№ 637/1607/18
№ 2/637/53/19
РІШЕННЯ

Іменем України

21 березня 2019 року с.м.т. Шевченкове

Шевченківський районний суд Харківської області у складі:

головуючого судді Островської Н.І.,

за участю секретаря Бутрик Ю.С.,

позивач: представник за ордером адвокат ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду с.м.т. Шевченкове Шевченківського району Харківської області цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_2 до Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Купянському, Шевченківському районах та м. Купянськ Головного територіального управління юстиції у Харківській області, третя особа: кредитна спілка "Карат" про зняття арешту з майна ,-

в с т а н о в и в :

ОСОБА_2 звернувся до суду з вищезазначеним позовом.

Як підставу зазначено, що 17.08.2018 року він дізнався про арешт всього його нерухомого майна, накладеного державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції Харківської області згідно постанові про відкриття виконавчого провадження № 32465959 від 07.05.2012 року. Вказує, що з моменту відкриття виконавчого провадження і по теперішній час він не отримував копію постанови про відкриття вказаного виконавчого провадження, жодних листів та повідомлень. Вважає, що при здійсненні виконавчих дій державним виконавцем були допущені порушення його прав, передбачених Законом України «Про виконавче провадження». Відповідно до листа міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Купянському, Шевченківському районах та м. Купянськ ГТУЮ у Харківській області на сьогоднішній час виконавче провадження № 32465959 по виконанню виконавчого листа № 2-1700 від 23.10.2011 року Шевченківського районного суду Харківської області про стягнення коштів з ОСОБА_2 на користь КС «Карат» в сумі 45 704,74 грн. завершено 20.12.2012 року на підставі п. 2 ч. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження». Крім того, у вищезазначеному листі зазначено, що відповідно до п. 9.9 Порядку роботи з документами в органах державної виконавчої служби, затвердженого наказом Міністерства юстиції України № 2274/5 від 25.12.2008 року строк зберігання завершених виконавчих проваджень, переданих на зберігання, становить 3 роки. В звязку з викладеним вважає, що арешт всього його нерухомого майна є безпідставним та підлягає зняттю судом у відповідності до вимог законодавства. Просить зняти арешт зі всього його нерухомого майна, накладеного на підставі постанови про відкриття виконавчого провадження № 32465959 від 07.05.2012 року, винесеної державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції Харківської області та виключити з Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна запис за № 12489776 від 14.05.2012 року щодо арешту майна.

У судовому засіданні представник позивача підтримав позов та наполягав на його задоволенні.

Представник відповідача у судове засідання не зявився, надавши клопотання про розгляд справи за його відсутності, не заперечує проти задоволення позову, зазначивши, що станом на 21.01.2019 року у міжрайонному відділі державної виконавчої служби по Купянському, Шевченківському районах та м. Купянськ ГТУЮ у Харківській області відсутні будь-які виконавчі провадження, в яких стороною є ОСОБА_2.

Перевіривши матеріали справи, дослідивши наявні докази, зясувавши позиції сторін, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ч.ч. 1, 2 ст. 56 Закону України «Про виконавче провадження» арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 Цивільного процесуального кодексу України, суд розглядає справу не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно зі ст. 30 ЦПК України позови про зняття арешту з майна предявляються за місцезнаходженням цього майна або основної його частини.

Стаття 81 ЦПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Судом встановлено, що відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо субєкта № 134693862 від 17.08.2018 року, сформованої приватним нотаріусом Купянського міського нотаріального округу Харківської області ОСОБА_3, державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції Харківської області згідно постанови про відкриття виконавчого провадження № 32465959 від 07.05.2012 року накладено арешт на все нерухоме майно, яке належить на праві власності ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер: НОМЕР_1 (а.с. 5).

Відповідно до листа № 30983/14.14-32 від 28.11.2018 року міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Купянському, Шевченківському районах та м. Купянськ ГТУЮ у Харківській області згідно даним автоматизованої системи виконавчих проваджень (спецрозділ) виконавче провадження № 32465959 по виконанню виконавчого листа № 2-1700 від 23.10.2011 року Шевченківського районного суду Харківської області про стягнення коштів з ОСОБА_2 на користь КС «Карат» в сумі 45 704,74 грн. завершено 20.12.2012 року на підставі п. 2 ч. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження». Відповідно до п. 9.9 Порядку роботи з документами в органах державної виконавчої служби, затвердженого наказом Міністерства юстиції України № 2274/5 від 25.12.2008 року строк зберігання завершених виконавчих проваджень, переданих на зберігання, становить 3 роки. Відділ не має можливості надати постанову про відкриття виконавчого провадження № 32465959, оскільки матеріали знищені у 2016 році (а.с. 7).

Зі змісту ст. 16 ЦК України вбачається, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту є відновлення становища, яке існувало до порушення.

Частиною 1 ст. 317 Цивільного кодексу України передбачено, що власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Згідно вимог ст. 319 ЦК України власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Відповідно до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Правилами ст. 391 ЦК України встановлено право власника майна вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Статтею 41 Конституцією України, ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 року відповідно до Закону України від 17 липня 1997 р. № 475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод» 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції, закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд, вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Частиною 2 ст. 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» визначено, що підставою для реєстрації обтяження є в тому числі й рішення суду, що набрало законної сили.

Згідно зі ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. У разі набрання законної сили судовим рішенням про зняття арешту з майна боржника арешт з такого майна знімається згідно з постановою виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини.

Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Виходячи з вищевикладеного, на час звернення з заявою до суду за наявності арешту (обтяження) накладеного на майно, порушується право власності позивача, внаслідок чого він позбавлений можливості в повному обсязі користуватися та розпоряджатися своїм майном на власний розсуд, підстав для продовження обтяження на майно суд не вбачає, так як боргових зобов'язань на даний час у позивача немає.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 12, 13, 30, 81, 89, 263 265 Цивільного процесуального кодексу України, ст. 41 Конституції України, Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, ст.ст. 16, 317, 319, 321, 391 Цивільного кодексу України, ст. 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження», ,-

у х в а л и в :

Позов задовольнити.

Зняти арешт з нерухомого майна, яке на праві власності належить ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, паспорт серії МН № 718743 від 12.01.2005 року, ідентифікаційний номер: НОМЕР_1, накладений на підставі постанови про відкриття виконавчого провадження № 32465959 від 07.05.2012 року, винесеної державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції Харківської області та виключити з Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна запис № 12489776 від 14.05.2012 року щодо арешту майна.

Копію рішення направити відповідачу.

Рішення може бути оскаржене до Харківського апеляційного суду через Шевченківський районний суд Харківської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій ст. 358 цього Кодексу.

Суддя

ОСОБА_4