Придніпровський районний суд м.Черкаси
Справа № 711/2960/19
Р І Ш Е Н Н Я

27 листопада 2019 року Придніпровський районний суд м. Черкаси в складі:

Головуючого - судді: Казидуб О.Г.

за участю секретаря судових засідань: Зайцевій О. І.

позивача: ОСОБА_1

представника позивача: Василенко С. І.

представника позивача: Аніщук Д. В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси за правилами загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про стягнення боргу,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_4 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 ) про стягнення боргу. Свої вимоги мотивує тим, що ОСОБА_4 з проханням позичити їй 11800 доларів США. Враховуючи, що він добре знав Відповідача, до даних подій позичав останній кошти, а в нього на той час така сума коштів малася в наявності, він погодився позичити вказану суму. ОСОБА_1 було передано Відповідачу 11800 доларів США, про що остання, в офісному приміщенні, яке розташовано у торгівельно-розважальному комплексі «ІНФОРМАЦІЯ_1» по АДРЕСА_3, власноручно, написала розписку, в якій зазначила відомості про свою особу, суму отриманих нею в якості позички коштів, термін часу, до якого вона зобов`язується повернути кошти, - 31.12.2018 року, дату складання - 28.11.2018, інші відомості.

В період часу з 31.12.2018, тобто з дати, коли Відповідач мала повернути Позивачу зазначену суму коштів, Позивач під час особистих зустрічей, розмов телефоном, з`ясовував у Відповідача причини неповернення отриманих нею коштів, час коли вона їх поверне, на що остання повідомляла про різного роду причини, з яких вона, нібито, не може їх повернути на момент відповідної розмови, жодних доказів наявності об`єктивних причин, внаслідок яких не може виконати взяті на себе зобов`язання, не надавала.

Просить суд стягнути з ОСОБА_4 на його користь грошові кошти в сумі 325492 грн., в тому числі основного боргу 318295 грн., інфляційних 4790 грн., 3% річних в сумі 2407 грн., моральну шкоду в розмірі 5000 грн., судові витрати покласти на відповідача.

16 квітня 2019 року ухвалою судді ОСОБА_6 було прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито загальне позовне провадження, призначено підготовче судове засідання.

11 травня 2019 року суддю ОСОБА_5 було відраховано зі штату суду у зв`язку із призначенням на посаду судді Верховного суду у Касаційний цивільний суд.

На підставі протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 15 травня 2019 року справа передана судді Казидуб О. Г.

17 травня 2019 року ухвалою судді Казидуб О. Г. справу прийнято до свого провадження, розпочато підготовче провадження у справі та призначено підготовче судове засідання.

30 липня 2019 року ухвалою судді закрито підготовче провадження, призначено справу до судового розгляду по суті.

Позивач ОСОБА_1 , представник позивача адвокат Аніщук Д. В., представник позивача адвокат Василенко С. І. в судовому засіданні позов підтримали в повному обсязі та просили його задовольнити. Також, надали суду заяву про розподіл витрат на професійну правничу допомогу та просили стягнути з відповідачки відшкодування витрат на професійну правничу допомогу відповідно до їх заяв.

Відповідач ОСОБА_4 в судове засідання не з`явилася на неодноразові виклики, причини неявки суду невідомі.не повідомивши суд про причину неявки, хоча про день, час та місце розгляду справи була повідомлена в установленому законом порядку - шляхом направлення судових повісток за зареєстрованим місцем проживання та шляхом розміщення оголошення на веб-порталі «Судова влада України». Крім того 18.10.2019 року представник відповідачки ОСОБА_4 адвокат Коханій О.В. давав суду клопотання про відкладення розгляду справи на іншу дату, в зв`язку з участю його в слідчих діях в кримінальному провадженні. Судом було перенесено судове засідання на 07.11.2019 року на 15 год., від адвоката Коханій О.В. надходить заява в якій зазначає що в процесі підготовки справи були встановлені обставини які вказують на можливий конфлікт інтересів по даній справі ,тому адвокат Коханій О.В. розірвав договір,доказів не надав суду. Справу перенесено на 27.11.2019року на 08 год.30хв.,відповідачка в судове засідання не з`явилася , від її адвоката Кураса С.А. надійшов відзив та просив відкласти розгляд справи,в судове засідання також не з`явився ,що на думку суду є зловживання своїми правами. Крім цього, суд звертає увагу на те, що положення закону направлене на дотримання розумних строків розгляду справи і недопущення зловживання своїми процесуальними правами та правами інших осіб, які з`являються до суду.

