Постанова

Іменем України

04 грудня 2019 року

м. Київ

справа № 454/261/18

провадження № 61-13237св19

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Висоцької В. С.,

суддів: Грушицького А. І., Литвиненко І. В.,

Сердюка В. В. (суддя-доповідач), Фаловської І. М.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - відділ з питань культури, охорони культурної спадщини, туризму та релігій Сокальської районної державної адміністрації Львівської області,

треті особи: начальник відділу з питань культури, охорони культурної спадщини, туризму та релігій Сокальської районної державної адміністрації Львівської області Михайлюк Мирослава Володимирівна, Сокальська районна рада Львівської області,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Львівського апеляційного суду від 29 травня 2019 року в складі колегії суддів: Шандри М. М., Левика Я. А., Струс Л. Б.,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог і рішень судів першої та апеляційної інстанцій

У січні 2018 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до відділу з питань культури, охорони культурної спадщини, туризму та релігій Сокальської районної державної адміністрації Львівської області (далі - відділ з питань культури, охорони культурної спадщини, туризму та релігій) про визнання незаконним та скасування наказу про застосування дисциплінарного стягнення.

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач зазначила, що відповідно до наказу відділу з питань культури, охорони культурної спадщини, туризму та релігій від 25 квітня 2016 року №11/02-03 вона працює директором Сокальської дитячої школи мистецтв ім. В. Матюка. Наказом відповідача від 04 січня 2018 року № 1/02-03 за порушення трудової дисципліни, що виразилося у відсутності на робочому місці 27 грудня 2017 року протягом робочого дня, їй оголошено догану.

Вважає дії відповідача незаконними та такими, що порушують вимоги чинного трудового законодавства, оскільки в цей день вона як директор школи супроводжувала дітей на обласний огляд-конкурс фольклорних ансамблів «Прикарпатські візерунки».

Враховуючи наведене, позивачка просила визнати незаконним та скасувати наказ відділу з питань культури, охорони культурної спадщини, туризму та релігій від 04 січня 2018 року № 1/02-03 про застосування до неї дисциплінарного стягнення.

Рішенням Сокальського районного суду Львівської області від 25 вересня 2018 року у задоволенні позову відмовлено.

Ухвалюючи рішення про відмову в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив із того, що поїздка ОСОБА_1 27 грудня 2017 року до м. Львова була необґрунтованою і безпідставною, здійснена самовільно без погодження з відповідачем, що призвело до прогулу, що є підставою для застосування дисциплінарного стягнення у вигляді догани.

Постановою Львівського апеляційного суду від 29 травня 2019 року рішення суду першої інстанції скасовано та ухвалено нове рішення, яким позов ОСОБА_1 задоволено. Визнано незаконним та скасовано наказ відділу з питань культури, охорони культурної спадщини, туризму та релігій 04 січня 2018 року № 1/02-03 про застосування дисциплінарного стягнення до ОСОБА_1 .

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та ухвалюючи нове рішення про задоволення позову, суд апеляційної інстанції виходив із того, що дії позивача як директора в частині супроводження колективу школи на конкурс 27 грудня 2017 року відповідають вимогам Положення про початковий спеціалізований мистецький навчальний заклад (школу естетичного виховання), затвердженого Наказом Міністерства культури і мистецтв України від 06 серпня 2001 року № 523, посадовим обов`язкам директора Сокальської дитячої школи мистецтв, оскільки директор забезпечує навчально-виховний процес та забезпечує реалізацію прав учнів у частині участі у конкурсах, оглядах, фестивалях, олімпіадах, концертах, виставках, виставах тощо.

За таких обставин апеляційний суд вважав, що застосування дисциплінарного стягнення у формі догани щодо ОСОБА_1 за відсутність на робочому місці 27 грудня 2017 року протягом робочого дня не можна вважати законним та обґрунтованим, оскільки встановлено виконання нею у цей час посадових обов`язків.

Короткий зміст та узагальнені доводи касаційної скарги та позиції інших учасників

У липні 2019 року ОСОБА_2 подала до Верховного Суду касаційну скаргу на постанову Львівського апеляційного суду від 29 травня 2019 року, в якій просить скасувати зазначене судове рішення та залишити в силі рішення суду першої інстанції, обґрунтовуючи свої вимоги порушенням судом норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

У касаційній скарзі заявник вказує на те, що позивач як директор школи повинна була лише забезпечити участь викладачів та їх учнів в конкурсі, що нею і було зроблено, проте вона відповідно до своїх посадових обов`язків не повинна була супроводжувати дітей на конкурс, а могла це зробити лише на підставі наказу про відрядження.

Виходячи з того, що поїздка ОСОБА_3 була здійснена без потреби для цього та без оформлення відповідного наказу про відрядження, то виданий наказ про оголошення позивачу як директору школи догани за порушення трудової дисципліни відповідає нормам трудового законодавства та відсутні підстави для його скасування.

У серпні 2019 року ОСОБА_1 подала до Верховного Суду відзив на касаційну скаргу, в якому просила скаргу відхилити, рішення суду апеляційної інстанції залишити без змін.

