ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 січня 2019 року

м. Харків

Справа №628/270/18

Провадження № 22-ц/818/123/19

Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - судді Тичкової О.Ю.,

суддів - Котелевець А.В., Піддубного Р.М.,

сторони справи:

позивач ОСОБА_1 ,

відповідачі ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_4 , яка діє в інтересах ОСОБА_1 , на рішення Куп`янського міськрайонного суду Харківської області від 11 липня 2018 року, ухвалене в складі судді Клімової С.В.,

у с т а н о в и в:

У січні 2018 року позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про зміну розміру аліментів та звільнення від сплати заборгованості по аліментам.

Позовна заява мотивована тим, що на підставі рішення Куп`янського міськрайонного суду Харківської області від 14 листопада 2007 року та рішення Великобурлуцького районного суду Харківської області від 14 січня 2008 року ОСОБА_1 зобов`язаний виплачувати на користь відповідачів аліменти на утримання дітей у розмірі половини доходу щомісячно.

Рішення суду на користь ОСОБА_3 позивач виконує та заборгованості зі сплати аліментів не має.

Рішення суду на користь ОСОБА_5 до 19 грудня 2017 року до виконання не пред`являлось, так як з відповідачем він проживав однією сім`єю до січня 2017 року та утримував дитину постійно і до цього часу її утримує. Відповідач без поважних не пред`являла виконавчий лист до виконання. Заборгованість по аліментам нарахована з січня 2015 року, саме за той час коли позивач утримував дитину.

Позивач вважає, що зміна сімейного та матеріального стану є підставою для зменшення розміру аліментів на користь відповідачів.

З урахуванням викладеного позивач просив суд: змінити розмір аліментів, що стягуються на підставі рішення Куп`янського міськрайонного суду Харківської області від 14 листопада 2007 року на утримання сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі ј частини з усіх видів прибутків щомісячно, але не менш 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до повноліття дитини на користь ОСОБА_3 до 1/6 частини з усіх видів доходу щомісячно, але не менш 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до повноліття дитини на користь ОСОБА_3 ; змінити розмір аліментів, що стягуються на підставі рішення Великобурлуцького районного суду Харківської області від 14 січня 2008 року на утримання сина ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі ј частини з усіх видів прибутків щомісячно, але не менш 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до повноліття дитини на користь ОСОБА_5 до 1/6 частини з усіх видів доходу щомісячно, але не менш 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до повноліття дитини на користь ОСОБА_5 ; звільнити його від заборгованості по аліментам в розмірі 33 384 грн. згідно дубліката виконавчого листа № 2-32/2008, виданого 27 листопада 2017 року Великобурлуцьким районним судом Харківської області про стягнення аліментів з позивача на користь ОСОБА_8 на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , за період з 01 січня 2015 року по 21 січня 2018 року.

Рішенням Куп`янського міськрайонного суду Харківської області у задоволені позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 відмовлено.

При ухваленні рішення суд першої інстанції дійшов висновку про відсутність обставин, які б свідчили про можливість зменшення розміру аліментів, що стягуються з позивача, та відсутність підстав звільнення платника аліментів від сплати заборгованості на підставі вимог ч. 3 ст. 197 Сімейного кодексу України (надалі СК України), що виключена на підставі Закону № 1404-VIII від 02.06.2016.

В поданій 15 серпня 2018 року апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 ОСОБА_4 , посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить рішення скасувати, ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити.

Апеляційна скарга мотивована тим, що з 14 січня 2008 року до 19 грудня 2017 року ОСОБА_5 не пред`являвся до виконання виконавчий лист на виконання рішення Великобурлуцького районного суду Харківської області від 14 січня 2008 року. Раніше позивач виплачував тільки ј частину заробітної плати, а не 1/2, як це сталося після відкриття виконавчого провадження. Оскільки з ОСОБА_2 розірвано шлюб за рішенням Великобурлуцького районного суду Харківської області від 12 червня 2017 року, то тільки з цього часу існують обставини, що зумовили подання відповідачем виконавчого листа до виконання та нарахування заборгованості по аліментам. Рішенням суду про розірвання шлюбу встановлено, що шлюбні стосунки припинились з грудня 2016 року. Вказані обставини та докази у справі свідчать про наявність підстав для звільнення позивача від заборгованості по аліментам в сумі 33 384 грн. на підставі ч. 2 ст. 197 СК України.

