22-ц/812/118/19Провадження №22-ц/812/118/19
П О С Т А Н О В А

Іменем України

23 січня 2019 року м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Миколаївського апеляційного суду у складі:

головуючого судді: Бондаренко Т.З.,

суддів: Крамаренко Т.В., Темнікової В.І.,

із секретарем судового засідання: Андрієнко Л.Д.,

за участю: представника відповідача Голубашенка Т.О.,

представник третьої особи ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засідання цивільну справу № 473/2214/18 за апеляційною скаргою

ОСОБА_3

на рішення, яке постановлено Вознесенським міськрайонним судом Миколаївської області під головуванням судді Висоцької Г.А. о 16 годині 35 хвилині у приміщенні цього суду 24 жовтня 2018 року за позовом

ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства «Миколаївгаз», за участі третьої особи Товариства з обмеженою відповідальністю «Миколаївгаз збут» про визнання дій незаконними, скасування акту і відшкодування моральної шкоди,

в с т а н о в и л а :

В червні 2018 року ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства «Миколаївгаз» про визнання дій незаконними, скасування акту і відшкодування моральної шкоди.

Позивачка зазначала, що вона є споживачем природного газу, в зв'язку з чим на її ім'я за адресою: АДРЕСА_1 відкрито особовий рахунок за НОМЕР_1. Для обліку спожитого газу встановлено газовий лічильник № 2661316, 2006 року випуску .

18 вересня 2017 року за вказаною адресою з'явились працівники відповідача з метою зняття лічильника для проведення планової повірки. Проти цього позивачка не заперечувала, проте за умови встановлення іншого лічильника з обмінного фонду на час повірки. Однак слюсарі повідомили, що вони не мають лічильників в обмінному фонді і встановлять технологічну вставку на що остання не погодилась та відмовилась надавати дозвіл на демонтаж її лічильника. Представниками відповідача було складено акт про відмову абонента від зняття лічильника для проведення державної метрологічної повірки. В свою чергу у присутності свідків позивачка склала акт про те, що працівникам відповідача відмовлено в знятті лічильника на повірку з підстав не встановлення іншого лічильника з обмінного фонду на час проведення повірки, який підписали і представники відповідача. На підставі акта про відмову абонента від зняття лічильника від 18 вересня 2017 року ТОВ «Миколаївгаз збут» нарахувало заборгованість у розмірі 13 912 грн. 33 коп., після чого 25 квітня 2018 року відбулося відключення від газопостачання.

Посилаючись на вказане позивачка просила визнати дії відповідача від 18 вересня 2017 року щодо зняття для чергового проведення планової державної метрологічної повірки засобів вимірювальної техніки- газового лічильника № 2661316, 2006 року випуску за адресою м. Вознесенськ, вул. Садова № 8 неправомірними та скасувати акт про відмову абонента від зняття побутового лічильника газу та відшкодувати моральну шкоду в сумі 10000 гривень.

Рішенням Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 24 жовтня 2018 року в задоволенні позову відмовлено.

Рішення суду мотивовано тим, що в діях представників відповідача не було допущено порушень положень діючих нормативних актів, відповідно до яких не є обов'язковим на час повірки встановлення іншого лічильника та завчасне повідомлення споживача про зняття лічильника на повірку, а визнання судом акту про відмову в наданні дозволу на знятті лічильника не відповідає визначеним законом способу захисту. Вимоги про моральну шкоду судом також не задоволено як такі, що є похідними від вказаних вимог.

В апеляційній скарзі позивачка просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити її позовні вимоги. Апеляційна скарга мотивована тим, що наведені висновки суду є безпідставними, оскільки обов'язок відповідача щодо встановлення на час перевірки іншого приладу обліку встановлений Постановою КМУ від 8 липня 2015 року № 474, якою затверджено «Порядок надання засобів вимірювальної техніки на періодичну повірку, обслуговування та ремонт», яка на думку апелянта є обов'язковою для відповідача. Щодо відмови судом в визнанні акту недійсним, позивачка в апеляційній скарзі зазначає про те, що даний акт став підставою для подальшого нарахування заборгованості з газопостачання та відключення від споживання газу, а тому він підлягає визнанню недійсним. Не погоджується також апелянт і з відмовою в стягненні моральної шкоди, оскільки попередні висновки суду є невірними.

ПАТ «Миколаївгаз» надало відзив на вказану апеляційну скаргу, в якому зазначив, що рішення суду першої інстанції ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, оскільки положення Порядку надання засобів вимірювальної техніки на періодичну повірку, обслуговування та ремонт, затвердженого Постановою КМУ від 8 липня 2015 року № 474 на діяльність ПАТ «Миколаївгаз» не розповсюджується.

Заслухавши доповідь судді, дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню із таких підстав.

Відповідно до ст. 714 ЦК України за договором постачання енергетичними ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов'язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов'язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання.

До договору постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин сторін.