Рух справи в суді касаційної інстанції

Ухвалою Верховного Суду від 18 липня 2019 року відкрито касаційне провадження у зазначеній цивільній справі, витребувано матеріали справи та надано строк для подання відзиву на касаційну скаргу.

Ухвалою Верховного Суду від 14 листопада 2019 року справу призначено до судового розгляду колегією у складі п`яти суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду.

Позиція Верховного Суду

Згідно з частиною другою статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до частини першої статті 410 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду дійшов висновку, що касаційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду апеляційної інстанції, - без змін, оскільки його ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Виклад фактичних обставин справи

Судом установлено, що ОСОБА_1 прийнята на роботу до Сокальської дитячої музичної школи в 1987 році.

Наказом від 25 квітня 2016 року № 11/02-03 ОСОБА_1 призначено на посаду директора Сокальської дитячої школи мистецтв ім. В. Матюка.

Листом Департаменту з питань культури, національностей та релігій Львівської обласної державної адміністрації від 27 грудня 2017 року № 07/2642 «Щодо заключного туру огляду-конкурсу «Прикарпатські візерунки» ОСОБА_1 як директора Сокальської дитячої школи мистецтв ім. В. Матюка повідомлено, що у відповідно до рішення журі обласного огляду-конкурсу дитячих фольклорних ансамблів «Прикарпатські візерунки» до участі у заключному турі цього конкурсу запрошено дитячий фольклорний колектив Сокальської дитячої школи мистецтв ім. В. Матюка.

Згідно із списком учасників фольклорного ансамблю «Забавлянка» Сокальської дитячої школи мистецтв ім. В. Матюка ОСОБА_1 супроводжувала дітей - учнів школи на обласний огляд-конкурс фольклорних ансамблів «Прикарпатські візерунки».

27 грудня 2017 року ОСОБА_4 - головним спеціалістом відділу з питань культури, охорони культурної спадщини, туризму та релігій, ОСОБА_5 - економістом відділу з питань культури, охорони культурної спадщини, туризму та релігій, ОСОБА_6 - бухгалтером-ревізором відділу з питань культури, охорони культурної спадщини, туризму та релігій, ОСОБА_2 - начальником відділу з питань культури, охорони культурної спадщини, туризму та релігій, ОСОБА_7 - юрисконсультом відділу з питань культури, охорони культурної спадщини, туризму та релігій зафіксовано відсутність ОСОБА_1 на робочому місці 27 грудня 2017 року, про що складений відповідний акт.

Відповідно до акту про відсутність працівника на робочому місці ОСОБА_1 27 грудня 2017 року з 09:30 год. до 16:30 год. була відсутня на робочому місці.

27 грудня 2017 року ОСОБА_1 супроводжувала колектив школи на конкурс фольклорних ансамблів «Прикарпатські візерунки», який проходив у Концертному залі ім. С. Людкевича Львівської обласної філармонії. Викладені обставини визнає відповідач.

Наказом начальника відділу з питань культури, охорони культурної спадщини, туризму та релігій від 04 січня 2018 року № 1/02-03 директору Сокальської дитячої школи мистецтв ім. В. Матюка ОСОБА_1 оголошено догану за порушення трудової дисципліни, що виразилась у її відсутності на робочому місці 27 грудня 2017 протягом робочого дня.

Відповідно до посадових обов`язків в.о. директора Сокальської дитячої школи мистецтв ім. В. Матюка ОСОБА_1, затверджених 12 листопада 2014 року, директор школи здійснює загальне керівництво, координує роботу всіх структурних підрозділів закладу, планує роботу закладу, організовує контроль за виконанням плану роботи школи, якістю навчально-виховного процесу.

Нормативно-правове обґрунтування

Статтею 147 КЗпП України передбачено, що за порушення трудової дисципліни до працівника може бути застосовано тільки один з таких заходів стягнення: догана, звільнення.

Частиною першою статті 148 КЗпП України визначено, що дисциплінарне стягнення застосовується власником або уповноваженим ним органом безпосередньо за виявленням проступку, але не пізніше одного місяця з дня його виявлення.

Ознакою порушення трудової дисципліни є наявність проступку в діях або бездіяльності працівника.

Дисциплінарний проступок визначається як винне невиконання чи неналежне виконання працівником своїх трудових обов`язків. Складовими дисциплінарного проступку є дії (бездіяльність) працівника; порушення або неналежне виконання покладених на працівника трудових обов`язків; вина працівника; наявність причинного зв`язку між діями (бездіяльністю) і порушенням або неналежним виконанням покладених на працівника трудових обов`язків.

Недоведеність хоча б одного з цих елементів виключає наявність дисциплінарного проступку.

Разом із тим, саме на роботодавця покладається обов`язок доказування фактів винного вчинення працівником дисциплінарного проступку. При обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен враховувати всі обставини, за яких вчинено проступок. Для притягнення працівника до дисциплінарної відповідальності в обов`язковому порядку має бути встановлена вина, як одна із важливих ознак порушення трудової дисципліни. При відсутності вини працівник не може бути притягнутий до дисциплінарної відповідальності.

