Дата документу 19.11.2019
Справа № 320/4739/19
Провадження № 2/320/2663/19
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
19 листопада 2019 року Мелітопольський міськрайонний суд Запорізької області у складі:
головуючого - судді Редько О.В.,
за участі секретаря судового засідання - Колеснікової Л.В.,
представника позивача адвоката Ігнатова Є.Є.,
представника відповідача Томіна Ю.М.,
третіх осіб ОСОБА_2 , ОСОБА_1 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України, треті особи Квартирно - експлуатаційний відділ м. Запоріжжя Міністерства оборони України, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_1 про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,
18.06.2019 року ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до суду із позовною заявою, в якій просить:
- визнати протиправними дії Військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України які полягають у виключенні підполковника ОСОБА_1 , складом сім`ї з 4-х осіб, з загальної черги та першочергової черги квартирного обліку з 28.09.2018 року у Військовій частині НОМЕР_1 та у вимозі про звільнення службової квартири розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , до 30.06.2019 року.
- визнати незаконним та скасувати рішення житлової комісії Військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України оформлене протоколом №113 від 08.10.2018 року, про виключення підполковника ОСОБА_1 , складом сім`ї з 4-х осіб, з обліку у загальній черзі та першочергової черзі квартирного обліку з 28.09.2018 року в Військовій частині НОМЕР_1 , як військовослужбовців та осіб, звільнених з військової служби, які потребують поліпшення житлових умов в м. Мелітополі Запорізької області.
- зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 Міністерства оборони України поновити ОСОБА_1 , складом сім`ї з 4-х осіб, на обліку військовослужбовців та осіб, звільнених з військової служби, які потребують поліпшення житлових умов в м. Мелітополі Запорізької області в загальній та першочерговій чергах за тим же номером у списку станом на 08.10.2018 року зі збереженням часу перебування на обліку - з 10.03.1998 року, та в пільговій першочерговій черзі як учасника бойових дій - з 10.03.1998 року у Військовій частині НОМЕР_1 Міністерства оборони України.
В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач ОСОБА_1 посилається на те, що з 01.08.1991 року по 28.09.2018 року він проходив військову службу в Збройних Силах України, та звільнений наказом командувача Повітряних сил Збройних Сил України від 11 вересня 2018 року № 501 відповідно до п. 2 ч. 5 ст. 26 ЗУ Про військовий обов`язок і військову службу» у запас, у званні підполковника, на підставі за підпунктом «к» (які проходять військову службу за контрактом, дію якого продовжено понад встановлені строки на період до закінчення особливого періоду або оголошення демобілізації, та які вислужили не менше 18 місяців з дати продовження дії контракту, якщо вони не висловили бажання продовжувати військову службу під час особливого періоду), та зарахований до військового оперативного резерву першої черги в особливий період на підставі Указу Президента України від 18.06.2015 року № 274/215. Після звільнення в запас, він перебуває на обліку Головного управління ПФУ Запорізької області, як пенсіонер, та отримує пенсію за вислугою років, МІНОБОРОНИ. На момент звільнення, його вислуга років у Збройних Силах України складає: календарна - 27 років 1 місяць, загальний трудовий стаж 44 роки 2 місяці. Рішенням житлової комісії в/ч НОМЕР_2 від 10.02.1998 року, яке оформлено протоколом № 136, ОСОБА_1 поставили на пільгову чергу (льотно-підйомного складу) на отримання житлової площі. Рішенням житлової комісії в/ч НОМЕР_1 від 08.01.2003 року, яке оформлено протоколом № 1, ОСОБА_1 зараховано на квартирний облік з 10.03.1998 року при військовій частині НОМЕР_1 та КЕВ м. Запоріжжя у складі сім`ї з 3-х чоловік, та внесено в списки першочергового та позачергового отримання житла, в зв`язку з його переведенням для проходження військової служби до в/ч НОМЕР_1 . Рішенням житлової комісії в/ч НОМЕР_1 від 18 жовтня 2007 року, яке оформлено протоколом № 10, ОСОБА_1 , та членів його родини, у складі сім`ї з 3-х чоловік, включено до пільгової черги та включено до списків першочергового та позачергового отримання житла з 10.03.1998 року. Рішенням житлової комісії в/ч НОМЕР_1 від 14 січня 2008 року, яке оформлено протоколом № 14, ОСОБА_1 та членів його родини, у складі сім`ї з 4-х чоловік, як таких що знаходяться в черзі на поліпшення житлових умов в Мелітопольському гарнізоні, зараховано на квартирний облік датою знаходження в списках військовослужбовців на отримання житлових приміщень в Мелітопольському гарнізоні з 10.03.1998 року. На підставі рішення житлової комісії в/ч НОМЕР_1 від 14 жовтня 2011 року, яке оформлено протоколом № 13, підполковнику ОСОБА_1 складом родини з 4-х осіб, виділено службову житлову площу, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , в яку він та члени його родини, у складі сім`ї з 4-х чоловік, вселилися згідно ордеру, виданого на підставі рішення виконавчого комітету Мелітопольської міської Ради Запорізької області № 42/4 від 26.03.2012 року. У зазначеній квартирі його родина проживає з моменту вселення і по теперішній час, оскільки іншого житла для проживання у них немає, а грошових коштів як компенсації на придбання житла, від відповідача він не отримував. Рішенням житлової комісії в/ч НОМЕР_1 від 08.10.2018 року, яке оформлено протоколом № 113 підполковника ОСОБА_1 складом сім`ї з 4-х осіб (дружина ОСОБА_2 , 1977 р.н.; донька ОСОБА_1 , 1998 р.н.. донька ОСОБА_3 , 2007 р.н.) виключено з загальної черги та першочергової черги квартирного обліку з 28.09.2018 року, на підставі наказу Міністерства оброни України №737 від 30.11.2011 року, яка була чинною на момент його звільнення з військової служби із зазначенням того, що він забезпечений службовим житлом. На засідання вказаної житлової комісії позивач ОСОБА_1 не викликався, а про її рішення дізнався з листа КЕВ м. Запоріжжя Міністерства оборони України від 31.05.2019 року № 1473. Листом від 31.05.2019 року № 1473, КЕВ м. Запоріжжя Міністерства оборони України висунув вимогу позивачу ОСОБА_1 та третім особам по справі ОСОБА_2 , ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , які є членами родини позивача, про звільнення службової квартири, на підставі того, що їх знято з обліку осіб, які потребують поліпшення житлових умов, відповідно до вимог п. 31 Постанови КМУ від 03.08.2006 року № 1081 «Про затвердження Порядку забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей житловими приміщеннями» в зв`язку з тим, що позивач звільнений у запас по закінченню контракту. Позивач вважає, що зняття його та членів його сім`ї з квартирного обліку незаконним, оскільки його вислуга на військовій службі складає більш як 20 років, він та члени його сім`ї не мають іншого житла, компенсації на отримання житла, як військовослужбовця запасу та членів його родини він не отримував, тому зняття його та членів його сім`ї з цього обліку, та висунувши вимогу щодо звільнення службової квартири, суперечить Конституції України, Житловому кодексу України та міжнародно-правовим актам.
Ухвалою Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 20.06.2019 року по справі було відкрито провадження за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання.
Ухвалою Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 17.09.2019 року підготовче провадження по справі було закрито та призначено справу до судового розгляду по суті.
Позивач ОСОБА_1 та його представник - адвокат Ігнатов Є.Є., який діє на підставі договору про надання правової допомоги від 12.06.2019 року, в судовому засіданні позовні вимоги підтримали і пояснили, що враховуючи те, що на час звільнення у запас позивач ОСОБА_1 мав стаж військової служби понад 20 років, та був зарахований на квартирний облік до 1 січня 2005 року, отримує пенсію за вислугу років, є ветераном військової служби та учасником бойових дій, то в даному випадку відсутні підстави для зняття його та членів його родини, з квартирного обліку відповідно до п. 2.16, 2.18 Інструкції, а тому рішення житлової комісії військової частини в/ч НОМЕР_1 від 08.10.2018 року, яке оформлено протоколом № 113 є незаконним та відповідно таким, що підлягає скасуванню. Крім того, вимога КЕВ м. Запоріжжя Міністерства оборони України про звільнення службової квартири, на підставі того, що позивача знято з обліку осіб, які потребують поліпшення житлових умов, суперечить вимогам ЖК України.
Представник відповідача заперечував проти задоволення позовних вимог, з підстав, викладених у відзиві від 06.09.2019 року, та в ході судового засідання пояснив, що з 10.03.1998 року позивач по справі ОСОБА_1 та члени його родини у складі 4-х осіб перебували на квартирному обліку у загальній та першочерговій та позачерговій на отримання житла. Позивач ОСОБА_1 звільнений Наказом командувача Повітряних сил Збройних Сил України від 11 вересня 2018 року № 501 відповідно до п. 2 ч. 5 ст. 26 ЗУ «Про військовий обов`язок і військову службу» у запас, у званні підполковника, на підставі за підпунктом «к» (які проходять військову службу за контрактом, дію якого продовжено понад встановлені строки на період до закінчення особливого періоду або оголошення демобілізації, та які вислужили не менше 18 місяців з дати продовження дії контракту, якщо вони не висловили бажання продовжувати військову службу під час особливого періоду), та виключений зі списків і знятий зі всіх видів забезпечення. Оскільки позивача ОСОБА_1 було звільнено з військової служби у запас у зв`язку із закінченням строку контракту, тобто з підстав, не зазначених в абзаці першому п.2.16 Інструкції про організацію забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями, затвердженої наказом Міністерства оброни України №737 від 30.11.2011 року, яка була чинною на момент його звільнення з військової служби, що передбачено п.2.18 цієї Інструкції, то відсутні підстави для залишення його на квартирному обліку у військовій частині до одержання жилого приміщення. Позов, в частині виселення відповідача з службової квартири вважають безпідставним, оскільки в/ч НОМЕР_1 не виселяла відповідача та членів його сім`ї із зазначеної квартири.
