Постанова

Іменем України

04 грудня 2019 року

м. Київ

справа № 509/3868/13-ц

провадження № 61-40939св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду: Фаловської І. М. (суддя-доповідач), Грушицького А. І., Сердюка В. В.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 , відповідачі ОСОБА_2 , ОСОБА_1 ,
третя особа - ОСОБА_3 ,
розглянувши у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційні скарги ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на постанову Апеляційного суду Одеської області

від 07 червня 2018 року у складі колегії суддів: Заїкіна А. П., Калараша А. А., Таварткіладзе О. М.,

ВСТАНОВИВ:

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У вересні 2013 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до

ОСОБА_2 , третя особа - ОСОБА_3 , про поділ житлового будинку в натурі між співвласниками.

Позовна заява мотивована тим, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є співвласниками по Ѕ частині кожний житлового будинку АДРЕСА_1 .

На підставі рішення Виконавчого комітету Барабойської сільської ради Овідіопольського району Одеської області від 17 грудня 2015 року № 8 перейменовано вулицю Леніна на вулицю Соборності.

ОСОБА_1 також вказував, що між ним та ОСОБА_2 виникають постійні суперечки щодо порядку користування і володіння житловим будинком, двором та земельною ділянкою, у зв`язку з чим він вважає за необхідне скористатись своїм правом та поділити в натурі спірне нерухоме майно, оскільки подальше спільне проживання є неможливим.

Посилаючись на те, що згоди про спосіб виділення часток із загального майна між сторонами не досягнуто, ОСОБА_1 , з урахуванням уточнених позовних вимог, просив суд поділити між власниками в натурі житловий будинок АДРЕСА_1 та виділити в натурі йому у власність Ѕ частину будинку, з правом користування Ѕ частиною земельної ділянки, згідно з третім варіантом, зазначеним у висновку експертизи.

У лютому 2015 року ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про встановлення сервітуту та стягнення моральної шкоди.

Позовна заява мотивована тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер чоловік ОСОБА_3 - ОСОБА_4 , після смерті якого відкрилась спадщина у вигляді домоволодіння АДРЕСА_1 . ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є її рідними дітьми.

За спільною усною домовленістю з ними ОСОБА_3 у нотаріальному порядку відмовилася від оформлення належних їй спадкових прав за законом на майно, відкрите після смерті ОСОБА_4 та належної їй частки у праві спільної сумісної власності подружжя. Те, на що вона мала право, перейшло до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 у рівних частках. Така домовленість була досягнута виключно за рахунок визначення обсягу її довічного користування домоволодінням та земельною ділянкою, на якій він розташований.

ОСОБА_3 також вказувала, що відповідачами їй в особисте володіння і користування була виділена для проживання житлова кімната, площею

15,4 кв. м, що зазначена у технічній документації «1-5». Іншими приміщеннями домоволодіння та земельної ділянки з дня смерті

ОСОБА_4 і до теперішнього часу вона продовжує користуватися нарівні із відповідачами. На даний час виникли суперечки щодо прав користування та володіння спірною кімнатою та приміщеннями загального користування.

Поділ майна між співвласниками в натурі згідно із запропонованим варіантом поділу домоволодіння відповідно до висновку судово-будівельної експертизи порушить її права щодо вищевказаного житлового приміщення та приміщень загального користування. Зокрема, висновком запропоновано закладення проходу між кімнатами «1-5», «1-6», що унеможливить право доступу до кухні, туалету та ванної кімнати. Вона є людиною похилого віку, отже потребує належних умов для проживання. Потреби на користування та володіння кімнатою площею 15,4 кв. м та приміщеннями загального користування (туалет, ванна кімната, кухня, коридор) у будинку АДРЕСА_1 не можуть бути задоволені в інший спосіб як захист у судовому порядку шляхом встановлення сервітуту.

