Справа № 361/3239/19
Провадження № 2/361/2446/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 листопада 2019 року Броварський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючого судді Радзівіл А.Г.

за участю секретаря Бас Я.В.

позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Бровари цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Броварського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Київській області про відшкодування моральної шкоди,

В С Т А Н О В И В:

08 травня 2019 року позивач звернувся до суду із позовом в якому просив визнати протиправною бездіяльність Броварського міськрайонного відділу державної виконавчої служби ГТУЮ в Київській області та зобов`язати вчинити дії шляхом винесення відповідної постанови про зняття арешту з майна боржника та оголошення дозволу на його відчудження, також просив стягнути моральну (немайнову ) шкоду, заподіяну внаслідок порушення його прав, свобод та законних інтересів з Броварського міськрайонного відділу державної виконавчої служби ГТУЮ у розмірі 54312 грн. 00 коп.

Свій позов обґрунтовує тим, що у виконавчому провадженні Броварського міськрайонного відділу державної виконавчої служби ГТУЮ в Київській області знаходиться виконавчий лист № 2-2352/10 від 25 серпня 2010 року виданий Броварським міськрайонним судом Київської області щодо стягнення із нього на користь ОСОБА_2 на утримання ОСОБА_3 у розмірі 1/8 частки усіх видів доходів до досягнення нею повноліття.

У зв`язку із заборгованістю (яка утворилась після березня 2014 року внаслідок подій на Сході України та особливостей проводження ним військової служби у Збройних Силах України в цей період) щодо виплати аліментів на користь ОСОБА_2 на утримання ОСОБА_3 та на виконання вимог ЗУ "Про виконавче провадження" для забезпечення виконання, державним виконавцем Броварського міськрайонного відділу державної виконавчої служби ГТУЮ була винесена постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 04 жовтня 2016 року № 36244.

З 01 березня 2018 року заборгованість зі сплати періодичних платежі (аліментів) погашена в повному обсязі та головним бухгалтером Міністерства оборони України щомісячно відраховуються кошти (аліменти) з його заробітної плати на утримання дочки, про що як вказує позивач він проінформував державного виконавця Броварського міськрайонного відділу державної виконавчої служби ГТУЮ Марченко Я.В. та надав відповідні документи.

Разом з тим, станом на 01 травня 2019 року, посадові особи Броварського міськрайонного відділу державної виконавчої служби ГТУЮ всупереч вимогам ст. 59 ЗУ "Про виконавче провадження", внаслідок бездіяльності, відповідну Постанову про зняття арешту з майна боржника та оголошення дозволу на його відлучення не винесли.

Позивач зазначає, що 17 травня 2018 року він звернувся до відповідача листом-скаргою в якому обґрунтував та виклав свою правову позицію щодо правомірності зняття арешту з майна, яке йому належить на праві приватної власності.

У відповідь листом за підписом начальника відділу від 10 жовтня 2018 року вих. № 46132 (таким чином розгляд звернення - скарги затягнувся на строк більше п`яти місяців) із посиланням на положення п. 7 ст. 59 ЗУ "Про виконавче провадження" йому було відмовлено у винесенні постанови та надано рекомендацію щодо звернення до суду для захисту своїх прав та інтересів у відповідності до п. 1 ст. 59 ЗУ "Про виконавче провадження".

З метою досудового врегулювання спору з порушення вказаного питання, ОСОБА_1 повторно звернувся до ВДВС листом від 07 листопада 2018 року з вимогою винести вмотивовану постанову про зняття арешту із майна боржника та оголошення дозволу на його відчуження, з направленням копії сторонам виконавчого провадження, в якому детально обґрунтував та виклав свого правову позицію.

Станом на момент подання позову до суду ОСОБА_1 зазначає, що взагалі не отримав від ВДВС відповіді.

Позивач звертає увагу, що протиправною бездіяльністю державний виконавець порушила вимоги ч.5 ст. 13 ЗУ "Про виконаве провадження", ст. 20 ЗУ "Про звернення громадян", а також посилався на положення Загальних правил етичної поведінки державних службовців та посадових осіб місцевого самоврядування,затверджених наказом Національного агентства України з питань державної служби від 05 серпня 2016 року № 158.