Від представника третьої особи квартирно експлуатаційного відділу м. Запоріжжя Міністерства оборони України на адресу суду надійшли письмові пояснення, в яких зазначено, що відповідно до п. 29 Постанови Кабінету Міністрів України від 03 серпня 2006 року №1081 «Про затвердження Порядку забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей житловими приміщеннями» та п. 9 ст. 12 Закону України «Про соціальний захист військовослужбовців та членів їх сімей» №2011-XII від 20 грудня 1991 року (зі змінами) військовослужбовці, які перебувають на обліку при звільненні з військової служби в запас або у відставку за віком, станом здоров`я, а також у зв`язку із скороченням штатів або проведенням інших організаційних заходів, у разі неможливості використання на військовій службі залишаються на обліку у військовій частині до одержання житла з державного житлового фонду, а в разі розформування військової частини у військовому комісаріаті і квартирно експлуатаційному органі та користуються правом позачергового одержання житла. Залишення на квартирному обліку військовослужбовців Збройних Сил України при звільненні у запас за підпунктом «к» (які проходять службу за контрактом, дію якого продовжено понад встановлені строки на період до закінчення особливого періоду або оголошення демобілізації, та які вислужили не менше 18 місяців з дати продовження дії контракту, якщо вони не висловили бажання продовжувати військову службу під час особливого періоду), керівними документами не передбачено. Таким чином, третя особа вважає, що рішення житлової комісії в/ч НОМЕР_1 не суперечить діючому законодавству, підстав для поновлення ОСОБА_1 та членів його родини немає, а тому у задоволенні позовних вимог необхідно відмовити. Крім того, в письмових поясненнях представник третьої особи просить розглянути справу без його участі.
Суд, заслухавши пояснення позивача, представника позивача, представника відповідача, дослідивши письмові матеріали справи в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги слід задовольнити з наступних підстав.
Відповідно ч. 1 ст. 4 та ч. 1 ст. 5 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.
Статтею 2 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» визначено, що суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.
Пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та європейський суд з прав людини, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року за № 475/97-ВР передбачено, що кожен має право на справедливий розгляд його справи судом.
Частинами 3, 4 ст. 12 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
Згідно ч. 1 ст.81,89 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Так судом встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Донецьк, та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженка м. Ясинувата Донецької області, 23 серпня 1996 року зареєстрували шлюб, що підтверджується копією свідоцтва про укладення шлюбу серії НОМЕР_3 , актовий запис №254 /а.с.17/.
Згідно довідки № ХТ/48 від 14.10.1997 року виданої Харківським інститутом льотчиків ВПС ОСОБА_1 за час навчання в інституті в період з 1993 року по 1997року житловою площею не забезпечувався та перебував на казарменому стані /а.с.21/.
Рішенням, житлової комісії гарнізону, в/ч НОМЕР_2 від 10.02.1999 року, яке оформлено протоколом № 136, ОСОБА_1 поставили на пільгову чергу (льотно-підйомного складу) на отримання житлової площі, що підтверджується витягом з протоколу № 136 від 10.02.1998 року засідання житлової комісії гарнізону, виданим МОУ в/ч А 2411 № 31 від 10.07.1999 року /а.с.22/.
В зв`язку з переведенням ОСОБА_1 для проходження військової служби до в/ч НОМЕР_1 , його зараховано на квартирний облік з 10.03.1998 року при військовій частині НОМЕР_1 та КЕВ м. Запоріжжя у складі сім`ї з 3-х чоловік, та внесено в списки першочергового та позачергового отримання житла, що підтверджується витягом з протоколу № 1 від 08.01.2003 року, виданого головою житлової комісії в/ч НОМЕР_1 /а.с.23/.
ІНФОРМАЦІЯ_2 в родині ОСОБА_1 та ОСОБА_2 народилась дитина донька ОСОБА_3 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_4 , актовий запис №201.
Рішенням житлової комісії в/ч НОМЕР_1 від 18 жовтня 2007 року, яке оформлено протоколом № 10, ОСОБА_1 , та членів його родини, у складі сім`ї з 3-х чоловік (дружина - ОСОБА_2 , 1977 року народження, донька - ОСОБА_1 , 1988 року народження), було включено до пільгової черги та включено до списків першочергового та позачергового отримання житла з 10.03.1998 року, що підтверджується витягом з протоколу № 10 від 18.10.2007 року виданим головою комісії в/ч НОМЕР_1 ОСОБА_5 /а.с.24/.
Рішенням житлової комісії в/ч НОМЕР_1 від 14 січня 2008 року, яке оформлено протоколом № 14, ОСОБА_1 , та членів його родини, у складі сім`ї з 4-х чоловік, як таких що знаходяться в черзі на поліпшення житлових умов в Мелітопольському гарнізоні, було вирішено зарахувати на квартирний облік датою знаходження в списках військовослужбовців на отримання житлових приміщень в Мелітопольському гарнізоні з 10.03.1998 року, що підтверджується витягом з протоколу № 114 від 14.04.2008 року виданим заступником голови житлової комісії в/ч НОМЕР_1 /а.с.25/.
Рішенням виконавчого комітету Мелітопольської міської ради Запорізької області від 12.03.2009 року № 51/3 «Про внесення квартир до списку службового житла», квартиру розташовану за адресою: АДРЕСА_1 , внесено до списку службового житла в/ч А 3840 /а.с.26/.
Рішенням житлової комісії Мелітопольського гарнізону від 13 жовтня 2011 року, яке оформлено протоколом № 10, підтримано клопотання командира в/ч НОМЕР_1 щодо надання службової житлової площі, за адресою: АДРЕСА_1 , підполковнику ОСОБА_1 , що підтверджується витягом з протоколу № 10 від 13.10.2011 року виданим головою житлової комісії Мелітопольського гарнізону /а.с.27/.