Ухвалою судді Апеляційного суду Харківської області Кісь П.В. від 17 вересня 2018 року відкрито провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_4 , яка діяла в інтересах ОСОБА_1 , на рішення Куп`янського міськрайонного суду Харківської області від 11 липня 2018 року (а.с. 165).

Згідно з підпунктом 3 пункту 3 Розділу ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про судоустрій і статус суддів» апеляційні суди, утворені до набрання чинності цим Законом, продовжують здійснювати свої повноваження до утворення апеляційних судів у відповідних апеляційних округах. Такі апеляційні суди у відповідних апеляційних округах мають бути утворені та розпочати здійснювати правосуддя не пізніше трьох років з дня набрання чинності цим законом.

Відповідно до пункту 8 розділу ХІІІ Перехідних положень Цивільного процесуального кодексу України (надалі ЦПК України) у редакції Закону України № 2147-VIII від 03 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» (далі - Закон № 2147-VIII), що набув чинності 15 грудня 2017 року, до утворення апеляційних судів в апеляційних округах їхні повноваження здійснюють апеляційні суди, у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

Указом Президента України від 29 грудня 2017 року № 452/2017 «Про ліквідацію апеляційних судів та утворення апеляційних судів в апеляційних округах» Апеляційний суд Харківської області ліквідовано та утворено Харківський апеляційний суд в апеляційному окрузі, що включає Харківську область, з місцезнаходженням у місті Харкові.

03 жовтня 2018 року вказану апеляційну скаргу ОСОБА_4 передано до Харківського апеляційного суду.

Згідно з даними автоматизованої системи документообігу суду 05 жовтня 2018 року визначено колегію суддів Харківського апеляційного суду: суддя-доповідач - Тичкова О.Ю., судді Піддубний Р.М., Котелевець А.В.(а.с. 174).

Ухвалою Харківського апеляційного суду від 10 жовтня 2018 року справа призначена до судового розгляду в спрощеному позовному провадженні без повідомлення учасників справи (а.с. 175-176).

Заслухавши доповідь судді, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, в межах вимог, заявлених в суді першої інстанції, суд вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення з наступних підстав.

Згідно ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено наявними в матеріалах справи доказами, що за рішенням Куп`янського міськрайонного суду Харківської області від 14 листопада 2007 року з ОСОБА_1 стягнуто аліменти на утримання сина ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі ј частини з усіх видів прибутків щомісячно, але не менш 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до повноліття дитини на користь відповідача ОСОБА_3 (а.с. 13-14).

Рішенням Великобурлуцького районного суду Харківської області від 14 січня 2008 року з ОСОБА_1 стягнуто аліменти на утримання сина ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі ј частини з усіх видів прибутків щомісячно, але не менш 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до повноліття дитини на користь ОСОБА_5 (а.с. 129-131).

12 червня 2017 року за рішенням Куп`янського міськрайонного суду Харківської області шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_5 було розірвано. Після розірвання шлюбу ОСОБА_5 відновлено дошлюбне прізвище ОСОБА_11 (а.с. 8).

Ухвалою Великобурлуцького районного суду Харківської області від 16 листопада 2017 року задоволено заяву ОСОБА_2 про видачу дубліката виконавчого листа у справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на дитину та дружину задоволено. Видано дублікат виконавчого листа відповідно до рішення Великобурлуцького районного суду Харківської області від 14 січня 2008 року у справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на дитину, згідно якого вирішено: «Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , уродженця в с. Лозове Великобурлуцького району Харківської області, проживаючого в АДРЕСА_1 , аліменти на користь ОСОБА_5 на утримання сина ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі ј частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менш ніж тридцяти відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 20 грудня 2007 року і до досягнення дитиною повноліття» (а.с. 16-18).

19 грудня 2017 року постановою Головного державного виконавця Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Куп`янському, Шевченківському районах та місту Куп`янськ Головного територіального управління юстиції у Харківській області Чабанною Н.В. було відкрито виконавче провадження № 55406405 за вказаним вище дублікатом виконавчого листа (а.с. 10).

