Номер провадження: 22-ц/813/4949/19
Номер справи місцевого суду: 523/7806/18
Головуючий у першій інстанції Дяченко В. Г.
Доповідач Черевко П.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.11.2019 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

Головуючого - Черевка П.М.

Суддів - Громіка Р.Д., Драгомерецького М.М.,

за участю секретаря - Фабіжевської Т.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Одесі справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Суворовського районного суду м.Одеси від 08 лютого 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Державного підприємства «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , треті особи приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу Гребенюк Ірина Миколаївна, Публічне акціонерне товариство «Райффайзен Банк Аваль» про визнання права власності на автомобіль та звільнення з-під арешту,-

ВСТАНОВИВ:

До суду надійшов позов в якому позивач просила суд:

- визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 право власності на спадкове майно, після померлої матері ОСОБА_4 , 1961 року народження, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , а саме на автомобіль типу - легковий седан, марки GM-DAEWOO, модель LANOS, 2005 року випуску, шасі (кузов, рама, коляска) № НОМЕР_1 , реєстраційний номер НОМЕР_2 , зареєстрований 27.07.2005 року свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 , видане МРЕВ ДАІ ГУ МВС України в одеській області;

- звільнити з - під арешту майно, скасувавши арешт номер запису про обтяження № 14998055, накладений, а саме на автомобіль типу - легковий седан, марки GM- DAEWOO, модель LANOS, 2005 року випуску, шасі (кузов, рама, коляска) № НОМЕР_1 , реєстраційний номер НОМЕР_2 , зареєстрований 27.07.2005 року свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 , видане МРЕВ ДАІ ГУ МВС України в Одеській області.

Свої вимоги обґрунтувала тим, що 28.07.2005 року ОСОБА_4 уклала з ПАТ «РАЙФФАЙЗЕН БАНК АВАЛЬ», який є правонаступником Акціонерного поштово-пенсійний банк «Аваль», договір застави транспортного засобу на автомобіль, власником якого вона є, типу - легковий седан, марки GM-DAEWOO, модель LANOS, 2005 року випуску, шасі (кузов, рама, коляска) № НОМЕР_1 , реєстраційний номер НОМЕР_2 , зареєстрований 27.07.2005 року, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 , видане МРЕВ ДАІ ГУ МВС України в Одеській області, який є предметом застави за кредитним договором № 014/73/0074/33694 від 28.07.2005 року, згідно якого строк виконання зобов`язання складає по 28.07.2010 року.

ОСОБА_4 є матір`ю позивачки - ОСОБА_1 .

ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_4 - померла, про що свідчить свідоцтво про смерть серія НОМЕР_4 , видане Одеським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області від 09.12.2016 року, відповідний актовий запис № 12471.

03.06.2017 року позивач звернулась до приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Гребенюк І.М. з заявою № 67 про прийняття спадщини за законом після померлої матері.

06.11.2017 року приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу Гребенюк І.М. винесла постанову про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину.

Постанова мотивується тим, що під час проведення перевірки у Державному реєстрі обтяжень рухомого майна наявний запис про обтяження №14998055, об`єктом якого є інший автомобіль з державним реєстраційним номером ВН6869АК.

У зв`язку з вищевикладеним позивач вважає, що у неї наявні перешкоди для оформлення та здійснення права власності у порядку спадкування за законом на вказане майно, після смерті її матері - ОСОБА_4 , посилаючись на положення ст.ст. 386, 328, 316, 392 1216-1218 ЦК України.

В судове засідання позивач не з`явилася, надала суду заяву від 31.01.2019 року про розгляд справи без її участі, зазначила, що в провадженні суду перебуває цивільна справа за її позовом про визнання права власності на автомобіль та звільнення з-під арешту, позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить їх задовольнити.

Від відповідачів ОСОБА_2 та ОСОБА_3 надійшли заяви в яких позовні вимоги вони визнали в повному обсязі, проти задоволення позову не заперечували, розгляд справи просили повести за їх відсутності. (а.с.44,47).

Рішенням Суворовського районного суду м.Одеси від 08 лютого 2019 року в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Державного підприємства «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , треті особи: приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу Гребенюк Ірина Миколаївна, публічне акціонерне товариство «Райффайзен Банк Аваль» про визнання права власності на автомобіль та звільнення з-під арешту - відмовлено в повному обсязі.

