15.01.2019 Справа № 363/1399/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 січня 2019 року Вишгородський районний суд Київської області в складі:

головуючого судді Рудюка О.Д.,

за участю секретаря Клименко В.В.,

представника позивача ОСОБА_1,

представника відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Вишгороді загальному провадженні цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» про визнання недійсним кредитного договору,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 звернувся до суду з позовною заявою про визнання кредитного договору №0 (27-NL/08-2003C) від 29 серпня 2003 року, а також усі додаткові угоди до нього недійсними, визнати договір про надання споживчого кредиту №0 від 19 травня 2006 року, а також усі додаткові угоди до нього недійсними, визнати договір про надання споживчого кредиту №0 від 26 грудня 2006 року, а також усі додаткові угоди до нього недійсними, визнати договір про надання споживчого кредиту №0 від 21 серпня 2007 року, а також усі додаткові до нього угоди недійсними. Обґрунтовуючи позовні вимоги тим, що під час укладання вищезазначених договорів, відповідачем допущено істотне порушення прав споживача, як споживача фінансових послуг, а саме ст.11 Закону України «Про захист прав споживачів». Внаслідок чого ОСОБА_3 був позбавлений можливості належним чином оцінити властивості наданих послуг та можливі негативні для позивача наслідки, що можуть настати в результаті тримання таких послуг. За таких підстав позивач змушений звернутися до суду за захистом свого порушеного права як споживача.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги, підтримав в повному обсязі з підстав викладених у позовній заяві та просив задовольнити в повному обсязі.

Представник відповідача в судовому засіданні заперечував проти задоволення позовних вимог, пояснивши, що під час укладання договорів позивач володів інформацією щодо вартості кредиту та суми щомісячних платежів включаючи відсотки за користування кредитом. Крім того, представник відповідача подав до суду заяву про застосування строку позовної давності, оскільки він вважає, що позивач довідався про своє порушене право з часу укладання договорів, а саме: 29 серпня 2003 року, 19 травня 2006 року, 26 грудня 2006 року, 21 серпня 2007 року, таким чином строк позовної давності сплинув 29 серпня 2006 року, 19 травня 2009 року, 26 грудня 2009 року та 21 серпня 2010 року.

Заслухавши представника позивача, представника відповідача, дослідивши письмові матеріали справи, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов наступного.

29 серпня 2003 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» (банк) та ОСОБА_3 (позичальник) укладено кредитний договір №27-NL/08-2003C, згідно умов якого банк зобовязується надати позичальнику, а позичальник зобовязується прийняти, належним чином використовувати і повернути банку кредит (грошову суму) в іноземній валюті в сумі 70 000,00 доларів США у порядку і на умовах, зазначених у даному договорі. Надання кредиту здійснюється у наступний термін: строком на 10 років з 29 серпня 2003 року. Кредитування позивальника здійснюється шляхом надання окремих частин кредитних коштів (траншів) в валюті і на умовах, викладених в даному договорі згідно письмової заяви позичальника.

Пунктом 1.2.1 кредитного договору визначено, що позичальник зобовязаний повернути кредит у повному обсязі починаючи з четвертого місяці кредитування в термін, встановлений графіком погашення кредиту (додаток 1 до даного договору), який є невідємною частиною даного договору.

Згідно п.1.3.1. за користування кредитних коштів у межах установленого терміну кредитування процентна ставка встановлена у розмірі 8% річних. Цільове призначення кредиту: придбання нерухомості за адресою: м. Ірпінь, вул. В. Павленка, 54-Б, що визначено пунктом 1.4. кредитного договору.

Як вбачається, з додаткової угоди до кредитного договору №27-NL/08-2003C від 29 серпня 2003 року, укладеної 30 грудня 2003 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» (банк) та ОСОБА_3 (позичальник), банк зобовязався збільшити ліміт кредитування в іноземній валюті до 90 000,00 доларів США, а позичальник зобовязався прийняти, належним чином використовувати і повернути банку кредит (грошову суму) в іноземній валюті в сумі 90 000,00 доларів США у порядку та на умовах, зазначених у кредитному договорі №27-NL/08-2003C від 29 серпня 2003 року та даній додатковій угоді. Додатком №1 до кредитного договору №27-NL/08-2003C від 29 серпня 2003 року визначено графік погашення кредиту, згідно якого позичальник зобовязаний виплати банку суму кредиту до встановленого графіку.

