Справа № 164/1679/18
Провадження № 2/0158/81/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26-27 листопада 2019 року м. Ківерці

Ківерцівський районний суд Волинської області в складі:

головуючого судді - Корецької В.В.

за участю секретаря - Процик Л.В.

позивача - ОСОБА_1

представника відповідача - Овадюка В .І.

третьої особи - ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Ківерці в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до виконавчого комітету Маневицької селищної ради Маневицького району Волинської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача ОСОБА_5 про скасування розпорядження про передачу у власність та державну реєстрацію квартири, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до виконавчого комітету Маневицької селищної ради Маневицького району Волинської області, реєстраційної служби Маневицького районного управління юстиції, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача ОСОБА_5 про скасування розпорядження про передачу у власність та державну реєстрацію квартири.

Позовні вимоги мотивує тим, що вона до 2008 року проживала у АДРЕСА_1 , право власності на дану квартиру набула як член родини.

Зазначає, що у зв`язку з радіоактивним забрудненням території смт. Маневичі внаслідок аварії на Чорнобильській АЕС, вона та її донька ОСОБА_6 відповідно до рішення виконавчого комітету Луцької міської ради Волинської області від 28.02.2002 року були взяті на квартирний облік для отримання державного житла. Також вказує, що їй та доньці на підставі рішення виконавчого комітету Луцької міської ради Волинської області було знято з квартирного обліку з умовою звільнення квартири АДРЕСА_1 та надано двохкімнатну квартиру АДРЕСА_3 .

Однак, вищезазначена квартира не відповідає вимогам БДН за висновком судової будівельно-технічної експертизи та постановою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 17.09.2014 року визнано протиправним та скасовано вимогу рішення виконавчого комітету Луцької міської ради про звільнення квартири у АДРЕСА_1 .

Вказує, що рішенням виконавчого комітету Луцької міської ради Волинської області її поновлено на квартирному обліку для позачергово отримання житла у списку осіб, які переселяються з територій, що зазнали радіоактивного забруднення внаслідок аварії на Чорнобильській АЕС, з дати попереднього перебування 29.01.2002 року. З даним рішенням вона не погодилася та звернулася до селищної ради із заявою про повернення їй квартири АДРЕСА_1, однак їй було відмовлено, у звязку із тим, що у даній квартирі проживає ОСОБА_5 із сім`єю на підставі рішення виконавчого комітету Маневицької селищної ради Волинської області та ордеру на житлове приміщення від 06.03.2008 року №111.

На підставі вищевикладеного просить визнати нечинним та скасувати розпорядження №5 від 11.02.2009 року, виконавчого комітету Маневицької селищної ради Волинської області про передачу у власність квартири АДРЕСА_1 , ОСОБА_5 ; визнати нечинним та скасувати розпорядження реєстраційної служби Маневицького РУЮ Волинської області про державну реєстрацію права власності на квартиру АДРЕСА_1 за ОСОБА_5 на підставі свідоцтва про право власності № НОМЕР_1 від 11.02.2009 року Маневицької селищної ради.

Ухвалою Ківерцівського районного суду Волинської області від 17.12.2018 року відкрито загальне позовне провадження по даній справі та призначено підготовче провадження.

03.01.2019 року від представника відповідача Маневицької селищної ради Волинської області до суду подано відзив на позовну заяву, згідно якого зазначає, що ОСОБА_5 законно набув житлових та цивільних прав на квартиру АДРЕСА_1 , дані позовні вимоги двічі вирішувалися судами як першої так і апеляційних інстанцій, остання зловживає цивільними правами. Крім того просив застосувати позовну давність до заявлених ОСОБА_1 позовних вимог та відмовити у їх задоволенні.

Також, 03.01.2019 року від третьої особи ОСОБА_5 до суду подано пояснення щодо позову, згідно яких останній зазначив, що він на законних підставах є власником квартири АДРЕСА_1 . Разом з тим просив застосувати позовну давність до заявлених ОСОБА_1 позовних вимог, а тому просив відмовити у їх задоволенні.

08.01.2019 року від представника позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_7 до суду подано відповідь на відзив на позовну заяву, згідно якої зазначила, що строк позовної давності не порушений і ОСОБА_1 змушена звертатися за захистом порушених житлових прав та інтересів в порядку цивільного судочинства, а тому просила позовні вимоги задовольнити.

