Справа № 515/876/18
Провадження № 2/515/146/19
Татарбунарський районний суд Одеської області
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 березня 2019 року м.Татарбунари

Татарбунарський районний суд Одеської області в складі:

головуючого - судді Семенюк Л.А.

за участю секретаря Унгурян Т.В.

позивача ОСОБА_1

представника позивача - адвоката Давиденка К .В.

відповідача представника Дмитрівської сільської

ради Одеської області Станімака І.А.,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в м.Татарбунари цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Дмитрівської сільської ради Татарбунарського району Одеської області про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування,

В С Т А Н О В И В:

06 червня 2018 року адвокат Давиденко К.В., який діє в інтересах позивача ОСОБА_1 , звернувся до суду з позовом до Дмитрівської сільської ради Татарбунарського району Одеської області, в якому просить визнати за ним право власності на земельну ділянку, посилаючись на слідуючі обставини.

ІНФОРМАЦІЯ_1 року в селі Дмитрівка Татарбунарського району Одеської області помер батько позивача - ОСОБА_3 , після смерті якого залишилась земельна ділянка площею 4,07 га, розташована на території Дмитрівської сільської ради Татарбунарського району Одеської області, надана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, згідно Державного акту на право приватної власності на землю серії НОМЕР_1 , виданого 26 лютого 2004 року на ім`я ОСОБА_3 . Вказану земельну ділянку позивач має право успадкувати в порядку першої черги за законом.

Позивач своєчасно звернувся до державного нотаріуса Татарбунарської районної державної нотаріальної контори Одеської області Єпішкіної С.В. з заявою про прийняття спадщини, яка залишилась після смерті спадкодавця ОСОБА_3 , про що була заведена спадкова справа №353/2010, однак, в подальшому, у видачі свідоцтва про право на спадщину по закону, позивачу було відмовлено у зв`язку з тим, що він не надав в нотаріальну контору правовстановлюючий документ, а саме оригінал Державного акту на спадкову земельну ділянку, який був втрачений спадкодавцем за життя. Про втрату Державного акту серії НОМЕР_1 на ім`я спадкодавця була опублікована об`ява в газеті "Татарбунарський вісник".

За таких обставин, посилаючись на письмові докази, позивач вимушений звернутись до суду з вказаним позовом про визнання за ним, як спадкоємцем першої черги за законом, права власності на спадкову земельну ділянку площею 4.07 га, розташованої на території Дмитрівської сільської ради Татарбунарського району Одеської області, враховуючи, що отримати в установленому законом порядку свідоцтво про право на спадщину по закону на вказану нерухомість він позбавлений можливості, оскільки відсутній оригінал правовстановлюючого документу на неї.

Під час розгляду справи судом було вчинено наступні процесуальні дії.

Ухвалою Татарбунарського районного суду Одеської області від 11 червня 2018 року було прийнято справу до розгляду та відкрито провадження.

19.09.2018 року ухвалою Татарбунарського районного суду Одеської області від державного нотаріуса Саратської районної державної нотаріальної контори Одеської області Колісника Д .Ю. витребувано докази - інформацію щодо наявності спадкової справи та кола спадкоємців до майна померлого ОСОБА_3

На виконання ухвали суду від державного нотаріуса Колісника Д.Ю. надійшла копія матеріалів спадкової справи № 353/2010 щодо спадкодавця ОСОБА_3 , яка відкрита нотаріусом Татарбунарської державної нотаріальної контори 18.11.2010 року (а.с.22-48).

Представник позивача адвокат Давиденко К. В. в судове засідання не з`явився, але направив до суду заяву про слухання справи у його відсутність, повністю підтримуючи позовні вимоги (а.с.50).

Представник Дмитрівської сільської ради Татарбунарського району Одеської області направив до суду заяву з проханням заслухати справу у його відсутність, проти задоволення позовних вимог не заперечує, вважаючи їх обґрунтованими та законними (а.с. 17 ).

Згідно з частиною 3 статті 211 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності.

З огляду на належне сповіщення позивача, його представника та представника відповідача про дату, час та місце розгляду справи, надходження від них заяв про розгляд справи без їх участі, суд вважає можливим розглянути зазначену цивільну справу без участі представників позивача та відповідача. При цьому, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу, у відповідності з вимогами частини 2 статті 247 ЦПК України, не здійснюється.

Відповідно до ч.1 ст.82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників.

Згідно частиною 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Частиною 4 ст. 206 ЦПК України передбачено, у разі визнання відповідачем позову суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановлює ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляду.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 позбавлений можливості вступити у спадок в установленому законом порядку, як спадкоємець першої черги за законом після смерті спадкодавця ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 року, через відмову нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину, у зв`язку з відсутністю оригіналу правовстановлюючого документу на спадкову земельну ділянку, який повторно отримати після смерті спадкодавця не передбачено законом. Вказане підтверджується наступними доказами:

- копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 від 28.05.2010 року (а.с.5), згідно якого ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Дмитрівка Татарбунарського району Одеської області;

- копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 від 23 листопада 1967 року (а.с.6), з якого слідує, що ОСОБА_3 та ОСОБА_3 є батьками ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ;

-копією Державного акту на право приватної власності на землю серії НОМЕР_1 за № НОМЕР_1 від 26.02.2004 року (а.с.7), згідно якого ОСОБА_3 є власником земельної ділянки площею 4,07 га, розташованої на території Дмитрівської сільської ради Татарбунарського району Одеської області, виділеної для ведення товарного сільськогосподарського виробництва;

-листом нотаріуса за №414/02-14 від 24.05.2018 року ( а.с.8 ), яким позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після померлого - ОСОБА_3 (спадкова справа №353/2010), у зв`язку з тим, що він не надав оригінал правовстановлюючого документа на спадкову земельну ділянку;

-звітом про експертну грошову оцінки земельної ділянки від 01.06.2018 року (а.с.9-10), згідно якого вартість земельної ділянки площею 4,07 га, що належить ОСОБА_3 на підставі Державного акту серії НОМЕР_1 за № НОМЕР_1 складає 101164 грн.