26 листопада 2004 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» (банк) та ОСОБА_3 (позичальник) укладено додаткову угоду до кредитного договору №27-NL/08-2003C від 29 серпня 2003 року відповідно до якої, викладено п.1.1. кредитного договору №27-NL/08-2003C від 29 серпня 2003 року в наступній редакції: 1.1.банк зобовязується надати позичальнику, а позичальник зобовязується прийняти, належним чином використовувати і повернути банку кредит (грошові кошти) в іноземній валюті в сумі 115 000,00 (сто п'ятнадцять тисяч) доларів США, що в еквіваленті за курсом НБУ на дату укладання додаткової угоди складає 610 213 (шістсот десять тисяч двісті тридцять) гривень 00 копійок, у порядку і на умовах, зазначених у даному договорі. Викладено п.1.2.1 кредитного договору №27-NL/08-2003C від 29 серпня 2003 року в наступній редакції: 1.2.2.позичальник зобовязаний повернути кредит у повному обсязі починаючи з 4 (четвертого) місяця кредитування в термін встановлений графіком погашення кредиту, (додаток 2 до цього договору), який є невідємною частиною цього договору. Викладено п.2.1 кредитного договору №27-NL/08-2003C від 29 серпня 2003 року в наступній редакції: 2.1. у забезпечення виконання зобовязань позичальником за даним договором банком буде прийнято: застава нерухомості, згідно договору іпотеки, який буде укладено не пізніше 01 березня 2005 року. Майно і кошти позичальника, на які може бути звернене стягнення у відповідності з чинним законодавством України. Додаток №1 до кредитного договору №27-NL/08-2003C від 29 серпня 2003 року вважати таким, що втратив чинність. Дана додаткова угода є невідємною частиною кредитного договору №27-NL/08-2003C від 29 серпня 2003 року. Вважати такою, що втратила чинність додаткова угода до кредитного договору №27-NL/08-2003C від 29 серпня 2003 року від 20 грудня 2003 року. Крім того, додатком до кредитного договору №27-NL/08-2003C від 29 серпня 2003 року визначено графік погашення кредиту, згідно якого позичальник зобовязаний виплати банку суму кредиту до встановленого графіку

01 грудня 2004 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» (банк) та ОСОБА_3 (позичальник) укладено додаткову угоду до кредитного договору №27-NL/08-2003C від 29 серпня 2003 року відповідно до якої, викладено п.п1.3.1. п.1.3. кредитного договору в наступній редакції: 1.3.1. за використання кредитних коштів у межах установленого терміну кредитування процентна ставка встановлюється у розмірі 10% річних.

18 квітня 2007 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» (банк) та ОСОБА_3 (позичальник) укладено додаткову угоду до кредитного договору №27-NL/08-2003C від 29 серпня 2003 року відповідно до якої, у звязку зі зміною програмного забезпечення банку, в якому здійснюється обслуговування кредитних процесів, сторони домовились, що для ідентифікації договору можуть застосовуватися як номер договору, зазначений при його укладенні, а саме №27-NL/08-2003C, так і реєстраційний номер договору в системі обліку банку, а саме №0 (далі реєстраційний номер договору). При цьому, при внесенні платежів згідно умов договору в платіжних документах позичальника зазначається реєстраційний номер договору. Також, сторони домовились, що з моменту укладення цієї додаткової угоди вступають в силу наступні зміни до договору: п.2.1. позивальник зобовязується повертати суму кредиту та сплачувати проценти, комісії, штрафи та інші платежі згідно умов договору на рахунок №097 в АКІБ «УкрСиббанк». Пунктом 2.2. додаткової угоди визначено, що за використання кредитних коштів за договором встановлюється процента ставка в розмірі 9,5% річних, якщо не встановлена інша ставка згідно умов договору.