Суд, заслухавши пояснення позивача ОСОБА_1 , представника позивача адвоката Аніщук Д. В., представника позивача адвоката Василенко С. І., дослідивши письмові матеріали справи, оглянувши оригінал розписки, приходить до наступного висновку.

Відповідно до ст. 55 Конституції України та ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (ст. 5 ЦПК України). Способи захисту визначені ст. 16 ЦК України.

Відповідно до положень ст.ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування (ч. ч. 3, 4 ст. 77 ЦПК України). Крім того, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч. 2 ст. 78 ЦПК України).

Як встановлено в судовому засіданні, що відповідно до розписки від 28 листопада 2018 року - ОСОБА_4 , паспорт НОМЕР_1 , виданий Придніпровським РВ УМВС України в Черкаській області , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , одержала від ОСОБА_1 11800 дол. США. Також, в даній розписці зазначено, що вона зобов`язується повернути кошти до 31 грудня 2018 року у сумі 11800 доларів США.

В обумовлений строк відповідач грошові кошти позивачу не повернула. На неодноразові нагадування останнього, стосовно необхідності повернення грошей, відповідач не реагує.

Згідно із ч. 1 ст. 207 ЦК України правочин вважається укладеним у письмовій формі, якщо його зміст зафіксовано в листах, телеграмах або за допомогою електронного або іншого засобу зв`язку. Розписки підписані відповідачем є документом, що стверджує про вчинення правочину між ним та позивачем, тобто сторонами фактично в письмовій формі був укладений договір позики.

Згідно із статтею 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Як передбачено ст. 627 ЦК України, відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ч. 1 ст. 628 ЦК України). Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).

Згідно із ст. 631 ЦК України, строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору. Договір набирає чинності з моменту його укладення. Сторони можуть встановити, що умови договору застосовуються до відносин між ними, які виникли до його укладення. Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору.

Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною (ст. 638 ЦК України). Загальні положення про договір визначені розділом ІІ гл. 52 Цивільного Кодексу України.

Згідно із ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність іншій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Відповідно до ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у 10 разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Отже, письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику.

За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми або речей.

Правова позиція з цього приводу викладена в постанові судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 18 вересня 2013 року по справі № 6-63цс13, яка відповідно до статті 360-7 ЦПК України є обов`язковою для всіх судів України.

Відповідно до вимог ст. 1049 ЦК України, - позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно із ст. 525 ЦК України одноособова відмова від виконання зобов`язань і одноособова зміна умов договору не припустимі, якщо інше не встановлено договором чи законом.

Як передбачено ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку; зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу; зобов`язання має грунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання повинні виконуватися належним чином і у встановлений строк у відповідності з умовами договору та вимогами цивільного кодексу та інших актів цивільного законодавства. Згідно із ст. 545 ЦК України наявність боргового документа у боржника підтверджує виконання ним свого обов`язку.

Як передбачено ст. 599 ЦК України, зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), що визначено ст. 610 ЦК України. Відповідно до положень ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки встановлені договором або законом.

Крім того, слід зазначити, що відповідно до ст. 524 ЦК України, зобов`язання має бути виражене у грошовій одиниці України - гривні. Сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов`язання в іноземній валюті.

Боржник, як зазначає ст. 625 ЦК України, не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов`язання.

Оскільки сума у доларах США не була повернута до вказаної у розписці дати, суд повинен стягнути з боржника цю суму у гривневому еквіваленті та 3% річних за весь час прострочення згідно ст. 625 ЦК України.

На момент розгляду даної справи еквівалент 11800 доларів США доларів США дорівнює 318295 грн. (11800Х2697,42).

Згідно ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Статтею 1167 ЦК України передбачено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Відповідно до положень Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 «Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема : у моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я,у порушенні права власності, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

На думку суду, сума моральної шкоди в розмірі 5000 грн. є завищеною, тому, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути 1000,00 грн. моральної шкоди.

На основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які посилався позивач, як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд дійшов висновку про можливість задоволення заявлених позовних вимог у повному обсязі, а саме, - слід стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 заборгованість по договору позики в розмірі 11800 доларів США, що еквівалентно 318295 грн. 00 коп. (11800 дол. США Х 2697,42 грн. ), 3% річних в розмірі 2407грн.00 коп.; 4790 грн.34 коп. інфляційні витрати, моральну шкоду в розмірі 1000,00 грн..

Відносно витрат позивача на професійну правничу допомогу, суд зазначає наступне:

Статтею 137 ЦПК України встановлено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу та їх відшкодування за рахунок опонента в судовому процесі сторонам необхідно надати суду такі докази: 1) договір про надання правничої допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг тощо); 2) документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження тощо); 3) докази щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт (акти наданих послуг, акти виконаних робіт та ін.); 4) інші документи, що підтверджують обсяг, вартість наданих послуг або витрати адвоката, необхідні для надання правничої допомоги.

Отже, необхідною умовою для вирішення питання про розподіл вказаної категорії судових витрат є наявність доказів, які підтверджують фактичне здійснення позивачем таких витрат.

Під час розгляду справи до позовної заяви позивачем долучено Договір про надання правової допомоги № 28-03-2019-02 від 28 березня 2019 року, укладений між ОСОБА_1 та адвокатом Аніщук Д. В. Додаткову угоду до договору про надання правничої допомоги № 28-03-2019-1 від 28.03.2019, розмір адвокатського гонорару - опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом,адвокатського гонорару - опис необхідних для надання правничої допомоги і які підлягають оплаті відповідно до Договору; Акт-приймання - передачі виконаних робіт (наданих послуг), які підлягають оплаті згідно Договору про надання правничої допомоги за договором № 28-03-2019 -1 від 28.03.2019; Акт приймання - передачі виконаних робіт (наданих послуг), які підлягають оплаті згідно договору про надання правничої допомоги за договором № 28-02-2019-1 від 28.03.2019; квитанцію до прибуткового касового ордера № 10 від 27 листопада 2019 року в розмірі 4322,25 грн.; квитанцію до прибуткового касового ордера № 9 від 26 вересня 2019 року в розмірі 20690,25 грн.; Додаткову угоду по договору про надання правничої допомоги № 28-03-2019-02 від 28.03.2019; Акт-приймання - передачі виконаних робіт (наданих послуг), які підлягають оплаті згідно Договору про надання правничої допомоги за договором № 28-03-2019 - 02 від 28.03.2019; Розмір адвокатського гонорару - опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, необхідних для надання правничої допомоги і які підлягають оплаті відповідно до Договору; квитанцію до прибуткового касового ордера № 3 від 27 листопада 2019 року в розмірі 13105,00 грн.

Тож враховуючи, що позивачем фактично понесені судові витрати на правничу допомогу на загальну суму 38017,50 грн., які документально підтверджені матеріалами справи, суд вважає, що їх необхідно стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 .

Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Як вбачається із матеріалів справи, позивачем при подачі позову було сплачено судовий збір в розмірі 3342 грн. 97 коп. (квитанція № 0.0. від 03.04.2019). А тому, з відповідача ОСОБА_4 на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 3342 грн. 97 коп.

На підставі вище вищевикладеного та керуючись ст. ст. 526, 530, 612, 625, 1046, 1047, 1048, 1050 ЦК України, керуючись ст. ст.3, 12, 13, 81, 89, 137, 141, 263, 264, 280, 281ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про стягнення боргу - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 грошові кошти в розмірі 325488,00грн.(триста двадцять п`ять тисяч чотириста вісімдесят вісім) грн. в тому числі основого боргу 318295 грн., інфляційних в розмірі 4790 грн., 3 % річних в розмірі 2407 грн., моральну шкоду в розмірі 1000,00 грн..

Стягнути ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 судові витрати, що складаються з правничої допомоги в сумі 38017грн.50 коп. та судового збору в розмірі 3304,92,а всього 41322грн42 коп.

Решті позову відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Черкаського Апеляційного суду протягом 30 днів . Апеляційна скарга подається безпосередньо до апеляційної інстанції.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або в разі розгляду справи (вирішення справи) без повідомлення (виклику) учасників справи зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складений 09 грудня 2019 року.

Головуючий: О. Г. Казидуб