Не погоджуючись з вказаним рішенням судуОСОБА_1 звернулась до суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Суворовського районного суду м.Одеси від 08 лютого 2019 року та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи апеляційної скарги, відзиву на неї, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

У відповідності до ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Статтею 81 ЦПК України, передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджується, що ОСОБА_1 народилася ІНФОРМАЦІЯ_4 , що підтверджується свідоцтвом про народження, видане Суворовським відділом ЗАГС м. Одеси, актовий запис № 717 (а.с.15). Батьками записані: мати - ОСОБА_4 , батько - ОСОБА_2 .

28.07.2005 року ОСОБА_4 уклала з ПАТ «РАЙФФАЙЗЕН БАНК АВАЛЬ», який є правонаступником Акціонерного поштово-пенсійний банк «Аваль», договір застави транспортного засобу на автомобіль типу - легковий седан, марки GM-DAEWOO, модель LANOS, 2005 року випуску, шасі (кузов, рама, коляска) № НОМЕР_1 , реєстраційний номер НОМЕР_2 , зареєстрований 27.07.2005 року свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 , видане МРЕВ ДАІ ГУ МВС України в Одеській області, який є предметом застави за кредитним договором № 014/73/0074/33694 від 28.07.2005 року, згідно якого строк виконання зобов`язання складає по 28.07.2010 року.

ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_4 - померла, про що свідчить свідоцтво про смерть серія НОМЕР_4 , видане Одеським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області від 09.12.2016 року, відповідний актовий запис № 12471.

03.06.2017 року позивач звернулась до приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Гребенюк І.М. з заявою № 67 про прийняття спадщини за законом після померлої матері, на що 02.11.2017 року приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу Гребенюк І.М. довідкою №474/02-14 надала відомості стосовно того, що позивач є спадкоємцем майна до померлої ОСОБА_4 .

06.11.2017 року приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу Гребенюк І.М. винесла постанову про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину.

Постанова мотивується тим, що під час проведення перевірки у Державному реєстрі обтяжень рухомого майна зазначеного транспортного засобу - автомобіль типу - легковий седан, марки GM-DAEWOO, модель LANOS, 2005 року випуску, шасі (кузов, рама, коляска) № НОМЕР_1 , реєстраційний номер НОМЕР_2 , зареєстрований 27.07.2005 року свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 , видане МРЕВ ДАІ ГУ МВС України в Одеській області, виявлено наявність запису про обтяження під №14998055, об`єктом якого є інший транспортний засіб: легковий автомобіль марки Mitsubishi Lancer, 2007 року випуску, колір - сірий, номер кузова (шасі) № НОМЕР_5 , державний реєстраційний номер НОМЕР_2 від 30.01.2015 року. Обтяження зареєстровано Державним підприємством «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України на підставі Кредитного договору №0, укладеного з ПАТ «УкрСиббанк» від 23.01.2008 року.

З матеріалів справи вбачається, що автомобіль - легковий сєдан, марки GM-DAEWOO, модель LANOS, 2005 року випуску, шасі (кузов, рама, коляска) № НОМЕР_1 , реєстраційний номер НОМЕР_2 , зареєстрований 27.07.2005 року на ОСОБА_4 , що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 , видане МРЕВ ДАІ ГУ МВС України в Одеській області.

Вищезазначене також підтверджується листом з Територіального сервіснового центру № 5141 вих.№ 31/15/5141-2165 від 05.09.2018р.(а.с.63), в якому, крім іншого вказано, що автомобіль - легковий сєдан, марки GM-DAEWOO, модель LANOS, 2005 року випуску, шасі (кузов, рама, коляска) № НОМЕР_1 , реєстраційний номер НОМЕР_2 зареєстрований за ОСОБА_4 та під арештом не перебуває, в графу «особливі відмітки» свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу внесено запис щодо заборони відчуження автомобіля без дозволу ООО АППБ «АВАЛЬ». Інформація щодо реєстрації транспортного засобу Mitsubishi Lancer, 2007 року випуску, колір - сірий, номер кузова (шасі) № НОМЕР_5 , державний реєстраційний номер НОМЕР_2 - відсутня.

Згідно статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Згідно частини 1 статті 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Відповідно до частини 1 статті 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно до вимог статті 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

За правилами статті 392 ЦК України позов про визнання права власності може бути пред`явлено: якщо особа є власником майна, але її право оспорюється або не визнається іншою особою; якщо особа втратила документ, який засвідчує його право власності.

На підставі викладеного, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що визначення позивачем підстав про визнання за ним права власності на спірне рухоме майно є передчасним, оскільки стаття 392 ЦК України, у якій йдеться про визнання права власності, не породжує, а підтверджує наявне у позивача право власності, набуте раніше на законних підставах, у тому випадку, якщо відповідач не визнає, заперечує або оспорює наявне в позивача право власності, а також у разі втрати позивачем документа, який посвідчує його право власності.

