Справа № 465/605/16 Головуючий у 1 інстанції: Ванівський Ю.М.
Провадження № 22-ц/811/2784/18 Доповідач в 2-й інстанції: Шандра М. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 березня 2019 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого судді - Шандри М.М.

суддів: Крайник Н.П., Струс Л.Б.

секретаря: Бадівської О.О.

за участю: ОСОБА_2,

представника ОСОБА_3 - ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Франківського районного суду м. Львова від 15 квітня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення пені за прострочення сплати аліментів,

ВСТАНОВИЛА:

Позивач ОСОБА_2 звернулася в суд із позовом до відповідача ОСОБА_3, в якому просила стягнути з відповідача ОСОБА_3 у її користь 388 451 грн неустойки (пені) у зв'язку із заборгованістю по сплаті аліментів на утримання неповнолітньої доньки.

Позов мотивувала тим, що рішенням Залізничного районного суду м. Львова від 10.11.2010 присуджено стягувати з відповідача у її користь аліменти з 26.08.2010 в розмірі 700 грн щомісячно на утримання їхньої доньки. У період з 26.08.2010 по 01.02.2016 відповідач сплатив їй аліменти лише двічі: в червні 2011 року в розмірі 2500 грн та в червні 2012 року в розмірі 2000 грн. Загальна сума заборгованості за вказаний період становить 41 700 грн. Заборгованість по аліментах з 26.08.2010 по 15.11.2010 в сумі 2500 грн виплачена в червні 2011 року, а в сумі 2000 грн за період з 16.11.2010 по 15.02.2011 виплачена в червні 2012 року. Заборгованість з 15.02.2011 по 01.02.2016 не виплачена і становить 41 700 грн. Окрім того, згідно відповідних розрахунків, відповідач має виплатити їй пеню (неустойку) по заборгованості по сплаті аліментів на утримання неповнолітньої доньки в загальному розмірі 388 451 грн.

Заочним рішенням Франківського районного суду м. Львова від 15.04.2016 року позов ОСОБА_2 задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_3 в користь ОСОБА_2 неустойку за прострочення сплати аліментів в розмірі 388451 грн.

Стягнуто з ОСОБА_3 в дохід держави судовий збір в розмірі 3884 грн. 51 коп.

Ухвалою Франківського районного суду м. Львова від 21.08.2017 року заяву відповідача ОСОБА_3 про перегляд заочного рішення залишено без задоволення.

Рішення суду оскаржив відповідач ОСОБА_3 В апеляційній скарзі посилається на незаконність та необґрунтованість рішення суду, порушення судом норм матеріального та процесуального права. Зокрема, зазначає, що розрахунок, поданий позивачем, який суд поклав в основу свого рішення, є невірним, оскільки не відповідає положенням ст.196 СК України та правовому висновку Верховного Суду України, викладеному в постанові від 16.03.2016 року (Справа № 6-2589цс15), який відповідно до вимог ЦПК підлягав обов'язковому врахуванню судом при вирішенні даної справи. Просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким стягнути з нього у користь позивача неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів у розмірі 13 251 грн.

Постановою Апеляційного суду Львівської області від 26 грудня 2017 року апеляційну скаргу ОСОБА_3 задоволено. Заочне рішення Франківського районного суду м. Львова від 15 квітня 2016 року скасовано та ухвалено нове про часткове задоволення позову ОСОБА_2 Стягнуто із ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 пеню за прострочення сплати аліментів на неповнолітню дочку ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, за період із 26 серпня 2010 року по 31 грудня 2015 року у розмірі 13 251,00 грн. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено. Вирішено питання про судові витрати.

Постановою Верховного Суду від 26 вересня 2018 року справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Франківського районного суду м.Львова від 15 квітня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення пені за прострочення сплати аліментів, передано на новий розгляд суду апеляційної інстанції.

У судовому засіданні апеляційної інстанції представник ОСОБА_3 ОСОБА_4 апеляційну скаргу підтримав, додатково пояснив, що розмір заборгованості по аліментах станом на 01.01.2016 становить 37 100 грн, що стверджується розрахунком заборгованості старшого державного виконавця Франківського ВДВС м. Львова ГТУЮ у Львівські області від 23.10.2019, а розмір пені не може перевищувати розмір заборгованості по аліментах відповідно до вимог чинного законодавства.