15.02.2019 року від позивача ОСОБА_1 до суду подано заяву про уточнення позовних вимог, згідно якої остання просить визнати нечинним та скасувати розпорядження №5 від 11.02.2009 року, виконавчого комітету Маневицької селищної ради Волинської області про передачу у власність квартири АДРЕСА_1 , ОСОБА_5 та скасувати свідоцтво про право власності на житло: квартиру АДРЕСА_1 , видане Маневицької селищною радою 11.02.2009 року ОСОБА_5 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 /том 1, а.с.215/

Разом з тим, 25.04.2019 року від представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Ляшко Д.В. до суду подано позовну заяву (уточнена) про визнання недійсним розпорядження про передачу у власність квартири, скасування свідоцтва та запису про реєстрацію права власності на житло, згідно якої останній просив визнати недійним та скасувати розпорядження виконавчого комітету Маневицької селищної ради Волинської області №5 від 11.02.2009 року, про передачу у власність квартири АДРЕСА_1 , ОСОБА_5 ; визнати недійсним та скасувати свідоцтво про право власності на житло: квартиру АДРЕСА_1 , видане Маневицької селищною радою 11.02.2009 року ОСОБА_5 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 ; скасувати здійснений у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно запис від 18.02.2009 року №775 у книзі 7 про державну реєстрацію права власності ОСОБА_5 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 на квартиру АДРЕСА_1 , РН об`єкта нерухомого майна 26476225 /том 1, а.с.239-243/.

07.05.2019 року від позивача ОСОБА_1 до суду подано клопотання про уточнення позовних вимог до позовної заяви (уточненої) від 22.04.2019 року, згідно якого остання просила визнати незаконним та скасувати розпорядження Маневицької селищної ради Волинської області від 11.02.2009 року №5, про передачу у власність квартири АДРЕСА_1 , ОСОБА_5 ; скасувати свідоцтво про право власності на житло від 11.02.2009 року видане ОСОБА_5 та членам його сім`ї - ОСОБА_8 та ОСОБА_9 на квартиру АДРЕСА_1 , згідно розпорядження Маневицької селищної ради №5 від 11.02.2009 року; скасувати запис здійснений у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно від 18.02.2009 року №775 у книзі 7 про державну реєстрацію права власності ОСОБА_5 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 на квартиру АДРЕСА_1 , РН об`єкта нерухомого майна 26476225 /том 2, а.с.11/.

06.09.2019 року від позивача ОСОБА_1 до суду надійшла заява про залишення позовної вимоги в частині скасування здійсненого у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно запис від 18.02.2009 року №775 у книзі 7 про державну реєстрацію права власності ОСОБА_5 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 на квартиру АДРЕСА_1 , РН об`єкта нерухомого майна 26476225 без розгляду /том 2, а.с.17/.

Ухвалою Ківерцівського районного суду Волинської області від 06.09.2019 року закрито підготовче провадження у даній справі та призначено до судового розгляду по суті.

Позивач ОСОБА_1 у судовому засіданні заявлені позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити повністю.

Представник відповідача Маневицької селищної ради Волинської області - Овадюк В.І. в судовому засіданні заявлені позовні вимоги не визнав, просив у задоволенні позовних вимог відмовити.

Представник відповідача реєстраційної служби Маневицького районного управління юстиції в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки суду не відомі.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача ОСОБА_5 в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, просив у їх задоволенні відмовити.

Заслухавши пояснення учасників справи, кожного зокрема, всебічно проаналізувавши та дослідивши матеріали справи, з`ясувавши дійсні обставини справи в їх сукупності, оцінивши за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному і об`єктивному розгляді справи, зібрані по справі докази, керуючись законом, суд дійшов до наступного висновку.

Відповідно до положень ст ст 55, 124 Конституції України та ст 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизначених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

За змістом ст 12 ЦПК України, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу свої вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно із ст 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданими учасниками справи.

Відповідно до вимог ст 19 ЦПК України, суди розглядають в порядку цивільного судочинства справи, що виникають із цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин.

Судом встановлено, що на підставі рішення виконавчого комітету Луцької міської ради №60 від 28.02.2002 року взято на квартирний облік громадян для отримання державного житла при міськвиконкомі у тому числі позивача ОСОБА_1 та її дочку ОСОБА_6 , що проживають за адресою АДРЕСА_1 /том 1 а.с. 195/.

