив висновок про відсутність підстав для задоволення позовних вимог про розірвання договору оренди з огляду на те, що укладеним договором не конкретизовано вид рослинницької сільськогосподарської продукції, вирощування якої передбачено на спірній земельній ділянці, а також те, щона момент укладення спірного договору оренди та передачі позивачем земельної ділянки в користування відповідачу робились відповідні дослідження стану її родючості.

При цьому, не звернув увагу на те, що на момент укладення договору оренди землі істотними умовами договору визначено умови використання земельної ділянки, яка передається в оренду, умови збереження стану об'єкту оренди, зокрема, збереження родючого шару землі.

Порушення вказаних істотних умов договору оренди землі ПП «СТД-Агро» підтверджені належними доказами, зокрема висновком судової еколого-агрохімічної експертизи № 3/1 від 15 грудня 2015 року.

Суд першої інстанції встановивши, що ПП «СТД-Агро», засіваючи орендовану земельну ділянку протягом п'яти років поспіль лише соняшником, не раціонально використовувало земельну ділянку, що призвело до погіршення стану родючості ґрунту, дійшов обґрунтованого висновку про порушення режиму використання земельної ділянки та наявність підстав для задоволення позовних вимог.

Суд апеляційної інстанції зазначеного не врахував та дійшов помилкового висновку про недоведеність порушення ПП «СТД-Агро» істотних умов договору оренди землі та відсутність підстав для його розірвання на вимогу орендодавця.

Оскільки під час дослідження доказів та встановлення фактів у справі суд першої інстанції не порушив норм процесуального права, правильно застосував норми матеріального закону, то рішення суду є законним і обґрунтованим.

Установивши, що апеляційним судом скасовано судове рішення, яке відповідає закону, суд касаційної інстанції відповідно до статті 413 ЦПК України скасовує судове рішення суду апеляційної інстанції і залишає в силі судове рішення суду першої інстанції.

Керуючись статтями 409, 413, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити.

Рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 25 квітня 2016 року скасувати.

Рішення Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 10 лютого 2016 року залишити в силі.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття.

Постанова суду касаційної інстанції є остаточною і оскарженню не підлягає.

ГоловуючийМ. Є. Червинська

СуддіН. О. Антоненко В. І. Журавель

В. М. Коротун

В. І. Крат