ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 814/1028/19 Номер провадження 22ск/814/4/19 Доповідач ап. інст. Триголов В. М.
У Х В А Л А

06 грудня 2019 року м. Полтава

Суддя судової палати з цивільних справ Полтавського апеляційного суду Триголов В.М., вирішуючи питання про відкриття провадження за заявою ОСОБА_1 про скасування рішення Постійно діючого Третейського суду при Асоціації підприємств альтернативної енергетики «Альтернатива» від 12 січня 2009 року

по справі № 2-01/2009 за позовом ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Інтор» про визнання договору купівлі-продажу від 25 листопада 2008 року дійсним та визнання права власності на нерухоме майно,-

В С Т А Н О В И В :

04 грудня до Полтавського апеляційного суду надійшла заява ОСОБА_1 про скасування рішення Постійно діючого Третейського суду при Асоціації підприємств альтернативної енергетики «Альтернатива» від 12 січня 2009 року, ухваленого у справі № 2-01 2009 року за позовом ОСОБА_2 до ТОВ «Інтор» визнання договору купівлі-продажу від 25 листопада 2008 року дійсним та визнання права власності на нерухоме майно.

Як вбачається із копії даного рішення, ним визнано дійсним договір купівлі-продажу від 25.11.2008 року, укладений між ОСОБА_2 та ТОВ «Інтор», визнано за ОСОБА_2 право власності на нерухоме майно: нежитлове приміщення у цокольному поверсі житлового будинку у АДРЕСА_1 , яке складається з: нежитлового приміщення XVI, площею 57,1 кв.м, XIXa, площею 16,3 кв.м, загальною площею 73, 4 кв.м, в загальному користуванні коридор XVIa, площею 9,9 кв.м.

Свою заяву ОСОБА_1 обгрунтовувала тим, що згідно договору купівлі-продажу, укладеного з ПП «Полтава-Агроальянс», з червня 2007 року вона є власницею квартири АДРЕСА_2 . У липні 2018 року вона звернулася до правління ОСББ «Ляхова 12а», у якій повідомила, що для обслуговування квартири їй потрібні допоміжні підвальні приміщення будинку, проте заявниці було відмовлено у задоволенні заяви з посиланням на те, що підвальні приміщення у володінні ОСББ «Полтава-Ляхова 12а» не знаходяться. У зв`язку з чим, ОСОБА_1 у вересні 2018 року звернулася в Октябрський районний суд м.Полтави з позовом до ПП «Полтава-Агроальянс», ОСББ «Полтава-Ляхова 12а» про визначення частки у праві спільної сумісної власності та передання в безоплатне користування частини допоміжних нежитлових підвальних приміщень.

У своїй заяві про скасування рішення Постійно діючого Третейського суду при Асоціації підприємств альтернативної енергетики «Альтернатива» від 12 січня 2009 року ОСОБА_1 зазначає, що про існування рішення третейського суду вона дізналася у вересні 2019 року, після ознайомлення її представника з матеріалами судової справи та ухвалою Октябрського районного суду м.Полтави від 17.07.2009 року, якою затверджено мирову угоду між ОСОБА_2 та ТОВ «Інтор» у справі за його позовом то товариства про визнання дійсним договору та визнання права власності на майно, передане за рішенням Третейського суду при Асоціації підприємств альтернативної енергетики «Альтернатива» від 12 січня 2009 року, яке не виконувалось.

Таким чином, ОСОБА_1 вважає, що оспорюваним нею рішенням третейського суду, яким визнано право власності на спірні приміщення за ОСОБА_2 було вирішено питання права власності на об`єкт нерухомого майна, хоча дане майно, згідно ст. 382 ЦК України, Законів України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку», «Про приватизацію державного житлового фонду», перебуває у користуванні власників квартир у будинку по АДРЕСА_1 , які є також і співвласниками допоміжних приміщень будинку, в тому числі і підвальних, що віднесено до неподільного майна, яке не може бути відчужено.

За таких обставин, ОСОБА_1 , вважаючи, що рішення третейського суду стосується її прав, просила його скасувати.

