Справа № 487/4616/18
Провадження № 2/487/278/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(ЗАОЧНЕ)

23.01.2019 року м. Миколаїв

Заводський районний суд міста Миколаєва у складі:

головуючого судді Бобрової І.В.,

за участю секретаря судового засідання Гладкої К.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду м. Миколаєва цивільну справу №487/4616/18 за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу, -

ВСТАНОВИВ:

17.07.2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2, в якому просив стягнути з відповідача на свою користь борг в сумі 44943,00 грн. та судові витрати. Позовні вимоги мотивував тим, що 30.12.2015 року між ним та ОСОБА_2 було укладено договір позики у вигляді розписки, згідно якого відповідач взяла у борг 43800,00 грн., що еквівалентно 1720,00 дол. США і зобов'язувалась повернути до 15.08.2015 року. Борг до теперішнього часу не повернуто.

Ухвалою суду від 06.08.2018 року відкрито провадження у справі та призначено підготовче засідання.

Ухвалою суду від 10.09.2018 року закрито підготовче провадження та справу призначено до судового розгляду по суті.

Позивач у судове засідання не зявився, надав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримав, просив про їх задоволення, проти заочного розгляду справи не заперечував.

Відповідач до судового засідання не зявилась, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялась вчасно та належним чином, про причини неявки суду не повідомила.

Судом було ухвалено про проведення заочного розгляду справи на підставі ст.280 ЦПК України.

Суд, дослідивши матеріали справи, подані сторонами документи, всебічно і повно зясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду і вирішення справи по суті, прийшов до наступного.

У судовому засіданні встановлено, що 30.12.2015 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 було укладено договір позики.

На підтвердження факту передачі грошових коштів була складена розписка, відповідно до якої ОСОБА_2 зобовязується повернути ОСОБА_3 грошові кошти в розмірі 43800,00 грн., що еквівалентно 1720 доларів США у строк до 15.08.2016 року.

Відповідач свої зобовязання за договором позики не виконала та на теперішній час грошові кошти позивачу не повернуті.

Положеннями ч.ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України передбачено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Відповідно до правового висновку Верховного Суду України 18.09.2013 року у справі №6-63цс13, письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику. Договір позики є двостороннім правочином, а також він є одностороннім договором, оскільки після укладення цього договору всі обов'язки за договором позики, у тому числі повернення предмета позики або рівної кількості речей того ж роду та такої ж якості, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права. За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми або речей.

Статтею 1046 Цивільного кодексу України встановлено, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суми позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Договір є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Отже, письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику.

Згідно до ч.1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Таким чином, розписка як документ, що підтверджує боргове зобов'язання, має містити умови отримання позичальником в борг грошей із зобов'язанням їх повернення та дати отримання коштів.

Відповідно до ст. 1047 ЦК України, договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Положеннями ст.ст. 526, 530 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та актів цивільного законодавства, з дотриманням строку (терміну) його виконання, якщо такий встановлено зобов'язанням.

У статті 525 ЦК України зазначено, що недопустима одностороння відмова від виконання зобов'язань, якщо інше не передбачене договором або законом.

Статтею 524 ЦК України передбачено, що зобов'язання має бути виражене у грошовій одиниці України гривні.

Частиною 1 ст. 533 ЦК України встановлено, що грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях.

Разом з тим, у частині 2 ст. 524 ЦК України передбачено, що сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов'язання і в іноземній валюті. Цьому правилу відповідає положення ч. 2 ст. 533 ЦК України, у якому передбачено, що якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом.

Із зазначеної розписки вбачається, що сторони визначили грошовий еквівалент зобов'язання в іноземній валюті і ці особливості впливають на валюту виконання такого грошового зобов'язання.

Так, ОСОБА_3 у позові зазначено, що станом на 17.07.2018 року за курсом НБ України 1720,00 доларів США складає 44943,00 грн..

Отже, враховуючи вищевикладене, а також те, що відповідач взяті на себе зобов'язання за договором позики не виконала, грошові кошти не повернула, суд вважає за необхідне позов задовольнити.

Крім того, на підставі ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 704, 80 грн..

Керуючись ст. ст. 4,5,13,76-81,263,265, 280-282,352,354 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 суму борг у розмірі 44943,00 грн. (сорок чотири тисячі девятсот сорок три гривні 00 коп.).

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 704,80 грн..

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви на його перегляд якщо така заява подана протягом 20 днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Заочне рішення набирає законної сили якщо протягом строків встановлених цим кодексом не подана заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду або через Заводський районний суд м. Миколаєва протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Позивач: ОСОБА_1, народилася 05.05.1972 року, зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП НОМЕР_1.

Відповідач: ОСОБА_2, народилася 02.11.1989 року, зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, РНОКПП НОМЕР_2.

Повне судове рішення складено 25.01.2019 року.

Головуючий суддя І.В.Боброва