Посилаючись на те, що згоди між сторонами щодо користування спірним майном не досягнуто, ОСОБА_3 , з урахуванням уточнених позовних вимог, просила суд встановити за нею особистий сервітут щодо довічного, безоплатного права: користування житловою кімнатою, зазначеною у технічній документації «1-5» площею 15,4 кв. м та місцями загального користування: туалет, ванна кімната «1-7» - 7,2 кв. м, кухня «1-9» -

11,8 кв. м, коридор «1-1» - 17,7 кв. м, у будинку АДРЕСА_1 ; проходу з житлової кімнати «1-5» через житлову кімнату «1-6» через кухню «1-9» до туалету з ванною «1-7» та коридору «1-1» у будинку АДРЕСА_1 за вищевказаною адресою; користування інженерними комунікаціями, електрозабезпечення, водопроводу, каналізації, газопостачання у будинку АДРЕСА_1 ; стягнути з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 у солідарному порядку моральну шкоду у розмірі 20 000 грн.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Овідіопольського районного суду Одеської області від 20 жовтня 2017 року (у складі судді Бочарова А. І.) у задоволенні позовів ОСОБА_1 та ОСОБА_3 відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що ОСОБА_1 на виконання вимог статті 152 ЖК України (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) не надав суду дозвіл виконавчого комітету місцевої ради на переобладнання і перепланування жилого будинку, в зв`язку з чим у задоволенні позову слід відмовити. Разом з тим,

ОСОБА_3 не доведено належними та допустимими доказами, що відповідачі будь-яким чином перешкоджають їй у користуванні спірним житловим будинком, у зв`язку з чим підстави для встановлення сервітуту відсутні.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 оскаржив його в апеляційному порядку в частині відмови у задоволенні його позовних вимог.

В іншій частині рішення суду першої інстанції не оскаржувалось, тому не підлягає перегляду в касаційному порядку.

ОСОБА_3 та ОСОБА_2 рішення суду першої інстанції до апеляційного суду не оскаржували.

Короткий зміст постанови суду апеляційної інстанції

Постановою Апеляційного суду Одеської області від 07 червня 2018 року рішення Овідіопольського районного суду Одеської області від 20 жовтня 2017 року в частині відмови у задоволенні позову ОСОБА_1 скасовано в та ухвалено в цій частині нове рішення, яким позов ОСОБА_1 задоволено.

Поділено в натурі між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 житловий будинок АДРЕСА_1 , відповідно до третього варіанту висновку судової будівельно-технічної експертизи від 29 грудня 2015 року № 2256/24 та письмових пояснень, уточнень та доповнень до висновку судової будівельно-технічної експертизи від 29 грудня 2015 року № 2256/24, які є невід`ємною частиною самого висновку, складених Одеським науково-дослідним інститутом судових експертиз Міністерства юстиції України (далі - Одеський НДІСЕ Міністерства юстиції України).

Виділено ОСОБА_1 у натурі в окремий об`єкт нерухомості з житлового будинку літ. «А», який розташований за адресою: АДРЕСА_1 : «1-2» - житлова площею 9,7 кв. м; «1-3» - передпокій - 6,8 кв. м;

«1-4» - житлова - 24,5 кв. м; «1-5» - житлова - 15,8 кв. м, загальною площею 56,8 кв. м, у тому числі житловою - 40,3 кв. м, та з надвірних будівель і споруд: 72/100 частини літ. «Б» - літня кухня з довжиною по фасаду 5,78 кв. м.; літ. «Г» - вбиральня, що складає 45/100 частин житлового будинку з господарчими будівлями та спорудами та визначено за ним право власності на зазначений окремий виділений в натурі об`єкт нерухомого майна.

