КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

29 листопада 2019 року м. Київ

Київський апеляційний суд в складі судді судової палати з розгляду цивільних справ Гуля В.В., вирішуючи питання про відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Святошинського районного суду м. Києва від 15 жовтня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання дій неправомірними, зобов`язання вчинити дії, -

встановив:

Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 15 жовтня 2019 року позовну заяву визнано неподаною та повернуто позивачу.

Не погоджуючись з ухвалою суду першої інстанції 12 листопада 2019 року ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, пропустивши строк на апеляційне оскарження.

Відповідно до ч. 1 ст. 354 ЦПК України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду - протягом п`ятнадцяти днів з дня його (її) проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 354 ЦПК України, учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Згідно із ч. 1 ст. 127 ЦПК України, суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

З матеріалів справи вбачається, що оскаржувана ухвала була постановлена 15 жовтня 2019 року за відсутності сторін по справі. Дату виготовлення повного тексту оскаржуваної ухвали судом першої інстанції зазначено в ухвалі не було.

Останнім днем для подачі апеляційної скарги в розумінні ст. 354 ЦПК України було 30 жовтня 2019 року.

З матеріалів справи видно, що судом першої інстанції оскаржувану ухвалу на адресу апелянта було направлено та отримано 04 листопада 2019 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 подав 12 листопада 2019 року, разом з тим, апелянт не ставить питання про поновлення строку на апеляційне оскарження.

Згідно з вимогами ч. 3 ст. 357 ЦПК України, апеляційна скарга залишається без руху також у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 354 цього Кодексу, і особа яка її подала не порушує питання про поновлення цього строку або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані неповажними. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду апеляційної інстанції з заявою про поновлення строку або вказати інші підстави для поновлення строку.

Відповідно до ч. 4 ст. 357 ЦПК України, якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження будуть визнані неповажними, суд відмовляє у відкритті апеляційного провадження у порядку встановленому статтею 358 ЦПК України.

Оскільки ОСОБА_1 не порушив питання про поновлення строку на апеляційне оскарження, то апеляційну скаргу слід залишити без руху, надавши строк для усунення вказаних недоліків.

За таких обставин, апеляційну скаргу ОСОБА_1 необхідно залишити без руху, надавши апелянту строк для усунення недоліків зазначених в ухвалі, а саме: порушити питання про поновлення строку на апеляційне провадження з наданням доказів поважності його пропуску.

Керуючись ст. 357 ЦПК України, суд,-

ухвалив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Святошинського районного суду м. Києва від 15 жовтня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання дій неправомірними, зобов`язання вчинити дії залишити без руху та встановити строк дес`ять днів з моменту отримання копії ухвали для усунення вказаних в ній недоліків.

Неусунення недоліків є підставою для відмови у відкритті апеляційного провадження.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя В.В. Гуль