Відповідно до рішення виконавчого комітету Луцької міської ради №414-1 від 17.08.2006 року «Про заселення вільних квартир та виведення житлових приміщень зі складу службових» надано двокімнатну квартиру АДРЕСА_3 житловою площею 28,9 кв.м. потерпілій категорії внаслідок аварії на ЧАЕС ОСОБА_1 з сім`єю у складі 2 осіб ( ОСОБА_6 - дочка). Також вирішено зняти з квартирного обліку ОСОБА_1 , на якому вона перебуває з 29.01.2002 року і в списку сімей, в складі яких є діти-інваліди, інвалідність яких пов`язана з наслідками аварії на ЧАЕС, та в контрольному списку осіб; ОСОБА_1 звільняє двокімнатну квартиру АДРЕСА_1 /том 1, а.с.109-110/.

Відповідно до рішення виконавчого комітету Маневицької селищної ради Волинської області №8 від 18.01.2007 року ОСОБА_1 надано дозвіл на продовження проживання у квартирі АДРЕСА_1 до 09.03.2007 року /том 2, а.с.54/.

У судовому засіданні також встановлено, що рішенням виконавчого комітету Маневицької селищної ради Волинської області №87 від 21.02.2008 року вивільнене житлове приміщення - двокімнатну квартиру АДРЕСА_1 надано ОСОБА_5 , які перебувають на обліку потребуючих поліпшення житлових умов і користуються правом позачергового надання житла, та видано ордер на вселення на ОСОБА_5 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 /том 2, а.с.18/.

На підставі розпорядження №5 від 11.02.2009 року ОСОБА_5 надано право на приватизацію квартири, ордер на житлове приміщення від 06.03.2008 року за адресою: АДРЕСА_1 та видано свідоцтво про право власності на житло від 11.02.2009 року /том 1, а.с.246-249/.

Частиною 3 ст. 24 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» передбачено, що органи місцевого самоврядування та їх посадові особи діють лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, передбачені Конституцією і законами України.

Відповідно до ч. 4 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» місцеве самоврядування в Україні здійснюється на принципах народовладдя, законності, гласності.

Пунктом 10 ст. 59 вказаного Закону встановлено, що акти органів та посадових осіб місцевого самоврядування з мотивів їхньої невідповідності Конституції або законам України визнаються незаконними в судовому порядку.

Встановлено, що згідно рішення Маневицького районного суду Волинської області від 30.07.2008 року вирішено виселити ОСОБА_1 та ОСОБА_6 з квартири АДРЕСА_1 . Ухвалою Апеляційного суду Волинської області від 31.10.2008 року вищевказане рішення залишено без змін та набрало законної сили /том 1, а.с. 70-73/.

Судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом. Обов`язковість судового рішення не позбавляє осіб, які не брали участі у справі, можливості звернутися до суду, якщо ухваленим судовим рішенням порушуються їхні права, свободи чи інтереси.

Стаття 124 Конституції України встановлює, що судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України. Суб`єктами, на яких поширюється обов`язковість судових рішень являються всі органи державної влади і органи місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації, посадових чи службових осіб та громадян.

Окрім того, згідно постанови Луцького міськрайонного суду Волинської області від 17.09.2014 року визнано протиправним та скасовано пункт 5 рішення виконавчого комітету Луцької міської ради №414-1 від 17.08.2006 року щодо надання ОСОБА_1 та ОСОБА_6 двокімнатну квартиру АДРЕСА_3 /том 1 а.с.111-112/.

У судовому засіданні також встановлено, що рішенням виконавчого комітету Луцької міської ради Волинської області №97-1 від 18.02.2015 року «Про квартирний облік громадян» ОСОБА_1 з сім`єю у складі 2 осіб поновлено на квартирному обліку для позачергового отримання житла у списку осіб, які переселяються з територій, що зазнали радіоактивне забруднення внаслідок аварії на Чорнобильській АЕС, з дати попереднього перебування - 29.01.2002 року.

Не погоджуючись із даним рішенням позивач ОСОБА_1 звернулася до Луцького міськрайонного суду Волинської області із адміністративним позовом про визнання рішення суб`єкта владних повноважень протиправним.