Рішенням житлової комісії в/ч НОМЕР_1 від 14 жовтня 2011 року, яке оформлено протоколом № 13, житлова комісія в/ч НОМЕР_1 , вирішила службову житлову площу, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 погоджено надати підполковнику ОСОБА_1 складом родини з 4-х осіб, що підтверджується витягом з протоколу № 13 від 14.10.2011 року виданим головою житлової комісії в/ч НОМЕР_1 /а.с.28/.
Комісією з контролю за розподілом житла в гарнізонах Збройних Сил України, відповідно до наказу Міністерства оборони України від 08.07.2010 року № 354 «Про організацію роботи комісії з контролю за розподілом житла в гарнізонах Збройних Сил України та Положення про комісію з контролю за розподілом житла в гарнізонах Збройних Сил України» затвердила список розподілу житлової площі, згідно з яким підполковнику ОСОБА_1 надана службова квартира розташована за адресою: АДРЕСА_1 , без зняття з квартирного обліку, що підтверджується копією протоколу № 16 від 10.02.2012 року засідання комісії з контролю за розподілом житла в гарнізонах Збройних Сил України /а.с.29-30/.
Рішенням виконавчого комітету Мелітопольської міської Ради Запорізької області № 42/4 від 26.03.2012 року, підполковнику ОСОБА_1 на склад сім`ї з 4-х осіб, надана службова трикімнатна квартира АДРЕСА_2 , що підтверджується копією вказаного рішення /а.с.31/.
На підставі цього рішення 30.03.2012 року, ОСОБА_1 з сім`єю у складі 4-х осіб, був виданий ордер на житлове приміщення № НОМЕР_5 , що підтверджується копією вказаного ордеру / а.с. 32/. На підставі зазначеного ордеру, родина ОСОБА_6 у складі 4-х осіб, вселилися у вказану квартиру, та зареєстрували своє місце проживання, в установленому законом порядку, про що свідчить відмітка про зареєстроване місце проживання у паспортах ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_1 /а.с. 11, 13, 15/.
З моменту вселення в квартиру АДРЕСА_2 , позивач - ОСОБА_1 разом зі своєю родиною у складі 4-х осіб, постійно проживають у вказаній квартирі, що підтверджується довідкою з місця проживання, виданою старшим по будинку 10.10.2018 року /а.с. 33/.
Також, судом встановлено, що іншого житла позивач ОСОБА_1 та члени його родини не мають, грошових коштів як компенсації на придбання житла, від відповідача в/ч НОМЕР_1 , позивач не отримував.
Наказом командувача Повітряних сил Збройних Сил України від 11 вересня 2018 року № 501 відповідно до п. 2 ч. 5 ст. 26 ЗУ «Про військовий обов`язок і військову службу» ОСОБА_1 звільнено у запас, у званні підполковника, на підставі за підпунктом «к» (які проходять військову службу за контрактом, дію якого продовжено понад встановлені строки на період до закінчення особливого періоду або оголошення демобілізації, та які вислужили не менше 18 місяців з дати продовження дії контракту, якщо вони не висловили бажання продовжувати військову службу під час особливого періоду), який здав справи та посаду з 28.09.2018 року, що підтверджується витягом з наказу Командувача Повітряних Сил Збройних Сил України № 501 від 11.08.2018 року та витягом з наказу командира в/ч НОМЕР_1 № 186 від 28.09.2018 року /а.с.35-37/.
Рішенням житлової комісії в/ч НОМЕР_1 від 08.10.2018 року, яке оформлено протоколом № 113 підполковника ОСОБА_1 складом сім`ї з 4-х осіб (дружина ОСОБА_2 , 1977 р.н.; донька ОСОБА_1 , 1998 р.н., донька ОСОБА_3 , 2007 р.н.) виключено з загальної черги та першочергової черги квартирного обліку з 28.09.2018 року, на підставі наказу Міністерства оброни України №737 від 30.11.2011 року, яка була чинною на момент його звільнення з військової служби із зазначенням того, що він забезпечений службовим житлом, що підтверджується витягом з протоколу № 113 від 08.10.2018 року /а.с. 38/.
Зазначені обставини сторонами не оспорюються та підтверджуються матеріалами справи.
За змістом ч. 1, 4 ст. 82 ЦПК України визначено, що обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.
Відповідно ч. 1 ст. 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України, іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.
Частиною 1 ст. 12 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» передбачено, що держава забезпечує військовослужбовців жилими приміщеннями або за їх бажанням грошовою компенсацією за належне їм для отримання жиле приміщення на підставах, у порядку і відповідно до вимог, встановлених Житловим кодексом Української РСР та іншими нормативно-правовими актами.
Військовослужбовці, що перебувають на обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, при звільненні з військової служби в запас або у відставку за віком, станом здоров`я, а також у зв`язку зі скороченням штатів або проведенням інших організаційних заходів, у разі неможливості використання на військовій службі залишаються на цьому обліку у військовій частині до одержання житла з державного житлового фонду або за їх бажанням грошової компенсації за належне їм для отримання жиле приміщення, а в разі її розформування - у військових комісаріатах і квартирно-експлуатаційних частинах районів та користуються правом позачергового одержання житла (ч. 9ст. 12 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей»).
Отже, зазначеним законом держава взяла на себе обов`язок забезпечення військовослужбовців жилими приміщеннями, і зокрема, військовослужбовців, які мають вислугу на військовій службі 20 років і більше, на підставах, у межах норм і відповідно до вимог, встановлених Житловим кодексом Української РСР, іншими законами, в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.