У забезпечення виконання зобовязань позичальники за даним договором банком приймається: житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: Київська область, м. Ірпінь, вул. В. Павленко, 54-Б; земельна ділянка площею 0,1000 га, кадастровий номер :01:053:0079, що знаходиться за адресою: Київська область, м. Ірпінь, вул. В.Павленко, 54-Б, що встановлено додатковою угодою до кредитного договору №0 від 29 серпня 2003 року, укладеною 12 червня 2007 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» (банк) та ОСОБА_3 (позичальник).

Крім того, п.1.2.2. додаткової угоди до кредитного договору №0 від 29 серпня 2003 року, укладеною 21 серпня 2007 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» (банк) та ОСОБА_3 (позичальник) визначено, що позичальник зобовязаний повернути кредит у повному обсязі в терміни та розмірах, що встановлені графіком погашення кредиту згідно додатку №1 до договору (якщо сторонами визначено такий графік погашення та укладено додаток №1 до договору), але в будь-якому випадку не пізніше 29 серпня 2024 року, якщо тільки не застосовується інший термін повернення кредиту відповідно до умов цього договору та/або згідно умов відповідної угоди сторін.

19 травня 2006 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» (банк) та ОСОБА_3 (позичальник) укладено договір про надання споживчого кредиту №0 від 19 травня 2006 року відповідно до умов якого, банк зобовязується надати позичальнику, а позичальник зобовязується прийняти, належним чином використовувати і повернути банку кредит (грошові кошти) в валюті доларах США в сумі 51 300,00 (пятдесят одна тисяча триста) та сплатити проценти, комісії в порядку і на умовах, визначених цим договором. Вказана сума кредиту дорівнює еквіваленту 259 065 (двісті пятдесят девять тисяч шістдесят пять) гривень за курсом Національного банку України на день укладання цього договору. У забезпечення виконання зобовязань позичальника за даним договором банком приймається, іпотека 2-х кімнатної квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, згідно з договором іпотеки, що буде укладений в термін не пізніше 19 серпня 2006 року, що визначено п.2.1. договору про надання споживчого кредиту. Відповідно до п.2.2. та п.2.3. договору про надання споживчого кредиту, кредит наданий банком, також забезпечується всім належним позичальнику майном і коштами, на які може бути звернене стягнення в порядку, установленому законодавством України. У випадку невиконання позичальником умов цього договору про надання забезпечення за цим договором, а також у разі втрати забезпечення виконання зобовязань за цим договором або погіршення його умов (стану забезпечення, умов його зберігання), банк набуває право вимоги на дострокове повернення кредиту та нарахованих процентів, комісії у порядку встановленому розділом 11 цього договору. Згідно п.9.13.падіписання даного договору позичальником свідчить про те, що: всі умови даного договору йому цілком зрозумілі і він вважає їх справедливими по відношенню до нього; перед підписанням даного договору позичальником отримано інформаційний лист відповідно до вимог чинного законодавства України, зокрема п.2 ст.11 Закону України «Про захист прав споживачів».

19 серпня 2006 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» (банк) та ОСОБА_3 (позичальник) укладено додаткову угоду №1 до договору про надання споживчого кредиту №0 від 19 травня 2006 року відповідно до умов якої, викладено п.2.1. договору про надання споживчого кредиту №0 від 19 травня 2006 року (надалі договір) в наступній редакції: у забезпечення виконання зобовязань позичальника за даним договором банком приймається: іпотека 2-х кімнатної квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2, згідно з договором іпотеки, що буде укладений в термін не пізніше 19 жовтня 2006 року. Крім того, 19 серпня 2006 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» (банк) та ОСОБА_3 (позичальник) укладено додаткову угоду №2 до договору про надання споживчого кредиту №0 від 19 травня 2006 року відповідно до умов якої, викладено п.2.1. договору про надання споживчого кредиту №0 від 19 травня 2006 року (надалі договір) в наступній редакції: у забезпечення виконання зобовязань позичальника за даним договором банком приймається: іпотека 2-х кімнатної квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2, згідно з договором іпотеки, що буде укладений в термін не пізніше 19 жовтня 2006 року. Разом з тим, 07 березня 2007 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» (банк) та ОСОБА_3 (позичальник) укладено додаткову угоду №3 до договору про надання споживчого кредиту №0 від 19 травня 2006 року відповідно до умов якої, внесено зміни в п.п.2.1. розділу 2 договору, та викладено його в наступній редакції: у забезпечення виконання зобовязань позичальника за даним договором банком приймається: іпотека 2-х кімнатної квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 згідно з договором іпотеки №49325 від 07 березня 2007 року.