В частині обґрунтування завданої моральної шкоди зазначає, що за період з 01 березня 2018 року до теперішнього часу відповідач своєю бездіяльністю та неправомірним рішенням щодо відмови у винесенні постанови про зняття арешту з майна боржника та оголошення дозволу на його відчуження, а особливо після зустрічі від 07 листопада 2018 року з начальником Броварського міськрайонного відділу державної виконавчої служби ГТУЮ Штепою С.О., під час якої останній підвищуючи інтонацію мовлення та на високих тонах висловив своє вневдоволення і небажання у позитивному вирішенні порушеного питання висловив недовіру, як військовослужбовцю словами:"Де я вас буду потім шукати, у разі можливого повторення ситуації, що склалася!", що призвело до сильних душевних хвилювань та психологічних страждань, що мали наслідком виникнення фізичного болю (дискомфорт у лівій половині грудної клітки), швидкої втоми та нестійкого сну. Також, наслідком вище зазначеної ситуації для позивача стало періодичне підвищення артеріального тиску та головний біль, що негативно позначається на функціональному стані під час виконання своїх службових обов`язків на роботі та в повсякденній діяльності.

Позивач зазначає, що йому доводиться регулярно звертатись до лікарів за медичною допомогою у зв`язку з періодичними болями у області серця, які спричиняють погіршення стану здоров`я.

Після чергового звернення за медичною допомогою та за результатами проведеної ехокардіографії позивач зазначає, що в нього виявили утворення іліопатичного пролапсу передньої стулки мі трального клапану з регургітацією 1 ступеню і пролапсу стулок трикуспідального клапану з регургітацією 1 ступеня, які мають тенденцію до збільшення.

Разом з тим, наявність чинної постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 04 жовтня 2016 року № 36244 та відмова відповідача її скасувати створює соціальну напругу в його сім"ї, у відносинах з дружиною, яка спричиняє на позивача моральний тиск щодо потенційної втрати квартири внаслідок її конфіскації та подальшої реалізації, і як наслідок численні сварки та конфлікти між подружжям, а також, що головне - втрачається взаєморозуміння та взаємоповага.

Позивач у позовній заяві зазначає, що розраховуючи розмір завданої моральної шкоди він послався на п.5, 9 Постанови Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди", та зважаючи на протиправність бездіяльності відповідача обраховує її початок з -01 березня 2018 року по квітень 2019 року у кратному співвідношенні до мінімальної заробітної плати, а тому вона складає 54312 грн. 00 коп.

04 червня 2019 року ухвалою судді Броварського міськрайонного суду Київської області роз`єднано позовні вимоги. Позовні вимоги в частині визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинити дії - виділено в самостійне провадження.

06 червня 2019 року ухвалою Броварського міськрайонного суду Київської області прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за вищевказаним позовом, призначено судове засідання на 16 вересня 2019 року.

11 липня 2019 року до суду поданий відзив на позовну заяву, в якому державний виконавець Марченко Я.В. просить відмовити в задоволенні позову в повному обсязі. (а.с. 23-26)

16 вересня 2019 року позивачем подана заява про збільшення розміру позовних вимог про відшкодування моральної шкоди, так позивач просить стягнути із відповідача на його користь в рахунок завданої моральної шкоди 73090 грн. 50 коп.

В судовому засіданні позивач повністю підтримав позовні вимоги, пояснення надав аналогічні змісту позовної заяви. Позов просив задовольнити.

Представник відповідача заперечувала проти задоволення позову в повному обсязі, вважає його необґрунтованим, недоведеним. Пояснення надала аналогічні змісту відзиву на позов.

Суд вислухавши позивача, представника відповідача, дослідивши письмові докази у справі, встановивши обставини справи та виниклі правовідносини, дійшов наступного висновку.

Судом встановлено, що 27 вересня 2017 року ухвалою Броварського міськрайонного суду Київської області в задоволенні скарги ОСОБА_1 на рішення старшого виконавця державної виконавчої Броварського міськрайонного відділу державної виконавчої служби головного територіального управління юстиції у Київській області Гордієнко Наталії Іванівни про визнання постанови державного виконавця незаконною та зобов`язання вчинити дії - відмовлено.

