У Х В А Л А

14 січня 2019 року

м. Київ

справа № 201/12504/16-ц

провадження № 61-356ск19

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Журавель В. І. розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1, подану представником ОСОБА_2, на рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 03 квітня 2018 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 12 грудня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, третя особа - ОСОБА_4, про визнання договору позики недійсним,

встановив:

До Верховного Суду надійшла вищевказана касаційна скарга.

Подана касаційна скарга не може бути прийнята до розгляду, оскільки вона не в повній мірі відповідає вимогам статті 392 ЦПК України.

Згідно з підпунктом 11 пункту 16-1 розділу XV «Перехідні положення» Конституції України у редакції Закону України № 1401-VIII від 02 червня 2016 року «Про внесення змін до Конституції України (щодо правосуддя)» представництво відповідно до пункту 3 частини першої статті 131-2 Конституції у Верховному Суді та судах касаційної інстанції з 01 січня 2017 року здійснюється виключно адвокатами.

Відповідно до частини четвертої статті 62 ЦПК України повноваження адвоката як представника підтверджуються довіреністю або ордером, виданим відповідно до Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність».

Зазначені зміни до Конституції України набули чинності 30 вересня 2016 року, а провадження у цій справі відкрито в 09 вересня 2016 року. Отже представляти інтереси заявника у Верховному Суді при оскарженні судових рішень у цій справі окрім законного представника має право не лише адвокат, а й представник за довіреністю.

Відповідно до частини першої статті 47 ЦПК України здатність особисто здійснювати цивільні процесуальні права та виконувати свої обов'язки в суді (цивільна процесуальна дієздатність) мають фізичні особи, які досягли повноліття, а також юридичні особи.

Згідно статті 31 ЦК України фізична особа, яка не досягла чотирнадцяти років (малолітня особа), має право: 1) самостійно вчиняти дрібні побутові правочини. Правочин вважається дрібним побутовим, якщо він задовольняє побутові потреби особи, відповідає її фізичному, духовному чи соціальному розвитку та стосується предмета, який має невисоку вартість; 2) здійснювати особисті немайнові права на результати інтелектуальної, творчої діяльності, що охороняються законом.

Частиною першою статті 59 ЦПК України передбачено, що права, свободи та інтереси малолітніх осіб віком до чотирнадцяти років, а також недієздатних фізичних осіб захищають у суді відповідно їхні батьки, усиновлювачі, опікуни чи інші особи, визначені законом.

Частиною третьою статті 59 ЦПК України передбачено, що законні представники можуть доручати ведення справи в суді іншим особам.

Із рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 03 квітня 2018 року та постанови Дніпровського апеляційного суду від 12 грудня 2018 року вбачається, що ОСОБА_1 є малолітнім і в його інтересах діє законний представник.

До касаційної скарги додано світлокопії свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю ОСОБА_2 та ордеру про надання правової допомоги ОСОБА_2 ОСОБА_1, зокрема, у судах.

Частиною першою статті 62 ЦПК України передбачено, що повноваження представників сторін та інших учасників справи мають бути підтверджені, зокрема, довіреністю фізичної або юридичної особи.

Повноваження адвоката як представника підтверджуються довіреністю або ордером, виданим відповідно до Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність" (частина четверта статті 62 ЦПК України).

Згідно із частиною шостою статті 62 ЦПК України оригінали документів, зазначених у цій статті, копії з них, засвідчені суддею, або копії з них, засвідчені у визначеному законом порядку, приєднуються до матеріалів справи.

Світлокопії документів на підтвердження повноважень ОСОБА_2 представляти інтереси ОСОБА_1, долучені до касаційної скарги, посвідчені самим ОСОБА_2, окрім того, згідно ордеру про надання допомоги, ОСОБА_2 представляти інтереси ОСОБА_1 уповноважено самим малолітнім, а не його законним представником.

Отже, на виконання положень частини третьої статті 392 ЦПК України особі, яка подає касаційну скаргу, необхідно надати документи, які підтверджують його повноваження представляти інтереси ОСОБА_1 у Верховному Суді із урахуванням статей 59, 62 ЦПК України.

Подана касаційна скарга також не може бути прийнята до розгляду судом касаційної інстанції, оскільки усупереч вимогам статті 392 ЦПК України заявник не приєднав документ про сплату судового збору (чи документ, що підтверджує підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону).

Згідно зі статтею 4 Закону України «Про судовий збір» за подання касаційної скарги справляється судовий збір, який відповідно до підпункту 7 пункту 1 частини другої цієї статті становить 200 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви.

Таким чином, заявникові слід сплатити судовий збір у розмірі 1 102, 40 (200% * 551, 20) грн.

Судовий збір за подання касаційної скарги до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду має бути перераховано або внесено до УК у Печерському районі м. Києва, , банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), код банку отримувача (МФО): 899998, рахунок отримувача: 6007, ККДБ: 22030102, символ звітності банку - 207.

Порядок сплати судового збору визначено статтею 6 Закону України «Про судовий збір».

На підтвердження сплати судового збору необхідно суду надати документ, що підтверджує його сплату.

Пунктом 14 частини другої статті 3 Закону України «Про судовий збір» передбачено, що судовий збір не справляється за подання заяви, апеляційної та касаційної скарги про захист прав малолітніх чи неповнолітніх осіб.

Доводи касаційної скарги про те, що ОСОБА_1 звільнений від сплати судового збору за подання цієї касаційної скарги на підставі пункту 14 частини другої статті 3 Закону України «Про судовий збір», не підтверджені належними доказами.

Відповідно до вимог частини другої статті 393 ЦПК України у разі, якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 392 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу, про що суддею постановляється відповідна ухвала.

Ураховуючи наведене, касаційну скаргу слід залишити без руху та встановити заявнику строк для усунення вказаних недоліків.

Керуючись статтями 185, 392, 393 ЦПК України,

ухвалив:

Касаційну скаргу ОСОБА_1, подану представником ОСОБА_2, на рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 03 квітня 2018 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 12 грудня 2018 року залишити без руху.

Надати заявникові строк для усунення зазначених вище недоліків до 25 лютого 2019 року, але який не може перевищувати десяти днів з дня вручення копії цієї ухвали.

У разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали касаційна скарга вважатиметься неподаною та буде повернута заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя В. І. Журавель