Справа № 736/1473/18
Номер провадження 2/736/16/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 березня 2019 року м. Корюківка

Корюківський районний суд Чернігівської області у складі:

головуючого - судді Чурупченка М.І.,

за участю секретаря - Макуха О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Корюківці у приміщенні суду цивільну справу за позовною заявою Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості по кредитному договору, -

в с т а н о в и в :

04 вересня 2018 року (згідно штампу) позивач звернувся до суду з цим позовом та просить стягнути з відповідача заборгованість по кредитному договору у розмірі 116208,43 гривень, із яких: 6184,90 грн. заборгованість за кредитом; 110023,53 грн. заборгованості по процентам за користування кредитом за період з 09.03.2011 року 30.03.2018 року та судові витрати, згідно квитанції, мотивуючи свої вимоги тим, що відповідач не виконує умов кредитного договору.

У судове засідання від позивача надано заяву про розгляд справи без їх участі, позовні вимоги підтримують у повному обсязі, не заперечують проти заочного рішення.

У судове засідання від представника відповідача надано відзив на позовну заяву у якому просять відмовити у задоволенні позову за безпідставністю а також застосувати строки позовної давності. Також подано і пояснення на відповідь на відзив у якому представник відповідача просить провести розгляд справи у його відсутності.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Як встановлено судом, згідно заяви № б/н від 09.03.2011 року, ОСОБА_1 отримала кредит у розмірі 7900,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок.

Відповідно до Умов надання банківських послуг, позичальник зобовязується погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його користування, за пере виплати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених Договором.

Згідно Умов надання банківських послуг, - при порушенні позичальником строків платежів по кожному з грошових зобовязань, передбачених договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобовязаний сплатити Банку штраф у розмірі 500 грн. + 5% від суми боргу.

Таким чином, ПАТ КБ «Приватбанк» виконав свої зобовязання перед позичальником і оскільки, відповідач в добровільному порядку борг не повертає, то позивач просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором, яка станом на 31.05.2018 року складає 116208,43 гривень, із яких: 6184,90 грн. заборгованість за кредитом; 110023,53 грн. заборгованості по процентам за користування кредитом за період з 09.03.2011 року 30.03.2018 року та судові витрати, згідно квитанції, мотивуючи свої вимоги тим, що відповідач не виконує умов кредитного договору.

Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно із ч.1 ст. 509 ЦК України зобовязання правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку.

Згідно ч.2 ст. 509 ЦК України зобовязання виникають із підстав, встановлених ст.11 цього Кодексу, зокрема: договорів та інших правочинів. Зобовязання перестає діяти в разі його припинення з підстав, передбачених договором або законом (ч.1 ст. 598 ЦК України).

Відповідно до ст. 599 ЦК України за відсутності інших підстав припинення зобовязання, передбачених договором або законом, зобовязання припиняється його виконанням, проведеним належним чином.

Згідно із ст. 526 Цивільного кодексу України, зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу.

Стаття 530 ЦК України встановлює, що якщо в зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти.

Враховуючи положення ч.2 ст.1054 ЦК України згідно яких, до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави 71, а саме: положення про позику, та ч.2 ст. 1050 ЦК України, яка передбачає що при встановленні договором обовязку позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання, а відповідно ч.2 ч.3 ст. 549 ЦК України, штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов?язання, пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасного виконаного грошового зобов?язання за кожний день прострочення виконання.

Згідно розрахунку позивачем нараховано неустойку відповідачу у сумі 110023,53 грн. із суми зобов?язання (кредиту) 7900,00 грн.

Щодо підвищення відсотків нарахування неустойки, банк посилається на ст. 1056-1 ЦК України, однак посилаючись на вказану норму права банком було змінено її зміст та процедуру зміни відсоткової ставки з огляду на таке.

Згідно ч.1 ст. 628 ЦК України зміст договору як угоди (правочину) складає сукупність визначених на розсуд сторін і погоджених ними умов, в яких закріплюються їхні права та обовязки, що складають зміст договірного зобовязання.

Згідно ч.3 ст. 509 ЦК України, зобовязання має грунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Так, ч.4 ст. 1056-1 Цивільного кодексу України передбачає такі положення.

1.Процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором.

2.Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозиції, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.