Розрахунком головного державного виконавця Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Куп`янському, Шевченківському районах та місту Куп`янськ Головного територіального управління юстиції у Харківській області Чабанної Н.В. підтверджено, що ОСОБА_1 має заборгованість по аліментам згідно дубліката виконавчого листа № 2-32/2008, виданого 27 листопада 2017 року Великобурлуцьким районним судом Харківської області, на користь ОСОБА_12 за період з 01 січня 2015 року по 01 січня 2018 року у розмірі 33 384 грн. (а.с. 12).

З довідки № 65 від 23 січня 2017 року, виданою виконавчим комітетом Моначинівської сільської ради Куп`янського району Харківської області, вбачається, що позивач зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 та має склад сім`ї: мати ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_5 (а.с. 7).

Позивач проходить військову службу за контрактом у військовій частині НОМЕР_1 м. Харкова Державної прикордонної служби України з 13 лютого 2001 року по теперішній час та з вересня 2017 по лютий 2018 року йому була нарахована заробітна плата у розмірі 50 798 грн. 40 коп., з яких на користь ОСОБА_3 утримані аліменти у розмірі 12 509 грн. 10 коп., на користь ОСОБА_2 3 752 грн. 73 коп., що підтверджується листом Харківського прикордонного загону Східного регіонального управління Державної прикордонної служби України № 30/К-35/2655 від 16 березня 2018 року та довідкою № 154 від 14 березня 2018 року (а.с. 105-106).

Відповідач ОСОБА_2 проживає разом із сином ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який навчається в Приколотнянській загальноосвітній школі І-ІІІ степенів Великобурлуцької районної ради Харківської області. Дитина знаходиться на «Д» обліку в АЗПСМ смт. Приколотне з приводу хронічної хвороби, що підтверджується довідками з навчального закладу, витягом з Єдиного державного демографічного реєстру щодо реєстрації місця проживання, копією з будинкової книги та випискою з медичної документації (а.с. 39-49, 57, 58, 111-115).

Відповідачка ОСОБА_3 23 лютого 2013 року зареєструвала шлюб з ОСОБА_15 (а.с. 71) Має доньку ОСОБА_16 , ІНФОРМАЦІЯ_6 (а.с. 70). Проживає за адресою: АДРЕСА_3 , разом з матір`ю ОСОБА_17 та дітьми - сином ОСОБА_18 , який є учнем Куп`янської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів № 4, та донькою ОСОБА_19 (а.с. 72, 91). У зв`язку із необхідністю догляду за дитиною віком до 14 років, відповідач 31 листопада 2017 року звільнилася з попереднього місця роботи та на теперішній час перебуває на обліку в центрі зайнятості населення як особа яка потребує працевлаштування (а.с. 88-90).

Відповідно до розрахунку державного виконавця, станом на 01 квітня 2018 рік позивач має заборгованість по аліментам на користь ОСОБА_3 у розмірі 7032 грн. 73 коп. (а.с. 85).

Відповідно до частин 1, 2 статті 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до статті 180 Сімейного кодексу України (надалі СК України) батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Частинами першою третьою статті 181 СК України передбачено, що способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними; за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі; за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Відповідно до частини першої статті 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Як роз`яснено у пункті 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», відповідно до статті 192 СК України розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили.

Ухвалюючи рішення суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що при вирішенні даного спору правове значення має встановлення наявності або відсутності факту зміни матеріального або сімейного стану платника аліментів у порівнянні із його матеріальним та сімейним станом, у якому він перебував на час ухвалення рішення про стягнення аліментів.

Матеріалами справи підтверджено, що позивач після розірвання шлюбу з відповідачкою ОСОБА_3 , перебував у шлюбі з відповідачкою ОСОБА_2 , який судовим рішенням від 12 червня 2017 року було розірвано (а.с. 8).

Від другого шлюбу 13 жовтня 2007 року, до ухвалення рішення про стягнення аліментів на утримання сина ОСОБА_6 від першого шлюбу, народився син ОСОБА_7 , на утримання якого за рішенням суду від 14 січня 2008 року з позивача стягуються аліменти.

