11.12.2019
Справа № 720/1885/19
Провадження № 2/720/830/19
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 грудня 2019 року Новоселицький районний суд Чернівецької області

в складі: головуючого судді Ляху Г.О.

з участю секретаря Скриндіца С.М.

третіх осіб ОСОБА_1 , ОСОБА_2

представника третьої особи Вівчара А.Г.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Новоселиця цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до Топорівської сільської ради Новоселицького району Чернівецької області, третіх осіб без самостійних вимог ОСОБА_4 , ОСОБА_1 , ОСОБА_5 , ОСОБА_2 та ОСОБА_6 про визнання права власності на спадкове майно, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_3 , будучи належним чином повідомлений про час і місце судового розгляду справи на 31 жовтня 2019 року, 27 листопада 2019 року та 11 грудня 2019 року, в судове засідання не з`явився без поважних причин та не подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності.

31 жовтня 2019 року позивач подав до суду заяву про розгляд цивільної справи за участі його представника ОСОБА_7 , однак від останнього надійшла заява про те, що він розірвав договір із ОСОБА_3 та більше не може представляти інтереси позивача у даній справі.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 257 ЦПК України суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо належним чином повідомлений позивач повторно не з`явився в судове засідання або не повідомив про причини неявки, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і його нез`явлення не перешкоджає розгляду справи.

Перевіривши матеріали справи та приймаючи до уваги, що позивач повторно не з`явився в судове засідання, суд вважає за необхідне залишити позов без розгляду.

Така позиція узгоджується із висновком Верховного Суду, який був викладений в постанові від 22 травня 2019 рову у справі № 310/12817/13.

Так, у вказаній постанові Верховний Суд зауважив, що позивач зобов`язаний добросовісно здійснювати свої процесуальні права і процесуальні обов`язки. Процесуальний закон не вказує на необхідність врахування судом поважності причин повторної неявки позивача до суду. Такі положення процесуального закону пов`язані із принципом диспозитивності цивільного судочинства, у відповідності до змісту якого особа, яка бере участь у справі, самостійно розпоряджається наданими їй законом процесуальними правами.

Зазначені наслідки настають незалежно від причин повторної неявки, які можуть бути поважними. Таким чином, навіть маючи докази поважності причин неявки позивача, суд повинен залишати позовну заяву без розгляду. Зазначена норма дисциплінує позивача, як ініціатора судового розгляду, стимулює його належно користуватися своїми правами та не затягувати розгляд справи. Якщо позивач не може взяти участь в судовому засіданні, він може подати заяву про розгляд справи за його відсутності. Така заява може бути подана на будь-якій стадії розгляду справи.

Верховний Суд звернув увагу, що правове значення в даному випадку має лише належне повідомлення позивача про день та час розгляду справи, повторність неявки в судове засідання та неподання заяви про розгляд справи за відсутності позивача.

У відповідності до ч. 6 ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права.

Як зазначив Європейський Суд з прав людини (справи Delcourt v. Belgium, Bellet v. France) основною складовою права на суд в розумінні ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод є право доступу, в тому розумінні, що особі має бути забезпечена можливість звернутись до суду для вирішення певного питання, і що з боку держави не повинні чинитись правові чи практичні перешкоди для здійснення цього права.

В той же час у своїх рішеннях Європейський суд неодноразово наголошував, що право на доступ до суду, закріплене у статті 6 § 1 Конвенції, не є абсолютним: воно може бути піддане допустимим обмеженням, оскільки вимагає за своєю природою державного регулювання. Держави-учасниці користуються у цьому питанні певною свободою розсуду. Однак Суд повинен прийняти в останній інстанції рішення щодо дотримання вимог Конвенції; він повинен переконатись у тому, що право доступу до суду не обмежується таким чином чи такою мірою, що сама суть права буде зведена нанівець. Крім того, подібне обмеження не буде відповідати статті 6 § 1, якщо воно не переслідує легітимної мети та не існує розумної пропорційності між використаними засобами та поставленою метою (справа Prince Hans-Adam II of Liechtenstein v. Germany).

Подібний за змістом висновок наведено Європейським Судом з прав людини в ухвалі щодо прийнятності від 30 серпня 2006 року (справа «Каменівська проти України»), згідно якої право на звернення до суду, одним з аспектів якого є право доступу до суду, не є абсолютним; воно може бути обмеженим. Правила регулювання мають на меті забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності. Зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці правила будуть застосовані....

У даній справі, позивач будучи належним чином повідомленим про час і місце судового розгляду справи за місцем свого проживання вказаному у позові, в судове засідання повторно не з`явився, не скористався правом повідомити суд електронною поштою, факсом, шляхом направлення телеграм тощо, що відповідало б положенням Цивільного процесуального кодексу України (ЦПК).

Будучи обізнаним про неможливість явки свого представника у зв`язку із розірванням договору між ними, позивач не скористався також можливістю подати відповідну заяву про розгляд справи за його відсутністю.

За вказаних обставин, суд приходить до висновку про неможливість розгляду справи у відсутності позивача, у зв`язку із чим позов слід залишити без розгляду, що не перешкоджає позивачу повторно звернутися до суду із аналогічним позовом.

На підставі наведеного та керуючись ст. 257 ч. 1 п. 3 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_3 до Топорівської сільської ради Новоселицького району Чернівецької області, третіх осіб без самостійних вимог ОСОБА_4 , ОСОБА_1 , ОСОБА_5 , ОСОБА_2 та ОСОБА_6 про визнання права власності на спадкове майно, залишити без розгляду.

Ухвала може бути оскаржена до Чернівецького апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Суддя: