Справа № 211/5555/17
Провадження № 2/211/130/19
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 січня 2019 року Довгинцівський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді Сарат Н. О

при секретарі Зоріній С.М.

за участі позивача ОСОБА_1, представника позивача ОСОБА_2, представників відповідача ОСОБА_3, ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «ДНІПРОПРОМСІНТЕЗ» про стягнення невиплаченої заробітної плати за роботу у святкові дні, вихідні дні, вночі та стягнення моральної шкоди,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ТОВ «ДНІПРОПРОМСІНТЕЗ» про стягнення невиплаченої заробітної плати за роботу у святкові дні, вихідні дні, вночі та стягнення моральної шкоди, який в послідуючому уточнив. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що він з березня 2011 року по вересень 2017 рік працював у ТОВ «ДНІПРОПРОМСІНТЕЗ» на посаді охоронця. Він працював по 24 години, як у святкові, вихідні дні так і вночі, але йому у табелі ставили 8 годин кожен день без святкових, вихідних днів. Тобто йому платили заробітну плату, яка не відповідала фактичним годинам його роботи, тобто за його роботу у святкові, вихідні дні та вночі йому не платили.

Так, у 2013 році ТОВ «ДНІПРОПРОМСІНТЕЗ» йому заборгувало 26865,84 грн., у 2014 році заборгувало 32028,76 грн., у 2016 році 39574,90 грн., у 2017 році 45246,56 грн. Разом за період з 2013 року по 2017 рік відповідач заборгував йому 176634,30 грн.

21.10.2017 року він направив лист до відповідача, де просив надати йому інформацію: табеля його виходів в святкові, неробочі, нічні та надурочні часи з 01.03.2011 року по 05.09.2017 рік, відомості нарахувань оплати праці за святкові, неробочі нічні та надурочні часи з 01.03.2011 року по 05.09.2017 рік, відомості про його тарифні відпустки та їх оплату праці з 01.03.2011 року по 05.09.2017 рік, відомості нарахувань сум при звільненні.

Згідно поштового повідомлення його заяву було отримано 30.10.2017 рік, але до теперішнього часу він не отримав відповідь на його заяву, що є порушенням його конституційних прав.

Просив у судовому порядку стягнути з відповідача невиплачену заробітну плату за роботу у святкові, вихідні дні, та вночі гроші у сумі 176634,30 грн. та моральну шкоду у сумі 100000,00 грн. ( т. 1 а.с. 18-22).

У встановлений ухвалою судді від 22.12.2017 року строк від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву в якому вона проти задоволення позову заперечувала посилаючись на те, що вимоги є необґрунтованими та доводи позивача ґрунтуються лише на його припущеннях та нічим не підтвердженні ( т.2 а.с. 211-216).

У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 уточнену позовну заяву підтримав, посилаючись на обставини викладені у позовній заяві. Зазначив, що він з 2011 року працював у ТОВ «ДНІПРОПРОМСІНТЕЗ» охоронником по графіку, сутки працює, двоє вдома. Вони перепрацювували, начальник їм сказав, якщо не подобається, то звільняться. Коли хтось хворів, чи був у відпустці, вони працювали сутки через сутки. Також їх зобовязали топити котел. Вони проходили навчання, як працювати з котлом. Доплат не отримували ні за котел, ні за вихідні та святкові дні.

Представник позивача ОСОБА_2 просив позов задовольнити, оскільки охоронники на підприємстві працюють по 24 години, на підприємстві відсутнє необхідне обладнання для охорони, долучені до матеріалів справи матеріали сфабриковані.

Представник відповідача ОСОБА_3 суду пояснила, що позов не визнає. Позивач працював охоронником у ТОВ «ДНІПРОПРОМСІНТЕЗ» у вихідні, святкові дні здійснювалась охоронна за допомогою відеофіксації. Опалення введено в експлуатацію у жовтні 2017 року, коли ОСОБА_1 було звільненою. Всі працівники навчаються з багатьох підстав, також проходили й навчання з опалення, однак воно не експлуатувалось.

Представник відповідача ОСОБА_5 просив у задоволенні позову відмовити, посилаючись на необґрунтованість позовних вимог.