Із вказаної ухвали суду вбачається та судом встановлено, що 18 червня 2010 року Броварським міськрайонним судом Київської області винесено рішення про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , аліментів у розмірі 1/5 частки усіх видів його доходів, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 14 квітня 2010 року щомісячно і до досягнення дитиною повноліття.

25 серпня 2010 року Броварським міськрайонним судом Київської області на підставі вищезазначеного рішення видано виконавчий лист.

Згідно довідки-розрахунку від 29 квітня 2016 року № 12271, станом на 01 квітня 2016 року заборгованість ОСОБА_1 по сплаті аліментів на утримання дитини ОСОБА_3 становить 37837,88 грн.

Заочним рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 15 липня 2016 року змінено розмір стягуваних із ОСОБА_1 аліментів, а саме: стягнуто із ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання дитини ОСОБА_3 у розмірі 1/8 частки усіх видів його доходів, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно до досягнення дитиною повноліття.

Постановою старшого державного виконавця Броварського міськрайонного відділу державної виконавчої служби ГТУЮ в Київській області Гордієнко Н.І. від 19 вересня 2016 року відкрито виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа № 2-2352/10, виданого Броварським міськрайонним судом Київської області 25 серпня 2010 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на утримання дитини ОСОБА_3 аліментів у розмірі 1/5 частки усіх видів його доходів, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 14 квітня 2010 року щомісячно і до досягнення дитиною повноліття.

04 жовтня 2016 року постановою старшого виконавця Броварського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Київській області Гордієнко Н.В. накладено арешт на все майно, що належить боржнику, заборонено здійснювати відчуження будь-якого майна, яке належить боржнику ОСОБА_1 лише в межах суми боргу. Арешт накладений з моменту надходження постанови.

Згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта на накладено арешт на майно, а саме квартиру власником якої є ОСОБА_1 , що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 .

14 листопада 2016 року старшим державним виконавцем Броварського міськрайонного відділу державної виконавчої служби ГТУЮ в Київській області Гордієнко Н.І. винесено постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника після відрахування податків в розмірі 50% пропорційно 12,5% на погашення боргу по сплаті аліментів у розмірі 37837,88 грн. та 37,5% (тобто 1/8) на щомісячні платежі, щомісячно до повного погашення боргу, починаючи з дня призначення на посаду і до повноліття дитини, згідно виконавчого документу.

04 липня 2017 року за № 30317 головному бухгалтеру Департаменту фінансів Департаменту фінансів Міністерства Оборони України направлена вимога державного виконавця надати звіт про відрахування з заробітної плати боржника за період з 01 квітня 2016 року по 01 липня 2017 року.

20 липня 2017 року за № 248/3/8/429 Департаментом фінансів міністерства оборони України на адресу ВДВС направлений звіт про здійсненні відрахування та виплати за постановою ВП № 52266236 виданої за виконавчим документом № 2-2352/10 від 25 серпня 2010 року за період з 01 лютого 2017 року по 30 червня 2017 року щомісячно було стягнуто аліментів на суму 5604 грн. 09 коп.

31 липня 2017 року за № 30396 ОСОБА_1 направлений лист роз`яснення про не можливість вирахувати станом на 31 липня 2017 року боргу у зв`язку із відсутністю бухгалтерських звітів про відрахування з заробітної плати боржника.

16 серпня 2017 року за № 30477 на адресу головного бухгалтера Департаменту фінансів міністерства оборони України державним виконавцем Гордієнко Н.І. направлена вимога про надання звіту за період з 01 квітня 2016 року по 01 липня 2017 року для повного та достовірного розрахунку. А також повторно направлена вимога про надання звіту про відрахування з заробітної плати за період з 01 квітня 2016 року по 01 лютого 2017 року.

18 вересня 2017 року на адресу Броварського міськрайонного ВДВС головного територіального управління юстиції у Київській області на № 30477 від 16 серпня 2017 року направлений лист, в якому зазначається, що відрахування за зазначеним виконавчим листом з січня 2017 року проведені на загальну суму 443888 грн. 80 коп., а саме: борг 33291 грн. 60 коп., поточні аліменти - 11 097 грн. 20 коп.