Виділено ОСОБА_2 у натурі в окремий об`єкт нерухомості з житлового будинку літ. «А», який розташований за адресою: АДРЕСА_1 : «1-1» - передпокій площею 17,7 кв. м, «1-6» - житлова - 21,5 кв. м; «1-7» - ванна - 7,2 кв. м; «1-8» - кухня - 14,8 кв. м; «1-9» - передпокій -

11,8 кв. м, загальною площею 73,0 кв. м, у тому числі житловою - 21,5 кв. м та з надвірних будівель і споруд: 28/100 частини літ. «Б» - літня кухня з довжиною по фасаду 2,22 кв. м., літ. «В» - підвал, що складає 55/100 частин житлового будинку з господарчими будівлями та спорудами та визначено за нею право власності на зазначений окремий виділений в натурі об`єкт нерухомого майна.

Прийнято зробити перепланування житлового будинку відповідно до висновку судової будівельно-технічної експертизи.

Припинено право спільної часткової власності ОСОБА_1 та

ОСОБА_2 на житловий будинок АДРЕСА_1 .

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 грошову суму у розмірі 20 097 грн , яка є грошовою компенсацією за відмінність від ідеальної частки у володінні житловим будинком АДРЕСА_1 .

Встановлено між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 порядок користування земельною ділянкою загальною площею 0,2339 га, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , відповідно до третього варіанту висновку судової будівельно-технічної експертизи від 29 грудня 2015 року

№ 2256/24 та письмових пояснень, уточнень та доповнень до висновку судової будівельно-технічної експертизи від 29 грудня 2015 року № 2256/24, що графічно приведений в додатку № 6, який є невід`ємною частиною експертизи.

Надано у спільне користування ОСОБА_1 та ОСОБА_2 земельну ділянку загального користування співвласників загальною площею 33 кв. м, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , для доступу до житлового будинку, господарчих будівель і споруд, з наступними межами що відокремлюють ділянки особистого користування співвласників домоволодіння за третім варіантом порядку користування земельною ділянкою (додаток № 6 до висновку) та описуються наступним чином: від точки розташованої на розділовій межі ділянки 2 з відступом 14,96 м від фасадної зовнішньої межі земельної ділянки, за напрямком до задньої зовнішньої межі, відрізок довжиною 7,49 м; поворот наліво за напрямком до лівої зовнішньої межі земельної ділянки, відрізок довжиною 4,46 м; поворот наліво по напрямку до фасадної зовнішньої межі земельної ділянки, відрізок довжиною 7,50 м.; поворот наліво за напрямком до правої зовнішньої межі земельної ділянки, відрізок довжиною 4,40 м.

Надано ОСОБА_1 в особисте користування земельну ділянку (запропонованої для другого співвласника (користувача) з часткою 45/100), яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 1 153 кв. м, з приляганням до фасадної і лівої зовнішніх меж ділянки (ділянка 3 площею 226 кв. м) та з приляганням до лівої і задньої зовнішніх меж ділянки (ділянка 4 площею 927 кв. м), що включає, у тому числі, площу, зайняту частиною житлового будинку літ. «А», надвірними будівлями літ. «Б» - літня кухня (72/100 частини), літ «Г» - вбиральня, № 4 - каналізація.

Вхід і в`їзд на виділені ділянки пропонується залишити існуючі в фасадній межі ділянки з боку вулиці Соборності ( колишня вулиця Леніна ).

Межі, що відокремлюють ділянки особистого користування співвласників домоволодіння за третім варіантом порядку користування земельною ділянкою (додаток № 6 до висновку) описуються наступним чином:

Ділянка 3 площею 226 кв. м: від лівої зовнішньої межі земельної ділянки, від точки, розташованої з відступом 11,74 м від фасадної зовнішньої межі земельної ділянки до примикання до зовнішньої стіни житлового будинку літ. «А» орієнтованої на ліву зовнішню межу земельної ділянки, відрізок довжиною 0,88 м; далі по осях міжквартирних перегородок відокремлюючих квартири співвласників на всю їх довжину до перетину з зовнішніми стінами житлового будинку літ. «А», орієнтованих на праву зовнішню межу земельної ділянки; далі по напрямку до правої зовнішньої межі земельної ділянки, відрізок довжиною 6,07 м (1,67 м + 4,40 м); поворот направо по напрямку до фасадної зовнішньої межі земельної ділянки, до примикання до розділового паркану, до точки розташованої з відступом 16,20 м від лівої зовнішньої межі земельної ділянки, відрізок довжиною 14,96 м;

