АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/290/19Головуючий по 1 інстанції Мельник І.О.
Категорія: 304010000 Доповідач в апеляційній інстанції Пономаренко В.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 березня 2019 року м. Черкаси

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

суддів Гончар Н.І., Пономаренка В.В., Фетісової Т.Л,

секретар Попова М.В., Торопенко Н.М.

за участю:

представника апелянта ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Черкаси апеляційну скаргу ОСОБА_4 на рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 03 липня 2018 року (ухваленого суддею Мельник І.О. ) у справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_6 про визнання договорів купівлі - продажу недійсними, - :

в с т а н о в и л а :

14 грудня 2017 року ОСОБА_5 звернулась в суд з позовом до ОСОБА_6 про визнання договорів купівлі - продажу недійсними.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що під час шлюбу сторін було придбано автомобіль КАМАЗ 5320 сірого кольору, 1990 року випуску, шасі НОМЕР_7, д.н.з. НОМЕР_6 та причіп ГБК 819, зеленого кольору, 1988 року випуску, № шасі НОМЕР_8, д.н.з НОМЕР_9. Зазначену автомобільну техніку було зареєстровано за ОСОБА_7, проте вона була спільною сумісною власністю подружжя.

Позивачем вказано, що стосовно вантажівки та причепу існував судовий спір між сторонами та він вирішувався в Соснівському районному суді м. Черкаси.

Під час розгляду судом справи про поділ майна подружжя, ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 27 жовтня 2014 року, було забезпечено позов та заборонено відчуження.

Також на цю техніку було накладено заборону відчуження Соснівським ВДВС Черкаського МУЮ 22.02.2016 року за № 15709293, про що в державному реєстрі зроблено відповідний запис.

Про наявність заборони відчуження ОСОБА_7 було відомо, оскільки він був присутнім під час розгляду справи і заявляв клопотання про зняття арешту з техніки, в задоволенні якого було відмовлено ухвалою суду.

Так, рішенням апеляційного суду Черкаської області від 12 липня 2017 року спір про поділ майна подружжя було вирішено, з ОСОБА_7 стягнуто грошові кошти в сумі 284 540,77 грн. та забов`язано передати ОСОБА_5 визначене судом рішення майно.

Не зважаючи на наявні публічні обтяження, ОСОБА_7 12 березня 2016 року здійснив відчуження майна під час дії заборон відчуження, про що позивачу стало відомо під час виконання рішення суду про поділ майна подружжя.

Таким чином ОСОБА_5 вважає, що договори купівлі-продажу автомобіля КАМАЗ та причіпу ГКБ являються такими, що не відповідають вимогам закону та були укладені з метою невиконання рішення суду.

З вказаних підстав позивач просив визнати недійсними договори купівлі продажу автомобіля КАМАЗ 5320 сірого кольору, 1990 року випуску, шасі НОМЕР_7, д.н.з. НОМЕР_6 та причіпу ГБК 819, зеленого кольору, 1988 року випуску, № шасі НОМЕР_8, д.н.з НОМЕР_9.

Рішенням Соснівського районного суду Черкаської області від 03 липня 2018 року, з урахуванням ухвали про виправлення описки від 04 липня 2018 року, позовні вимоги ОСОБА_5 задоволено частково, визнано недійсним договір купівлі-продажу автомобіля КАМАЗ 5320 сірого кольору, 1990 року випуску, шасі НОМЕР_7 д.н.з. НОМЕР_6, укладений ОСОБА_7. Визнано за ОСОБА_7 право власності на автомобіль КАМАЗ 5320 сірого кольору, 1990 року випуску, шасі НОМЕР_7, д.н.з. НОМЕР_6.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції ОСОБА_4 подав апеляційну скаргу, вважає зазначене рішення винесено з порушенням норм процесуального права, оскільки він не був залучений до участі в справі в якості сторони або третьої особи, однак суд першої інстанції прийняв рішення про його права, тому просить скасувати оскаржуване рішення та ухвалити нове, яким у задоволенні позовних вимог позивача відмовити.

Крім того, в обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що суд першої інстанції застосував норму закону, яка не підлягає до застосуванню у

правовідносинах, які розглядались судом і не застосував норму яку потрібно було застосувати.

Так, на думку апелянта суд першої інстанції безпідставно застосував норму ст. 228 ЦК України до правовідносин, що розглядалися судом, оскільки сторони договору купівлі - продажу автомобіля КАМАЗ 5320 д.н.з. НОМЕР_6, який було укладено в ТСЦ № 7141 МВС України, не був спрямований на порушення конституційних прав і свобод людини і громадянина, знищення, пошкодження майна фізичної або юридичної особи, держави, Автономної Республіки Крим, територіальної громади, незаконне заволодіння ним.

Апелянт ОСОБА_4 вважає себе добросовісним набувачем автомобіля КАМАЗ 5320 д.н.з. і оскільки автомобіль був придбаний за кошти в належний спосіб, підстав для його витребування не існує.