Відповідно до вимог ст. 37 ЖК України, громадяни, які потребують поліпшення житлових умов та залишили роботу на підприємствах, в установах та організаціях у зв`язку з виходом на пенсію беруться на облік потребуючих поліпшення житлових умов нарівні з працюючими на цих підприємствах, в установах, організаціях громадянами.
Порядок обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, згідно ст.38 ЖК України встановлюється законодавством Союзу РСР, цим Кодексом та іншими актами законодавства Української РСР.
Відповідно ч. 1 ст. 40 ЖК України громадяни перебувають на обліку потребуючих поліпшення житлових умов до одержання житлового приміщення, за винятком випадків, передбачених частиною другою цієї статті.
Згідно ч. 2, 4, 5 ст. 40 ЖК України, громадяни знімаються з обліку потребуючих поліпшення житлових умов у випадках: 1) поліпшення житлових умов, внаслідок якого відпали підстави для надання іншого жилого приміщення; 1-1) одноразового одержання за їх бажанням від органів державної влади або органів місцевого самоврядування грошової компенсації за належне їм для отримання жиле приміщення у встановленому порядку; 2) виїзду на постійне місце проживання до іншого населеного пункту; 3) припинення трудових відносин з підприємством, установою, організацією особи, яка перебуває на обліку за місцем роботи, крім випадків, передбачених законодавством Союзу РСР, цим Кодексом та іншими актами законодавства Української РСР; 4) засудження до позбавлення волі на строк понад шість, заслання або вислання; 5) подання відомостей, що не відповідають дійсності, які стали підставою для взяття на облік, або неправомірних дій службових осіб при вирішенні питання про взяття на облік.
Зняття з обліку осіб, потребуючих поліпшення житлових умов провадиться органами, які винесли або затвердили рішення про взяття громадянина на облік. Про зняття з обліку потребуючих поліпшення житлових умов громадяни повідомляються у письмовій формі з зазначенням підстав зняття з обліку.
Постановою Ради Міністрів УРСР і Укрпрофради від 11 грудня 1984 року № 470 були затверджені Правила обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, і надання їм жилих приміщень в Українській РСР.
Згідно п. 10 цих Правил громадяни, які залишили роботу на підприємствах, в установах, організаціях, що здійснюють квартирний облік, у зв`язку з виходом на пенсію, беруться на облік нарівні з робітниками і службовцями даного підприємства, установи, організації.
Крім того, постановою Кабінету Міністрів України №1081 від 03 серпня 2006 року було затверджено Порядок забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей житловими приміщеннями.
Цей Порядок визначає механізм забезпечення житловими приміщеннями військовослужбовців - осіб офіцерського, старшинського і сержантського, рядового складу (крім військовослужбовців строкової служби) Збройних Сил, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, правоохоронних органів спеціального призначення та Держспецтрансслужби, Держспецзв`язку, посади в яких комплектуються військовослужбовцями, у тому числі звільнених в запас або у відставку, що залишилися перебувати на обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, у військових частинах, закладах, установах та організаціях (далі - військові частини) після звільнення (далі - військовослужбовці) та членів їх сімей (п.1 Порядку, в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин).
Згідно п. 3 даного Порядку в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, військовослужбовцям, які мають вислугу на військовій службі 20 років і більше, та членам їх сімей надається житло для постійного проживання.
Пунктом 30 Порядку визначено вичерпний перелік підстав зняття військовослужбовців з обліку: 1) поліпшення житлових умов, внаслідок чого відпала потреба в наданні житла; 2) засудження військовослужбовця до позбавлення волі на строк понад шість місяців, крім умовного засудження; 3) звільнення з військової служби за службовою невідповідністю у зв`язку з систематичним невиконанням умов контракту військовослужбовцем; 4) подання відомостей, що не відповідають дійсності, але стали підставою для зарахування на облік; 5) в інших випадках, передбачених законодавством.
Системний аналіз зазначених норм Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», Житлового кодексу, Порядку забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей житловими приміщеннями, Правил обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, і надання їм жилих приміщень в Українській РСР свідчить про те, що військовослужбовці, які звільнились з військової служби та мають право на пенсію згідно Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» та члени їх сімей мають право на отримання житла і після звільнення з військової служби, залишення на обліку до отримання ними житла за останнім місцем проходження військової служби, крім випадків, передбачених п. 30 Порядку забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей житловими приміщеннями, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 1081 від 03 серпня 2006 року.
Як вбачається з матеріалів справи, з 01.08.1991 року по 28.09.2018 року позивач ОСОБА_1 проходив військову службу в Збройних Силах України. Вислуга років позивача у Збройних Силах України складає: календарна - 27 років 1 місяць, загальний трудовий стаж 44 роки 2 місяці, що підтверджується витягом з наказу № 501 від 11.08.2018 року, та витягом з особової справи проходження служби виданим начальником штабу в/ч НОМЕР_1 /а.с. 34/.
За час служби у Збройних силах України, ОСОБА_1 , брав безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України на територіях Донецької та Луганської областей, що підтверджується довідкою командира в/ч НОМЕР_1 № 1070 від 26.09.2018 року /а.с. 20/.
Також, позивач є учасником бойових дій, що підтверджується посвідченням серії НОМЕР_6 виданим 18.05.2015 року Управлінням особового складу штабу командування Повітряних Сил Збройних Сил України, та ветераном військової служби, що підтверджується посвідченням серії НОМЕР_7 , виданим 02.11.2018 року Запорізьким обласним військовим комісаріатом, та маю пільги установлені законодавством України /а.с. 19/.
