ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Постанова

Іменем України

04 грудня 2019 року

м. Харків

справа № 644/2631/18

провадження № 22-ц/818/5229/19

Харківський апеляційний суд у складі:

головуючого Пилипчук Н.П.,

суддів Кругової С.С., Маміної О.В.,

за участю секретаря судових засідань Плахотнікової І.О.,

учасники справи:

скаржник: Товариств з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна»,

заінтересовані особи : державний виконавець Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Індустріальному та Немишлянському районах Головного територіального управління юстиції у Харківській області, боржник ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Харкові цивільну справу

за скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» на бездіяльність державного виконавця Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Індустріальному та Немишлянському районах Головного територіального управління юстиції у Харківській області, боржник ОСОБА_1

з апеляційною скаргою скаргу державного виконавця Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Індустріальному та Немишлянському районах Головного управління юстиції у Харківській області Молочко Івана Григоровича, на ухвалу Орджонікідзевського районного суду м.Харкова від 10 квітня 2019 року, постановлену суддею Саркісян О.А., в залі суду в місті Харків,

В С Т А Н О В И В :

ТОВ «ОТП Факторинг Україна» звернувся до суду зі скаргою.

В обґрунтування скарги зазначили, що на виконанні Міжрайонного ВДВС по Індустріальному та Немишлянському районах м.Харкова з 22.07.2011 року знаходиться виконавчий лист виданий на примусове виконання рішення Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 20.12.2010 року по справі №2-6069/10 про стягнення з ОСОБА_2 заборгованості у розмірі 319578,03 грн. 20.02.2012 року державним виконавцем відкрито виконавче провадження №31307096.01.02.2013 року державним виконавцем було складено акт опису й арешту майна боржника відповідно до якого було описано та арештовано нерухоме майно, а саме квартира за адресою АДРЕСА_1 . 14.08.2013 року державним виконавцем винесено постанову про призначення експерта, суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання для участі у виконавчому провадженні. 28.01.2016 року начальником відділу ДВС винесено постанову про перевірку виконавчого провадження, якою зобов`язано державного виконавця здійснити ряд дій . Крім того, 24.12.2016 року державним виконавцем виявлено доходи боржника. Зазначили, що ВДВС в достатній мірі не здійснюються заходи з примусового виконання рішення, чим порушено права стягувача. Станом на даний час, державним виконавцем не виконано норми Закону України «Про виконавче провадження», Порядку реалізації арештованого майна, а також припису начальника ВДВС відповідно постанови від 28.01.2016 рок та не здійснено дій передачі арештованого майна до ДП «Сетам» для реалізації на прилюдних торгах. 24.12.2016 року ВДВС отримано відповідь з Пенсійного фонду України про місце отримання доходів боржника. На адресу ВДВС неодноразово направлялися заяви стягувача про звернення стягнення на доходи боржника. Але державний виконавець не вчиняє у встановленому Законом порядку дій щодо звернення стягнення на доходи боржника.

У зв`язку із чим просив визнати бездіяльність Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Індустріальному та Немишлянському районах Головного територіального управління юстиції у Харківській області за період з 28.01.2016 року по 19.04.2018 року яка виявилася у невжиття заходів щодо передачі описаного арештованого майна, а саме: квартири за адресою : АДРЕСА_1 для примусової реалізації до ДП «Сетам»; яка виявилася у невжиття заходів щодо звернення стягнення на доходи боржника протиправною; зобов`язати посадових осіб Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Індустріальному та Немишлянському районах Головного територіального управління юстиції у Харківській області вжити заходи щодо передачі описаного та арештованого майна, а саме зазначеної квартири; зобов`язати вжити заходи щодо звернення стягнення на доходи боржника в порядку ч.1,3 ст. 68 Закону України «про виконавче провадження»; зобов`язати ВДВС повідомити суд та заявника не пізніше ніж у десятиденний строк з дня отримання ухвали суду про її виконання.

Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м.Харкова від 10 квітня 2019 року скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» задоволено частково.

Визнано протиправною бездіяльність Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Індустріальному та Немишлянському районах Головного територіального управління юстиції у Харківській області в період з 28.01.2016 року по 19.04.2018 року щодо невжиття заходів щодо передачі описаного арештованого майна, а саме: квартири за адресою: АДРЕСА_1 для примусової реалізації до ДП «СЕТАМ».

Визнано протиправною бездіяльність Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Індустріальному та Немишлянському районах Головного територіального управління юстиції у Харківській області в період з 28.01.2016 року по 19.04.2018 року щодо звернення стягнення на доход боржника ОСОБА_1 .

Зобов`язано посадових осіб Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Індустріальному та Немишлянському районах Головного територіального управління юстиції у Харківській області вжити заходи щодо передачі описаного та арештованого майна, а саме: квартири за адресою: АДРЕСА_1 для примусової реалізації до ДП «СЕТАМ».

Зобов`язано Міжрайонний відділ державної виконавчої служби по Індустріальному та Немишлянському районах Головного територіального управління юстиції у Харківській області про виконання ухвали повідомити суд та ТОВ « ОТП Факторинг Україна» не пізніше ніж у десятиденний строк з дня одержання ухвали.

