Номер провадження: 22-ц/813/5932/19
Головуючий у першій інстанції Єршова Л. С.
Доповідач Сегеда С. М.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.12.2019 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого Сегеди С.М.,

суддів: Комлевої.,

Цюри Т.В.,

за участю секретаря Ющак А.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 25 квітня 2019 року про скасування заходів забезпечення позову ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства «Кей-Колект» про визнання недійсними кредитних договорів та застосування наслідків визнання угод недійсними, визнання факту порушення Публічним акціонерним товариством «УкрСибанк» норм ч.2 ст.11 Закону України «Про захист прав споживачів» при укладанні кредитних договорів,

встановив:

В проваджені Приморського районного суду перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_3 до ПАТ «УкрСиббанк», ТОВ «Кей-Колект» про визнання недійсними кредитних договорів та застосування наслідків визнання угод недійсними до договору іпотеки від 22.12.2006 року, визнання факту порушення ПАТ «УкрСиббанк» норм ч.2 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» при укладанні кредитних договорів № 0 та № 0/2 від 22.12.2016 року.

09 квітня 2019 року ТОВ «Кей-Колект» звернувся до суду з заявою про скасування заходів забезпечення позову по зазначеній справі, посилаючись на те, що ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 27.03.2017 року задоволено клопотання представника позивача ОСОБА_2 - ОСОБА_4 про вжиття заходів забезпечення позову та накладено арешт на квартиру АДРЕСА_1 , що належала на момент забезпечення позову відповідачу ТОВ «Кей-Колект» на праві приватної власності.

Окрім того, заявник обґрунтовував заяву про скасування заходів забезпечення позову тим, що на теперішній час немає підстав збереження заходів забезпечення позову на підставі того, що квартира АДРЕСА_2 не є предметом спору, оскільки відповідно до наданої суду 18.04.2018 року заяви позивачем було змінено предмет позову зі скасування рішення про державну реєстрацію на визнання кредитних договорів недійсними.

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 25 квітня 2019 року заяву представника ТОВ «Кей-Колект» про скасування заходів забезпечення позову по справі задоволено.

Скасовано заходи забезпечення позову у вигляді арешту на квартиру АДРЕСА_3 , вжитих ухвалою Приморського районного суду м. Одеси у справі №522/23572/16-ц від 27.03.2017 року.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 ставить питання про скасування ухвали Приморського районного суду м. Одеси від 25 квітня 2019 року про скасування заходів забезпечення позову, та постановлення нової, якою відмовити в задоволенні заяви ТОВ «Кей-Колект» про скасування заходів забезпечення позову по справі, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права.

Проте, до суду апеляційної інстанції з`явилась представник ТОВ «Кей-Колект» - Юшинська І.Є., яка діє на підставі довіреності № 634-А від 18 червня 2019 року (а.с.69).

Однак, враховуючи, що Юшинська І.Є. не є адвокатом, то колегія суддів не допустила її до участі у справі в суді апеляційної інстанції в якості представника вказаного ТОВ.

Таким чином, колегія суддів зазначає, що до суду апеляційної інстанції в зазначений день і час: 29.11.2019 року, на 14.00 год. учасники справи не з`явились, будучи належним чином повідомленими про час і місце судового засідання, у тому числі через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України за 10 днів до судового засідання, як то передбачено ч. 11 ст. 128 ЦПК України (а.с. 70-77, 82-83).

З цих підстав, та з врахуванням строків розгляду справи в суді апеляційної інстанції, колегія суддів дійшла висновку про необхідність слухання справи у відсутність її учасників, неявка яких до суду визнана судом неповажною, на підставі наявних у справі доказів.

При цьому, колегія суддів зазначає, що необґрунтоване затягування розгляду справи суперечить вимогам ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, учасником якої є Україна (далі - Конвенція), стосовно права кожного на розгляд його справи судом упродовж розумного строку.

Колегія суддів також виходить із того, що у своєму рішенні у справі «Калашников проти Росії» Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) зазначив, що розумність тривалості провадження визначається залежно від конкретних обставин справи, враховуючи критерії, визначені у прецедентній практиці ЄСПЛ, зокрема складність справи, поведінка заявника та поведінки компетентних органів влади.