Наслідком не залучення в належний спосіб до участі в справі сторін договору купівлі - продажу, стало односторонне застосування норм ст. 216 ЦК України. Суд першої інстанції при вирішенні справи невірно (не для всіх сторін правочину) застосував наслідки недійсності правочину, а саме до покупця - ОСОБА_8 наслідків реституції не визначено.

Відповідно до ч. 3 ст. 376 ЦПК України порушення норм процесуального права є обов'язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення, якщо суд прийняв судове рішення про права, свободи, інтереси та (або) обов'язки осіб, що не були залучені до участі у справі.

На апеляційну скаргу 06 лютого 2019 року надійшов відзив від ОСОБА_5 в якому зазначено, що апелянт подав апеляційну скаргу після спливу строку на апеляційне оскарження. Апелянт залучався у справу як третя особа, про час і місце судового слухання його було повідомлено належним чином про те, він не з'явився в судове засідання та жодним чином не повідомив причини неявки до суду. Позивачем вказано, що Соснівський районний суд м. Черкаси вірно вирішив зазначений спір між сторонами, а тому таке рішення має залишитись без змін.

13 лютого 2019 року від апелянта надійшла відповідь на відзив в якій фактично підтримано доводи апеляційної скарги.

Заслухавши учасників судового розгляду, вивчивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вона підлягає до часткового задоволення, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ч. ч. 1, 2, 5 ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону ухвалене судове рішення не відповідає.

Відповідно до вимог ч.1 ст.376 ЦПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є:

1) неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи;

2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими;

3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи;

4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Згідно ч.3 ст.376 ЦПК України, порушення норм процесуального права є обов'язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення, якщо суд прийняв судове рішення про права, свободи, інтереси та (або) обов'язки осіб, що не були залучені до участі у справі.

Задовольняючи частково позовні вимоги позивача суд першої інстанції виходив з того, що згідно з ч. ч. 1,3-5 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Статтею 215 ЦК України визначено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. У випадках, встановлених цим Кодексом, нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Частиною 1 статті 228 ЦК України визначено, що правочин вважається таким, що порушує публічний порядок, якщо він був спрямований на порушення конституційних прав і свобод людини і громадянина, знищення, пошкодження майна фізичної або юридичної особи, держави, Автономної Республіки Крим, територіальної громади, незаконне заволодіння ним.

Встановлено, що ухвалою Соснівського районного суду м.Черкаси (у справі № 712/2140/14 за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_7 про поділ спільного майна подружжя та за зустрічним позовом ОСОБА_7 до ОСОБА_5 про стягнення грошової суми) від 27.10.2014 року, на час розгляду справи в суді першої інстанції встановлено забезпечення позову, шляхом заборони відчуження, зокрема, автомобіля КАМАЗ 5320 сірого кольору, 1990 року випуску, шасі НОМЕР_7, д.н.з. НОМЕР_6, а також причіп ГБК 819, зеленого кольору, 1988 року випуску, № шасі НОМЕР_8, д.н.з НОМЕР_9.

Ухвалою Соснівського районного суду м.Черкаси від 25.02.2016 року ОСОБА_7 відмовлено у задоволенні заяви про скасування арешту накладеного державним виконавцем по виконавчому листу № 2/712/2140/14 від 23.02.2015 року.

Рішенням апеляційного суду Черкаської області від 12.07.2017, яке набрало законної сили, визнано спільною сумісною власністю ОСОБА_5 та ОСОБА_7, зокрема, автомобіль «КАМАЗ 5320», 1990 року випуску, д.н.з НОМЕР_6, а також причеп ГКБ 819, 1988 року випуску д.н.з. НОМЕР_4.

Автомобіль КАМАЗ 5320 сірого кольору, 1990 року випуску, шасі НОМЕР_7, д.н.з. НОМЕР_6, перереєстровано 11.08.2016 року по договору укладеному в ТСЦ № 7141 на ОСОБА_4 Таким чином, продаж вказаного рухомого майна було здійснено під час існування публічної заборони на його відчуження, накладеної ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 27.10.2014 року, а тому договір укладено з порушенням публічного порядку.

Відповідно до ч. ч. 1, 5 ст. 216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов'язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування. Вимога про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину може бути пред'явлена будь-якою заінтересованою особою. Суд може застосувати наслідки недійсності нікчемного правочину з власної ініціативи.

За таких обставин суд першої інстанції прийшов до висновку, що оспорюваний договір купівлі-продажу підлягає визнанню недійсними із застосуванням з ініціативи суду реституції - поверненням їх стороні у первісний стан, тобто у стан, який існував до його укладення.

Встановлено, що суд першої інстанції вирішуючи даний спір, прийняв судове рішення про права, свободи, інтереси та (або) обов'язки ОСОБА_8 - особи, що не була залучена до участі у справі. Автомобіль КАМАЗ 5320 сірого кольору, 1990 року випуску, шасі НОМЕР_7, д.н.з. НОМЕР_6, перереєстровано 11.08.2016 року по договору укладеному в ТСЦ № 7141 на ОСОБА_4

Статтею 51 ЦПК України встановлено, що про залучення співвідповідача чи заміну неналежного відповідача, постановляється ухвала. За клопотанням нового відповідача або залученого співвідповідача розгляд справи починається спочатку.