Свідок ОСОБА_6 суду пояснив, що він працював в ТОВ «ДНІПРОПРОМСІНТЕЗ» енергетиком. З ОСОБА_1 знайомі, він працював охоронником. З його слів він працював сутки через двоє 24 години через 48 годин, в зміну один чоловік. Працював у вихідні дні, не перебував у нічний час на території підприємства,.

Свідок ОСОБА_7 суду пояснив, що він працював в ТОВ «ДНІПРОПРОМСІНТЕЗ» охоронником з 10.01.2016 року по 17.08.2017 рік. З ОСОБА_1 та ОСОБА_8 працювали охоронниками. Працювали сутки через двоє, якщо хтось хворів, то через день. Зміна 24 години, вихідний 48 годин. Коли влаштувався на роботу, йому сказали, що буде такий графік, про окрему оплату вихідних, святкових, йому не казали та не оплачували. Працювали завжди по 24 години. З графіком роботи не ознайомлювали, у них не було графіка. В опалювальний сезон, опалювали кімнату, привозили дрова, а вони їх рубали та опалювали. За цю роботу їм не платили, але вони зобовязані були опалювати. Їх інструктували з приводу роботи істопника, проводили курси, здавали екзамени за рахунок підприємства. Він звертався за додатковою оплатою, але ніхто понаднормові не оплачував. Він не памятає, чи ставив він підпис про ознайомлення з графіком роботи. Йому сказали, що він буде працювати сутки через двоє. З робочою інструкцією охоронника ознайомлений. Відповідали за сигналізацію, підтримувати температуру, прибирання території. Чергували по одному чоловікові.

Свідок ОСОБА_8 суду пояснив, що він з 09.02.2012 року працював в ТОВ «ДНІПРОПРОМСІНТЕЗ» охоронником. З ним працював ОСОБА_1. Робочий день тривав 24 години, сутки працюють двоє відпочивають. Працювали також у вихідні та святкові дні. Пропрацював 2 роки, з листопада 2015 року він почав виконувати роботу за сумісництвом істопником. Він не знав, який робочий день охоронника, не знав, що в графіку було 12 годин, 8 годин. ОСОБА_1 працював також істопником і ОСОБА_7. Він не отримував заробітну плату істопника та за роботу у вихідні та святкові та нічні зміни. Отримував чи ні за ці зміни ОСОБА_1 йому не відомо. Він також працював по 24 години, ніхто не пояснював чому не доплачують за понаднормові. Він був ознайомлений з трудовим розпорядком, Графіком роботи, йому ніхто не показував. В наказі про прийняття на роботу та в колективному договорі ставив підпис. З графіком не знайомили, він не памятає, чи ставив він там підпис. Йому сказали, що графік сутки через двоє. Вони зустрічались з ОСОБА_1 при перезмінці. Табель поста ніхто йому не показував. Він не памятає, щоб ставили там свої підписи. У них був журнал змін, при перезмінці ставили свій підпис. У вересні 2015 року привезли котел, а в листопаді 2015 року введено в експлуатацію, їх направили на 2 місяці на курси. Вони здавали іспити, але йому свідоцтва не видавали. До керівництва він не звертався за свідоцтвом.

Суд, вислухавши сторони, представників сторін, свідків, вивчивши та дослідивши матеріали справи, надані учасниками справи письмові пояснення, заперечення, приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 у період з 2011 року по 2017 рік працював в ТОВ «ДНІПРОПРОМСІНТЕЗ» охоронцем.

На підтвердження обставин щодо роботи у нічний час позивачем було надано до суду копію Інструкції № 32 з охорони праці для охоронника з невідомою датою затвердження ( т. 3 а.с. 90-91), копію Інструкції з пожежної безпеки для працівників охорони ТОВ «ДНІПРОПРОМСІНТЕЗ» від 05.04.2011 р. ( т. 3 а.с. 92), копію Інструкції по відкриттю (закриттю) адміністративної будівлі, кабінетів, виробничих та побутових приміщень від 12.12.2012 р.( т. 3 а.с. 93).

Статтею 79 ЦПК України передбачено, що достовірними є докази, на підставі яких можливо встановити дійсні обставини справи.

