Головуючий у 1-й інстанції Якішина О.М.
Суддя-доповідач Мироненко І.П.
П О С Т А Н О В А

І м е н е м У к р а ї н и

21 березня 2019 року Донецький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Мироненко І.П.

суддів: Биліни Т.І., Мальцевої Є.Є.

секретаря Сидельнікової А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Маріуполі апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» на рішення Великоновосілківського районного суду Донецької області, ухвалено 12 листопада 2018 року (повний текст складено 12 листопада 2018 року) у справі за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

в с т а н о в и в:

У вересні 2018 року АТ КБ «ПриватБанк» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, просив стягнути заборгованість позичальника перед банком за кредитним договором б/н від 25 грудня 2013 року у сумі 15 335 грн. 17 коп. та витрати по сплаті судового збору в розмірі 1762 грн.

Свої позовні вимоги позивач мотивував тим, що відповідно до укладеного договору № б/н від 25 грудня 2013 року ОСОБА_3 отримав кредит зі сплатою відсотків за користування кредитом згідно умов договору. ІНФОРМАЦІЯ_1 позичальник ОСОБА_3 помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть від 18 липня 2016 року.

Спадкоємець ОСОБА_2, як спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, є таким, що прийняв спадщину. На виконання вимог ч.2 ст.1281 ЦК України банком 11 січня 2018 року була направлена претензія кредитора до Великоновосілківської державної нотаріальної контори. Згідно відповіді Великоновосілківської державної нотаріальної контори від 02 травня 2018 року спадкоємці померлого ОСОБА_3 із заявами про прийняття спадщини чи відмову від спадщини до нотаріальної контори не звертались, а спадкова справа після смерті спадкодавця була заведена на підставі претензії ПАТ КБ «ПриватБанк».

Вважає, що відповідач прийняв спадщину до складу якої входять, в тому числі, кредитні зобов'язання померлого позичальника. Спадкування обов'язків відбулося відповідно до ч.3 ст.1268 ЦК України, так як відповідач не відмовився від спадщини у передбачені цивільним законодавством строки, а саме 6 місяців від дня відкриття спадщини. При цьому, згідно ч.3 ст.1296 ЦК України, відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

15 червня 2018 року на адресу спадкоємця було направлено лист-претензію та пред'явлено вимоги, але останнім ніяких дій не виконано.

Рішенням Великоновосілківського районного суду Донецької області від 12 листопада 2018 року у задоволенні позовних вимог відмовлено.

Ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позовних вимог суд виходив з того, що належних доказів отримання відповідачем після смерті ОСОБА_3 будь-якого рухомого чи нерухомого майна позивач суду не надав, тобто матеріали справи не містять у собі відомостей про майно, одержане відповідачем у спадщину після смерті ОСОБА_3, в межах вартості якого він зобов'язаний задовольнити вимоги кредитора - АТ КБ «ПриватБанк».

В апеляційній скарзі АТ КБ «ПриватБанк», посилаючись на неповне з'ясування та недоведеність обставин, що мають значення, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги та вирішити питання щодо судових витрат.

Апеляційну скаргу мотивовано тим, що спадкоємцем, який постійно прожив разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини є відповідач у справі ОСОБА_2. Вказана обставина підтверджується копіями паспортів позичальника та відповідача, де в якості адреси реєстрації зазначена: АДРЕСА_1. У встановлений строк ОСОБА_2 не подав заяву про відмову від прийняття спадщини, а тому він вважається таким, що прийняв спадщину у розумінні ст.1268 ЦПК України.

Суд першої інстанції не з'ясував правовий статус будинку за адресою: АДРЕСА_1, у якому були зареєстровані та проживали ОСОБА_3 та ОСОБА_2, тобто хто є його власником. Не встановлено наявність або відсутність рухомого або нерухомого майна у ОСОБА_3 Не встановлено наявність або відсутність рухомого або нерухомого майна у ОСОБА_3

Вважає, що відповідач прийняв спадщину і повинен відповідати перед кредитором за невиконані боргові зобов'язання, оскільки вони були успадковані на рівні з правами, тому суд не міг відмовити в задоволенні законних і обґрунтованих вимог. Встановити склад спадщини та його вартість позивач не мав можливості, в зв'язку з чим і були заявлені відповідні клопотання, в задоволенні яких суд безпідставно відмовив.

Відповідач відзив на апеляційну скаргу не подав та в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином шляхом надання оголошення на веб-сайті судової влади, оскільки судові повістки, надіслані за місцем проживання, повертаються на адресу суду з позначкою «не проживає».

Представник позивача Малервейн М.С., діюча на підставі довіреності, будучи належним чином повідомленою про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з'явилась, заяв про відкладення розгляду справи суду не надала.

Відповідно до ч.1 ст.368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Виходячи з положень ст.371, ч.2 ст.372 ЦПК України, колегія судів визнала неявку осіб, які беруть участь у справі, в судове засідання такою, що не перешкоджає апеляційному розгляду справи. У зв'язку з цим, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Заслухавши доповідь судді, дослідивши матеріали справи та перевіривши відповідно до ст.367 ЦПК України наведені у скарзі доводи, колегія суддів дійшла висновку про відхилення апеляційної скарги з таких підстав.

Згідно ст.263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ч.1 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Перевіряючи справу в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, апеляційний суд виходить з наступного.

Судом першої інстанції встановлено та вбачається з матеріалів справи, що 25 грудня 2013 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_3 був укладений кредитний договір б/н, за умовами якого позичальник отримав кредит у розмірі 1800 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, зі сплатою відсотків за користування кредитом згідно умов договору.

Згідно свідоцтва про смерть від 18 липня 2016 року, позичальник ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_1, актовий запис №57.