Відповідно до статті 328 ЦК України набуття права власності - це певний юридичний склад, з яким закон пов`язує виникнення в особи суб`єктивного права власності на певні об`єкти, тому суд при застосуванні цієї норми повинен установити, з яких саме передбачених законом підстав, у який передбачений законом спосіб позивач набув право власності на спірний об`єкт та чи підлягає це право захисту в порядку, визначеному статтею 392 цього Кодексу.

Вищезазначений висновок викладено в постанові Верховного Суду від 06.02.2018 року по справі №140/640/16-ц.

Відповідач по справі - ДП «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України не заперечує та не оспорює право власності будь кого на спірне майно.

На думку суду, з огляду постанови про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину, у позивача виникли правовідносини з третьою особою - приватним нотаріусом, щодо вчинення нотаріальної дії відповідно до рухомого майна який не є предметом обтяження (а.с.20), та зазначений спір повинен вирішуватися в інший спосіб.

Вищезазначене стосується і вимоги про зняття арешту, через скасування запису про обтяження №14998055, з майна - автомобіль, легковий сєдан, марки GM-DAEWOO, модель LANOS, 2005 року випуску, шасі (кузов, рама, коляска) № НОМЕР_1 , реєстраційний номер НОМЕР_2 , так як він не є об`єктом обтяження.

Підсумовуючи повно та всебічно з`ясовані обставин, на які посилаються сторони, як на підставу своїх вимог та заперечень, правильним є висновок суду щодо відсутності предмета спору (наявність права власності у позивача, яке необхідно захистити, та наявність обтяження на спірне майно), що унеможливлює вирішення справи по суті незалежно від обґрунтованості позову, а відповідно і здійснення ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів осіб.

Підсумовуючи викладені обставини, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності правильним є висновок суду щодо наявності правових підстав для відмови у задоволенні позовних вимог, оскільки позовні вимоги не ґрунтуються на приписах закону, та надані позивачем докази на підтвердження викладених в позовній заяві обставин, не є належними, достовірними та допустимими.

За викладених обставин колегія суддів вважає, що районний суд повно і всебічно дослідив обставини у справі, надані докази, правильно визначив характер спірних правовідносин і закон, що їх регулює.

Доводи апеляційної скарги не підтверджені жодними належними та допустимими доказами і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом норм матеріального чи процесуального права, які б призвели до неправильного вирішення справи.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент (див. рішення від 19 квітня 1994р. у справі «Ван де Харк проти Нідерландів» (Van de Hurk v. the Netherlands), серія А, №288, ст.20, п.61). Ступінь, в якому цей обов`язок вказувати причини застосовується, може варіюватися в залежності від характеру рішення. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (справа «Серявін проти України» (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE), §58, рішення від 10 лютого 2010р., №4909/04) (див. також рішення у справі «Руїз Торія проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) від 9 грудня 1994р., серія A, №303-A, заява № 18390/91, п.29).

Пунктами 5, 6 ч.2 ст.356 ЦПК України передбачено, що в апеляційній скарзі має бути зазначено в чому полягає незаконність і (або) необґрунтованість рішення або ухвали (неповнота встановлення обставин, які мають значення для справи, та (або) неправильність установлення обставин, які мають значення для справи, внаслідок необґрунтованої відмови у прийнятті доказів, неправильного їх дослідження чи оцінки, неподання доказів з поважних причин та (або) неправильне визначення відповідно до встановлених судом обставин правовідносин тощо); нові обставини, що підлягають встановленню, докази, які підлягають дослідженню чи оцінці, обґрунтування поважності причин неподання доказів до суду першої інстанції, заперечення проти доказів, використаних судом першої інстанції.

Однак, всупереч положенням п.п.5, 6 ч.2 ст.356 ЦПК України, апеляційна скарга не містить доводів про те, у чому полягає незаконність і (або) необґрунтованість рішення суду від 08.02.2019р. Так, апеляційна скарга по суті дублює зміст позовної заяви.

Таким чином, висновок суду першої інстанції ґрунтуються на вимогах закону та узгоджуються з матеріалами справи, у зв`язку із чим, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду без змін.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 374, 375 , 381-384 ЦПК України апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Суворовського районного суду м.Одеси від 08 лютого 2019 року - залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з моменту її прийняття, проте може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 02.12.2019 року.

Головуючий П.М. Черевко

Судді: Р.Д. Громік

М.М. Драгомерецький