3.Факсована процентна ставкає незмінною протягом усього строку кредитного договору. Встановлений договором розмір фіксованої процентної ставки нне може бути збільшено банком в односторонньому порядку. Умова договору щодо права банку змінювати розмір процентної ставки в односторонньому порядку є нікчемним.

4.У разі застосування змінюваної процентної ставки кредитор самостійно, з визначеною у кредитному договорі періодичністю, має право збільшувати та зобовязаний зменшувати процентну ставку відповідно до умов та в порядку, встановлених кредитним договором. Кредитодавець зобовязаний письмово повідомити позичальника, поручителя та інших зобовязаних осіб про зміну процентної ставки не пізніше як за 15 календарних днів до дати, з якої застосовуватиметься нова ставка. У кредитному договорі встановлюється порядок розрахунку змінюваної процентної ставки із застосуванням погодженого стронами індексу. Порядок розрахунку змінюваної процентної ставки повинен дозволяти точно визначити розмір процентної ставки за кредитом на будь-який момент часу протягом строку дії кредитного договору. Кредитор не має права змінювати встановлений кредитним договором порядок розрахунку змінюваної процентної ставки без згоди позичальника.

Враховуючи відсутність підстав, процедури та індексу, що використовується для розрахунку процентноїставки, а тому вбачається, що процентна ставка є фіксованою.

Одночасно, п. 1.1.3.2.3 Умов та првил надання Банківських послуг передбачено можливість односторонньої зміни Тарифів та інших невідємних частин Договору. Тобто розмір відсоткової ставки за кредитом може здійснюватись Банком за умови інформуввання позичальника шляхом надання виписки по картковому рахунку на умовах, зазначених в п. 1.1.3.1.9 Умов на правтл надання банківських послуг.

Пунктом 1.1.3.1.9 Умов на правтл надання банківських послуг передбачений обовязок Банку не рідше ніж один раз на місяць надавати Утримувачу виписки про стан карткового рахунку та здійснених за минулий місяць операцій по картковому рахунку.

В порушення зазначених вимог Цивільного кодексу та Умов,Банком було самовільно двічі піднято відсотки за користування кредитом: з 01.09.2014 на 34,8% та з 01.04.2015 до 43,2%.

При цьому, враховуючи вимоги ч.3 ст. 1056-1 ЦКУкраїни, положення п.1.1.3.2.3 Умов на правтл надання банківських послуг та інші положення, що стосуються підвищення відсоткової ставки є нікчемними.

Якщо вважати процентну ставку змінною, то про свої дії Банк відповідача жодним чином не інформував, а тому не мав права підвищувати відсоткову ставку також.

Здійснення розрахунку заборгованості із застосуванням базової, але не підвищеної відсоткової ставки змінить всю суму заборгованості (в тому числі штрафних санкцій), тобто з вказаних підстав розрахунок заборгованості є неправильним та не відповідає дійсності.

Крім того, відповідно п. 28 Постанови Пленуму ВССУ від 30.03.2012 року №5 вбачається, що при вирішенні питання щодо правомірності підвищення банком чи іншою фінансовою установою процентної ставки суди також повинні розрізняти умови кредитного договору, які встановлюють односторонню зміну умов договору, від умов договору, що встановлюють погоджену сторонами процедуру зміни договору шляхом прийняття позичальником пропозиції кредитора про зміну умов договору відповідно до вимог статтей 641-642 ЦК України або в порядку, визначеному частиною шостою статті 1056-1 ЦК України. Наприклад, не є односторонньою зміною умов договору та не суперечить статті 1056-1 ЦК України зміна розміру фіксованої процентної ставки залежно від зміни обставин кредитного ризику (неукладення договору страхування, припинення договору застави/іпотеки тощо), якщо в кредитному договорі визначено обставини, за якими застосовується інша фіксована процентна ставка та її розмір.

При підвищенні процентної ставки зясуванню підлягають визначена договором процедура підвищення процентної ставки (лише повідомлення позичальника чи підписання додаткової угоди тощо), дії позичальника щодо прийняття пропозиції кредитора тощо.

В свою чергу, п. 1.1.3.2.3 Умов на правил надання банківських послуг передбачає можливість односторонньої зміни Тарифів та інших невідємних частин Договору. Тобто розмір відсоткової ставки за кредитом може здійснюватись Банком за умови інформування позичальника шляхом надання виписки по картковому рахунку на зазначених в п. 1.1.3.1.9 Умов на правтл надання банківських послуг.