Законом можуть бути передбачені особливості укладення та виконання договору постачання енергетичними та іншими ресурсами.

Статтею 16 Закону України «Про засади функціонування ринку природного газу» починаючи з 01 липня 2015 року передбачено відокремлення функцій транспортування, розподілу та постачання природного газу.

З 01 листопада 2016 року введено в дію Закон України «Про ринок природного газу» від 09 квітня 2015 року, яким визначено правові засади функціонування ринку природного газу України. Відповідно до ч. 1 ст. 40 цього закону, розподіл природного газу здійснюється на підставі та умовах договору розподілу природного газу в порядку, передбаченому кодексом газорозподільних систем та іншими нормативно-правовими актами.

Згідно з пунктом 2 глави 1 розділу I Кодексу газорозподільних систем, затвердженого постановою НКРЕКП від 30 вересня 2015 року № 2494 цей Кодекс визначає взаємовідносини оператора газорозподільних систем із суб'єктами ринку природного газу, а також визначає правові, технічні, організаційні та економічні засади функціонування газорозподільних систем.

Згідно з положеннями ст.1 Закону України «Про метрологію та метрологічну діяльність» засоби вимірювальної техніки (ЗВТ)- засоби вимірювань, вимірювальні системи, матеріальні міри, стандартні зразки та будь-які частини засобів вимірювань або вимірювальних систем, якщо ці частини можуть бути об'єктом спеціальних вимог та окремого оцінювання відповідності, тобто це технічний засіб, який застосовується під час вимірювань фізичних величин і має нормовані метрологічні характеристики.

Частиною 1 ст. 17 Закону України «Про метрологію та метрологічну діяльність» передбачено, що законодавчо регульовані засоби вимірювальної техніки, що перебувають в експлуатації, підлягають періодичній повірці та повірці після ремонту.

Згідно з пунктом 3 глави 8 розділу Х Кодексу газорозподільних систем побутовий споживач, на території та/або в приміщенні якого встановлений лічильник газу, зобов'язаний забезпечити доступ представникам Оператора ГРМ після пред'явлення ними службових посвідчень для проведення робіт з демонтажу лічильника на повірку (або його повірки на місці встановлення).

У разі відмови в доступі до об'єкта побутового споживача представнику Оператора ГРМ для зняття лічильника газу на періодичну повірку (або його повірки на місці встановлення) споживачу змінюється режим нарахування об'ємів природного газу відповідно до вимог цього Кодексу.

Відповідно з пунктом 5 глави 8 розділу Х Кодексу газорозподільних систем у разі якщо на період зняття лічильника газу на періодичну повірку неможливо встановити інший, розрахунки зі споживачем здійснюються залежно від середньомісячного (середньодобового) обсягу споживання природного газу за аналогічний період (опалювальний або міжопалювальний) попереднього року або фактичний період споживання (опалювальний або міжопалювальний), якщо він становить менше шести місяців.

Порядок проведення експертизи лічильників газу, установлених у споживачів і призначених для обліку природного газу в побуті визначений відповідним Положенням затвердженим наказом Міністерства палива та енергетики України від 27 грудня 2005 року за № 619 (далі - Положення). А порядок подання засобів вимірювальної техніки на періодичну повірку, обслуговування та ремонт, затверджено Постановою КМУ від 08 липня 2015 року за № 474.

Як вбачається з матеріалів справи позивачка є споживачем природного газу, мешкає в буд АДРЕСА_1, на її ім'я відкрито особовий рахунок НОМЕР_1, що підтверджується розрахунковою книжкою по оплаті за природний газ (а.с.5).

За вказаною адресою, тобто за місцем споживання газу позивачці, встановлений лічильник газу моделі RS/2001-1 LA, заводський номер 2661316, дата виготовлення 24 лютого 2006 року, що підтверджується гарантійним талоном (а.с.57-60).

18 вересня 2017 року представниками ПАТ «Миколаївгаз» ОСОБА_4 та ОСОБА_5 в присутності споживача ОСОБА_3 було складено акт про відмову абонента від зняття побутового лічильника газу для проведення державної метрологічної повірки за адресою в АДРЕСА_1,з зазначенням останніх показників лічильника позивача - 25678,47 куб. Також в акті зазначено про попередження споживача про те, що показники лічильника з дати складання акта до повірки не приймаються і проводиться розрахунок за використаний газ в іншому порядку (а.с.6).

Не погоджуючись із змістом наведеного акту, в той же день, 18 вересня 2017 року в присутності свідків позивач склала акт про те, що їй було відмовлено працівниками відповідача встановити лічильник з обмінного фонду замість лічильника, який встановлений у її будинку та який потрібно було зняти для проведення повірки (а.с.7).