26 грудня 2006 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» (банк) та ОСОБА_3 (позичальник) укладено договір про надання споживчого кредиту №0 відповідно до умов якого, банк зобовязується надати позичальнику, а позичальник зобовязується прийняти, належним чином використовувати і повернути банку кредит (грошові кошти) в іноземній валюті, в сумі 125 000,00 (сто двадцять пять тисяч) доларів США та сплатити проценти, комісії в порядку і на умовах, визначених цим договором. Вказана сума кредиту дорівнює еквіваленту 631 250,00 (шістсот тридцять одна тисяча двісті пятдесят) гривень за курсом Національного банку України на день укладання цього договору. Позичальник у будь-якому випадку зобовязаний повернути банку кредит у повному обсязі в терміни, встановлені графіком погашення кредиту (додаток №1 до договору), але в будь-якому випадку не пізніше 26 грудня 2027 року, якщо тільки не застосовується інші терміни повернення кредиту, встановлені на підставі додаткових угод сторін або до вказаного банком терміну (достроково) відповідно до умов розділу 11 цього договору на підставі будь-якого з л.л.2.3., 4.9., 5.3., 5.5., 5.6., 5.8., 5.10., 7.4., 9.2., 9.14. договору. Пунктом 1.4. договору про надання споживчого кредиту встановлено, що кредит надається для придбання: житлового будинку, який знаходиться за адресою: Київська область, Вишгородський район, с. Козаровичі, вул. Першотравнева, 41, земельної ділянки, площею 0,0194 га, яка знаходиться за адресою: Київська область, Вишгородський район, с. Козаровичі, вул. Першотравнева, земельної ділянки, площею 0,2500 га, яка знаходиться за адресою: Київська область, Вишгородський район, с. Козаровичі, вул. Першотравнева, 41. Відповідно п.2.1. у забезпечення виконання зобовязань позичальника за даним договором банком приймається: іпотека жилого будинку, який знаходиться за адресою: Київська область, Вишгородський район, с. Козаровичі, вул. Першотравнева, 41, іпотека земельної ділянки, площею 0,0194 га, яка знаходиться за адресою: Київська область, Вишгородський район, с. Козаровичі, вул. Першотравнева, іпотека земельної ділянки, площею 0,2500 га, яка знаходиться за адресою: Київська область, Вишгородський район, с. Козаровичі, вул. Першотравнева, 41. Крім того, відповідно до п.2.2. кредит, наданий банком, також забезпечується всім належним позичальнику майном і коштами, на які може бути звернене стягнення в порядку, установленому законодавством України. Згідно п.9.13.падіписання даного договору позичальником свідчить про те, що: всі умови даного договору йому цілком зрозумілі і він вважає їх справедливими по відношенню до нього; перед підписанням даного договору позичальником отримано інформаційний лист відповідно до вимог чинного законодавства України, зокрема п.2 ст.11 Закону України «Про захист прав споживачів».

21 серпня 2007 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» (банк) та ОСОБА_3 (позичальник) укладено договір про надання споживчого кредиту №0 відповідно до умов якого, банк зобовязується надати позичальнику кредитні кошти (кредит): в розмірі 350 000,00 (триста пятдесят тисяч), що дорівнює еквіваленту 1 767 500 (один мільйон сімсот шістдесят сім тисяч пятсот) гривень 00 копійок за курсом НБУ на день укладання договору, а позичальник зобовязується прийняти, належним чином використовувати і повернути банку грошові кошти (кредит) та сплатити плату за кредит у порядку та на умовах, зазначених у даному договорі, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 9,5% річних.

