ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

«28» листопада 2019 року м. Херсон

Справа № 766/5815/16-ц

Провадження № 22-ц/819/1735/19

Херсонський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого (суддя - доповідач)Воронцової Л. П.
суддів:Приходько Л. А.,
Радченка С. В.
секретарПісоцька Т. І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Херсоні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , від імені якого діє ОСОБА_2 на рішення Білозерського районного суду Херсонської області у складі судді Строілова С. О.. від 25 вересня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про встановлення факту проживання однією сім`єю та зміну черговості права на спадкування,

В С Т А Н О В И В:

У червні 2016 року ОСОБА_1 звернувся з позовом до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про встановлення факту проживання однією сім`єю та зміну черговості права на спадкування.

В обґрунтування позовної заяви зазначив, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер батько його дружини ОСОБА_3 - ОСОБА_5 , після смерті якого відкрилася спадщина на 3/8 частини чотирикімнатної квартири АДРЕСА_1 , дачну земельну ділянку, земельну ділянку в Сумській області, акції підприємств, установ та інше.

Незважаючи на наявність власного житла, з вересня 2001 року ОСОБА_5 проживав за їх з дружиною місцем реєстрації за адресою: АДРЕСА_2 , оскільки перенісши ішемічний інсульт з правосторонньою геміплегією та афазією був у безпорадному стані і потребував постійної сторонньої допомоги.

У зв`язку з тим, що його дружина - ОСОБА_3 працювала, а він не мав постійної роботи, тому доглядав тестя - ОСОБА_5 .

У лютому 2008 року ОСОБА_5 був поставлений кардіостимулятор, і в березні цього ж року встановлено першу групу інвалідності довічно. Позивач звернувся до Управління праці та соціального захисту населення Суворовської районної у м. Херсоні ради для отримання статусу особи, яка доглядає інваліда першої групи.

З грудня 2014 року за вище зазначеною адресою їх з дружиною місця проживання зареєстровано і ОСОБА_5 .

Позивач зазначав, що за життя ОСОБА_5 доглядав за ним: готував йому їжу, годував, прав, слідкував за станом його здоров`я. Факт хвороби ОСОБА_5 підтверджується довідками закладу охорони здоров`я та МСЕК. Після смерті ОСОБА_5 витрати на поховання взяла на себе його сім`я.

Факт проживання однією сім`єю ОСОБА_5 з позивачем з вересня 2011 року до дня смерті підтверджується витягом з будинкової книжки, актами обстеження побутових умов, дорученнями на ім`я ОСОБА_3 та показами свідків.

Спадкоємцями першої черги після смерті ОСОБА_5 є відповідачі у справі: його дружина - ОСОБА_3 та рідна сестра дружини - ОСОБА_4 .

Позивач вважав, що оскільки він протягом тривалого часу (більше 13 років) проживав зі спадкодавцем однією сім`єю, то має право на спадкування, як спадкоємець четвертої черги і оскільки його дії по відношенню до спадкодавця підпадають під критерії, визначені ч. 2 ст. 1259 ЦК України: надання ним допомоги з підтримки життєдіяльності ОСОБА_5 ,який перебував у безпорадному стані, він має право на зміну черговості спадкування і спадкування зі спадкоємцями першої черги.

ОСОБА_1 просив суд встановити факт його проживання з померлим ОСОБА_5 однією сім`єю з 2001 року по 13 квітня 2015 рік ; визнати за ним право на спадкування за законом у четверту чергу після смерті ОСОБА_5 ; змінити черговість одержання права на спадщину та визнати за ним право на спадкування разом зі спадкоємцями першої черги: ОСОБА_3 та ОСОБА_4 .

Рішенням Білозерського районного суду Херсонської області від 25 вересня 2019 року у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , від імені якого діє ОСОБА_2 , посилаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, просив рішення суду скасувати, ухвалити нове про задоволення позову.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначив, що ОСОБА_5 з 2001 року по день своєї смерті перебував у безпорадному стані, зумовленому інвалідністю 1 групи, не міг самостійно забезпечити умови свого життя, потребував стороннього догляду та піклування, які отримував виключно з його боку, що підтверджується наявними в матеріалах справи доказами та показами свідків.