Також зазначено, що утримання боргу за період з 01 квітня 2016 року по 01 липня 2017 року не проводилось у зв`язку з не погашенням боргу відповідно Постанови Броварського міськрайонного відділу державної виконавчої служби ВП № 52266286 від 14 листопада 2016 року.

До вказаного листа доданий також звіт за № 248/3/8/560/1 від 18 вересня 2017 року Департаментом фінансів міністерства оборони України на адресу ВДВС направлений звіт про здійсненні відрахування та виплати за постановою ВП № 52266236 виданої за виконавчим документом № 2-2352/10 від 25 серпня 2010 року за період з 01 лютого 2017 року по 30 серпня 2017 року сума відрахувань по сплаті аліментів складало щомісячно 5604 грн. 09 коп.

17 травня 2018 року на адресу ВДВС надійшла скарга від ОСОБА_1 із вимогою винести постанову про зняття арешту із майна боржника та оголошення дозволу на його відчуження, з направленням копії сторонам виконавчого провадження.

29 травня 2018 року за № 10118 на адресу ОСОБА_1 направлений лист якому зазначається, що вирішити питання щодо зняття арешту з майна ОСОБА_1 в межах відкритого виконавчого провадження не виявляється можливим в зв`язку з п.7 ст.59 ЗУ "Про виконавче провадження". ОСОБА_1 роз`яснено, що він має можливість звернутися до відповідного суду з позовом про визнання права власності на майно і про зняття з нього арешту в порядку п.1 ст. 59 ЗУ "Про виконавче провадження".

08 червня 2018 року за № 25521 державним виконавцем Марченко Я.В. на адресу головного бухгалтера Департаментом фінансів міністерства оборони України направлена вимога терміново надати звіт про відрахування з боржника за період з 01 вересня 2017 року по 01 червня 2018 року.

02 липня 2018 року за № 248/3/8/372 Департаментом фінансів міністерства оборони України на адресу ВДВС направлений звіт про здійсненні відрахування та виплати за постановою ВП № 52266236 виданої за виконавчим документом № 2-2352/10 від 25 серпня 2010 року за період 01 вересня 2017 року по 30 червня 2018 року. Як вбачається із вказаного звіту з вересня 2017 року по грудень 2017 року сума відрахованих аліментів складала 5548 грн. 60 коп., за січень 2018 року 5392 грн. 87 коп., надалі з лютого 2018 року по травень 2018 року в розмірі 1526 грн. 19 коп.

24 липня 2018 року на адресу Солом`янського районного відділу державної виконавчої служби м.Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві направлено доручення про проведення перевірки правильності відрахувань із заробітної плати боржника в частині розмірів та строків відрахувань та направлення звітів про проведення відрахувань.

10 жовтня 2018 року № 46132 на адресу ОСОБА_1 направлений лист в якому зазначається, що вирішити питання щодо зняття арешту з майна ОСОБА_1 в межах відкритого виконавчого провадження не виявляється можливим в зв`язку з п.7 ст.59 ЗУ "Про виконавче провадження". ОСОБА_1 роз`яснено, що він має можливість звернутися до відповідного суду з позовом про визнання права власності на майно і про зняття з нього арешту в порядку п.1 ст. 59 ЗУ "Про виконавче провадження".

24 жовтня 2018 року за № 248/3/8/615 Департаментом фінансів міністерства оборони України на адресу ВДВС направлений звіт про здійсненні відрахування та виплати за постановою ВП № 52266236 виданої за виконавчим документом № 2-2352/10 від 25 серпня 2010 року за період з 01 червня 2018 року по 30 вересня 2018 року за кожен місяць в розмірі 1626 грн. 50 коп.