Додатковою угодою №1 до договору про надання споживчого кредиту №0 від 21 серпня 2007 року, сторони дійшли згоди викласти п.2 п.п.2.1. договору про надання споживчого кредиту №0 від 21 серпня 2007 в наступній редакції: з метою забезпечення виконання зобовязань позичальника банком приймається: іпотека нерухомості другої черги, а саме: житлового будинку, житловою площею 60,10 кв.м. та загальною площею 368,70 кв.м. та земельної ділянки площею 0,1000 га, що знаходяться за адресою: м. Ірпінь вул. Павленка, 54-Б, укладена не пізніше 21 лютого 2008 року.

Відповідно до ч.1 ст.526 ЦК України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 215 ЦК України визначено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу, а саме: зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним, що відповідає вимог статті 203 ЦК України.

При підписанні кредитного договору №0 (27-NL/08-2003C) від 29 серпня 2003 року, а також усіх додаткових угод до нього, договору про надання споживчого кредиту №0 від 19 травня 2006 року, а також усіх додаткових угод, договору про надання споживчого кредиту №0 від 26 грудня 2006 року, а також усіх додаткових угод, договору про надання споживчого кредиту №0 від 21 серпня 2007 року, а також усіх додаткових до нього угод ОСОБА_3 мав необхідний обсяг цивільної дієздатності, його волевиявлення було вільне, а також він розумів всі правові наслідки обумовлені даними договорами.

Відповідно до статті 628 ЦК України , зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір). До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору.

Частиною 1 статті 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідач виконав умови кредитного договору та надав грошові кошти позивачу, який в свою чергу зобовязався повернути кредит та сплатити проценти, у відповідності до умов договору кредиту.

Посилання позивача щодо не відповідності договору кредиту до ст.11 Закон України «Про захист прав споживачів», не знайшло свого підтвердження. В договорі №0 (27-NL/08-2003C) від 29 серпня 2003 року, а також усіх додаткових угод до нього, в договорі про надання споживчого кредиту №0 від 19 травня 2006 року, а також усіх додаткових угод, в договорі про надання споживчого кредиту №0 від 26 грудня 2006 року, а також усіх додаткових угод, та в договорі про надання споживчого кредиту №0 від 21 серпня 2007 року, а також додаткових до нього угод, дотримані вимоги статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів», та прописані умови надання кредиту.

Таким чином, в момент підписання договору кредиту позивачу були відомі кредитні умови, тип відсоткової ставки; суму, на яку кредит може бути виданий; орієнтовну сукупну вартість кредиту (в процентному значенні та грошовому виразі) з урахуванням відсоткової ставки за кредитом та вартості всіх послуг (реєстратора, нотаріуса, страховика, оцінювача тощо), пов'язаних з одержанням кредиту та укладенням договору про надання споживчого кредиту; строк, на який кредит може бути одержаний; варіанти повернення кредиту, включаючи кількість платежів, їх частоту та обсяги; можливість дострокового повернення кредиту та його умови; необхідність здійснення оцінки майна та, якщо така оцінка є необхідною, ким вона здійснюється; податковий режим сплати відсотків та про державні субсидії, на які споживач має право, або відомості про те, від кого споживач може одержати докладнішу інформацію; переваги та недоліки пропонованих схем кредитування.

Окрім того, відповідно до п.14 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року №5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», при вирішенні спорів про визнання кредитного договору недійсним суди мають враховувати вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, зокрема ЦК (статті 215, 1048- 1052, 1054- 1055), статті 18-19 Закону України «Про захист прав споживачів».

Зокрема, кредитний договір обовязково має укладатись у письмовій формі (стаття 1055 ЦК); недодержання письмової форми тягне його нікчемність та не створює юридичних наслідків, крім тих, що повязані з його нікчемністю. При вирішенні справ про визнання кредитного договору недійсним суди повинні враховувати розяснення, наведені у постанові Пленуму Верховного Суду України від 6 листопада 2009 року № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними». Суди повинні розмежовувати кредитний договір, який є недійсним у силу закону (нікчемний), або може бути визнаний таким у судовому порядку (оспорюваний) з підстав, встановлених частиною першою статті 215 ЦК, та кредитний договір, який є неукладеним (не відбувся), що не може бути визнаний недійсним, зокрема, у випадку, коли сторони в належній формі не досягли згоди щодо хоча б з однієї його істотної умови або зміст яких неможливо встановити, виходячи з норм чинного законодавства (статті 536, 638, 1056-1 ЦК).