У відзиві на апеляційну скаргу, представник ОСОБА_4 зазначає про безпідставність доводів скарги, просила залишити її без задоволення, а рішення суду без змін.

Заслухавши пояснення доповідача, сторін та їх представників, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах, визначених ст. 367 ЦПК України, колегія суддів вважає апеляційну скаргу не підлягаючою задоволенню з наступних підстав.

Відмовляючи у задоволенні позову ОСОБА_1 суд першої інстанції виходив з того, що хворим ОСОБА_5 опікувався та надавав посильну допомогу не тільки позивач, а матеріальне забезпечення позивачем хворого ОСОБА_5 не доведено, тому відсутні передбачені ст. 1259 ЦК України підстави для надання позивачу права на спадкування після смерті ОСОБА_5 разом зі спадкоємцями першої черги, оскільки ним не доведено сукупність умов передбачених ст. 1259 ЦК України для надання такого права. Крім того, позивач не реалізував своє право на прийняття спадщини, і у передбачений законом строк до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини не звернувся, тривалий час такого наміру не мав, тому відсутні підстави для зміни черговості його спадкування. Встановлення факту проживання позивача однією сім`єю з ОСОБА_5 не має юридичного значення, оскільки від нього не залежить виникнення у позивача права спадкування за наявності спадкоємців першої черги.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається і це встановлено судом, позивач - ОСОБА_1 є чоловіком ОСОБА_3 і зятем ОСОБА_5 ОСОБА_3 і ОСОБА_4 - доньки померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 /т. 1 а. с. 7, 8, 301, 301 зворот/ .

З медичної документації ОСОБА_5 вбачається, що він внаслідок перенесеного в 2001 році ішемічного інсульта з правосторонньою геміплегією, моторна афазія спостерігався на дому дільничним терапевтом та невропатологом, проходив курси амбулаторного лікування. 12 травня 2005 року йому видана довідка лікарсько-консультаційної комісії № 89 про те, що він потребує стороннього догляду /т. 1 а. с. 12 - 18/.

Згідно довідки Медико-соціальної експертної комісії № 072526 від 03 березня 2008 року ОСОБА_5 встановлена 1 група інвалідності безтерміново з постійним стороннім доглядом /т. 1 а. с. 19/.

Рішенням Суворовської районної у м. Херсоні ради за № 216 від 13 грудня 2013 року призначено ОСОБА_3 піклувальником над її батьком ОСОБА_5 , 1932 року народження, який проживає за адресою: АДРЕСА_2 . 1 а. с. 32/

Як вбачається з актів обстеження матеріально-побутових умов, складених спеціалістом управління праці та соціального захисту населення Суворовської у м. Херсоні ради від 06 грудня 2013 року і 27 січня 2015 року на момент проведення обстеження ОСОБА_5 проживав за адресою: АДРЕСА_2 ; дочка - піклувальник ОСОБА_3 - пенсіонерка, яка отримує пенсію у розмірі 1460,15 грн і 1652,15 грн відповідно і добре виконує свої обов`язки; зять - ОСОБА_1 доглядає за тестем ОСОБА_5 і отримує допомогу у розмірі 13,80 грн /т. 1 а. с. 25, 26/.

З акту про факт проживання, складеного головою квартального комітету № 6 Суворовського району у м. Херсон Богдановою В. П. від 01 березня 2019 року, зі слів свідків, вбачається, що ОСОБА_5 постійно мешкав за адресою: АДРЕСА_2 з вересня 2001 року до дня смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 . 1 а. с. 285/.

З довідки управління праці та соціального захисту населення Суворовської районної у м. Херсоні ради за № 1406 від 09 березня 2016 року, протоколу № 205 від 21 квітня 2008 року та рішення про призначення допомоги від 07 травня 2015 року вбачається, що ОСОБА_1 перебував на обліку управління праці та соціального захисту населення Суворовської районної у м. Херсоні та у період з 2008 року по 2015 рік отримував компенсацію, як працездатна непрацююча особа, яка доглядає інваліда 1 групи /т. 1 а. с. 99 - 101/.