Із інформаційної довідки зі Спадкового реєстру від 16.11.2018 року (а.с.25) вбачається, що після смерті спадкодавця ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 року, державним нотаріусом Татарбунарської районної державної нотаріальної контори відкрита спадкова справа за номером у спадковому реєстрі 50316740, зареєстрована у нотаріуса за №353/2010 від 18.11.2010 року. В матеріалах спадкової справи, наданої нотаріусом на запит суду, наявна копія заяви ОСОБА_1 щодо прийняття спадщини на земельну ділянку, належну його батькові ОСОБА_3 (а.с.28). Крім того, нотаріусом надані копії заяв ОСОБА_3 (а.с.31) та ОСОБА_7 (а.с.38) від 18.11.2010 року за №854 та №855, які також є спадкоємцями першої черги за законом в рівних долях на все майно, яке належало ОСОБА_3 на день його смерті, однак вони, своєчасно, в установлений законом строк відмовилися від прийняття спадщини на користь позивача ОСОБА_1

Із об`яви, опублікованої в газеті "Татарбунарський вісник" за №3 від 26.01.2019 року (а.с.51) видно, що в графі "втрачені" значиться вважати недійсним Державний акт на право приватної власності на землю серії НОМЕР_1 на ім`я ОСОБА_3 .

Відповідно до пункту «г» ч.1 ст.81 Земельного кодексу України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини.

Захист прав на земельні ділянки здійснюється, в тому числі, шляхом визнання права, як передбачено п.1 ч.3 ст.152 ЗК України.

Згідно ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків /спадщини/ від фізичної особи, яка померла /спадкодавця/, до інших осіб /спадкоємців/. Спадкування здійснюється за заповітом або за законом, як передбачено ст.1217 ЦК України.

Згідно ч. 1 ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення.

Відповідно до ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово.

Так, у першу чергу, як передбачено ст.1261 ЦК України, право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

В силу ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину чи не прийняти її.

Згідно п.10 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 року " Про судову практику у справах про спадкування ", відповідно до ст.1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом.

Відповідно до п. 4.15 розділу 4 глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України № 296/5 від 22.02.2012 року, "видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, нотаріусом проводиться після подання до нотаріальної контори правовстановлюючих документів, щодо належності цього майна спадкодавцеві".

Таким чином, між сторонами виникли спадкові правовідносини, які неможливо вирішити в позасудовому порядку.

Судом з достовірністю встановлено, що позивач ОСОБА_1 є спадкоємцем першої черги за законом після смерті свого батька ОСОБА_3 , однак отримати свідоцтво про право на спадщину через нотаріальну контору він не має можливості, оскільки відсутній оригінал Державного акту на право приватної власності на землю серії НОМЕР_1 , виданий 26 лютого 2004 року на ім`я ОСОБА_3 , який втрачений за життя спадкодавцем, про що поміщена об`ява у пресі (а.с.51 ).

За встановлених обставин, які підтверджуються дослідженими судом належними та достовірними доказами, які узгоджуються між собою, за відсутності заперечень відповідача (а.с.17) та враховуючи, що спадкова земельна ділянка дійсно належала спадкодавцю ОСОБА_3 на праві приватної власності, про що свідчить копія Державного акту (а.с.7), звіт про експертну грошову оцінку земельної ділянки (а.с.9), а також те, що після смерті спадкодавця відкрита спадкова справа за заявою позивача, як спадкоємця першої черги за законом (а.с.28), а інші спадкоємці відмовились від прийняття спадку на його користь (а.с.31,35), суд вважає, що за ОСОБА_1 повинно бути визнано право власності на земельну ділянку розміром 4,07 га, розташовану на території Дмитрівської сільської ради Татарбунарського району Одеської області, згідно Державного акту на право приватної власності на землю серії НОМЕР_1 , що належала ОСОБА_3 , померлому ІНФОРМАЦІЯ_1 року.

Керуючись ст.ст. 328, 1216, 1217, 1258, 1261, 1268 ЦК України, ст.ст. 13, 77-81, 200, 206, 247, 259, 264, 265 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Дмитрівської сільської ради Татарбунарського району Одеської області про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ідентифікаційний номер НОМЕР_4 , як спадкоємцем першої черги за законом, право власності на земельну ділянку загальною площею 4,07 га, посвідчену Державним актом на право приватної власності на землю серії НОМЕР_1 № НОМЕР_1 від 26.02.2004 року, що належала ОСОБА_3 , померлому ІНФОРМАЦІЯ_1 року.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

У відповідності до п.п. 15.5) п.п.15 п. 1 Розділу ХШ Перехідних Положень ЦПК України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно - телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано

Суддя Л.А.Семенюк