В задоволенні інших вимог скарги відмовлено.

В апеляційній скарзі державний виконавець Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Індустріальному та Немишлянському районах Головного управління юстиції у Харківській області Молочко І.Г. просить ухвалу суду першої інстанції скасувати постановити нову,якою відмовити у задоволені скарги в повному обсязі. Обґрунтовуючи апеляційну скаргу апелянт вказує на порушення судом норм матеріального та процесуального права та неповне з`ясування судом обставин справи.

Апеляційна скарга мотивована тим, що державним виконавцем не звернуто стягнення на нерухоме майно боржника, в порядку передбаченому приписами Закону України «Про виконавче провадження», оскільки це суперечило б Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті».

Відповідно до ч.1 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судова колегія, заслухавши доповідь судді, пояснення сторін, що з`явилися, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що 15 липня 2010 року між ЗАТ «ОТП Банк» та ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 було укладено договір іпотеки №PML 700/1223/2008.

Відповідно до п. 1.1 ст. 1 Договору іпотеки для забезпечення повного і своєчасного виконання боржником його боргових зобов`язань, визначених у ст.2 цього договору, іпотекодавець надає іпотекодержателю в іпотеку нерухоме майно, визначене у ст.З цього договору.

Відповідно до п.2.1 Договору іпотеки іпотека за цим договором забезпечує вимоги іпотеко держателя щодо сплати боржником кожного і всіх його платіжних зобов`язань за кредитним договором у такому розмірі, у такій валюті , у такий строк, як встановлено в кредитному договорі, з усіма змінами і доповненнями до нього, укладеними протягом терміну його дії.

Відповідно до п.2.1.5 Договору іпотеки сторони погоджуються, що розмір боргових зобов`язань становить 37800,00 доларів США.

Відповідно до ст. З Договору іпотеки предметом іпотеки за цим договором є квартира, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 і належить іпотекодавцю на праві власності на підставі Свідоцтві про право власності на житло.

20.02.2012 року державним виконавцем Орджонікідзевського відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції, відповідно до вимог ст. ст. 17,18,19,20,25 Закону України «Про виконавче провадження», було відкрито виконавче провадження ВП № 31307096 про примусове виконання рішення Орджонікідзевського районного суду м. Харкова про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ОТП Факторинг Україна» заборгованість за кредитним договором № ML 700/1223/2008 від 15.07.2008 року в розмірі 319578,03 грн.

З інформації про виконавче провадження вбачається, що 01.02.2013 року державним виконавцем було складено акт опису й арешту майна боржника відповідно до якого було описано та арештовано нерухоме майно, а саме квартира за адресою АДРЕСА_1 . 14.08.2013 року державним виконавцем винесено постанову про призначення експерта для участі у виконавчому провадженні.

Постановою про перевірку виконавчого провадження ВП №31307096 від 28.01.2016 року начальником Орджонікідзевського ВДВС ХМУЮ зобов`язано державного виконавця, в провадженні якого перебуває виконавчий документ, винести постанову про призначення експерта, суб`єкта оціночної діяльності-суб`єкта господарювання для участі у виконавчому провадженні, в якій зазначити термін надання письмового висновку з питання вартості арештованого майна. Зобов`язати державного виконавця направити лист щодо авансування витрат пов`язаних з оцінкою майна боржника. Зобов`язати державного виконавця, вжити невідкладних заходів щодо передачі описаного та арештованого майна боржника до ДП «Сетам».

Суд першої інстанції вважав, що державним виконавцем не виконані вимоги Закону «Про виконавче провадження», а також постанова від 28.01.2016 року начальника ВДВС та не здійснено дій для передачі арештованого майна боржника ОСОБА_1 для реалізації на прилюдних торгах у зв`язку із чим скарга підлягає частковому задоволенню.

Однак судова колегія не погоджується із висновками суду в цій частині та вважає за необхідне вказати наступне.

Згідно з частинами першою, другою статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Виконавець зобов`язаний: здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом; надавати сторонам виконавчого провадження, їхнім представникам та прокурору як учаснику виконавчого провадження можливість ознайомитися з матеріалами виконавчого провадження; розглядати в установлені законом строки заяви сторін, інших учасників виконавчого провадження та їхні клопотання; заявляти в установленому порядку про самовідвід за наявності обставин, передбачених цим Законом; роз`яснювати сторонам та іншим учасникам виконавчого провадження їхні права та обов`язки.

Відповідно до частини першої статті 1 Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) нерухоме житлове майно, яке вважається предметом застави згідно із статтею 4 Закону України «Про заставу» та/або предметом іпотеки згідно із статтею 5 Закону України «Про іпотеку», якщо таке майно виступає як забезпечення зобов`язань громадянина України (позичальника або майнового поручителя) за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами - резидентами України в іноземній валюті, та за умови, що: таке нерухоме житлове майно використовується як місце постійного проживання позичальника/майнового поручителя або є об`єктом незавершеного будівництва нерухомого житлового майна, яке перебуває в іпотеці, за умови, що у позичальника або майнового поручителя у власності не знаходиться інше нерухоме житлове майно; загальна площа такого нерухомого житлового майна (об`єкта незавершеного будівництва нерухомого житлового майна) не перевищує 140 кв. метрів для квартири та 250 кв. метрів для житлового будинку.