Суд дав належну оцінку показам свідків, в тому числі сторони позивача, які чітких послідовних, не суперечливих, об`єктивних і достовірних показів про матеріальне забезпечення ОСОБА_5 позивачем за рахунок належних останньому коштів не надали.

Після смерті ОСОБА_5 з заявами про прийняття спадщини до Другої Херсонської державної нотаріальної контори звернулися ОСОБА_3 і ОСОБА_4 на підставі чого заведена спадкова справа /т. 1 а. с. 292 зворот, 293/.

Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина перша статті 76 ЦПК України).

У частині другій статті 78 ЦПК України передбачено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно з частиною першою статті 80 ЦПК України достатніми є докази, які в своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Статтею 1264 ЦК України передбачено, що у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини.

У пункті 21 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» судам роз`яснено, що при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менше як п`ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила частини другої статті 3 СК України про те, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки.

Проживання однією сім`єю не є підставою для виникнення в них права на спадкування за законом у першу чергу на підставі статті 1261 ЦК України.

Відповідно до частини другої статті 1259 ЦК України фізична особа, яка є спадкоємцем за законом наступних черг, може за рішенням суду одержати право на спадкування разом із спадкоємцями тієї черги, яка має право на спадкування, за умови, що вона протягом тривалого часу опікувалася, матеріально забезпечувала, надавала іншу допомогу спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані.

Згідно зі змістом указаної норми закону при вирішенні питання про зміну черговості спадкування позивач повинен довести факт опікування, матеріального забезпечення спадкодавця протягом тривалого часу та перебування спадкодавця в безпорадному стані, тобто стані, обумовленому похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом, коли особа не може самостійно забезпечити умови свого життя, потребує стороннього догляду, допомоги та піклування.

У пункті 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» судам роз`яснено, що безпорадним слід розуміти стан особи, зумовлений похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом, коли вона не може самостійно забезпечити умови свого життя, потребує стороннього догляду, допомоги та піклування.

Судовий порядок зміни черговості застосовується на підставі задоволення позову спадкоємця наступних черг до спадкоємців тієї черги, які безпосередньо закликаються до спадкування. Право на пред`явлення позову про зміну черговості спадкування мають лише спадкоємці за законом.

Підставами для задоволення такого позову є сукупність наступних юридичних фактів, встановлених у судовому порядку: 1) здійснення опіки над спадкодавцем, тобто надання йому нематеріальних послуг (спілкування, поради та консультації, поздоровлення зі святами), 2) матеріальне забезпечення спадкодавця, 3) надання будь-якої іншої допомоги спадкодавцеві, тобто такої допомоги, яка має матеріальне вираження, - прибирання приміщення, приготування їжі, ремонт квартири, 4) тривалий час здійснення дій, визначених у пунктах 1-3, 5) безпорадний стан спадкодавця, тобто такий стан, під час якого особа неспроможна самостійно забезпечувати свої потреби, викликаний похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом. Для задоволення позову, необхідна наявність всіх п`яти вищезазначених обставин.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_5 отримував пенсію у розмірі 4 900 - 5 100 грн, користувався пільгами по сплаті комунальних послуг (50 %), як учасник Великої Вітчизняної війни /т. 1 а. с. 25, 26, 271/.

За життя ОСОБА_5 мав депозитні рахунки у ПАТ «Промінвестбанк» та ХФ АКБ «Гарант», розпорядження якими за дорученням від 18 березня 2002 року він надав доньці - ОСОБА_3 /т. 1 а. с. 31, 314 - 321/.

Позивач, як станом на вересень 2001 року, так і до дня смерті ОСОБА_5 не працював, отримував допомогу по догляду за ОСОБА_5 у розмірі 15 % від прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

ОСОБА_3 отримувала пенсію за віком - у розмірі 1 460,15 грн - 1652,15 грн /т. 1 а. с. 25, 26/.

