Справа № 212/2464/19
У Х В А Л А

26 березня 2019 року м. Кривий Ріг

Суддя Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області ОСОБА_1, ознайомившись з позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання майна спільною сумісною власністю подружжя, визначення часток у спільній сумісній власності, розподіл майна подружжя -

встановив:

Позивач ОСОБА_4 22 березня 2019 року звернулась до суду із позовною заявою до ОСОБА_3, про визнання майна спільною сумісною власністю подружжя, визначення часток у спільній сумісній власності, розподіл майна подружжя.

Суд, ознайомившись із заявою прийшов до висновку, що подана суду позовна заява не відповідає вимогам ст.ст.175-177 ЦПК України.

Так, відповідно до ст. 2 Цивільного процесуального кодексу України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники процесу зобовязані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

За нормою статті 5 Цивільного процесуального кодексу України визначено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Згідно з ч. 1ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Право на доступ до правосуддя не є абсолютним, на цьому наголошує і Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях «Голдер проти Великої Британії» від 21.02.1975 року, «Жоффр де ля Прадель проти Франції» від 16.12.1992 року. Відтак, в кожному випадку позивач при зверненні до суду із позовом повинен дотримуватися норм процесуального законодавства.

Порядок звернення до суду за судовим захистом урегульований Цивільним процесуальним кодексом України. Подання позовної заяви має відбуватись з дотриманням певних умов.

Позовна заява підлягає залишенню без руху, так як не відповідає вимогам статей 175,177 ЦПК України, виходячи з наступного.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 176 ЦПК України встановлюється, що ціна позову у позовах про визнання права власності на майно або його витребування визначається вартістю майна.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач надала витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, в якому зазначено, що квартиру за адресою: АДРЕСА_1, зареєстровано 11.09.2013 року на підставі договору купівлі-продажу на імя ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Виходячи з цього суд вважає, що позивачем не визначено ціну позову, виходячи з вартості майна станом на момент звернення до суду.

Таким чином, позивачу для виконання вимог ст.175 ЦПК України та приведення позову у відповідність необхідно надати документ, який підтверджує вартість спірного майна , для обєктивного визначення ціни позову та сплати судового збору, у розмірі визначеному ЗУ «Про судовий збір».

Таким чином, позовна заява ОСОБА_2 подана без додержання вимог ст. 176 ЦПК України, а тому підлягає залишенню без руху, про що слід повідомити позивача і надати йому строк для усунення недоліків, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Керуючись ст.ст. 176,185,260 ЦПК України, -

постановив:

Позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання майна спільною сумісною власністю подружжя, визначення часток у спільній сумісній власності, розподіл майна подружжя - залишити без руху.

Надати позивачу строк для усунення вищезазначених недоліків, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

У випадку не усунення вказаних недоліків заяву вважати не поданою і повернути її позивачу з усіма доданими документами.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: О. Н. Борис