На підставі акту складеного працівниками ПАТ «Миколаївгаз» абоненту ОСОБА_3 нарахована заборгованість в розмірі 13912 грн. 33 коп. та відповідно до доручення на припинення газопостачання від 19 березня 2018 року Вознесенський відділ реалізації ТОВ «Миколаївгаз збут» доручив ПАТ «Миколаївгаз» припинити газопостачання з 10:00 год. 25 квітня 2018 року побутовому споживачу ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.9).

Як вбачається з акту про відключення від 25 квітня 2018 року абонент ОСОБА_3 за адресою АДРЕСА_1, відключений від газопостачання ( а.с. 10).

Стаття 15 ЦК України передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Кожна особа також має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного судочинства.

Положеннями ст. 4 ЦПК України визначено, що право на звернення до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів, кожна особа має право реалізувати шляхом звернення до суду в порядку встановленому цим Кодексом.

Таким чином, об'єктом судового захисту є порушене, невизнане або оспорене право чи цивільний інтерес, саме вони є підставою для звернення особи за захистом свого права із застосуванням відповідного способу захисту.

Згідно статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів, поміж іншим, можуть бути: визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Аналогічні положення містяться також в ст. 81 ЦПК України.

Із змісту позовної заяви вбачається, що позивачка просить суд захистити її порушені права саме шляхом визнання незаконними дії ПАТ «Миколаївгаз» вчинені 18 вересня 2017 року щодо зняття побутового газового лічильника № 2661316, 2006 року випуску, для проведення планової метрологічної повірки.

В той же час із встановлених судом фактичних даних, таке ж випливає і із змісту позовної заяви, що 18 вересня 2017 року дії щодо зняття газового лічильника, працівниками ПАТ «Миколаївгаз» не було вчинено, про що власне і складені відповідні акти як працівниками відповідача так і самою позивачкою.

Таким чином дія, яка оскаржується позивачкою як неправомірна, не вчинялася працівниками відповідача, а тому і відсутні підстави як для визнання порушеного права позивачки саме цією дією, так і для вжиття заходів судового захисту прав позивача.

Позивачка також посилається на неправомірне нарахування їй заборгованості за спожитий газ та відключення її від газопостачання, проте вимог про визнання вказаних дій нею не заявлено.

Натомість районний суд, відмовляючи в задоволенні позовних вимог в цій частині, фактично надав оцінку наявності чи відсутності у відповідача, відповідно до наведених правових норм, права на зняття приладу обліку газу без встановленні іншого лічильника за умов встановлених у даній справі, а не діям працівників відповідача щодо зняття лічильника, оскільки такі не мали місця.

Відповідно п. 4 статтею 376 ЦПК України передбачено підставою для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Враховуючи, що остаточний висновок суду про відсутність підстав для задоволення цих вимог є вірним, відповідно до положень п.19 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику розгляду цивільних справ в апеляційному порядку» № 12 від 24 жовтня 2008 року, в частині правового обґрунтування щодо вирішення цієї частини позовних вимог, рішення суду підлягає зміні.

Обґрунтовуючи рішення в частині відмови в задоволенні позовних вимог про скасування акту про відмову абонента від зняття побутового лічильника газу №2661316, 2006 року випуску для проведення державної метрологічної повірки від 18 вересня 2017 року, районний суд вірно виходив з того, що оспорюваний позивачем акт від 18 вересня 2017 року, складений працівниками ПАТ «Миколаївгаз» лише фіксує наявність порушень і в подальшому може бути підставою для перерахунку (донарахування) або зміни режиму нарахування природного газу споживачу та він може бути визнаний як доказ (із наданням їм відповідної оцінки судом) під час вирішення іншого спору про перерахунок обсягу спожитого газу та відшкодування завданої шкоди.

Складання вказаного акту для фіксації певних порушень з метою застосування відповідних санкцій, передбачено нормами Глав ІХ, Х, ХІ Кодексу ГРМ.

За такого районний суд дійшов вірного висновку про відсутність підстави для задоволення цієї позовної вимоги через обрання неналежного способу захисту порушеного права.

Також судом вірно відмовлено і в задоволенні позовних вимог про відшкодування моральної шкоди, як похідних від попередніх вимог.

Згідно ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними і ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення суду в частині відмови в задоволенні вимог про скасування акту недійсним та стягнення моральної шкоди, колегія не вбачає підстав для зміни чи скасування рішення районного суду в цій частині.

Наявність даного судового рішення про відмову ОСОБА_3 в задоволенні даного позову, не є перешкодою для можливого звернення до суду з приводу цих же обставин, проте стосовно відповідних дій в їх наслідок.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 376, 381, 382 ЦПК України, колегія суддів

п о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Рішення Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 24 жовтня 2018 року змінити в частині правового обґрунтування відмови в задоволенні позовних вимог про визнання дій неправомірними.

В іншій частині вказане рішення залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду за наявності передбачених статтею 389 ЦПК України підстав протягом тридцяти днів з дня складення її повного тексту 28 січня 2019 року.

Судді: Т.З.Бондаренко

Т.В.Крамаренко

В.І. Темнікова