Позивач і його представники, у порушення вимог ст. ст. 12, 81 ЦПК України, не надали суду першої інстанції докази середньомісячного розміру витрат на матеріальне забезпечення і утримання ОСОБА_5 , не змогли навести розрахунок таких витрат і в суді апеляційної інстанції, тобто спростувати доводи відповідачки ОСОБА_4 про наявність у батька достатніх власних коштів для його забезпечення і утримання, а також докази того, що позивач за власні кошти матеріально забезпечував спадкодавця.

Таким чином, вирішуючи спір, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відмову у задоволенні позову, оскільки належні і допустимі докази про надання матеріальної допомоги позивачем ОСОБА_5 за рахунок власних коштів позивачем не надані і у матеріалах справи відсутні, що узгоджується з позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 18 лютого 2019 року у справі 569/18047/17-ц, провадження № 61-40302св18.

Доводи апеляційної скарги позивача про те, що він тривалий час опікувався спадкодавцем та надавав йому допомогу, оскільки останній з 2001 року по день своєї смерті перебував у безпорадному стані, зумовленому інвалідністю 1 групи, не міг самостійно забезпечити умови свого життя, потребував стороннього догляду та піклування, не можуть бути достатньою підставою для зміни черговості спадкування за відсутності сукупності юридичних фактів, а саме недоведеності матеріального забезпечення позивачем спадкодавця, в розумінні частини другої статті 1259 ЦК України.

Посилання в апеляційній скарзі ОСОБА_1 про те, що в ході розгляду справи знайшла підтвердження доказами потреба Миргородського у сторонній допомозі, здійснення безпосередньо позивачем його постійного догляду, витрачання своїх доходів у вигляді компенсації, отриманої по догляду за інвалідом І групи, так і коштів, отриманих за виконання робіт третім особам і фінансової допомоги, отриманої від доньки, які він витрачав на свої потреби і потреби ОСОБА_5 , підлягають відхиленню, оскільки належні і допустимі докази отримання ним додаткових коштів і витрачання їх на матеріальне забезпечення ОСОБА_5 позивач суду не надав, розмір допомоги, отриманої по догляду за тестем був явно недостатнім для матеріального забезпечення спадкодавця.

Доводи апеляційної скарги про те, що витрати по похованню ОСОБА_5 несли він з дружиною не свідчать про матеріальне забезпечення спадкодавця за його життя позивачем, і не є підставою для зміни черговості спадкування.

Посилання в апеляційній скарзі ОСОБА_1 про необґрунтований висновок суду першої інстанції про відмову у задоволенні заяви про встановлення факту його проживання зі спадкодавцем однією сім`єю, оскільки такий факт знайшов своє підтвердження в ході розгляду справи підлягають відхиленню, як такі, що висновки суду не спростовують.

Враховуючи, що у судовому порядку можуть бути встановлені лише ті факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, суд першої інстанції дійшовши висновку про відмову у задоволенні вимог ОСОБА_1 про зміну черговості одержання права на спадкування, обґрунтовано відмовив і у задоволенні вимоги про встановлення факту проживання однією сім`єю зі спадкодавцем, оскільки встановлення даного факту за вказаних судом обставин не тягне виникнення у позивача права на спадкування зі спадкоємцями першої черги.

Таким чином, вирішуючи спір, суд першої інстанції, з дотриманням вимог статей 89, 263, 264, ЦПК України, повно та всебічно з`ясував обставини справи, дійшов обґрунтованого висновку про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 , оскільки належні та допустимі докази про надання матеріальної допомоги ОСОБА_5 за рахунок власних коштів у матеріалах справи відсутні.

З огляду на зазначене, доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 , від імені якого діє ОСОБА_2 не ґрунтуються на законі, не містять нові факти чи засоби доказування, висновки суду не спростовують та підлягають відхиленню, а рішення суду залишенню без змін.

Керуючись ст. ст. 367, 374 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , від імені якого діє ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Білозерського районного суду Херсонської області від 25 вересня 2019 року залишити без змін.

Постанова апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення (постанови) шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції у цивільних справах - Верховного Суду.

Дата складання повного судового рішення 02 грудня 2019 року.

Головуючий Л. П. Воронцова

Судді: Л. А. Приходько

С. В. Радченко