Згідно статті 95 ЦПК України, письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Учасник справи підтверджує відповідність копії письмового доказу оригіналу, який знаходиться у нього, своїм підписом із зазначенням дати такого засвідчення.

Отже, достовірними можуть вважатись лише ті докази, які подані до суду або в оригіналі, або в засвідчених копіях при наявності оригіналів у сторони. Натомість, позивач не має оригіналів вказаних вище документів, а відтак, достовірними їх вважати не можна.

Статтею 78 ЦПК України визначено, що суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Облік робочого часу працівників ведеться за допомогою табелів обліку використання робочого часу, які є первинною обліковою документацією. А відтак, встановлення обставини про тривалість робочого часу позивача не може відбуватись на підставі наданих позивачем 26.06.2018 р. до суду аркушів, на яких нібито міститься інформація про передання робочих змін.

Крім того, зі змісту цих аркушів вбачається, що в них немає жодного посилання на ТОВ «ДНІПРОПРОМСІНТЕЗ», відсутня печатка товариства, що відносить надані позивачем аркуші до неналежних доказів, як таких, що не містять інформації щодо предмета доказування.

Позивач просить суд стягнути з відповідача грошову суму в розмірі 176 634, 30 грн. Однак, в порушення положень ч. 1 ст. 81, п. 3 ч. 3 ст. 175 ЦПК України, позивач не обгрунтував вказану суму.

Так, позивач за відпрацьований період часу у січні місяці 2013 року зазначає такі показники: робочі дні - 7, заробітна плата, яка виплачена - 499, 52 грн., плата за одну годину - 8,92 грн., нормативні години - 56 год.

Натомість, згідно табеля обліку використання робочого часу в січні місяці 2013 року позивач відпрацював 11 робочих змін та 132 години. Згідно наказу про встановлення графіку роботи служби безпеки на 2013 рік, позивачу встановлений 12-ти годинний робочий день. А відповідно до відомостей розрахункового листа за січень 2013 року позивач отримав заробітну плату в розмірі 795,26 грн.

Тобто, зроблений позивачем розрахунок за січень 2013 року не відповідає дійсності, а вказані в ньому дані - недостовірні.

Це саме стосується й усіх інших розрахункових періодів.

Так, позивач за відпрацьований період часу у січні місяці 2015 року зазначає такі показники: робочі дні - 14, заробітна плата, яка виплачена - 2 198, 56 грн., плата за одну годину - 14,56 грн., нормативні години - 151 год.

Натомість, згідно табеля обліку використання робочого часу в січні місяці 2015 року позивач відпрацював 16 робочих змін, а відпрацьованих годин - 192. Згідно наказу про встановлення графіку роботи служби безпеки на 2015 рік, позивачу встановлений 12-ти годинний робочий день. А відповідно до відомостей розрахункового листа за січень 2013 року позивач отримав заробітну плату в розмірі 1 425,26 грн.

Так, позивач за відпрацьований період часу у жовтні місяці 2016 року зазначає такі показники: робочі дні - 10, заробітна плата, яка виплачена - 2 198, 97 грн., плата за одну годину - 13,83 грн., нормативні години - 159 год.

Натомість, згідно табеля обліку використання робочого часу в жовтні місяці 2016 року позивач відпрацював 15 робочих змін, а відпрацьованих годин - 180. Згідно наказу про встановлення графіку роботи служби безпеки на 2016 рік, позивачу встановлений 12-ти годинний робочий день. А відповідно до відомостей розрахункового листа за жовтень 2016 року року позивач отримав заробітну плату в розмірі 1 922,84 грн.

Згідно наданих до суду розрахункових документів, виплата позивачу заробітної плати за період роботи 2013 - 2017 р.р. здійснювалась наступним чином:

№ п/пРозрахунковий період ( місяць)Кількість відпрацьованих годин у місяці *Фактично відпрацьований час (години)Нарахована заробітна плата, грнВиплачена заробітна плата, грн.
1січень 914,60795,26
2лютий 1 218,761 084,67
3березень 1 218,761 084,67
4квітень 1 233,681 096,90
5травень 1 534,921 343,74
6червень 1 314,011 162,73
7липень 1 233,681 096,90
8серпень 1 233,681 096,90
9вересень 248,421 108,98
10жовтень 1 233,681 096,90
11листопад 1 233,681 096,90
12грудень 1 275,361 131,06
13січень 1 251,041 116,45
14лютий 1 235,451 103,67
15березень 1 235,451 103,67
16квітень 1 337,121 186,98
17травень 1 362,701 207,94
18червень 1 322,441 174,96
19липень 1 372,381 215,87
20серпень 2 043,591 820,46
21вересень 42,84603,65
22жовтень 1 391,871 210,97
23листопад 1 443,021 252,11
24грудень 1 477,131 279,55
25січень 1 658,261 425,26
26лютий 1 494,531 208,49
27березень 1 835,341 588,32
28квітень 1 458,581 244,00
29травень 1 804,251 451,34
30червень 2 173,891 748,68
31липень 2 137,281 719,23
32серпень 1 681,501 443,95
33вересень 924,551 548,11
34жовтень 2 280,531 834,46
35листопад 2 169,691 745,29
36грудень 2 154,001 732,68
37січень 2 170,001 746,85
38лютий 2 170,001 746,85
39березень 2 314,671 863,31
40квітень 2 170,001 746,85
41травень 2 441,261 965,21
42червень 2 388,621 922,84
43липень 2 243,951 806,38
44серпень 2 243,951 806,38
45вересень 262,291 821,15
46жовтень 2 388,621 922,84
47листопад 2 243,951 806,38
48грудень 4 779,543 847,53
49січень 3 200,002 576,00
50лютий 3 200,002 576,00
51березень 2017174,4174,43 200,002 576,00
52квітень 3 200,002 576,00
53травень 3 200,001 860,80
54червень 3 262,312 159,91
55липень 2017168,2168,23 262,312 626,16
56серпень 2017175,471,83 126,052 516,47
57вересень 2017167,724,11 875,971 654,16
загалом: 111 224,1591 285,77

*Згідно затверджених наказом графіків робочого часу ( т. 1 а.с. 58-64, т. 2 а.с. 1-176, т. 3 а.с. 2-70).

Враховуючи недостовірність наданої позивачем інформації щодо розміру його заробітної плати та норму відпрацьованого часу за вказані вище місяці, розрахунок годинної тарифної ставки також є помилковим, адже, грунтується на недостовірних відомостях.

Пунктом 6 Змін та доповнень до колективного договору ТОВ «ДНІПРОПРОМСІНТЕЗ» від 26 грудня 2011 року, вирішено доповнити Колективний договір розділом Оплата праці при підсумованому обліку робочого часу у наступній редакції:

1. При змінному режимі роботи встановлюється підсумований облік робочого часу з обліковим періодом - календарний рік.

2. При підсумованому обліку робочого часу - календарний рік норма надурочного часу не повинна перевищувати 120 годин на рік.

3. У разі підсумованого обліку робочого часу працівникам оплачуються як надурочні всі години, відпрацьовані понад встановлений робочий час в обліковому періоді - календарному році.

4. Оплата за всі надурочні години проводиться в кінці облікового періоду ( т. 1 а.с. 65-109, а.с.110-136).

Згідно зі ст. 61 КЗпП, на безперервно діючих підприємствах, в установах, організаціях, а також на окремих виробництвах, у цехах, на дільницях, у відділеннях і на деяких видах робіт, де за умовами виробництва (роботи) не може бути додержано встановленої для такої категорії працівників щоденної чи щотижневої тривалості робочого часу, допускається за погодженням із профспілковим комітетом підприємства, установи, організації запровадження робочого часу з тим, щоб тривалість робочого часу за обліковий період не перевищувала нормального числа робочих годин.

Відповідно до підсумованого обліку робочого часу, робота працівників регулюється графіками роботи (змінності), які розробляються роботодавцем і погоджуються з виборним органом первинної профспілкової організації, а в разі його відсутності можуть бути передбачені в колективному договорі.

Так, згідно ст. 67 КЗпП України, при п'ятиденному робочому тижні працівникам надаються два вихідних дні на тиждень, а при шестиденному робочому тижні - один вихідний день. Загальним вихідним днем є неділя. Другий вихідний день при п'ятиденному робочому тижні, якщо він не визначений законодавством, визначається графіком роботи підприємства, установи, організації, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації (профспілковим представником) підприємства, установи, організації, і, як правило, має надаватися підряд з загальним вихідним днем.