Ділянка 4 площею 927 кв. м: від лівої зовнішньої межі земельної ділянки, від точки розташованої з відступом 91,21 м від задньої зовнішньої межі земельної ділянки до примикання до зовнішньої стіни літньої кухні літ. «Б» орієнтованої на ліву зовнішню межу земельної ділянки, відрізок довжиною 1,37 м; далі по осі перегородки, що розподіляє літню кухню літ. «Б» на ізольовані приміщення; далі по напрямку до правої зовнішньої межі земельної ділянки, відрізок довжиною 6,38 м; поворот направо по напрямку до фасадної зовнішньої межі земельної ділянки, відрізок довжиною 2,21 м; поворот наліво по напрямку до правої зовнішньої межі земельної ділянки, відрізок довжиною 4,46 м; поворот наліво по напрямку до задньої зовнішньої межі земельної ділянки, відрізок довжиною 7,55 м; поворот наліво (під кутом 420) по напрямку до лівої зовнішньої межі ділянки до точки розташованої з відступом 10,63 м від правої зовнішньої межі земельної ділянки, відрізок довжиною 8,75 м; поворот направо по напрямку до задньої зовнішньої межі земельної ділянки, до точки розташованої з відступом 9,78 м від лівої зовнішньої межі земельної ділянки, відрізок довжиною 79,07 м.

Надано ОСОБА_2 в особисте користування земельну ділянку (запропонованої для першого співвласника (користувача) з часткою 55/100) яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 1 153 кв. м, з приляганням до лівої зовнішньої межі ділянки (ділянка 1 площею 144 кв. м) та з приляганням до фасадної, правої і задньої зовнішніх меж ділянки (ділянка 2 площею 1 009 кв. м), що включає, у тому числі, площу, зайняту частиною житлового будинку літ. «А», підвалом

літ. «В», надвірними будівлями літ. «Б» - літня кухня (28/100 частини),

№ 3 - водопровід.

Вхід і в`їзд на виділені ділянки пропонується організувати в фасадній межі ділянки з боку вулиці Соборності ( колишня вулиця Леніна ).

Межі, що відокремлюють ділянки особистого користування співвласників домоволодіння за третім варіантом порядку користування земельною ділянкою (додаток № 6 до висновку) описуються наступним чином:

Ділянка 1 площею 144 кв. м: від лівої зовнішньої межі земельної ділянки, від точки розташованої з відступом 11,74 м від фасадної зовнішньої межі ділянки до примикання до зовнішньої стіни житлового будинку літ. «А» орієнтованої на ліву зовнішню межу ділянки, відрізок довжиною 0,88 м; далі по осях міжквартирних перегородок відокремлюючих квартири співвласників на всю їх довжину до перетину з зовнішніми стінами житлового будинку літ. «А», орієнтованих на праву зовнішню межу земельної ділянки; далі по напрямку до правої зовнішньої межі земельної ділянки, відрізок довжиною 1,67 м; поворот наліво по напрямку до задньої зовнішньої межі земельної ділянки, відрізок довжиною 9,71 м (7,50 м +

2,21 м); поворот наліво по напрямку до лівої зовнішньої межі земельної ділянки до примикання до зовнішньої стіни літньої кухні літ «Б», відрізок довжиною 6,38 м; далі по осі перегородки, яка розподіляє літню кухню

літ. «Б» на ізольовані приміщення; далі по напрямку до лівої зовнішньої межі земельної ділянки до примикання до розділового паркану, відрізок довжиною 1,37 м.