При ухвалення 14 січня 2008 року Вовчанським районним судом Харківської області рішення про стягнення з позивача аліментів на утримання сина ОСОБА_7 на користь відповідачки ОСОБА_2 у розмірі ј частини з усіх видів прибутків щомісячно, але не менш 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до повноліття дитини, було також враховано, що позивач в судовому засіданні позов визнав, погодився із обставинами, викладеними в позовній заяві, не заперечував проти задоволення заявлених позовних вимог. В позовній заяві ОСОБА_8 зазначала, що знаходиться у шлюбі з ОСОБА_1 , але відповідач ухиляється від утримання своєї дитини.

Отже, коли у позивача за законом виник додатковий обов`язок по утриманню другої дитини, він підтвердив свою фінансову можливість сплачувати аліменти на утримання своїх двох дітей у розмірі ј частини з усіх видів прибутків щомісячно, але не менш 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до повноліття дитини, що підтверджується зазначеними вище рішеннями суду.

Посилання позивача на те, що підставою для зменшення аліментів є розірвання 12 червня 2017 року шлюбу з відповідачкою ОСОБА_2 , судом не може бути прийнято, оскільки в розпорядження суду не надано доказів, які б свідчили, що зміна сімейного стану, у порівнянні із його матеріальним та сімейним станом, у якому він перебував на час ухвалення рішення про стягнення аліментів, погіршує його матеріальний стан.

Твердження представника позивача, що рішенням Великобурлуцького районного суду Харківської області від 12 червня 2017 року встановлено проживання позивача з ОСОБА_5 та утримання дитини до грудня 2017 року, є безпідставними. З рішення суду від 12 червня 2017 року вбачається, що відповідач визнала позов, визнання було прийнято судом та суд у своєму рішенні обмежився вказівкою саме на зазначене диспозитивне розпорядження відповідача, без дослідження інших доказів та з`ясування обставин справи і без зазначення їх в рішенні. Апелянтом не враховано, що ОСОБА_5 у суді визнала позов, а не обставини позову (а.с. 8).

При ухваленні судового рішення суд вірно врахував, що позивач є працездатним, має стабільний заробіток. Після того як було ухвалене рішення суду від 14 січня 2008 року, у позивача не з`явилися додаткові обов`язки сплати аліментів на утримання інших осіб, не погіршився стан його здоров`я, що б стало підставою для зменшення розміру аліментів.

Доводи апеляційної скарги, на які посилається представник ОСОБА_1 ОСОБА_4 , були предметом дослідження судом першої інстанції та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановленні судом були дотримані норми матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги щодо наявності підстав для звільнення від сплати заборгованості по аліментам, висновків суду першої інстанції не спростовують.

З матеріалів справи вбачається, що звертаючись до суду з позовними вимогами про звільнення від сплати заборгованості зі сплати аліментів позивач посилався на те, що ОСОБА_2 без поважних причин не пред`являла виконавчий лист до виконання. З посиланням на вимоги ч. 3 ст. 197 СК України просив суд позовні вимоги в цій частині задовольнити.

Відмовляючи у задоволені позовних вимог суд першої інстанції обґрунтовано зазначив, що частина 3 ст. 197 СК України була виключена із Сімейного Кодексу України на підставі Закону України №1404-VIII від 2 червня 2016 року. Суд не має правових підстав для звільнення позивача від сплати заборгованості за аліментами з підстав, передбачених ч. 3 ст. 197 СК України, у зв`язку з чим в даній частині позовні вимоги не підлягають задоволенню.

З позовними вимогами про звільнення від сплати заборгованості по аліментам з підстав наявності інших обставин, що мають істотне значення (ч. 2 ст. 197 СК України) позивач не звертався.

Отже, апеляційний суд дійшов висновку, що доводи апеляційної скарги висновку суду не спростовують, на законність рішення суду першої інстанції не впливають, в основному направлені на переоцінку доказів та незгоди апелянта з висновками суду першої інстанції щодо їх оцінки.

Згідно ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи те, що рішення суду першої інстанції ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а судове рішення без змін.

Керуючись ст. ст. 368, 374, 376, 382 - 384 ЦПК України, суд -

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 , яка діє в інтересах ОСОБА_1 , залишити без задоволення.

Рішення Куп`янського міськрайонного суду Харківської області від 11 липня 2018 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку тільки в випадках передбачених частиною 3 статті 389 Цивільного процесуального кодексу України безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 22 січня 2019 року.

Головуючий О. Ю. Тичкова

Судді А.В. Котелевець

Р.М. Піддубний