Мораторій (заборона) на примусове відчуження майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті, який встановлений Законом України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», має цільовий характер і є державною гарантією захисту конституційних прав та інтересів громадян, які отримали кредити саме в іноземній валюті.

Згідно з пунктом 4 Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» протягом дії цього Закону інші закони України з питань майнового забезпечення кредитів діють з урахуванням його норм.

Пунктами 2, 18 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» роз`яснено, що при розгляді справ за скаргами сторін виконавчого провадження на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби суди повинні керуватися положеннями Конституції України, пункту 1 статті 6, статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (РИМ, 4.XI.1950), статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, Цивільного процесуального кодексу України, законами України: від 23 лютого 2006 року № 3477-IV «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», від 24 березня 1998 року № 202/98-ВР «Про державну виконавчу службу», від 21 квітня 1999 року № 606-XIV «Про виконавче провадження» (у редакції Закону України від 4 листопада 2010 року № 2677-VI), іншими нормативно-правовими актами, які регулюють примусове виконання судових рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини, тощо.

У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби задовольнити вимогу заявника та усунути допущені порушення або іншим шляхом поновлює його порушені права чи свободи.

Згідно з інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборони відчуження об`єктів нерухомого майна від 19 листопада 2019 року, ОСОБА_1 , є власником квартири за адресою АДРЕСА_1 . Відомості щодо інших об`єктів нерухомого майна відсутні (а. с. 137-138).

Отже квартира за адресою АДРЕСА_1 , площею 40,1 кв. м., яка виступає як забезпечення зобов`язань за споживчим кредитом, наданим в іноземній валюті, використовується як місце постійного проживання майнових поручителів, в тому числі ОСОБА_1 .

За таких обставин обґрунтованими є доводи державного виконавця про те, що реалізація цього нерухомого майна без згоди власників буде суперечити Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті».

При цьому, колегія суддів зауважує, що положення Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» не передбачає втрату кредитором права на звернення стягнення на предмет іпотеки (застави) у випадку невиконання боржником зобов`язань за договором, а лише тимчасово забороняє примусове стягнення на майно (відчуження без згоди власника).

За таких обставин висновки суду першої інстанції про наявність підстав для визнання бездіяльності держаного виконавця щодо невжиття заходів з приводу передачі описаного арештованого нерухомого майна для примусової реалізації до ДП «СЕТАМ» та зобов`язання вчинити такі заходи є помилковими.

Апеляційна скарга не містить доводів щодо незаконності ухвали суду в частині визнання протиправною бездіяльності щодо звернення стягнення на доход боржника ОСОБА_1 . Висновки суду першої інстанції в цій частині не спростовані, тому ухвала суду в цій частині залишена без змін.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

За таких обставин апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а ухвала суду відповідно скасуванню в частині визнання протиправною бездіяльність Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Індустріальному та Немишлянському районах Головного територіального управління юстиції у Харківській області в період з 28.01.2016 року по 19.04.2018 року щодо невжиття заходів щодо передачі описаного арештованого майна, а саме: квартири за адресою: АДРЕСА_1 для примусової реалізації до ДП «СЕТАМ» та зобов`язання посадових осіб Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Індустріальному та Немишлянському районах Головного територіального управління юстиції у Харківській області вжити заходи щодо передачі описаного та арештованого майна, а саме: квартири за адресою: АДРЕСА_1 для примусової реалізації до ДП «СЕТАМ» , оскільки постановлена із порушенням норм матеріального права, із прийняттям нової постанови про відмову у задоволенні скарги в цій частині.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 376, 379, 381, 382, 383, 384, 389 ЦПК України, суд,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу державного виконавця Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Індустріальному та Немишлянському районах Головного управління юстиції у Харківській області Молочко Івана Григоровича - задовольнити частково.

Ухвалу Орджонікідзевського районного суду м.Харкова від 10 квітня 2019 року в частині визнання протиправною бездіяльність Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Індустріальному та Немишлянському районах Головного територіального управління юстиції у Харківській області в період з 28.01.2016 року по 19.04.2018 року щодо невжиття заходів щодо передачі описаного арештованого майна, а саме: квартири за адресою: АДРЕСА_1 для примусової реалізації до ДП «СЕТАМ» та зобов`язання посадових осіб Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Індустріальному та Немишлянському районах Головного територіального управління юстиції у Харківській області вжити заходи щодо передачі описаного та арештованого майна, а саме: квартири за адресою: АДРЕСА_1 для примусової реалізації до ДП «СЕТАМ» - скасувати.

У задоволенні скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» в цій частині відмовити.

В іншій частині ухвалу Орджонікідзевського районного суду м.Харкова від 10 квітня 2019 року залишити без змін.

Постанова апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Головуючий Н.П. Пилипчук

Судді О.В. Маміна

С.С. Кругова