Пунктом 1.1.3.1.9 Умов на правтл надання банківських послуг передбачений обовязок Банку не рідше ніж один раз на місяць надавати Утримувачу виписки про стан карткового рахунку та здійснених за минулий місяць операцій по картковому рахунку.

В порушення зазначених вимог Цивільного кодексу та Умов,Банком було самовільно двічі піднято відсотки за користування кредитом.

Про їх підвищення ніхто не повідомляв та позивачем не надано жодного доказу виконання обовязку, передбаченого ч.4 ст. 1054-1 ЦК України. Також жодного обгрунтування Банком на підтвердження підстав підвищення відсоткрвої ставки не було наведено.

За приписами ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна давести ті оставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, втановлених цим Кодексом.

Відповідно із ч.3 ст. 551 цього Кодексу, розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Відповідач в добровільному порядку не сплачує заборгованості за кредитним договором, на попередження про невиконання умов договору не реагує.

Дослідивши матеріали справи, приймаючи до уваги відзив на позовну заяву, пояснення на відзив, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню частково, а саме: підлягають задоволенню позовні вимоги щодо стягнення з відповідача заборгованості за кредитом (тіло кредиту), у вказаному розмірі та заборгованості за користування кредитом, у розмір наданого кредиту, оскільки відповідач отримав банківський кредит, а в подальшому не виконує умов договору і в добровільному порядку не сплачує заборгованості по кредиту та відсоткам, а в решті заявлених вимог слід відмовити, оскільки розмір неустойки значно перевищує розмір збитків (наданого кредиту), понесених позивачем. Також відповідач надав заяву про застосування строків позовної давності до неустойки, а відповідно ст. 267 ч.3 ЦК України, позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.

Таким чином з відповідача слід стягнути 6184,90 грн. заборгованість за кредитом та 7900,00 грн. заборгованості по процентам за користування кредитом (неустойки).

Згідно поданої позовної заяви витрати по сплаті судового збору складають 1762,00 грн., а так як позов підлягає частковому задоволенню, тому судові витрати слід розділити пропорційно задоволеним позовним вимогам.

Позовні вимоги задоволено на 12,12%, це (6184,90+7900,00)=14084,90х100:116208,43, а тому з відповідача слід стягнути 213,55 грн. (1762:100х12,12=213,55), а решту слід залишити за позивачем.

3 21 травня 2018 року Публічне акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк» змінило назву на Акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк». Враховуючи ту обставину, що зміна типу товариства в розумінні ч. 2 ст. 5 Закону України «Про акціонерне товариство» не є його перетворенням, а зміна назви юридичної особи не тягне за собою правонаступництва, зазначені зміни зареєстровані в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань, суд вважає можливим стягнути вищевказану заборгованість на користь АТ КБ «Приватбанк».

Керуючись ст.ст. 266, 267,509, 526, 530, 549, 551, 599, 1048, 1050, 1054 ЦК України, ст.ст. 258-259, 263, 265, 268, 354-355 ЦПК України, суд,

в и р і ш и в :

Позовні вимоги задовольнити частково.

Стягнути із ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний податковий номер НОМЕР_1, на користь Акціонерного товариства Комерційний банк Приватбанк заборгованість по кредитному договору у розмірі - 14084 (чотирнадцять тисяч вісімдесят чотири) грн. 90 коп., із яких: 6184 (шість тисяч сто вісімдесят чотири) грн. 90 коп. заборгованість за кредитом; 7900 (сім тисяч девятсот) грн. 00 коп. заборгованості по процентам за користування кредитом.

Стягнути із ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний податковий номер НОМЕР_1, на користь Акціонерного товариства Комерційний банк Приватбанк 213 (двісті тринадцять) грн.. 55 коп.

Всього стягнути із ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний податковий номер НОМЕР_1, на користь Акціонерного товариства Комерційний банк Приватбанк 14298 (чотирнадцять тисяч двісті девяносто вісім) грн. 45 коп.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

На рішення суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення може бути подана апеляційна скарга до Чернігівського апеляційного суду через Корюківський районний суд.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя М. І. Чурупченко