Статтею 53 ЦПК України встановлено, що якщо суд при вирішенні питання про відкриття провадження у справі або при підготовці справи до розгляду встановить, що рішення суду може вплинути на права та обов'язки осіб, що не є стороною у справі, суд залучає таких осіб до участі у справі як третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору.

Про залучення третіх осіб до участі у справі суд постановляє ухвалу, в якій зазначає, на які права чи обов'язки такої особи та яким чином може вплинути рішення суду у справі.

Матеріали справи не містять ухвали суду щодо залучення ОСОБА_4 у справу в якості співвідповідача або третьою особою, яка не заявляє самостійних вимог. В матеріалах справи наявне лише повідомлення про виклик до суду ОСОБА_4 від 01.06.2018 року як третя особа та у позовній заяві під реквізитами сторін ручкою дописано: «Третя особа: ОСОБА_4.».

У відповідності до вимог ч.3 ст.376 ЦПК України оскаржуване рішення підлягає обов'язковому скасуванню та ухваленню нового судового рішення.

Встановлено, що позивач ОСОБА_5 звернулась в суд з позовом до ОСОБА_7 про визнання договорів купівлі-продажу недійсними, зокрема договору купівлі-продажу автомобіля КАМАЗ 5320 д.н.з. НОМЕР_6 та просила визнати за ОСОБА_7 право власності на зазначений автомобіль.

Питання про визнання договору купівлі-продажу автомобіля КАМАЗ 5320 д.н.з. НОМЕР_6 недійсними вирішувалось судом першої інстанції за відсутності такого.

В матеріалах справи (а.с.40) наявна лише відповідь (на запит суду) ТСЦ № 7141 МВС України від 17.04.2018 року № 31/23/41-733, в якому суд повідомляється про те, що автомобіль КАМАЗ 5320 1990 року випуску, шасі № НОМЕР_5 д.н.з. НОМЕР_6 перереєстровано 11.08.2016 року по договору укладеному в ТСЦ № 7141 на гр. ОСОБА_4, що зареєстрований за адресою АДРЕСА_1.

Крім того, поза увагою суду першої інстанції залишилась практика Верховного Суду, відповідно до якої, при розгляді спорів про поділ цінного спірного майна та визнання недійсними правочинів, витребування цього майна у третіх осіб з підстав його відчуження без письмової згоди одного з подружжя суди мають виходити з права одного з подружжя на відповідну компенсацію вартості відчуженого не в інтересах сім'ї майна. Отже, за відсутності згоди позивача на відчуження спірного автомобіля він має право на відповідну компенсацію вартості відчуженого не в інтересах сім'ї майна. (ВС/КЦС у справі № 755/20923/14-ц від 03 травня 2018 р.). Позивачем у даній справі поставлено вимоги про визнання недійсними правочинів, зокрема, договору-купівлі-продажу автомобіля КАМАЗ, а тому вони не підлягає до задоволення.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції безпідставно застосував норму ст. 228 ЦК України до правовідносин, що розглядалися судом, оскільки сторони договору купівлі - продажу автомобіля КАМАЗ 5320 д.н.з. НОМЕР_6, який було укладено в ТСЦ № 7141 МВС України, не був спрямований на порушення конституційних прав і свобод людини і громадянина, знищення, пошкодження майна фізичної або юридичної особи, держави, Автономної Республіки Крим, територіальної громади, незаконне заволодіння ним.

З огляду на викладене, оскільки оскаржуване рішення ухвалено судом першої інстанції при неповному з'ясуванні обставин, що мають значення для справи, при невідповідності висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи з порушення норм процесуального права і неправильним застосування норм матеріального права, колегія суддів у відповідності з вимогами ст.376 ЦПК України, апеляційну скаргу ОСОБА_4 задовольняє частково. Рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 03 липня 2018 року у даній справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_6 про визнання договорів купівлі-продажу недійсними скасовує та ухвалює нову постанову. В задоволенні позовних вимог ОСОБА_5 до ОСОБА_6 про визнання договорів купівлі-продажу недійсними відмовляє.

У відповідності до вимог ст.141 ЦПК України, колегія суддів, стягує з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4судові витрати в сумі 480 грн., що складають 50% сплаченого судового збору за подання апеляційної скарги.

Керуючись ст.ст.141,367,368,374,376,381-384 ЦПК України, колегія суддів,-

п о с т а н о в и л а :

апеляційну скаргу ОСОБА_4 - задовольнити частково.

Рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 03 липня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_6 про визнання договорів купівлі-продажу недійсними - скасувати та ухвалити нову постанову.

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_5 до ОСОБА_6 про визнання договорів купівлі-продажу недійсними - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 судові витрати в сумі 480 грн.

Постанова апеляційного суду набирає чинності з моменту її прийняття і може бути оскаржена до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення, на умовах та з підстав визначених ЦПК України.

Повний текст судового рішення виготовлено 21 березня 2019 року.

Судді: Гончар Н.І.

Пономаренко В.В.

Фетісова Т.Л.