Постановою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 14.12.2015 року в задоволенні позовних вимог було відмовлено /том 2, а.с.118-119/.

На підставі наведеного позивач ОСОБА_1 звернулася до Маневицької селищної ради Волинської області із заявою про повернення їй квартири АДРЕСА_1 , однак, рішенням виконавчого комітету Маневицької селищної ради Волинської області №92 від 12.10.2016 року було відмовлено, оскільки на підставі рішення виконавчого комітету Маневицької селищної ради Волинської області від 21.02.2008 року №87 «Про розподіл вивільненого житла», ордеру на житлове приміщення №111 від 06.03.2008 року у вказаній квартирі проживає ОСОБА_5 з сім`єю та ним зареєстровано право власності на цю квартиру /том 2, а.с.18-19/.

Згідно зі ст. 21 ЦК України суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади, або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси.

Рішенням Конституційного Суду України від 16 квітня 2009 року № 7-рп/2009, встановлено, що ненормативні правові акти органу місцевого самоврядування є актами одноразового застосування, вичерпують свою дію фактом їхнього виконання, тому вони не можуть бути скасовані чи змінені органом місцевого самоврядування після їх виконання.

Відповідно до вимог Цивільного процесуального кодексу України зазначені висновки мають бути врахованими судом при виборі і застосуванні правової норми до спірних правовідносин.

З врахуванням вищевикладеного суд позбавлений можливості скасувати рішення виконавчого комітету Маневицької селищної ради Волинської області №87 від 21.02.2008 року, на підставі якого видано розпорядження №5 від 11.02.2009 року ОСОБА_5 надано право на приватизацію квартири, ордер на житлове приміщення від 06.03.2008 року за адресою: АДРЕСА_1 та в подальшому видано свідоцтво про право власності на житло від 11.02.2009 року.

Окрім того, Законом України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав і основних свобод людини 1950 року. Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції» № 475/97-ВР від 17 липня 1997 року ратифіковано Конвенцію про захист прав і основних свобод людини 1950 року. Перший протокол та протоколи № 2,4,7, 11 до Конвенції.

Згідно із статтею 1 Першого протоколу Конвенції кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше, як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами, міжнародного права.

Пунктом 21 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Федоренко проти України» від 30 червня 2006 року визначено, що відповідно до прецедентного права органів, що діють на підставі Конвенції, право власності може бути «існуючим майном» або коштами, включаючи позови, для задоволення яких позивач може обгрунтовувати їх принаймні «виправданими очікуваннями» щодо отримання можливості ефективного використання права власності.

Виходячи зі змісту пунктів 32-35 рішення Європейського суду з прав людини «Стретч проти Сполученого Королівства» від 24 червня 2003 року майном у значенні статті 1 Протоколу 1 до Конвенції вважається законне та обґрунтоване очікування набути майно або майнове право за договором, укладеним з органом публічної влади. У рішенні Європейський суд з прав людини зазначив: «наявність порушень з боку органу публічної влади при укладенні договору щодо майна не може бути підставою для позбавлення цього майна іншої особи, яка жодних порушень не вчинила».

Відповідно до статті 316 Цивільного кодексу України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. За вимогами статті 317 Цивільного кодексу України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Наведене свідчить, що ОСОБА_5 та члени його сім`ї набули право власності на оспорювану квартиру АДРЕСА_1 на підставі та у спосіб чинного законодавства, що підтверджується дослідженими у судовому засіданні рішенням виконавчого комітету Маневицької селищної ради Волинської області №87 від 21.02.2008 року, розпорядженням №5 від 11.02.2009 року ОСОБА_5 , ордером на житлове приміщення від 06.03.2008 року та свідоцтво про право власності на житло від 11.02.2009 року.

Окрім того, рішення Маневицького районного суду Волинської області від 30.07.2008 року щодо виселення ОСОБА_1 та ОСОБА_6 з квартири АДРЕСА_1 скасоване не було.

Разом з тим, звертаючись до суду з даним позовом відповідачем у даній справі позивач ОСОБА_1 зазначила виконавчий комітет Маневицької селищної ради Волинської області. Власник спірної квартири ОСОБА_5 бере участь в справі як третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору.

Суд має право за клопотанням позивача до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання залучити до участі у ній співвідповідача (ч. 1 ст. 51 ЦПК України).