За змістом ст. 69 КЗпП України, на підприємствах, в установах, організаціях, зупинення роботи яких неможливе з виробничо-технічних умов або через необхідність безперервного обслуговування населення, а також на вантажно-розвантажувальних роботах, пов'язаних з роботою транспорту, вихідні дні надаються в різні дні тижня почергово кожній групі працівників згідно з графіком змінності, що затверджується власником або уповноваженим ним органом за погодженням з виборним органом первинної профспілкової організації (профспілковим представником) підприємства, установи, організації.

Таким чином, вихідними днями для позивача ОСОБА_1 під час його роботи у ТОВ «ДНІПРОПРОМСІНТЕЗ» до 2017 року були не субота та неділя, а різні дні тижня, визначені відповідно до графіків роботи, оскільки, на підприємстві було запроваджено підсумований облік робочого часу у зв`язку з безперервністю виробничого процесу.

Натомість, з позовної заяви позивача вбачається, що він робить подвійний розрахунок заробітної плати саме за вихідні дні субота та неділя, що не відповідає вимогам ст. 67, 69 КЗпП України та колективному договору підприємства.

Позивач ОСОБА_1 жодного разу не залучався до роботи у вихідні дні, встановлені для нього згідно з графіками змінності. За приписами ч. 3 ст. 71 КЗпП України, залучення працівників до роботи у вихідні дні провадиться за письмовим наказом (розпорядженням) власника або уповноваженого ним органу. Однак, позивач не надав жодного наказу про залучення його до роботи у вихідний день, а також не просив суд витребувати такі накази у відповідача.

Разом з тим, посилання позивача в позовній заяві про те, що йому не здійснювалась оплата за роботу у святкові дні в подвійному розмірі не відповідає дійсності, адже, святкові дні, що включались до норми робочого часу позивача, завжди оплачувались з нарахуванням подвійної оплати відповідно до ст. 107 КЗпП України, про що свідчать надані до суду розрахункові листи позивача ( т. 1, а.с. 163-189).

На підтвердження відсутності порушень трудового законодавства в частині повної оплати за роботу позивача у святкові та вихідні дні, до суду надані акти перевірок додержання товариством «ДНІПРОПРОМСІНТЕЗ» законодавства про працю, проведених територіальною державною інспекцією з питань праці у Дніпропетровській області ( т. 3 а.с. 117-158).

Позивач не довів в судовому засіданні обставини про те, що йому не здійснювалась оплата у встановленому ст. 107 КЗпП України розмірі за роботу у вихідні та святкові дні.

Крім того, в судовому засіданні встановлена розбіжність між даними графіків роботи позивача і табелів обліку використання робочого часу та інформацією позивача про відпрацьовані ним робочі дні у розрахункових періодах. На приклад, позивач вказує, що він працював у вихідний день 01.01.2013 р., однак, згідно табеля обліку використання робочого часу та графіку змінності, 01.01.2013 р. взагалі не був його робочим днем. Те саме стосується й 16.02.2013 р. і т.д. ( т. 3 а.с. 2-70).

Позивач не обгрунтував належними та допустимими доказами свою зайнятість саме у вказані ним робочі дні.

Не відповідає положенням закону й вимога позивача про оплату роботи у нічний час в подвійному розмірі. Статтею 108 КЗпП України встановлено, що робота у нічний час (стаття 54) оплачується у підвищеному розмірі, встановлюваному генеральною, галузевою (регіональною) угодами та колективним договором, але не нижче 20 відсотків тарифної ставки (окладу) за кожну годину роботи у нічний час.

Згідно п. 7 Змін та доповнень до колективного договору ТОВ «ДНІПРОПРОМСІНТЕЗ» від 26 грудня 2011 року, за роботу у нічний час встановлюється доплата в розмірі 20 %. ( т. 1 а.с. 85).