Ділянка 2 площею 1 009 кв. м: від фасадної зовнішньої межі ділянки від точки, розташованої з відступом 3,52 м від правої зовнішньої межі ділянки по напрямку до задньої зовнішньої межі ділянки, відрізок довжиною 30,0 м; поворот наліво (під кутом 42 градуси) по напрямку до лівої зовнішньої межі ділянки до точки розташованої з відступом 10,63 м від правої зовнішньої межі земельної ділянки, відрізок довжиною 8,75 м; поворот направо по напрямку до задньої зовнішньої межі земельної ділянки, до точки розташованої з відступом 11,25 м від правої зовнішньої межі земельної ділянки, відрізок довжиною 79,07 м.

Переобладнання, перепланування житлового будинку зробити відповідно до розробленого та узгодженого проекту.

Постанова апеляційного суду мотивована тим, що статтею 152 ЖК України (у редакції, чинній момент виникнення спірних правовідносин) передбачено, що переобладнання та перепланування жилого буднику і жилого приміщення приватного жилого фонду, які не передбачають втручання у несучі конструкції та/або інженерні системи загального користування, не потребує отримання документів, що дають право на їх виконання.

Отже, поділ спірного житлового будинку та визначення порядку користування земельною ділянкою можливо провести згідно з третім варіантом, викладеним у письмових поясненнях, уточненнях та доповненнях до висновку судової будівельно-технічної експертизи від 29 грудня

2015 року № 2256/24. Крім того, додатково слід розробити та узгодити відповідний проект з проведення будівельних робіт щодо переобладнання житлового будинку.

Короткий зміст вимог касаційних скарг

У касаційних скаргах ОСОБА_2 та ОСОБА_3 просять скасувати постанову суду апеляційної інстанції і залишити в силі рішення суду першої інстанції, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Доводи осіб, які подали касаційні скарги

Касаційні скарги ОСОБА_2 та ОСОБА_3 мотивовані тим, що в резолютивній частині оскаржуваної постанови суду апеляційної інстанції рішення суду першої інстанції скасовано лише в частині відмови у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 , у частині позовних вимог про порядок користування земельною ділянкою рішення суду першої інстанції не скасовано.

Крім того, задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_1 , апеляційний суд посилається на третій варіант висновку судової будівельно-технічної експертизи, якого в матеріалах справи не має.

Доводи інших учасників справи

У вересні 2018 року ОСОБА_1 подав відзиви на касаційні скарги ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , вказуючи на те, що постанова апеляційного суду є законною і обґрунтованою, всі висновки суду відповідають встановленим обставинам справи, а тому підстави для її скасування відсутні.

Інші учасники судового процесу не скористались правом подати відзиви на касаційні скарги, заперечень щодо їх вимог і змісту до суду не направили.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

Суди встановили, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є співвласниками

по Ѕ частині кожний житлового будинку АДРЕСА_1 .

Рішенням Барабойської сільської ради Овідіопольського району Одеської області від 24 вересня 2009 року № 850-V ОСОБА_1 та ОСОБА_2 передано у спільну сумісну власність земельну ділянку площею 0,2339 га, для будівництва та обслуговування житлового будинку АДРЕСА_1 .

Відповідно до акта Барабойської сільської ради Овідіопольського району Одеської області про обстеження житлово-побутових умов родин ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , що мешкають у будинку АДРЕСА_1 , на момент обстеження згідно з планом будівлі кімнати займають кімнати: ОСОБА_2 жила «1-5» площею 15,8 кв. м, жила «1-6» - 21,5 кв. м; ОСОБА_1 жила «1-4» площею 24,5 кв. м, жила «1-2» - 9,7 кв. м, коридор «1-3» - 6,8 кв. м, кухня, перебудована у жилу (загальна кімната) «1-8» - 14,8 кв. м. У загальному користуванні знаходяться приміщення: веранда «1-1» площею 17,7 кв. м, коридор «1-9» - 11,8 кв. м, ванна кімната «1-7» - 7,2 кв. м. ОСОБА_3 проживає у кімнаті «1-6» разом із дочкою ОСОБА_2 .

