Справа № 676/6301/19
Номер провадження 2/676/2453/19
УХВАЛА

про залишення позовної заяви без руху

25 вересня 2019 року м. Кам`янець-Подільський

Суддя Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області Швець О.Д., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до Кам`янець-Подільського міськрайонного відділу ДРАЦС Головного територіального управління юстиції у Хмельницькій області, Хмельницького районного відділу ДРАЦС Головного територіального управління юстиції у Хмельницькій області про зобов`язання внести зміни до актового запису про народження,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся з позовом до Кам`янець-Подільського міськрайонного відділу ДРАЦС Головного територіального управління юстиції у Хмельницькій області, Хмельницького районного відділу ДРАЦС Головного територіального управління юстиції у Хмельницькій області, в якому просить зобов`язати Кам`янець-Подільський міськрайонний відділ ДРАЦС Головного територіального управління юстиції у Хмельницькій області внести зміни до актового запису про народження № 93, складеного 02.12.1967 року у виконавчому комітеті Слобідо-Кульчиєвецької сільської ради, Кам`янець-Подільського району, Хмельницької області на ОСОБА_1 , національність батька з «українець» на «поляк»; зобов`язати Кам`янець-Подільський міськрайонний відділ ДРАЦС Головного територіального управління юстиції у Хмельницькій області внести зміни до актового запису про шлюб № 54, складеного 31.01.1993 року у Кам`янець-Подільському міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Хмельницькій області на ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , національність нареченого з «українець» на «поляк»; зобов`язати Хмельницький районний відділ ДРАЦС Головного територіального управління юстиції у Хмельницькій області внести зміни до актового запису про шлюб № 4, складеного 24.01.1961 року у виконавчому комітету Чорноострівської селищної ради, Хмельницького району, Хмельницької області на ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , національності нареченого з «українець» на «поляк».

Вважаю, що позовна заява не відповідає вимогам ст. 175 ЦПК України.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права; визнання правочину недійсним; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; примусове виконання обов`язку в натурі; зміна правовідношення; припинення правовідношення; відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди; визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Наведений перелік способів захисту цивільних прав та інтересів не є вичерпним, оскільки суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках.

Відповідно до п.4 ч.3 ст. 175 ЦПК України позовна заява повинна містити спосіб (способи) захисту прав або інтересів, передбачений законом чи договором, або інший спосіб (способи) захисту прав та інтересів, який не суперечить закону і який позивач просить суд визначити у рішенні.

Із матеріалів позовної заяви вбачається, що позивач звертався до органу РАЦС з проханням внести зміни до зазначених актових записів і отримав відмову.

Судова юрисдикція це компетенція спеціально уповноважених органів судової влади здійснювати правосуддя у формі встановленого законом виду судочинства щодо визначеного кола правовідносин.

Згідно із частиною першою статті 19 ЦПК Українисуди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають із цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом установлено інший порядок судового провадження.

Згідно з пунктом 2 частини першої статті 4 КАС України публічно-правовий спір це спір,у якому хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій.

Відповідно до пункту 7 частини першої статті 4 КАС України суб`єкт владних повноважень це орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг.

Отже, юрисдикція адміністративного суду поширюється на публічно-правові спори, ознаками яких є не лише спеціальний суб`єктний склад (хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції), але й спеціальні підстави виникнення, пов`язані з виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій.

Вирішуючи питання про юрисдикцію спору, необхідно з`ясувати, зокрема, характер спірних правовідносин, а також суть права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа.

Відповідно до Постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України № 12 від 29 вересня 2016 року «Про узагальнення практики вирішення адміністративними судами спорів, які виникають у зв`язку з відмовою органу державної реєстрації актів цивільного стану» орган державної реєстрації актів цивільного стану є державним органом - суб`єктом владних повноважень, уповноважений здійснювати державну реєстрацію актів цивільного стану, яка має публічно правову природу, спір щодо відмови такого органу внести зміни до актового запису цивільного стану за заявою особи слід кваліфікувати як публічно правовий, що належить до адміністративної юрисдикції.

Актами цивільного стану є події та дії, які нерозривно пов`язані з фізичною особою і започатковують, змінюють, доповнюють або припиняють її можливість бути суб`єктом цивільних прав та обов`язків (частина перша статті 49 Цивільного кодексуУкраїни; далі ЦК України). Актом цивільного стану є, зокрема, народження фізичної особи,встановлення її походження, та ін.(частина другастатті 49 ЦК України).

Аналогічні за змістом приписи закріплені устатті 2 Закону України від 01 липня 2010 року № 2398-VI «Про державну реєстрацію актів цивільного стану».

Державна реєстрація актів цивільного стану проводиться з метою забезпечення реалізації прав фізичної особи й офіційного визнання і підтвердження державою фактів народження фізичної особи та її походження, шлюбу, розірвання шлюбу, зміни імені, смерті (частина перша статті 9 Закону).

Відповідно до статті 11 Конституції України держава сприяє консолідації та розвиткові української нації, її історичної свідомості, традицій і культури, а також розвиткові етнічної, культурної, мовної та релігійної самобутності всіх корінних народів і національних меншин України.

При цьому чинним законодавством України не передбачено зазначення в актових записах цивільного стану та свідоцтвах органами державної реєстрації актів цивільного стану національності батьків дитини чи осіб, які вступають у шлюб. Тим самим забезпечується рівність усіх незалежно від національності чи етнічного походження, а також право особи вільно обирати та відновлювати національність, як це передбачено статтею 11 Закону України «Про національні меншини в Україні». Примушення громадян у будь-якій формі до відмови від своєї національності не допускається.

Відмова від фіксації національності в офіційних документах, що посвідчують особу, та актових записах цивільного стану і відповідних свідоцтвах органів державної реєстрації актів цивільного стану відповідаєстатті 24 Конституції України, яка гарантує рівність громадян, зокрема незалежно від етнічного походження, а такожстатті 11 Закону України «Про національні меншини в Україні».

Національна належність особи є актом її особистого самовизначення і жодним чином не впливає на публічно-правові відносини такої особи з державою. Фіксація факту національності особи в документі, що її посвідчує, чи в актових записах громадянського стану створила б перешкоду вільному обранню чи відновленню національності, оскільки поставила б таке обрання чи відновлення у залежність від рішення державного органу.

Таким чином, у зв`язку з неможливістю встановлення в судовому порядку фактів щодо належності осіб до певної національності цей спір не підлягає розгляду у судовому порядку.

Таку правову позицію висловила Велика Палата Верховного Суду у своїй постанові від 11 вересня 2019 року по справі № 810/2732/18.

Вважаю, що позивачу слід надати строк для усунення недоліків позовної заяви щодо обґрунтування підстав звернення з таким позовом до суду.

На підставі викладеного, керуючись ст. ч.3 ст. 175 , ч.1, ч. 2 ст. 185 ЦПК України суддя,-

ПОСТАНОВИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Кам`янець-Подільського міськрайонного відділу ДРАЦС Головного територіального управління юстиції у Хмельницькій області, Хмельницького районного відділу ДРАЦС Головного територіального управління юстиції у Хмельницькій області про зобов`язання внести зміни до актового запису про народження - залишити без руху.

Надати ОСОБА_1 строк на усунення недоліків протягом десяти днів з дня отримання копії ухвали.

Повідомити ОСОБА_1 , що в разі не усунення недоліків у зазначений строк, позовна заява вважатиметься неподаною і буде повернута позивачу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Кам`янець-Подільського

міськрайонного суду Швець О.Д.