11 січня 2018 року ПАТ КБ «ПриватБанк» звернувся і запитом до Великоновосілківської державної нотаріальної контори з претензією кредитора.

Згідно повідомлення Великоновосілківської державної нотаріальної контори від 26 лютого 2018 року, будь-які особи із заявами про прийняття спадщини чи відмови від неї після смерті ОСОБА_3 до нотаріальної контори не зверталися. Спадкова справа заведена на підставі претензії ПАТ КБ «ПриватБанк» до спадкоємців ОСОБА_3

Згідно з ч.2 ст.1220 ЦК України часом відкриття спадщини є день смерті особи, або день, з якого вона оголошується померлою.

За змістом норми ст.1268 ЦК України порядок прийняття спадщини встановлюється залежно від того чи проживав постійно спадкоємець разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини.

Згідно із ч.3 ст.1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст.1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Відповідно до ч.1 ст.1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину.

Разом з тим незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (ч.5 ст.1268 ЦК України).

Частиною першою ст.1297 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

Однак відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину (ч.3 ст.1296 ЦК України).

Таким чином, спадкові права є майновим об'єктом цивільного права, оскільки вони надають спадкоємцям можливість успадкувати майно (прийняти спадщину), але право розпорядження нею виникає після оформлення успадкованого права власності у встановленому законом порядку.

Аналіз зазначених правових норм дає підстави для висновку про те, що хоча отримання спадкоємцем, який прийняв спадщину, свідоцтва про право на спадщину відповідно до ст.1296 ЦК України є правом, а не обов'язком спадкоємця, однак відсутність у спадкоємця такого свідоцтва не може бути підставою для відмови в задоволенні вимог кредитора.

Якщо спадкоємець прийняв спадщину стосовно нерухомого майна, але зволікає з виконанням обов'язку, передбаченого ст.1297 ЦК України, зокрема, з метою ухилення від погашення боргів спадкодавця, кредитор має право звернутися до нього з вимогою про погашення заборгованості спадкодавця.

Вказана правова позиція висловлена Верховним Судом України у постанові від 12 квітня 2017 року у справі № 6-2962цс16.

За змістом ст.1282 ЦК України спадкоємці зобов'язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але у межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов'язаний задовольнити вимоги кредитора особисто у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Вимоги кредитора спадкоємці зобов'язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями та кредитором інше не встановлено. У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора накладає стягнення на майно, яке було передано спадкоємцям у натурі.

Суд першої інстанції встановивши, що ОСОБА_2 прийняв спадщину після смерті ОСОБА_3, оскільки на момент смерті батька і по теперішній час зареєстрований і постійно проживав зі спадкодавцем, що підтверджується копією паспортів ОСОБА_3 та ОСОБА_2, а також довідкою Костянтинопільської сільської ради від 05 жовтня 2018 року, дійшов правильного висновку про те, що він має відповідати за кредитними зобов'язаннями спадкодавця.

Згідно розрахунку заборгованості за договором б/н від 25 грудня 2013 року вбачається, що станом на день смерті позичальника ОСОБА_3, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1, заборгованість за кредитним договором складала 1564 грн. 05 коп., заборгованість по процентам за користування кредитними коштами 12 289 грн. 72 коп.

За приписами ст.ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно ч.1 ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ч.2 ст.77 ЦПК України).

За змістом ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу.

Відповідно до роз'яснень, які містяться в пунктах 10, 11 постанови Пленуму Верховного Суду України від 01 листопада 1996 року №9 «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя» конституційні положення про законність судочинства та рівність усіх учасників процесу перед законом і судом (ст.129 Конституції України) зобов'язують суд забезпечити всім їм рівні можливості щодо надання та дослідження доказів, заявлення клопотань та здійснення інших процесуальних прав. При вирішенні цивільних справ суд має виходити з поданих сторонами доказів.

Як зазначалось раніше, будь-які особи до із заявами про прийняття спадщини, яка відкрилася після смерті ОСОБА_3, чи відмови від неї до нотаріальної контори не звертались.

Згідно інформації витребуваної апеляційним судом за клопотанням представника позивача, будь-якого рухомого чи нерухомого майна на час розгляду справи за ОСОБА_3 не зареєстровано, що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, єдиного реєстру заборон об'єктів нерухомого майна щодо суб'єкта (довідка № 158528543 від 05 березня 2019 року) та довідки Головного сервісного центру МВС України (№8494 від 14 березня 2019 року).

З огляду на викладене та враховуючи, що в судовому засіданні не встановлено наявності спадкового майна після смерті ОСОБА_3, в межах вартості якого повинен нести зобов'язання відповідач, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відсутність підстав для задоволення позову АТ КБ «ПриватБанк».

Вирішуючи спір, який виник між сторонами у справі, суд правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, правильно встановив обставини справи та ухвалив законне й обґрунтоване рішення, яке відповідає вимогам матеріального та процесуального права. Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду.

Порушень норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення справи або є обов'язковою підставою для скасування судового рішення, колегією суддів не встановлено.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Таким чином, переглядаючи справу відповідно до вимог ст. 367 ЦПК України в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів не вбачає апеляційних підстав для скасування чи зміни рішення суду першої інстанції, у зв'язку з чим апеляційна скарга АТ КБ «ПриватБанк» задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375 ЦПК України,

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» залишити без задоволення.

Рішення Великоновосілківського районного суду Донецької області від 12 листопада 2018 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду за наявності передбачених ст.389 ЦПК України підстав протягом тридцяти днів з дня складання її повного тексту.

Повний текст судового рішення складено 22 березня 2019 року.

Головуючий І.П. Мироненко

Судді: Т.І. Биліна

Є.Є. Мальцева