Відповідно до частин першої, п`ятої та сьомої статті 454 ЦПК України сторони, треті особи, а також особи, які не брали участі у справі, у разі якщо третейський суд вирішив питання про їхні права та обов`язки, мають право звернутися до суду із заявою про скасування рішення третейського суду.

Заява про скасування рішення третейського суду подається протягом дев`яноста днів: стороною, третьою особою в справі, розглянутій третейським судом, - з дня прийняття рішення третейським судом; особами, які не брали участі у справі, у разі якщо третейський суд вирішив питання про їхні права та обов`язки, - з дня, коли вони дізналися або могли дізнатися про прийняття рішення третейським судом.

Заява, подана після закінчення строку, встановленого частинами п`ятою або шостою цієї статті, повертається.

Згідно з частиною п`ятою статті 42 ЦПК України у справах про оскарження рішення третейського суду, оспорювання рішення міжнародного комерційного арбітражу та про видачу виконавчого документа на примусове виконання рішення третейського суду, міжнародного комерційного арбітражу учасниками справи є учасники (сторони) третейського розгляду; особи, які не брали участі у третейському розгляді, якщо третейський суд вирішив питання про їхні права та обов`язки; а також сторони арбітражного розгляду.

За змістом статті 2 Закону України «Про третейські суди», в редакції чинній на час прийняття рішення третейським судом, сторони третейського розгляду - позивач та відповідач. Позивачами є фізичні та юридичні особи, що пред`явили позов про захист своїх порушених чи оспорюваних прав або охоронюваних законом інтересів. Відповідачами є фізичні та юридичні особи, яким пред`явлено позовні вимоги.

Статтею 34 Закону учасниками третейського розгляду є сторони та їх представники. Питання щодо участі третіх осіб та їх процесуальні права у третейському розгляді вирішуються третейським судом відповідно до регламенту третейського суду або угоди сторін у третейському суді для вирішення конкретного спору. Третя особа бере участь у третейському розгляді добровільно. Треті особи не користуються правом оскарження рішення третейського суду.

Відповідно до положень статті 51 Закону в редакції, чинній на час постановлення рішення третейським судом, Рішення третейського суду є остаточним і оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених цим Законом. Рішення третейського суду може бути оскаржене стороною у випадках, передбачених цим Законом, до компетентного суду відповідно до встановлених законом підвідомчості та підсудності справ. Рішення третейського суду може бути оскаржене та скасоване лише з таких підстав: 1) справа, по якій прийнято рішення третейського суду, не підвідомча третейському суду відповідно до закону; 2) рішення третейського суду прийнято у спорі, не передбаченому третейською угодою, або цим рішенням вирішені питання, які виходять за межі третейської угоди. Якщо рішенням третейського суду вирішені питання, які виходять за межі третейської угоди, то скасовано може бути лише ту частину рішення, що стосується питань, які виходять за межі третейської угоди; 3) третейську угоду визнано недійсною компетентним судом; 4) склад третейського суду, яким прийнято рішення, не відповідав вимогам статей 16-19 цього Закону. Заяву про скасування рішення третейського суду може бути подано до компетентного суду протягом трьох місяців з дня прийняття рішення третейським судом. Скасування компетентним судом рішення третейського суду не позбавляє сторони права повторно звернутися до третейського суду, крім випадків, передбачених цією статтею. У разі, якщо рішення третейського суду скасовано повністю або частково внаслідок визнання компетентним судом недійсною третейської угоди або через те, що рішення прийнято у спорі, який не передбачений третейською угодою, чи цим рішенням вирішені питання, що виходять за межі третейської угоди, відповідний спір не підлягає подальшому розгляду в третейських судах.

Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо діяльності третейських судів та виконання рішень третейських судів» від 05 березня 2009 року № 1076-VI, набрала чинності 31 березня 2009 року редакція статті 51 Закону, за змістом якої рішення третейського суду може бути оскаржене сторонами, третіми особами, а також особами, які не брали участь у справі, у разі якщо третейський суд вирішив питання про їх права і обов`язки, у випадках, передбачених цим Законом, до компетентного суду відповідно до встановлених законом підвідомчості та підсудності справ.

Закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи (частина перша статті 58 Конституції України).

Разом з цим, відповідно до частини першої статті 127 ЦПК України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Відтак для заявника, як особи, яка не брала участі у справі, статтею 454 ЦПК України встановлено строк для подання заяви про скасування рішення третейського суду протягом 90 днів з дня, коли він дізнався або міг дізнатися про прийняття рішення третейським судом.

Із змісту заяви ОСОБА_1 вбачається, що остання набула права власності на квартиру АДРЕСА_2 ще у 2007 році, тобто про існування у даному житловому будинку нежитлових (підвальних, цокольних) приміщень була обізнана з часу набуття права власності на помешкання, як співвласник багатоквартирного будинку, проте з того часу (протягом 9 років) будь-яких дій, які б свідчили про бажання користуватися спірними приміщеннями не вчиняла, питання (заперечення) щодо користування цими приміщеннями іншими особами не порушувала.

Наведені обставини безумовно свідчать про пропуск ОСОБА_1 встановленого п. 2 ч. 5 ст. 454 ЦПК України строку для подання заяви про скасування рішення третейського суду.

Положеннями діючого ЦПК України не передбачено можливості вирішення судом питання про поновлення учаснику третейського розгляду строку на подання заяви про скасування рішення третейського суду.

Згідно ч. 7 ст. 454 ЦПК України, заява, подана після закінчення строку, встановленого частинами п`ятою або шостою цієї статті, повертається.

При цьому слід враховувати, що дізнатися про порушення своїх прав особи, які не брали участь у розгляді справи третейським судом можуть після виконання або на стадії виконання рішення третейського суду. Відповідно втрачається сенс поновлення строку на оскарження рішення третейського суду, якщо воно вже виконане. Тому строк визначений частиною п`ятою статті 454 ЦПК України є преклюзивним.

Окрім того, як вбачається із матеріалів заяви ОСОБА_1 про скасування рішення третейського суду, підставою набуття та реєстрації права власності ОСОБА_2 на спірні приміщення по АДРЕСА_1 є ухвала Октябрського районного суду м.Полтави від 17.07.2009 року у справі №2-4318/09 за його позовом до ТОВ «Інтор» про визнання договору дійсним та визнання права власності на майно, а не рішення Постійно діючого Третейського суду при Асоціації підприємств альтернативної енергетики «Альтернатива» від 12 січня 2009 року. Також на даний час власником приміщень, що належали ОСОБА_2 є ОСОБА_3 , згідно укладеного між ними договору купівлі- продажу від 21.08.2015 року.

Суд також зауважує, що ОСОБА_1 уже звернулася за захистом свого порушеного права до суду (позов про визначення частки у праві спільної сумісної власності). З урахуванням всіх обставин у цій справі, відповідно до статті 55 Конституції України та статті 4 ЦПК України, також має право на звернення за захистом своїх прав та інтересів, зокрема, шляхом подання до суду окремого позову про визнання договору, укладеного між ОСОБА_2 та ТОВ «Інтор» (сторонами третейського розгляду) недійсним.

З огляду на вищевикладене, у зв`язку з пропуском встановленого законом строку на оскарження рішення третейського суду, заява ОСОБА_1 про скасування рішення постійно діючого третейського суду при Асоціації підприємств альтернативної енергетики «Альтернатива» від 12 січня 2009 року підлягає поверненню.

Керуючись ст. ст. 42, 454 ЦПК України, -

У Х В А Л И В:

Заяву ОСОБА_1 про скасування рішення Постійно діючого Третейського суду при Асоціації підприємств альтернативної енергетики «Альтернатива» від від 12 січня 2009 року по справі № 2-01/2009 за позовом ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Інтор» про визнання договору купівлі-продажу від 25 листопада 2008 року дійсним та визнання права власності на нерухоме майно - повернути.

Ухвала набирає чинності з дня підписання та підлягає оскарженню протягом тридцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного суду.

Суддя: В.М. Триголов