Згідно довідки виданої Департаментом фінансів Міністерства Оброни України про здійсненні відрахування та виплати, здійсненні із грошового забезпечення ОСОБА_1 від 19 листопада 2019 року за № 248/3/8/1351 д. за постановою ВП № 52266236 виданої за виконавчим документом № 2-2352/10 від 25 серпня 2010 року за період з 01 січня 2017 року по 31 жовтня 2019 року, здійснювались відрахування за період з 01 січня 2017 року по січень 2018 року включно із врахуванням 37,5 % заборгованості по сплаті аліментів та 12,5 % щомісячно суми аліментів, а з лютого 2018 року по жовтень 2019 року здійснювались відрахування із заробітної плати лише в розмірі стягуваних аліментів 12,5 % щомісячно. (а.с. 147-148)

Таким чином, із вищенаведеного вбачається, що постанова від 14 листопада 2016 року старшого державного виконавця Броварського міськрайонного відділу державної виконавчої служби ГТУЮ в Київській області Гордієнко Н.І. про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника після відрахування податків в розмірі 50% пропорційно 12,5% на погашення боргу по сплаті аліментів у розмірі 37837,88 грн. та 37,5% (тобто 1/8) на щомісячні платежі, щомісячно до повного погашення боргу, починаючи з дня призначення на посаду і до повноліття дитини, згідно виконавчого документу, - виконана Міністерством Оборони України в повному обсязі, оскільки після погашення боргу, а саме з лютого 2018 року розмір стягуваних аліментів склав 1/8 (37,5 %) частки від заробітку боржника ОСОБА_1 і продовжує стягуватись. На неодноразові вимоги державного виконавця про надання довідки про нарахування та виплату заробітної плати боржнику ОСОБА_1 за період з 01 квітня 2016 року по 01 липня 2017 року, ще 18 вересня 2017 року на адресу Броварського міськрайонного ВДВС головного територіального управління юстиції у Київській області за № 30477 від 16 серпня 2017 року направлений лист, в якому окрім сплачено суми боргу в розмірі 33291 грн. 60 коп. зазначається, що утримання боргу за період з 01 квітня 2016 року по 01 липня 2017 року не проводилось у зв`язку з не погашенням боргу відповідно Постанови Броварського міськрайонного відділу державної виконавчої служби ВП № 52266286 від 14 листопада 2016 року, але надалі із поданих звітів вбачається, що січня 2017 року із заробітної плати почали стягувати як заборгованість по аліментам, так і щомісячні платежі.

07 листопада 2018 року заявник ОСОБА_1 звернувся до суду із вимогою про винесення вмотивованої постанови про зняття арешту з майна боржника та оголошення дозволу на його відчуження, з направленням її копії сторонам виконавчого провадження. Про вжиті заходи просив повідомити його письмово. (а.с. 67)

08 листопада 2019 року старший державний виконавець Попович А.Ю. направлена вимога головному бухгалтеру Департаменту фінансів Міністерства Оборони України надати до відділу довідку про нарахування та виплату заробітної плати боржнику ОСОБА_1 за період з 01 квітня 2016 року по 01 липня 2017 року. Та терміново надати звіт про відрахування з заробітної плати боржника ОСОБА_1 за період з 01 липня 2018 року по 01 листопада 2019 року.(а.с. 45-46)

26 листопада 2018 року № 54102 на адресу ОСОБА_1 направлений лист в якому зазначається, що вирішити питання щодо зняття арешту з майна ОСОБА_1 в межах відкритого виконавчого провадження не виявляється можливим в зв`язку з п.7 ст.59 ЗУ "Про виконавче провадження". ОСОБА_1 роз`яснено, що він має можливість звернутися до відповідного суду з позовом про визнання права власності на майно і про зняття з нього арешту в порядку п.1 ст. 59 ЗУ "Про виконавче провадження". (а.с. 66)

Згідно з ч. 1 ст. 18 Закону України "Про виконавче провадження" виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Згідно з ч. 3 ст. 71 Закону України "Про виконавче провадження", визначення суми заборгованості із сплати аліментів, присуджених як частка від заробітку (доходу), визначається виконавцем у порядку, встановленому Сімейним кодексом України.

За ст. 195 СК України заборгованість за аліментами, присудженими у частці від заробітку (доходу), визначається виходячи з фактичного заробітку (доходу), який платник аліментів одержував за час, протягом якого не провадилося їх стягнення, незалежно від того, одержано такий заробіток (дохід) в Україні чи за кордоном.

Розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, приватним виконавцем, а в разі виникнення спору - судом.