Після звільнення в запас, відповідно до п. 2 ч. 5 ст. 26 ЗУ «Про військовий обов`язок і військову службу», на підставі за підпунктом «к» (які проходять військову службу за контрактом, дію якого продовжено понад встановлені строки на період до закінчення особливого періоду або оголошення демобілізації, та які вислужили не менше 18 місяців з дати продовження дії контракту, якщо вони не висловили бажання продовжувати військову службу під час особливого періоду), позивач ОСОБА_1 став на облік до Головного управління ПФУ Запорізької області, як пенсіонер, та отримує пенсію за вислугою років, МІНОБОРОНИ, що підтверджується пенсійним посвідченням № НОМЕР_8 /а.с. 18/.
Статтею 3 Закону України «Про статус ветеранів військової служби, ветеранів органів внутрішніх справ, ветеранів Національної поліції і деяких інших осіб та їх соціальний захист», держава гарантує кожному ветерану військової служби, серед іншого, реалізації цільових програм поліпшення житлових умов.
В п. 7 ч. 1 ст. 6 Закону України «Про статус ветеранів військової служби, ветеранів органів внутрішніх справ, ветеранів Національної поліції і деяких інших осіб та їх соціальний захист», держава гарантує ветеранам військової служби першочергове забезпечення житлом осіб, які потребують поліпшення житлових умов.
У статті 12 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" для учасників бойових дій передбачено першочергове право на забезпечення житловою площею у разі, якщо вони потребують поліпшення житлових умов.
Тобто, для того, щоб позивач міг реалізувати своє гарантоване право на отримання від МО України постійного житла на підставі Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей, він має перебувати на квартирному обліку.
Судом встановлено, що на час взяття, позивача ОСОБА_1 , на квартирний облік, порядок взяття на облік та отримання житла визначався Положенням про порядок забезпечення жилою площею в Збройних силах України, затвердженим наказом Міністра Оборони України № 20 від 03.02.1995р. Пунктом 13 вказаного Положення передбачалося, що військовослужбовці перебувають на квартирному обліку у військовій частині та КЕЧ району до отримання жилого приміщення, за винятком випадків, передбачених у цьому пункті: поліпшення житлових умов, внаслідок чого відпала необхідність для надання іншого жилого приміщення; при переміщенні військовослужбовця до нового місця служби у інший населений пункт; при засудженні військовослужбовця до позбавлення волі на термін понад 6 місяців, крім умовного засудження; при наданні відомостей, що не відповідають дійсності та які стали основою для прийняття на облік або неправомірних дій командування при вирішенні питання про прийняття на облік.
Тобто даний нормативний акт не передбачав можливість зняття з квартирного обліку з підстав звільненням в запас у зв`язку із закінченням строку контракту, дію якого продовжено понад встановлені строки на період до закінчення особливого періоду або оголошення демобілізації, та які вислужили не менше 18 місяців з дати продовження дії контракту, якщо вони не висловили бажання продовжувати військову службу під час особливого періоду.
Крім того, посилання житлової комісії в/ч НОМЕР_1 в своєму рішенні від 08.10.2018 року, про те, що позивач ОСОБА_1 на момент звільнення з військової служби забезпечений службовим житлом, також не є підставою для зняття його з квартирного обліку, оскільки «службове житло» є житлом для тимчасового проживання, а не є житлом для постійного проживання, яким повинні забезпечуватися військовослужбовці відповідно до вимог нормативно-правових актів та чинного законодавства України.
Наказ Міністра Оборони України № 20 від 03.02.1995р. втратив чинність на підставі Наказу Міністерства оборони № 577 від 06.10.2006р., яким була затверджена Інструкція про організацію забезпечення і надання військовослужбовцям Збройних Сил України та членам їх сімей житлових приміщень. Проте п.1.4 даної Інструкції передбачалося, що військовослужбовцям, які мають вислугу на військовій службі 20 років і більше, та членам їх сімей надається житло для постійного проживання, а військовослужбовці, що перебували на обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, до набрання чинності Законом України від 24 червня 2004 року "Про внесення змін до статті 12 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", забезпечуються житловими приміщеннями для постійного проживання відповідно до раніше встановленого законодавством порядку.
Наказ Міністра Оборони України № 577 від 06.10.2006 р. втратив чинність на підставі Наказу Міністерства Оборони № 737 від 30.11.2011р., яким була затверджена Інструкція про організацію забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями, яка також передбачає, що військовослужбовцям, які мають вислугу на військовій службі 20 років і більше, та членам їх сімей надається житло для постійного проживання, а військовослужбовці, що перебували на обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, до 1 січня 2005 року (набрання чинності Законом України від 24 червня 2004 року "Про внесення змін до статті 12 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей"), забезпечуються жилими приміщеннями для постійного проживання відповідно до раніше встановленого законодавством порядку - без врахування вислуги на військовій службі ( п. 1.4).
В рішенні Конституційного Суду України від 09.02.1999 року за № 1-рп/99 зазначено, зокрема, що за загальновизнаним принципом права закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі. Цей принцип закріплений у частині першій статті 58 Конституції України, за якою дію нормативно-правового акту в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце.
Відповідно до ст. 5 ЦК України акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності.
Акт цивільного законодавства не має зворотної дії у часі, крім випадків, коли він пом`якшує або скасовує цивільну відповідальність особи.
Якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювалися актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав та обов`язків, що виникли з моменту набрання ним чинності.
Системний аналіз зазначених обставин по справі з урахуванням положень викладеного вище законодавства, свідчить про те, що підстави для зняття позивача ОСОБА_1 та членів його родини у складі 4-х осіб, з квартирного обліку були відсутні.
Суд визнає необґрунтованими посилання представника відповідача на те, що вказані нормативно правові акти діяли у відповідні періоди часу і втратили свою чинність на момент виключення ОСОБА_1 з квартирного обліку, а тому не мають ніякого відношення до рішення житлової комісії в/ч НОМЕР_1 про виключення ОСОБА_1 складом сім`ї з 4-х осіб з загальної черги та першочергової черги квартирного обліку з 28 вересня 2018 року, оскільки вони суперечать вимогам частині першій статті 58 Конституції України, та ст. 5 ЦК України.
Посилання представника відповідача на п.2.16 та п.2.18 Інструкції про організацію забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями, затвердженої наказом Міністерства оборони України №737 від 30 листопада 2011 року, яка була чинною на момент звільнення ОСОБА_1 з військової служби, як на підставу зняття позивача з квартирної черги, не заслуговують на увагу з наступних підстав.
Так, дійсно згідно абз.5 п.2.18 зазначеної Інструкції військовослужбовці та особи, звільнені з військової служби, знімаються з обліку за місцем служби (за місцем звільнення з військової служби) у разі звільнення з військової служби за підставами, не зазначеними в абзаці першому пункту 2.16 цього розділу, а саме: військовослужбовці, які перебувають на обліку, під час звільнення з військової служби в запас або відставку за віком, станом здоров`я, а також у зв`язку з реформуванням ЗС України, зі скороченням штатів або проведенням інших організаційних заходів, у разі неможливості використання на військовій службі, залишаються (за їх бажанням) на обліку у військовій частині до одержання жилого приміщення з державного житлового фонду за останнім місцем проходження служби, а в разі розформування військової частини у військовому комісаріаті і КЕВ (КЕЧ) району, на території обслуговування яких знаходилася розформована військова частина, та користуються правом позачергового одержання жилого приміщення.
В такій редакції п.2.16 та п.2.18 Інструкції діють з 19 червня 2014 року на підставі наказу Міністерства Оборони України №401 від 19 червня 2014 року «Про затвердження Змін до Інструкції про організацію забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями».
Фактично без внесення змін до Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» та Порядку забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей житловими приміщеннями, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №1081 від 03 серпня 2006 року, - нормативних актів вищої юридичної сили, внаслідок іншого їх тлумачення Інструкцією звужено зміст та обсяг існуючих прав і свобод військовослужбовців.
Забезпечення військовослужбовців належним житлом за безперервну військову службу є певною соціальною допомогою, підтримкою, додатком до основних джерел існування і спрямовані на реалізацію конституційного права кожного громадянина на достатній життєвий рівень для себе і своєї сім`ї, що включає достатнє харчування, одяг, житло (стаття 48 Конституції України). Таким чином, при вступі на службу позивачу було державою гарантоване певне забезпечення і компенсації, які фінансуються із бюджету. Зупинення або звуження змісту і обсягу гарантованих Конституційних соціальних прав є недопустимим і не повинні погіршувати становище особи, а тому позивач має право на поліпшення житлових умов за рахунок фондів Міністерства оборони України.
Крім того, зазначені положення Інструкції суперечать нормами ЖК України, зокрема ст. 37 цього Кодексу, яка передбачає право працівників, які залишили роботу (службу) на підприємствах, в установах та організаціях у зв`язку з виходом на пенсію залишатися на квартирному обліку нарівні з працюючими на цих підприємствах, в установах, організаціях громадянами.
Отже, військовослужбовець у разі звільнення з військової служби має право залишатись на квартирному обліку при наявності вислуги років, що дає право на пенсійне забезпечення.
Відповідно ч. 1 ст. 12 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» передбачено, що держава забезпечує військовослужбовців жилими приміщеннями або за їх бажанням грошовою компенсацією за належне їм для отримання жиле приміщення на підставах, у порядку і відповідно до вимог, встановлених Житловим кодексом Української РСР та іншими нормативно-правовими актами.
Таким чином, враховуючи те, що на час звільнення у запас ОСОБА_1 мав стаж військової служби понад 20 років, та був зарахований на квартирний облік до 1 січня 2005 року, отримує пенсію за вислугу років (пенсійне посвідчення № НОМЕР_8 ), є ветераном військової служби (посвідчення ветерана військової служби серії НОМЕР_7 ) та учасником бойових дій (посвідчення учасника бойових дій серії НОМЕР_9 ) суд вважає, що в даному випадку відсутні підстави для зняття його з квартирного обліку відповідно до п. 2.16, 2.18 Інструкції, а тому рішення житлової комісії військової частини НОМЕР_1 від 08.10.2018 року, оформлене протоколом № 113 є незаконним та відповідно таким, що підлягає скасуванню, оскільки вказаним рішенням порушено право позивача та членів його сім`ї на одержання житла, передбачене Конституцією України.