На підставі рішення Виконавчого комітету Барабойської сільської ради Овідіопольського району Одеської області від 17 грудня 2015 року № 8 перейменовано вулицю Леніна на вулицю Соборності.

Ухвалою Овідіопольського районного суду Одеської області від 05 березня 2015 року призначено у справі судову будівельно-технічну експертизу.

Згідно з висновком судової будівельно-технічної експертизи від 29 грудня 2015 року № 2256/24, враховуючи фактичні архітектурно-планувальні особливості житлового будинку, провести його розділ між співвласниками у рівних частках по Ѕ, а також виділити кожному співвласнику ідеально належну площу технічно не представляється можливим, однак, запропоновано варіант розділу домоволодіння з відступом від ідеальних часток.

Також відповідно до висновку судової будівельно-технічної експертизи

від 29 грудня 2015 року № 2256/24 пропонується третій варіант порядку користування земельною ділянкою, відповідно до якого є технічна можливість поділу житлового будинку з відступленням від рівності часток його співвласників та можливо встановити варіанти користування земельною ділянкою.

Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

У частині третій статті 3 ЦПК України визначено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга підлягає залишенню без задоволення з таких підстав.

Частиною першою статті 402 ЦПК України визначено, що у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.

Відповідно до частин першої і другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Відповідно до статей 6, 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. Кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції.

Згідно зі статтею 1 Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном.

Статтею 15 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Звертаючись до суду з позовом, ОСОБА_1 як на підставу своїх позовних вимог посилався на те, що між сторонами не досягнуто згоди про спосіб виділення часток із загального майна, а спільне користування майном є неможливим в силу неприязних стосунків між сторонами.

Отже, між сторонами склалися правовідносини щодо поділу майна, що є у спільній частковій власності, та визначення порядку користування земельною ділянкою.

Відповідно до статті 355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Право спільної власності виникає з підстав, не заборонених законом. Спільна власність вважається частковою, якщо договором або законом не встановлена спільна сумісна власність на майно.

Згідно з частиною першою статті 356 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю.

Статтею 358 ЦК України визначено, що право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації. Якщо договір між співвласниками про порядок володіння та користування спільним майном відповідно до їхніх часток у праві спільної часткової власності посвідчений нотаріально, він є обов`язковим і для особи, яка придбає згодом частку в праві спільної часткової власності на це майно.

Відповідно до частин першої, другої статті 367 ЦК України майно, що є у спільній частковій власності, може бути поділене в натурі між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу спільного майна між співвласниками право спільної часткової власності на нього припиняється.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та ухвалюючи нове рішення про задоволення позовних вимог в оскаржуваній частині, апеляційний суд виходив з того, що відповідно до статті 152 ЖК Української РСР виконання власниками робіт з переобладнання та перепланування жилого будинку і жилого приміщення приватного житлового фонду, які не передбачають втручання в несучі конструкції та/або інженерні системи загального користування, не потребує отримання документів, що дають право на їх виконання. Після завершення зазначених робіт введення об`єкта в експлуатацію не потребується.

Апеляційний суд на підставі усіх у сукупності зібраних доказів та встановлених обставин справи, врахувавши те, що поділ спірного житлового будинку та визначення порядку користування земельною ділянкою можливо провести згідно з третім варіантом, викладеним у висновку судової будівельно-технічної експертизи від 29 грудня 2015 року № 2256/24 (з урахуванням письмових пояснень, уточнень та доповнень), дійшов обґрунтованого висновку про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 .