Слід зазначити, що звертаючись до суду із зазначеною позовною заявою позивач ОСОБА_1 просила скасувати право власності на квартиру АДРЕСА_1 , власником якої є ОСОБА_5 , зазначивши останнього у справі третьою особою, яка не є суб`єктом спірних правовідносин, участь якої має побічний характер, оскільки суд вирішує питання саме про права та обов`язки сторін, а не третьої особи.

Клопотання про заміну відповідача на належного відповідача та залучення до участі у справі співвідповідача ОСОБА_5 до суду подано не було.

Суд із-за відсутності відповідного клопотання позивача ОСОБА_1 позбавлений права і можливості відповідно до ст. 51 ЦПК України, та ненаділений такими повноваженнями про заміну процесуального становища ОСОБА_5 з третьої особи на співвідповідача.

З врахуванням наведеного, та беручи до уваги те, що під час розгляду справи, судом не знайдено підтвердження, а позивачем не доведено порушення виконавчим комітетом Маневицької селищної ради Волинської області своїми діями право останньої, на час прийняття селищною радою оскажуваних рішень, на підставі яких видано розпорядження та свідоцтво, на які вона посилається в позовній заяві, як на право встановлене нормами ст ст 13, 14 Конституції України, не підтверджено також і порушення її права власності та обмеження у користуванні нею, тобто для відновлення становища яке існувало до порушення (на думку позивача), правові підстави відсутні, оскільки ОСОБА_1 на підставі рішення Маневицького районного суду Волинської області від 30.07.2008 року було виселено з спірної квартири, ОСОБА_5 на сім`ю із трьох осіб як потребуючому поліпшення житлових умов, з врахуванням права на надання позачергово житла, а тому суд вважає вимоги позивача такими, що не підлягають задоволенню, у зв`язку з їх недоведеністю.

Таким чином, розглянувши позов у межах заявлених позовних вимог, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно наявні у справі докази, оцінив їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у сукупності, з`ясувавши усі обставини справи, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, з урахуванням того, що відповідно до ст 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави, суд дійшов висновку про необхідність відмовити у задоволенні позовних вимог.

Разом з тим, суд не бере до уваги твердження представника відповідача Маневицької селищної ради Волинської області та третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору ОСОБА_5 щодо застосування строків позовної давності, оскільки позовна давність застосовується у разі обґрунтованості позовних вимог, а у випадку, коли суд на підставі досліджених у судовому засіданні доказів встановить, що позовні вимоги задоволенню не підлягають, ухвалюється рішення про відмову в задоволенні позову саме з цих підстав, а не через пропуск позовної давності.

Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 141 ЦПК України у разі відмови в позові судовий збір покладається на позивача, суду вважає за необхідне, залишити судові витрати по фактично понесеним.

Керуючись статтею 41 Конституції України, Законом України «Про приватизацію державного житлового фонду», статтями 15, 16, 317, 319, 321, 328, 345 ЦК України, статтями 4, 5, 12, 13, 19, 23, 28, 48, 76, 78, 81, 128, 141, 223, 258, 259, 263-265, 352, 354, 355 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

У задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 до виконавчого комітету Маневицької селищної ради Маневицького району Волинської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача ОСОБА_5 про скасування розпорядження про передачу у власність та державну реєстрацію квартири - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до п. 15.5 розділу 15 XIII «Перехідні положення» Цивільного процесуального кодексу України рішення суду може бути оскаржено до Волинського апеляційного суду через Ківерцівський районний суд Волинської області шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

На виконання п. 4 ч. 5 ст. 265 ЦПК України суд зазначає повне найменування сторін та інших учасників справи:

Позивач - ОСОБА_1 , жителька АДРЕСА_3 .

Відповідач - Виконавчий комітет Маневицької селищної ради Волинської області, адреса: смт. Маневичі, вул. Незалежності, 19, Волинської області.

Представник відповідача - Овадюк Василь Іванович , робоча адреса: смт. Маневичі, вул. Незалежності, 19, Волинської області .

Відповідач - Реєстраційна служба Маневицького районного управління юстиції, адреса: смт. Маневичі, вул. 100 річчя Маневич, 34А, Волинської області.

Третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - ОСОБА_5 , житель АДРЕСА_1 .

Суддя Ківерцівського районного суду В.В. Корецька

Повний текст рішення суду виготовлено 02.12.2019 року.