У рішенні ЄСПЛ від 03.04.2008 року у справі «Пономарьова проти України» та у постанові Верховного Суду України від 15 травня 2019 року, справа № 922/4244/17 зазначено, що сторони мають вживати заходи, щоб дізнатися про стан відомого їм судового провадження.

Таким чином, аналіз викладених вище обставин в їх сукупності дає підстави стверджувати про неналежне здійснення учасниками справи своїх процесуальних прав і виконання процесуальних обов`язків.

При цьому, колегія суддів зазначає, що відповідно до ст.ст. 268, 382 ЦПК України, в редакції, яка набрала чинності 15.12.2017 року, у разі неявки всіх учасників справи в судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення.

Крім того, на вимогу зазначених норм процесуального права, датою ухвалення судового рішення, ухваленого за відсутності осіб, які беруть участь у справі, є дата складення повного судового рішення.

У зв`язку з цим, та на підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

З цих підстав, датою складення цього судового рішення є 09.12.2019 року.

Перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваної ухвали, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про необхідність відмови в задоволенні апеляційної скарги, виходячи з наступних підстав.

Постановляючи оскаржувану ухвалу, суд першої інстанції виходив із того, що наразі немає жодних підстав для продовження застосування заходів забезпечення позову у вигляді накладення арешту на квартиру АДРЕСА_1 на підставі того, що відсутня співмірність виду забезпечення позову позовним вимогам, та вищевказана квартира, яка належить на праві власності ТОВ «Кей-Колект», не стосується предмету спору, оскільки у позивачів відсутні будь-які вимоги до ТОВ «Кей-Колект» як відповідача по справі. Окрім того, на думку суду, невжиття таких заходів ніяким чином не ускладнить чи унеможливить виконання рішення суду у справі, предметом позову якої є визнання кредитних договорів недійсними.

З таким висновком суду повністю погоджується колегія суддів, з огляду на наступні обставини.

Як вбачається з матеріалів справи, ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 27.03.2017 року було задоволено заяву представника позивача ОСОБА_2 - ОСОБА_4 про вжиття заходів забезпечення позову та накладено арешт на квартиру АДРЕСА_1 , що належала на момент забезпечення позову відповідачу ТОВ «Кей-Колект» на праві приватної власності на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 28988225 від 29.03.2016 року (а.с.8).

Однак під час розгляду справи позивачами подані 2 заяви: від 02.02.2018 року, яка надійшла до суду 10.02.2017 року, про зміну предмету позову (а.с.43), та від 18.04.2018 року - про збільшення позовних вимог (а.с.46).

Таким чином, на даний час предметом судового розгляду є визнання недійсним кредитних договорів № 0 та № 0/2 від 22.12.2016 року про надання споживчого кредиту, укладених між ОСОБА_3 і АКІБ «УкрСибБанк», та застосування наслідків визнання угод недійсними до договору іпотеки від 22.12.2006 р.; визнання факту порушення АКІБ «УкрСиббанк» норм ч.2 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» при укладанні кредитних договорів №0 та № 0/2 від 22.12.2016 року.

Зазначені обставини підтверджуються не лише копіями наданих до суду вищевказаних заяв про зміну предмету позову (а.с.43) і збільшення позовних вимог (повний текст якої мається на а.с.44-56 додаткових матеріалів до справи), а і текстом апеляційної скарги, згідно якої заявник апеляційної скарги зазначив, що його позовні вимоги полягають у визнанні недійсними кредитних договорів та застосування наслідків визнання угод недійсними до договору іпотеки від 22.12.2006 року, визнання факту порушення ПАТ «УкрСиббанк» норм ч.2 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» при укладанні кредитних договорів № 0 та № 0/2 від 22.12.2016 року (а.с.36-звор.).

З цих підстав, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що на теперішній час підстави для забезпечення позову відпали, оскільки предметом позову не є квартира АДРЕСА_1 .

Посилання заявника апеляційної скарги на те, що суд розглянув клопотання про скасування заходів забезпечення позову буз виклику учасників справи до судового засідання, що додатково свідчить про незаконність оскаржуваної ухвали, є безпідставними, так як у відповідності до ст. 158 ЦПК України клопотання про скасування заходів забезпечення позову розглядається в судовому засіданні не пізніше п`яти днів з дня надходження його до суду. Вимоги щодо повідомлення або виклику учасників справи до судового засідання для розгляду вказаного клопотання, діючим цивільно-процесуальним законодавством не передбачено.

