РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.03.2019 року м. Житомир

Богунський районний суд міста Житомирав складі:

головуючого судді Перекупка І.Г.,

при секретарі судового засідання Поліщук К.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Житомирі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на дитину, яка продовжує навчання, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з заявою, в якій просить стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, який продовжує навчання, в розмірі 1 (одного) прожиткового мінімуму для працездатних осіб, починаючи з дня предявлення позовоу до суду та до закінчення ним навчання; стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 5000,00 грн. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що сторони перебували в шлюбі, яке рішенням Корольовського районного суду м. Житомира розірвано. Досягнувши 14 років ОСОБА_3 переїхав на постійне місце проживання до батька. Відповідач є матірю ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, який з вересня 2018 року є студентом Харківського національного університету внутрішніх справ.

Від представника позивача надійшла заява про розгляд справи без його участі, в якій позовні вимоги підтримує частково, а саме просить стягнути з відповідача аліменти у розмірі 50 % прожиткового мінімуму для працездатних осіб та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 5000,00 грн.

Відповідач через канцелярію суду подала заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги визнає частково та просить стягувати з неї аліменти у розмірі 50 % прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

У відповідності до ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Враховуючи те, що в матеріалах справи зібрано достатньо доказів про взаємовідносини сторін, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є батьками ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Згідно договору про надання освітніх послуг між закладом вищої освіти та фізичною особою від 22.08.2018 року, ОСОБА_3 навчається в Харківському національному університеті внутрішніх справ, термін навчання з вересня 2018 року по червень 2020 року. Вартість навчання становить 15000 грн. за навчальний рік.

Відповідач є матірю дитини, від надання матеріальної допомоги в добровільному порядку ухиляється, працює, матеріально забезпечений, інших утримувачів немає.

Відповідно до ст. 141 Сімейного кодексу України, мати, батько мають рівні права та обовязки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обовязків щодо дитини.

Батьки зобовязані піклуватися про здоровя дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобовязані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обовязку батьківського піклування щодо неї (ст.150 Сімейного кодексу України).

Згідно зі ст. 27 Конвенції про права дитини, прийнятої 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН 20.11.1989 p., батьки або (і) інші особи, що виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здатностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Це положення відбите в українському законодавстві. Обов'язок батьків щодо утримання своїх дітей є одним з головних конституційних обов'язків (ч. 2 ст. 51 Конституції України) і традиційно закріплюється в сімейному законодавстві. Положення Сімейного кодексу України регулюють відносини з утримання між батьками й дітьми, між матір'ю й батьком дитини з метою затвердження почуття обов'язку батьків і дітей один перед одним і мають своєю спрямованістю створення в сім'ї сприятливих умов фізичного, розумового, морального, духовного й соціального розвитку дитини. Регулювання відносин батьків і дітей щодо утримання здійснюється відповідно до положень міжнародних правових актів, зокрема Декларації прав дитини від 20.11.1959 р., Конвенції про права дитини тощо і погоджується із загальними засадами регулювання сімейних відносин, закріпленими в ст. 7 Сімейного кодексу України.

Відповідно до абз. 1 п. 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів від 15.05.2006 р. обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: 1) досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; 2) продовження ними навчання; 3) потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; 4) наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

Так, відповідно до статті 199 Сімейного кодексу України і вказаного роз'яснення Пленуму Верховного Суду України обов'язок щодо утримання повнолітніх дочки, сина виникає за умови їх потреби у матеріальній допомозі у зв'язку з навчанням. Таким чином, особа не в усіх випадках є обмеженою у зв'язку з навчанням в можливості заробляти кошти для власного забезпечення. Тому в разі спору така потреба має бути встановлена судом. Потреба в матеріальній допомозі має бути пов'язаною з навчанням.

Відповідно до положення статті 199 Сімейного кодексу України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання.

Згідно з ч. 1 ст. 183 Сімейного кодексу України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Відповідно до положення статті 200 Сімейного кодексу України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.

Згідно ч.1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

А тому враховуючи вищевикладені обставини по справі, суд приходить до висновку про задоволення позову, а саме з урахуванням позовних вимог позивача та в сукупності оцінених судом доказів.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд зазначає наступне.

Згідно частин 1, 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, повязаних з розглядом справи.

До витрат, повязаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу (п. 1).

Частини 1, 2 ст. 137 ЦПК України витрати, повязані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Згідно Договору № 58/18 про надання правової допомоги від 22.11.2018 року, адвокатом ОСОБА_4 було надано правничу допомогу ОСОБА_1 та згідно розрахунку понесених витрат, квитанції № 58/18, копії книги обліку доходів і витрат, яку ведуть фізичні особи-підприємці, крім осіб, що обрали спрощену систему оподаткування, і фізичні особи, яуі провадять незалежну професійну діяльність, вартість наданих послуг складає 5000,00 грн.

За таких обставин, суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивача витрати на правничу допомогу у розмірі 5000,00 грн.

Крім того, з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір, оскільки позивач звільнений при зверненні до суду від сплати судового збору, відповідно до п.3 ч.1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір».

Враховуючи наведене та керуючись ст.ст. 141, 150, 180-184, 191 Сімейного кодексу України, ст.ст. 5, 12, 13, 81, 211, 258, 259, 263-265, 268, 273, 354, 430 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

У Х В А Л И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на дитину, яка продовжує навчання, задовольнити.

Стягувати з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, який продовжує навчання, в розмірі 50 % прожиткового мінімуму для працездатних осіб, починаючи з 26.11.2018 року та до закінчення ним навчання по червень 2020 року, але не більше ніж до досягнення ним двадцяти трьох років.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати, понесені на правничу допомогу у розмірі 5000,00 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в розмірі 704,80 грн.

Рішення підлягає негайному виконанню в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Рішення може бути оскаржене до Житомирського апеляційного суду через Богунський районний суд міста Житомира шляхом подання апеляційної скарги протягом 30 днів з дня його проголошення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відомості щодо учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_2, АДРЕСА_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1).

Відповідач: ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_3, м. Житомир, вул. Барашівська, 53, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2).

Суддя І.Г. Перекупка