Згідно з п. 4 Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої Наказом Мін`юсту від 02.04.2012 року № 512/5, виконавець зобов`язаний обчислювати розмір заборгованості зі сплати аліментів щомісяця (додаток 15) та у випадках, передбачених частиною четвертою статті 71 Закону України "Про виконавче провадження", повідомляти про розрахунок заборгованості стягувача і боржника.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 18 Закону України "Про виконавче провадження" виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Відповідно до ч. 3 ст. 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Також відповідно ч. 1, 2 ст. 56 ст. 71 Закону України "Про виконавче провадження" в редакції станом на час прийняття державним виконавцем постанови від 04 жовтня 2016 року, арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника. Постанова про арешт майна (коштів) боржника виноситься виконавцем під час відкриття виконавчого провадження та не пізніше наступного робочого дня після виявлення майна.

Отже, з урахуванням періодичності виконання рішення про стягнення аліментів накладення арешту на майно боржника допускається в межах існуючої заборгованості.

Відповідно до ч. 4 ст. 71 Закону України "Про виконавче провадження" виконавець зобов`язаний обчислювати розмір заборгованості із сплати аліментів щомісяця.

Відповідно п. 7 ч. 4 ст. 59 ЗУ "Про виконавче провадження", станом на день розгляду справи в суді, підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є: погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника.

Таким чином, під час розгляду справи встановлено, що державним виконавцем допущена бездіяльність щодо не вирішення питання про зняття арешту із майна боржника з березня 2018 року, тобто часу коли повністю погашена заборгованість по періодичним платежам.

Відповідно до роз`яснень п. 28 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №6 від 07 лютого 2014 року "Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах" при розгляді позовів фізичних чи юридичних осіб про відшкодування завданої шкоди рішеннями, діями чи бездіяльністю державного виконавця під час проведення виконавчого провадження суди повинні виходити з положень статті 56 Конституції України, статті 11 Закону "Про державну виконавчу службу", частини другої статті 87 Закону про виконавче провадження, а також з положень статей 1173, 1174 ЦК і враховувати, що в таких справах відповідачами є держава в особі відповідних органів державної виконавчої служби, що мають статус юридичної особи, в яких працюють державні виконавці, та відповідних територіальних органів Державної казначейської служби України.

Підставою для цивільно-правової відповідальності за завдання шкоди у такому випадку є правопорушення, що включає як складові елементи шкоду, протиправне діяння особи, яка її завдала, причинний зв`язок між ними. Шкода відшкодовується незалежно від вини.

Відповідно до ст. 56 Конституції України кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Відповідно до положень цивільного законодавства особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом (ст.23 ЦК України).

У відповідності з роз`ясненнями Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" №4 від 31.03.1995 року (зі змінами, внесеними постановою від 25 травня 2001 року №5) під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав,у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. Суд має з`ясувати, зокрема, чим підтверджується факт заподіяння потерпілому моральних чи фізичних страждань, за яких обставин і якими діями (бездіяльністю) вони завдані, ступінь вини заподіювача, яких моральних чи фізичних страждань зазнав потерпілий (п. п. 3, 5 Постанови).

Враховуючи вищенаведені положення цивільного закону та роз`яснення у сфері застосування інституту відшкодування моральної шкоди у контексті обставин даної справи, суд доходить до висновку, що заявлений позивачем до відшкодування розмір компенсації відшкодування моральної шкоди - 73090 грн. 50 коп., є необґрунтовано завищеним та не відповідає вимогам розумності і справедливості.

У даній справі, виходячи із характеру, обсягу та тривалості заподіяних позивачу моральних страждань характеру бездіяльності державного виконавця Броварського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Київській області, суд вважає, що достатнім для відновлення втрат немайнового характеру, викликаних вищезазначеними неправомірною бездіяльністю є розмір відшкодування моральної шкоди у сумі 10000 грн.

Керуючись ст. ст. 76-83, 200, 265, 268 ЦПК України, суд-

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Броварського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Київській на користь ОСОБА_1 в рахунок відшкодування моральної шкоди 10000 грн. (десять тисяч гривень 00 коп.)

В іншій частині позову відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Київського апеляційного суду через Броварський міськрайонний суд Київської області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду.

Суддя Радзівіл А.Г.