З матеріалів справи судом встановлено, що договору укладені в письмовій формі, він підписаний повноважними особами, містить всі суттєві умови передбачені законом для договорів і які мають істотне значення, а також які були узгоджені сторонами.

Відповідно правової позиції, висловленої ВСУ під час розгляду справи №6-161цс12, відповідно до частин 1, 2 статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами 1-3, 5 та 6 статті 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. За положеннями ч.1, п.7 ч.3, ч.6 ст.19 Закону України «Про захист прав споживачів» нечесна підприємницька практика забороняється. Нечесна підприємницька практика включає в себе будь-яку діяльність (дії або бездіяльність), що вводить споживача в оману або є агресивною. Забороняються як такі, що вводять в оману, утворення, експлуатація або сприяння розвитку пірамідальних схем, коли споживач сплачує за можливість одержання компенсації, яка надається за рахунок залучення інших споживачів до такої схеми, а не за рахунок продажу або споживання продукції. Правочини, здійснені з використанням нечесної підприємницької практики, є недійсними. Таким чином, указаний Закон установив недійсність правочинів, здійснених із використанням нечесної підприємницької діяльності, яка полягає, зокрема, у введенні в оману споживачів шляхом залучення їхніх коштів із метою реалізації діяльності пірамідальної схеми.

Згідно п.20 постанови Пленуму ВСУ від 6 листопада 2009 року №9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» правочин визнається вчиненим під впливом обману у випадку навмисного введення іншої сторони в оману щодо обставин, які впливають на вчинення правочину. На відміну від помилки, ознакою обману є умисел у діях однієї зі сторін правочину. Наявність умислу в діях відповідача, істотність значення обставин, щодо яких особу введено в оману, і сам факт обману повинна довести особа, яка діяла під впливом обману. Обман щодо мотивів правочину не має істотного значення.

Разом з тим, суд вважає, що під час розгляду даної справи позивачем не доведено, що вказаний спірний договір є нечесною підприємницькою практикою та був укладений під впливом введення його в оману, як і не доведено умислу відповідача щодо вчинення дій по введенню позивача в оману.

Зважаючи на ці обставини та виходячи із загальних засад цивільного законодавства - справедливості, добросовісності та розумності, суд дійшов висновку, що позивачем не надано належного доказу у розумінні ст.80 ЦПК України, визнання недійсними правочинів та застосування наслідків недійсності. За таких обставин підстави для задоволення позовних вимог відсутні.

Щодо посилань відповідача про застосування до позовних вимог за даним позовом позовної давності, слід зазначити наступне.

Відповідно до абз.2 та 3 п.11 Постанови Пленуму ВСУ «Про судове рішення у цивільній справі» від 18.12.2009 року № 14, оскільки правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів та осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси (частини перша та друга статті 3 ЦПК), то суд повинен встановити, чи були порушені, невизнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, а якщо були, то вказати, чи є залучений у справі відповідач відповідальним за це. Встановивши, що строк для звернення з позовом пропущено без поважної причини, суд у рішенні зазначає про відмову в позові з цих підстав, якщо про застосування позовної давності заявлено стороною у спорі, зробленою до ухвалення ним рішення, крім випадків, коли позов не доведено, що є самостійною підставою для цього.

Таким чином, судом встановлено, що позов не доведено, що в свою чергу слугує підставою для відмови у задоволенні позову як самостійною підставою.

Враховуючи викладене та керуючись статтями 203, 215, 526, 628, 1054 ЦК України, статтею 11 ЗУ «Про захист прав споживачів», статтями 4, 5, 12, 247, 263-265, 268, 273, 354 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

В позові ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» про визнання недійсним кредитного договору відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Позивач: ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_1, Київська область, Вишгородський район, с. Глібівка, вул. Л. Українки, 39)

Відповідач: Публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк» (ЄДРПОУ 09807750, м. Київ, вул. Андріївська, 2/12).

Повний текст рішення суду складено 25 січня 2019 року.

Суддя О.Д. Рудюк