Справа № 419/3271/18
Провадження № 2/419/177/2019
05 березня 2019 року Новоайдарський районний суд Луганської області
у складі: головуючого судді - Іванової О. М.,
при секретарі - Шапка О. О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт Новоайдар Луганської області цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав, третя особа - Служба у справах дітей Новоайдарської райдержадміністрації, -
ОСОБА_1 звернулась до Новоайдарського районного суду Луганської області з даним позовом до ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав, третя особа - Служба у справах дітей Новоайдарської райдержадміністрації.
На підставі вищенаведеного, ОСОБА_1 просила суд позбавити ОСОБА_2 батьківських прав відносно малолітнього ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4
Позивач - ОСОБА_1, у судове засідання не з'явилась, надала до суду письмову заяву, в якій просила суд розглядати справу за її відсутності, заперечень проти заочного розгляду справи не надала.
Відповідач - ОСОБА_2 у жодне судове засідання не з`явився, відзиву до суду не надав, про причини неявки суд не повідомив, хоча належним чином був сповіщений про дату, час та місце розгляду справи.
Представник служби у справах дітей Новоайдарської РДА Труняков Є. С. у судове засідання не з'явився, надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності.
Відповідно до 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з'явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Фіксування судового процесу технічними засобами не проводилось у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв'язку з розглядом справи за відсутності осіб, які беруть участь у справі.
Суд повно, всебічно та об'єктивно дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази у їх сукупності, вважає що позов підлягає задоволенню за таких підстав.
Судовим розглядом встановлено, що з 19.07.2010 року ОСОБА_5 перебувала у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_2, який було розірвано рішенням Новоайдарського районного суду Луганської області від 29.11.2013 року (а.с.7).
Згідно копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 (а.с.5) батьками ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4, є ОСОБА_2 та ОСОБА_5.
Факт зміни прізвища позивача з «ОСОБА_2» на «ОСОБА_2» підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_2 (а.с.14).
Згідно рішення Новоайдарського районного суду Луганської області від 02.10.2015 року з відповідача підлягають стягненню аліменти на користь ОСОБА_5 на утримання ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, у твердій грошовій сумі у розмірі 583,50 грн, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 20.08.2015 року і до досягнення дитиною повноліття (а.с.8-9).
Згідно копії довідки №3315, виданої 22.10.2018 року ЖКГ КП «Жилбудсервіс» ОСОБА_1 мешкає фактично без реєстрації за адресою: АДРЕСА_1, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, мешкає разом з нею (а.с.15).
З копії довідки №02-14/131, виданої 12.10.2018 року Щастинською загальноосвітньою школою І-ІІІ ступенів №1 ім. К. Кутового (а.с.16) вбачається, що ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, навчається в 3-а класі, батько ОСОБА_2 не бере участі у вихованні (не спілкується з вчителями, не забирає дитину додому, не бере участі в батьківських зборах).
08.01.2019 року Новоайдарська РДА Луганської області надала висновок щодо можливості позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 відносно ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.24).
Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства», на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.
Дитинство в Україні охороняється державою (частина третя статті 51 Конституції України). Пріоритетом у правовому регулюванні сімейних відносин є забезпечення кожної дитини сімейним вихованням, можливістю духовного та фізичного розвитку (частина друга статті 1, частина третя статті 5 Сімейного Кодексу України. Ратифікувавши у 1991 році Конвенцію про права дитини, Україна визнала, що дитині для повного і гармонійного розвитку особи необхідно зростати в сімейному оточенні, в атмосфері щастя, любові та розуміння.
Згідно п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини.
Згідно Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» №3 від 30 березня 2007 року, позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.
Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухиленні від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками.
Як зауважив Європейський Суд з прав людини ( далі по тексту - ЄСПЛ) у ряді рішень з цього приводу, визначаючи, чи був такий захід, як позбавлення батьківських прав, «необхідним у демократичному суспільстві» слід проаналізувати, чи може він найкраще задовольняти інтереси дитини. Водночас ЄСПЛ нагадує, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага.
Статтею 150 СК України, передбачено, що батьки зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя.
Невиконання та ухилення від покладених на батьків обов'язків щодо виховання дитини є підставою для позбавлення батьків батьківських прав, як це передбачено ст. 164 СК України.
Таким чином, в судовому засіданні встановлено, що відповідач ОСОБА_2 є батьком малолітньго ОСОБА_3, що підтверджується копією свідоцтва про народження ОСОБА_3, де в графі «батько» зазначено «ОСОБА_2» (а.с.5). Відповідач свідомо ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків, не цікавиться життям сина, матеріально його не утримує, не дбає про його здоров'я, культурний та духовний розвиток. Малолітній ОСОБА_3 проживає з позивачем та перебуває на її повному утриманні, відповідач проживає окремо, не займається вихованням дитини, не піклується про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, у зв'язку з чим позовні вимоги підлягають задоволенню.
Відповідно до приписів ч. 2 ст. 166 Сімейного кодексу України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини.
На основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які посилалась позивач, як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв'язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, враховуючи, що відповідач у судове засідання не з`явився, доказів на спростування доводів позивача не надав, свідомо ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню.
Висновки суду підтверджуються письмовими доказами, дослідженими у судовому засіданні.
На підставі ст. ст. 150, 164, 167 СК України, керуючись ст. ст. 12, 13, 76, 81, 141, 259, 263, 265, 280 ЦПК України, суд -
Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав, третя особа - Служба у справах дітей Новоайдарської райдержадміністрації - задовольнити.
Позбавити ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, батьківських прав відносно його малолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.
Надіслати копію рішення суду про позбавлення батьківських прав після набрання ним законної сили до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем реєстрації народження дитини.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом 30 днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача , подану протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Головуючий О. М. Іванова