У статті 149 КЗпП України визначено, що до застосування дисциплінарного стягнення власник або уповноважений ним орган повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення.

Пояснення порушника трудової дисципліни є однією з важливих форм гарантії, наданих порушнику для захисту своїх законних прав та інтересів, направлених проти безпідставного застосування стягнення.

Водночас правова оцінка дисциплінарного проступку проводиться на підставі з`ясування усіх обставин його вчинення, у тому числі з урахуванням письмового пояснення працівника.

Невиконання власником або уповноваженим ним органом обов`язку зажадати письмове пояснення від працівника та неодержання такого пояснення не є підставою для скасування дисциплінарного стягнення, якщо факт порушення трудової дисципліни підтверджений представленими суду доказами.

Таким чином, для правомірного накладення дисциплінарного стягнення роботодавцем необхідна наявність сукупності таких умов: порушення має стосуватися лише тих обов`язків, які є складовими трудової функції працівника чи випливають з правил внутрішнього трудового розпорядку. Невиконання чи неналежне виконання працівником трудових обов`язків має бути винним, скоєним без поважних причин умисно або з необережності.

Відповідно до пункту 5.3 Положення про початковий спеціалізований мистецький навчальний заклад (школу естетичного виховання), затвердженого Наказом Міністерства культури і мистецтв України від 06 серпня 2001 року № 523 (далі - Положення), яке регламентує діяльність початкових спеціалізованих мистецьких навчальних закладів, керівник закладу зобов`язаний, у тому числі, організовувати навчально-виховний процес, забезпечувати контроль за виконанням навчальних планів і програм, якістю знань, умінь та навичок учнів; створювати належні умови для здобуття учнями початкової спеціальної мистецької освіти та ін.

Згідно із пунктом 3.6. Положення навчально-виховний процес у закладі здійснюється диференційовано, відповідно до індивідуальних можливостей, інтересів, нахилів, здібностей учнів з урахуванням їх віку, психофізичних особливостей, стану здоров`я. Навчально-виховний процес поєднує індивідуальні і колективні форми роботи: уроки (індивідуальні та групові); репетиції; перегляди навчальних робіт, вистави, конкурси, фестивалі, олімпіади, концерти, виставки; лекції, бесіди, вікторини, екскурсії; позаурочні заходи, а також інші форми, що передбачені статутом закладу.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

Рішення суду як найважливіший акт правосуддя покликане забезпечити захист гарантованих Конституцією України прав і свобод людини та здійснення проголошеного Основним Законом України принципу верховенства права.

Судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права з дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Тобто саме на суд покладено обов`язок під час ухвалення рішення вирішити, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги позивача та якими доказами вони підтверджуються; перевірити наявність чи відсутність певних обставин за допомогою доказів шляхом їх оцінки; оцінити подані сторонами докази та дійти висновку про наявність або відсутність певних юридичних фактів.

Відповідно до статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Таким чином, Верховний Суд не має права встановлювати обставини справи і оцінювати докази.

Враховуючи наведене, ухвалюючи оскаржуване рішення, суд апеляційної інстанції на підставі належним чином оцінених доказів, поданих сторонами, дійшов обґрунтованого висновку про задоволення заявлених ОСОБА_1 позовних вимог з огляду на те, що дії позивача як директора Сокальської дитячої школи мистецтв щодо супроводження колективу школи на конкурс 27 грудня 2017 року відповідають вимогам Положення та її посадовим обов`язкам.

Оскільки директор забезпечує навчально-виховний процес та реалізацію прав учнів у частині участі у конкурсах, оглядах, фестивалях, олімпіадах, концертах, виставках, виставах тощо, тому роботодавець, підтверджуючи, що ОСОБА_1 у вказаний вище день супроводжувала колектив школи на конкурс фольклорних ансамблів «Прикарпатські візерунки», який проходив у Концертному залі ім. С. Людкевича Львівської обласної філармонії, не довів факт винного вчинення працівником дисциплінарного проступку.

Доводи касаційної скарги не заслуговують на увагу, оскільки за своєю суттю зводяться до переоцінки доказів, що згідно з положеннями статті 400 ЦПК України не належить до повноважень суду касаційної інстанції.

Суд апеляційної інстанції забезпечив повний та всебічний розгляд справи на основі наданих доказів, рішення суду відповідає нормам матеріального та процесуального права. Наведені в касаційній скарзі доводи не спростовують висновків суду по суті вирішення указаного позову та не дають підстав вважати, що судом порушено норми матеріального чи процесуального права, що може бути підставою для скасування судового рішення.

Викладене дає підстави для висновку, що касаційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а оскаржуване рішення суду апеляційної інстанції - без змін із підстав, передбачених статтею 410 ЦПК України.

Керуючись статтями 409, 410, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Постанову Львівського апеляційного суду від 29 травня 2019 рокузалишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий В. С. Висоцька

Судді: А. І. Грушицький

І. В. Литвиненко

В. В. Сердюк

І. М. Фаловська