Також безпідставними є посилання заявника апеляційної скарги та його представника на те, що суд не вирішував питання щодо закриття провадження в частині заявлених позовних вимог та не вирішував питання про прийняття уточнених та збільшених позовних вимог, оскільки заявники апеляційної скарги не вказали, які норми діючого цивільно-процесуального закону при цьому порушено судом першої інстанції.

Що стосується посилання заявників апеляційної скарги на те, що в провадженні Приморського районного суду м. Одеси також розглядаються вимоги позивачів про скасування рішення про державну реєстрацію приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Кобелєвої А.М. від 29.03.2016 року № 28988225, 28988996, 288989204, прийнятих відповідачем (нотаріусом) щодо квартири, яка розташована за адресою: АДРЕСА_4 , то колегія суддів зазначає, що по вказаній справі позивачі не позбавлені можливості звернутись до суду з заявою про забезпечення позову.

Також суд обгрунтовано зазначив, що виходячи з Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, власником нерухомого майна - квартири АДРЕСА_3 , є відповідач по справі ТОВ «Кей-Колект» на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 43928309 від 08.11.2018 року (а.с.13).

При цьому, постановляючи оскаржувану ухвалу, суд першої інстанції виходив із того, що відповідно до ч.1 та ч.4 ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Суд також правильно зазначив, що ст. 17 Загальної декларації прав людини проголошує право приватної власності як основне і невідчужуване право людини. Конвенція про захист прав і основоположних свобод є міжнародним договором, який закріплює певний перелік найбільш важливих для людини суб`єктивних прав. Складовою цієї Конвенції є окремі протоколи, які доповнюють та розвивають її положення. Статтею 1 Протоколу №1 до Конвенції встановлено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна, інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальним принципам міжнародного права.

За змістом ст. 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Відповідно до ч. 1 ст. 158 ЦПК України суд може скасувати заходи забезпечення позову з власної ініціативи або за вмотивованим клопотанням учасника справи.

Суд може скасувати забезпечення позову у зв`язку зі зміною умов, що існували на момент постановлення ухвали про забезпечення позову.

Отже, заходи забезпечення позову скасовуються судом, який їх застосував, якщо відпали підстави, з якими закон пов`язує можливість застосування таких заходів.

Враховуючи всі викладені обставини, суд вважає, що наразі немає жодних підстав для продовження застосування заходів забезпечення позову у вигляді накладення арешту на квартиру АДРЕСА_1 на підставі того, що відсутня співмірність виду забезпечення позову позовним вимогам, та вищевказана квартира, яка належить на праві власності ТОВ «Кей-Колект» не стосується предмету спору, оскільки у позивачів відсутні будь-які вимоги до ТОВ «Кей-Колект» як відповідача по справі.

Згідно ч.ч. 1,5,6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Колегія суддів зазначає, що заявник апеляційної скарги не надав суду достатніх, належних і допустимих доказів існування обставин, на які він посилається як на підставу своїх заперечень проти оскаржуваної ухвали суду та доводів апеляційної скарги.

Згідно ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції.

За змістом ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотримання норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданням цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог або заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Колегія суддів також вважає за необхідне зазначити, що Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються.

Суд враховує положення практики ЄСПЛ про те, що право на обґрунтоване рішення не вимагає детальної відповіді судового рішення на всі доводи, висловлені сторонами. Крім того, воно дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (справа «Гірвісаарі проти Фінляндії», п. 32).

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку про законність і обґрунтованість оскаржуваної ухвали суду, доводи апеляційної скарги її не спростовують, оскільки ухвалу у справі постановлено у відповідності до вимог процесуального права, у зв`язку з чим апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, оскаржувану ухвалу суду залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 368, п.1 ч.1 ст. 374, ст.ст. 375, 381 - 384, 389 ЦПК України, апеляційний суд

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 25 квітня 2019 року про скасування заходів забезпечення позову залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду: С.М. Сегеда

О.С. Комлева

Т.В. Цюра