Доводи касаційних скарг про те, що апеляційний суд ухвалив судове рішення лише в частині поділу житлового будинку в натурі між співвласникам, в частині позовних вимог про порядок користування земельною ділянкою не скасував, не заслуговують на увагу, оскільки апеляційний суд скасував рішення суду першої інстанції в частині позовних вимог про порядок користування земельною ділянкою, про що зазначено в мотивувальній частині судового рішення апеляційного суду, а резолютивна частина судового рішення може бути виправлена шляхом звернення із заявою про виправлення описки або за власною ініціативою апеляційного суду.

Отже, суд апеляційної інстанції під час скасування оскаржуваної частини рішення суду першої інстанції не вийшов за межі позовних вимог, що свідчить про те, що апеляційним судом не порушено норми процесуального права.

Разом з тим, перепланування або переобладнання спірного жилого будинку не передбачають втручання в несучі конструкції та/або інженерні системи загального користування.

Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам.

Тому поділ житлового будинку в натурі між співвласниками є способом усунення конфліктної ситуації між сторонами, отже, обраний апеляційним судом спосіб захисту є ефективним.

Так, заперечуючи проти касаційної скарги ОСОБА_3 , ОСОБА_1 зазначав, що звертаючись до суду з позовом, ОСОБА_3 просила суд встановити сервітут та стягнути моральну шкоду, проте, не вказала, яким чином порушенні її права, свободи, інтереси та (або) обов`язки.

ОСОБА_3 рішення суду першої інстанції в апеляційному суді не оскаржувала, що дає підстави вважати, що її права та інтереси не порушені.

Установлено, що ОСОБА_3 не є власником спірного майна, проживає у кімнаті «1-6» разом з ОСОБА_2 та судом не встановлено порушення її права на користування будинком в цілому.

Крім того, посилання на відсутність в матеріалах справи третього варіанту висновку судової будівельно-технічної експертизи є безпідставними, оскільки, як вбачається з матеріалів справи, відповідно до листа Одеського НДІСЕ від 30 серпня 2016 року до суду першої інстанції надіслано додаткові пояснення, уточнення та доповнення до висновку судової будівельно-технічної експертизи від 29 грудня 2015 року № 2256/24, які є невід`ємною частиною самого висновкута до яких додано третій варіант розділу домоволодіння та порядку користування земельною ділянкою, що розташовані на АДРЕСА_1 (а. с. 127-130 т. 2).

Суд касаційної інстанції є судом права, а не факту, а тому з огляду на вимоги процесуального закону, не здійснює переоцінку доказів, у зв`язку з тим, що це знаходиться поза межами його повноважень.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини (рішення у справах «Пономарьов проти України», «Рябих проти Російської Федерації», «Нєлюбін проти Російської Федерації») повноваження вищих судових органів щодо перегляду мають реалізовуватися для виправлення судових помилок та недоліків судочинства, але не для здійснення нового судового розгляду, перегляд не повинен фактично підміняти собою апеляцію. Повноваження вищих судів щодо скасування чи зміни тих судових рішень, які вступили в законну силу та підлягають виконанню, мають використовуватися для виправлення фундаментальних порушень.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення у справі «Проніна проти України», № 63566/00, від 18 липня 2006 року). Оскаржуване судове рішення відповідає критерію обґрунтованості судового рішення.

Суд апеляційної інстанції забезпечив повний та всебічний розгляд справи на основі наданих сторонами доказів, оскаржуване судове рішення відповідає нормам матеріального та процесуального права.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

З підстав вищевказаного, колегія суддів вважає за необхідне залишити касаційні скарги без задоволення, а оскаржуване судове рішення - без змін, оскільки доводи касаційних скарг висновків судів не спростовують.

Керуючись статтями 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційні скарги ОСОБА_2 та ОСОБА_3 залишити без задоволення.

Постанову Апеляційного суду Одеської області від 07 червня 2018 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді:І. М. Фаловська А. І. Грушицький В. В. Сердюк