Посилання представника відповідача про те, що ОСОБА_1 було знято з квартирного обліку в зв`язку з тим, що його було звільнено в запас на підставі підпункту «к» (які проходять військову службу за контрактом, дію якого продовжено понад встановлені строки на період до закінчення особливого періоду або оголошення демобілізації, та які вислужили не менше 18 місяців з дати продовження дії контракту, якщо вони не висловили бажання продовжувати військову службу під час особливого періоду), а не з підстав, вказаних в п. 2.16 Інструкції, то він не мав права перебувати на квартирному обліку у військовій частині НОМЕР_1 , судом оцінюються критично, оскільки вони не відповідають фактичним обставинам справи та спростовуються вищевикладеними положення житлового законодавства.
Вирішуючи питання про розподіл судових витрат у справі, суд враховує, що позивач ОСОБА_1 судовий збір не сплачував на підставі п. 13 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», як такий, що має статус учасника бойових дій.
У зв`язку із розміром задоволених позовних вимог, а також з врахуванням ст. 141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з військової частини НОМЕР_1 на користь держави Україна стягнути судовий збір в розмірі 2 305 (дві тисячі триста п`ять) гривні 20 копійок.
Керуючись ст. ст. 13, 81, 141, 264, 265, 279 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:
Позовну заяву ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України, треті особи Квартирно - експлуатаційний відділ м. Запоріжжя Міністерства оборони України, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_1 про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити.
Визнати протиправними дії Військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України (код ЄДРПОУ НОМЕР_10 , юридична адреса: АДРЕСА_3 , поштове відділення № 7), які полягають у виключенні підполковника ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця м. Донецька, РНОКПП: НОМЕР_11 складом сім`ї з 4-х осіб - дружини ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , уродженки м. Ясинувата, Донецької області, РНОКПП: НОМЕР_12 , неповнолітніх доньок ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , уродженки м. Городок, Львівської області, РНОКПП: НОМЕР_13 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , уродженки м. Мелітополя, Запорізької області, РНОКПП: НОМЕР_14 , з загальної черги та першочергової черги квартирного обліку з 28.09.2018 року у Військовій частині НОМЕР_1 та у вимозі про звільнення службової квартири розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , до 30.06.2019 року.
Визнати незаконним та скасувати рішення житлової комісії Військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України (, юридична адреса: 72307 Запорізька область, м. Мелітополь, в/ч НОМЕР_1 , поштове відділення № 7) оформлене протоколом №113 від 08.10.2018 року, про виключення підполковника ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця м. Донецька, РНОКПП: НОМЕР_11 складом сім`ї з 4-х осіб - дружини ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , уродженки м. Ясинувата, Донецької області, РНОКПП: НОМЕР_12 , неповнолітніх доньок ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , уродженки м. Городок, Львівської області, РНОКПП: НОМЕР_13 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , уродженки м. Мелітополя, Запорізької області, РНОКПП: НОМЕР_14 , що зареєстровані та проживають за адресою: АДРЕСА_1 , з обліку у загальній черзі та першочергової черзі квартирного обліку з 28.09.2018 року в Військовій частині НОМЕР_1 , як військовослужбовців та осіб, звільнених з військової служби, які потребують поліпшення житлових умов в м. Мелітополі Запорізької області.
Зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 Міністерства оборони України (, юридична адреса: 72307 Запорізька область, м. Мелітополь, в/ч НОМЕР_1 , поштове відділення № 7) поновити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця м. Донецька, РНОКПП: НОМЕР_11 складом сім`ї з 4-х осіб - дружини ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , уродженки м. Ясинувата, Донецької області, РНОКПП: НОМЕР_12 , неповнолітніх доньок ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , уродженки м. Городок, Львівської області, РНОКПП: НОМЕР_13 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , уродженки м. Мелітополя, Запорізької області, РНОКПП: НОМЕР_14 , що зареєстровані та проживають за адресою: АДРЕСА_1 , на обліку військовослужбовців та осіб, звільнених з військової служби, які потребують поліпшення житлових умов в м. Мелітополі Запорізької області в загальній та першочерговій чергах за тим же номером у списку станом на 08.10.2018 року зі збереженням часу перебування на обліку - з 10.03.1998 року, та в пільговій першочерговій черзі як учасника бойових дій - з 10.03.1998 року у Військовій частині НОМЕР_1 Міністерства оборони України.
Стягнути з військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України судовий збір в розмірі 2 305 (дві тисячі триста п`ять) гривні 20 копійок.
На рішення може бути подана апеляційна скарга до Запорізького апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення.
Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП: НОМЕР_11 , зареєстроване місце мешкання: АДРЕСА_1 .
Відповідач: Військова частина НОМЕР_1 Міністерства оборони України, , Запорізька область, м. Мелітополь, в/ч НОМЕР_1 .
Третя особа: Квартирно експлуатаційний відділ м. Запоріжжя Міністерства оборони України, Код , юридична особа: м. Запоріжжя, вул. Земського Лікаря Лукашевича, буд. 4.
Третя особа: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП: НОМЕР_12 , зареєстроване місце мешкання: АДРЕСА_1 .
Третя особа: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , РНОКПП: НОМЕР_14 , зареєстроване місце мешкання: АДРЕСА_1 .
Третя особа: ОСОБА_1 . ІНФОРМАЦІЯ_7 , РНОКПП: НОМЕР_13 , зареєстроване місце мешкання: АДРЕСА_1 .
Повний текст рішення виготовлений 29.11.2019 року.

Суддя Мелітопольського
міськрайонного суду О.В.Редько