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_8 дав прямо протилежні показання, спочатку пояснивши суду про свою необізнаність з тривалістю робочого часу позивача та розміру оплати його відпрацювання, а потім на те саме запитання стверджує про те, що позивач дійсно працював протягом 24-годинної зміни.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_7 надав суду показання про свою зайнятість на роботі у ТОВ «ДНІПРОПРОМСІНТЕЗ», не надавши жодних показань відносно режиму роботи саме позивача ОСОБА_1 Свідок ОСОБА_7 працював у ТОВ «ДНІПРОПРОМСІНТЕЗ» лише протягом періоду часу з 10.01.2016 р. по 17.08.2017 р., а відтак, не може свідчити про обставини, що мали місце до 01.10.2016 р.

Показання свідків мають не конкретний характер, адже, не містять жодного згадування про часовий період викладених обставин. Натомість, позивач в своєму позові наводить конкретні періоди часу, за який здійснено розрахунок роботи у нічний час, що не підтверджується належними та допустимими доказами.

Суд критично ставиться до показів свідків, оскільки, вони спрямовані на створення можливостей для збагачення самих себе як колишніх охоронців підприємства, у яких виникає право на звернення до суду з аналогічним позовом, а відтак, існує пряма зацікавленість цих свідків в результатах розгляду даної справи на користь позивача. Показання свідка ОСОБА_8 та ОСОБА_7 щодо режиму роботи служби охорони підприємства спрямовані на встановлення обставини, яка може бути використана ними як преюдиціальна у справах за їх аналогічними позовами до відповідача.

Свідок ОСОБА_6 пояснив, що працюючи на посаді енергетика, він не був жодним чином причетний до роботи служби безпеки та безпосередньо охоронників, жодного разу не перебував у нічний час на території підприємства, про що й вказав суду під час свого допиту. Джерела своєї обізнаності про нібито встановлений для охоронників відділу безпеки нічний робочий час, свідок ОСОБА_6 не вказав, що надає його показанням характер припущення.

За приписами ст. 57 Кодексу законів про працю, час початку і закінчення щоденної роботи (зміни) передбачається правилами внутрішнього трудового розпорядку і графіками змінності у відповідності з законодавством.

Відповідно до ст. 13 КЗпП України, режим роботи, тривалість робочого часу встановлюється в Колективному договорі.

В судовому засіданні встановлено, що тривалість робочого часу позивача протягом робочої зміни встановлювалась на підставі графіків роботи, затверджених наказом по підприємству. Наявність в матеріалах справи розписок позивача про ознайомлення з наказами про встановлення графіків роботи, якими встановлювалась 12-ти годинна робоча зміна з 2011 року, та 8-ми годинна робоча зміна починаючи з 2017 року, свідчить, по перше, про обізнаність позивача з умовами трудового договору в частині встановленого режиму роботи, а по друге, про вільну згоду позивача на роботу з цією тривалістю робочого часу.

Крім того, в судовому засіданні встановлено, що протягом всього періоду роботи позивача у ТОВ «ДНІПРОПРОМСІНТЕЗ», він отримував заробітну плату за фактично відпрацьований час згідно табелів обліку використання робочого часу, про що свідчать наявні в матеріалах справи розрахункові листки. При цьому, на протязі багатьох років позивач не мав жодних претензій до роботодавця з приводу не повної оплати за відпрацьований час.

Згідно статті 237-1 КЗпП України, відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Оскільки в ході судового розгляду позивачем не доведено, а судом не здобуто доказів порушення прав позивача відповідачем, відповідно відсутні підстави для стягнення в користь позивача моральної шкоди.

Згідно ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ч.6 цієї ж статті доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

З огляду на наведене, судом не встановлено порушень відповідачем вимог трудового законодавства, у зв'язку із чим приходить до висновку про відмову в задоволенні позову.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір компенсувати за рахунок держави.

Керуючись Постановою Пленуму Верховного Суду України від 6 листопада 1992 р. №9 «Про практику розгляду судами трудових спорів», ст.ст. 50, 51, 61, 66 КЗпП України, статтями 3, 4, 10, 13, 76-82, 89, 223, 259, 263-265, 268, 272 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «ДНІПРОПРОМСІНТЕЗ» про стягнення невиплаченої заробітної плати за роботу у святкові дні, вихідні дні, вночі та стягнення моральної шкоди - відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 25 січня 2019 року.

Суддя: ОСОБА_9