Справа № 308/9582/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 січня 2019 року місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд в особі:

Головуючого судді Малюк В.М.

при секретарі Матіко Я.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, в м. Ужгороді, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернулася до Ужгородського міськрайонного суду з даною позовною заявою, посилаючись на те, що за час спільного проживання з відповідачем ОСОБА_2 в них народився син ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 на утримання якого, після розірвання шлюбу, відповідач в добровільному порядку коштів не надає, а тому просить суд стягнути з ОСОБА_2 на її користь аліменти на утримання їх неповнолітньої дитини в розмірі 3700 гривень щомісячно, починаючи з дня предявлення позову і до досягнення дитиною повноліття.

ОСОБА_1 в судове засідання не зявилася, хоча про час та місце розгляду справи була повідомлена своєчасно та належним чином, однак надала суду заяву про розгляд справи у її відсутності. Заявлені вимоги підтримує повністю та просить їх задоволити.

Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не зявився повторно, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений своєчасно та належним чином, в т.ч. шляхом розміщення повідомлення на офіційному веб сайті судової влади України.

Відзиву у визначений судом строк відповідач не надіслав. Згідно з ч.8 ст.178 ЦПК України - у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Враховуючи вищенаведене, суд у відповідності до ст.ст.211,223 ЦПК України вважає за можливе вирішити справу у відсутність учасників справи, на підставі наявних у суду матеріалів. Крім того судом у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази, суд приходить до наступного висновку.

З матеріалів справи вбачається, що рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 09.11.2017 року шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 - розірвано.

Встановлено, що від спільного шлюбу у сімї ОСОБА_2 народилася дитина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується свідоцтвом серії 1-ТП №328833.

Позивач стверджує, що батько дитини самоусунувся від участі у вихованні та матеріальному утриманні дитини, життям дитини не цікавиться взагалі.

У відповідності до ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються за рішенням суду у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі може проводитися судом за наявності заяви платника або одержувача, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення (ч. 1 ст. 184 СК України). В інших випадках аліменти визначаються у частці від заробітку платника (ч. 1 ст. 183 СК України).

Згідно ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу.

У відповідності до ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку, а батьки в свою чергу несуть відповідальність для створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини.

Оскільки доходи відповідачів не є регулярними, так як в матеріалах справи відсутні докази про його працевлаштування, носять мінливий характер, то стягнення аліментів з відповідача на утримання дитини повинно проводитися у твердій грошовій сумі.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України N 789-XII від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно ст.182 ЦПК України та розяснень, що містяться в п.17 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15.05.2006 р. №3, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

При вирішенні позовних вимог щодо стягнення аліментів на утримання дитини, суд враховує майновий стан сторін, а саме те, що відповідач має працездатний вік, а тому, суд вважає, що вимоги позивача слід задовольнити частково та стягнути з відповідача на користь позивача аліменти в розмірі 2000 (дві тисячі) гривень щомісячно.

При цьому, оскільки позов пред'явлений 27.08.2018 року, то в силу ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти слід стягувати із цієї дати, а на підставі ст. 430 ч.1 п.1 ЦПК України допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів за один місяць.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що поданий ОСОБА_1 позов підлягає до часткового задоволення.

Керуючись ст.ст.180, 181, 182, 184 СК України, ст.ст.2, 12, 13, 81, 141, 259, 263, 265, 268, 271, 354, 430 ЦПК України суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов задоволити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_2, відомості про ідентифікаційний номер платника податку у матеріалах справі відсутні, мешканця ІНФОРМАЦІЯ_3) на користь ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_4, відомості про ідентифікаційний номер платника податку у матеріалах справі відсутні, мешканки ІНФОРМАЦІЯ_5) аліменти на утримання їх неповнолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, в твердій грошовій сумі, у розмірі 2000 (дві тисячі) гривень починаючи з 27.08.2018 року, щомісяця і до досягнення дитиною повноліття.

Допустити негайне виконання рішення суду у межах суми платежу за один місяць.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Суддя Малюк В.М.