ОСОБА_2 проти задоволення апеляційної скарги заперечила, уточнила, що з урахуванням розрахунку заборгованості від 23.10.2019 розмір пені становить 344 000,00 грн, які просила стягнути з відповідача.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що скаргу слід задовольнити частково з таких підстав.

Згідно із ч.1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч.1, ч.6 ст. 81 ЦПК України).

Обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників (ч.1 ст.82 ЦПК України).

Згідно із 1 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з»ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Колегія суддів вважає, що рішення суду таким вимогам не повністю відповідає.

Судом установлено, що сторони перебували між собою у зареєстрованому шлюбі, від якого мають доньку - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Рішенням Залізничного районного суду м. Львова від 10.11.2010 частково задоволено позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, вирішено: стягувати з ОСОБА_3 аліменти на користь ОСОБА_2 на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, у твердій грошовій сумі в розмірі 700 грн щомісячно до досягнення дитиною повноліття, починаючи з 26.08.2010.

Однак, відповідач належним чином не виконував свій обов'язок щодо утримання дитини та ухилявся від сплати аліментів.

З розрахунку заборгованості по аліментах наданого державним виконавцем Франківського ВДВС Львівського МУЮ від 23.10.2019 вбчається, що за період з 26.08.2010 року по 31.12.2015 внаслідок неналежного виконання встановленого рішенням суду обов'язку по сплаті аліментів, у відповідача наявна заборгованість перед позивачем, розмір якої станом на 31.12.2015 складає 37 100 грн з урахуванням оплати аліментів, здійснених відповідачем у 2015 році (а.с.154-155). Викладені обставини визнала ОСОБА_2 у судовому засіданні апеляційної інстанції.

Відповідно до ч. 1 ст. 196 Сімейного Кодексу України при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення.

При вирішення спору суд першої інстанції правильно встановив, що відповідач зобов'язаний сплачувати аліменти за рішенням суду, однак допустив заборгованість по сплаті аліментів, що стверджується розрахунками заборгованості по аліментах, проведеними державним виконавцем. Ураховуючи вищенаведене, у зв'язку з виникненням з вини відповідача заборгованості по сплаті аліментів перед позивачем, вимога позивача щодо стягнення з відповідача неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів на утримання дитини за вказаний період є підставною.

Судом установлено, що згідно наявного у матеріалах справи розрахунку несплачених аліментів станом на 01.01.2016 року ОСОБА_3 заборгував ОСОБА_2 37 100 грн невиплачених аліментів. Згідно розрахунку неустойки (пені) за прострочення сплати відповідачем аліментів за період з 26.08.2010 по 01.01.2016, проведеного відповідно до вимог ст. 196 Сімейного Кодексу України, така заборгованість становить 344 000 грн, що визнали сторони.

Однак ч.1 ст.196 Сімейного Кодексу України встановлює обмеження розміру пені, яка не може бути більше, ніж 100 % заборгованості.

Визначаючи розмір заборгованості пені, колегія суддів враховує положення ч.1 ст. 196 Сімейного Кодексу в тій частині, що розмір пені обмежений розміром заборгованості, на який нараховується пеня, яка підлягає застосуванню в силу ст. 5 Цивільного Кодексу України, оскільки вказана норма пом»якшує цивільну відповідальність боржника за несвоєчасну сплату аліментів.

Враховуючи, що заборгованість відповідача станом на 01.01.2016 становила 37 100 грн, що визнали сторони та стверджується матеріалами справи, то пеня не може бути більшою, ніж 37 100 грн.

Таким чином, загальна сума пені за прострочення відповідачем сплати аліментів станом на 31.12.2015 становить 344 00 грн, однак в силу ч.1 ст. 196 Сімейного Кодексу України вказана сума підлягає обмеженню до 37 100 грн.

У зв»язку із зміною судового рішення та частковим задоволенням позовних вимог, підлягає зміні розподіл судових витрат пропорційно до розміру задоволених позовних вимог відповідно до ст. 141 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 367, 368, п.2 ч.1 ст. 374, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Рішення Франківського районного суду м. Львова від 15 квітня 2016 року змінити.

Стягнути з ОСОБА_3 в користь ОСОБА_2 пеню за прострочення сплати аліментів в розмірі 37 100,00 грн.

Стягнути з ОСОБА_3 в дохід держави судовий збір в розмірі 53,00 грн.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складання повної постанови.

Повний текст постанови складено: 22.03.2019

Головуючий

Судді