Житомирський апеляційний суд
Справа №296/1452/19 Головуючий у 1-й інст. Рожкова О. С.
Категорія 30 Доповідач Павицька Т. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 листопада 2019 року

Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючого Павицької Т. М.,

суддів Трояновської Г.С., Миніч Т.І.,

за участю секретаря Ковальської Я. В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Житомирі цивільну справу №296/1452/19 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення моральної шкоди, завданої ушкодженням здоров`я внаслідок кримінального правопорушення, за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 ОСОБА_3 на рішення Корольовського районного суду м. Житомира від 15 жовтня 2019 року, ухвалене під головуванням судді Рожкової О.С. в м. Житомирі,

в с т а н о в и в :

У жовтні 2018 року ОСОБА_1 звернулася до суду із даним позовом, у якому просила стягнути із ОСОБА_2 на її користь 10000 грн 00 коп. на відшкодування моральної шкоди, завданої ушкодженням здоров`я внаслідок вчинення кримінального правопорушення, 7900 грн 00 коп. витрат на професійну правничу допомогу. Позовні вимоги мотивувала тим, що 20.12.2016 на грунті довготривалих неприязних відносин між сторонами виник конфлік, внаслідок якого, вона отримала легкі тілесні ушкодження, які були нанесені ОСОБА_2 , на підставі чого, було внесено відомості до ЄРДР про вчинення кримінального правопорушення за ч. 1 ст.125 КК України. Ухвалою Корольовського районного суду м. Житомира від 01.02.2019 ОСОБА_2 було звільнено від кримінальної відповідальності за вчинене кримінальне правопорушення. Зазначає, що оскільки вина відповідача доведена належними та допустимими доказами, а відтак і наявні підстави для стягнення завданої останньою моральної шкоди.

Рішенням Корольовського районного суду м. Житомира від 15 жовтня 2019 року позов ОСОБА_1 задоволено частково. Стягнуто із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 1000 грн 00 коп. моральної шкоди та 2000 грн 00 коп. витрат на професійну правничу допомогу. У задоволенні решти вимог відмовлено. Стягнуто із ОСОБА_2 на користь держави 768 грн 40 коп. витрат по сплаті судовго збору.

В апеляційній скарзі представника ОСОБА_1 ОСОБА_3 посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції в частині відмови у стягненні моральної шкоди у заявленому розмірі та витрат на професійну правничу допомогу та ухвалити у цій частині нове судове рішення, яким позов задовольнити у повному обсязі. Зокрема, вказує, що ОСОБА_1 визначила розмір моральної шкоди у 10000 грн 00 коп., виходячи з обставин конфлікту, отриманих тілесних ушкоджень та поведінки відповідача, яка продовжує конфліктувати до даного часу. А тому, стягнутий судом першої інстанції розмір моральної шкоди є несправедливо заниженим і має бути стягнутий із відповідача у повному обсязі. Щодо витрат на професійну правничу допомогу то судом неповно було з`ясовано обставини та обсяг наданої позивачеві правничої допомоги адвокатом, так як, вона надавалася як у кримінальній так і у цивільній справах.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, що 20 грудня 2016 року між ОСОБА_1 , її цивільним чоловіком ОСОБА_4 , з однієї сторони, та сусідами ОСОБА_2 , ОСОБА_5 , з іншої сторони, виник словесний конфлік на грунті довготривалих особистих неприязних відносин, котрий відбувався на спільному коридорі по АДРЕСА_1 , який переріс у застосуванні фізичної сили ОСОБА_2 до ОСОБА_1 та спричинення останній легких тілесних ушкоджень.

Згідно обвинувального акта, складеного 10.08.2018 слідчим Житомирського відділу поліції ГУНП в Житомирській області ОСОБА_2 вчинила кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.125 КК України.

Ухвалою Корольовського районного суду м. Житомира від 01.02.2018 ОСОБА_2 звільнено від кримінальної відповідальності, передбаченої ч. 1 ст.125 КК України у зв`язку із закінченням строків давності, кримінальне провадження закрито.

Відповідно до висновку експерта №2983 від 21.12.2016 ОСОБА_1 отримала тілесні ушкодження у вигляді синця на лівому передпліччі, підшкіряного крововиливу в правій тім`яно- скроневій ділянці волосяної частини голови, синця на правому плечі, котрі відносяться до легких тілесних ушкоджень без короткочасного розладу здоров`я.

В даному випадку матеріалами справи підтверджено, що саме відповідач є винною особою у завданні шкоди ОСОБА_1 і саме вона є особою, зобов`язаною відшкодувати моральну шкоду.

Тому суд обгрунтовано вважав, що на ОСОБА_2 слід покласти обов`язок відшкодувати заподіяну її неправомірними діями шкоду позивачу.

Відповідно до вимог ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Згідно ч.1 ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Тобто при вирішенні спору про стягнення моральної шкоди суду необхідно встановити: наявність заподіяної позивачу шкоди, протиправність діяння відповідача, наявність причинного зв`язку між заподіяною шкодою і протиправним діянням відповідача. При цьому кожна із вказаних обставин повинна бути підтверджена належними та допустимими доказами.

Європейський суд з прав людини вказує, що оцінка моральної шкоди по своєму характеру є складним процесом, за винятком випадків коли сума компенсації встановлена законом.

З огляду на природу інституту відшкодування моральної шкоди, цілком адекватними і самодостатніми критеріями визначення розміру належної потерпілому компенсації є морально-правові імперативи справедливості, розумності та добросовісності.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і надав їм належну оцінку, врахував конкретні обставини справи, глибину та тривалість моральних страждань позивача, яких вона зазнала внаслідок заподіяння їй тілесних ушкодженнь, та виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, дійшов обґрунтованого висновку щодо відшкодування моральної шкоди в розмірі 1 000 грн.

Відповідно до положень ч.1, пунктів 1, 4 ч.3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Згідно з положеннями частин першої-четвертої ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

За правилами п.3 ч.2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до п.п. 1, 2 ч.3 ст.141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес.

Частиною 8 ст. 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

На підтвердження розміру витрат понесених на правничу допомогу ОСОБА_1 надала договір №21-18 про надання професійної правничої допомоги від 17.06.2018 укладений між нею та ОСОБА_3 , квитанцію №21-18 від 23.07.2018 про сплату грошових коштів за професійну правничу допомогу у сумі 7900 грн, розрахунок понесених витрат та обгрунтування їх розміру за надання професійної правничої допомоги адвокатом згідно договору №21-18 від 17.06.2018 року.

Позивачка звернулася до суду з позовом про відшкодування моральної шкоди 18 лютого 2019 року.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).

Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України, заява № 19336/04, п. 269).

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» від 28 листопада 2002 року зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Крім того, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним зі: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Враховуючи, що переважна частина послуг надавалась ОСОБА_1 , адвокатом в межах розгляду кримінального провадження у суді, обсяг наданих стороні, як клієнту, послуг з правничої допомоги щодо представництва її інтересів в суді під час розгляду цивільної справи та з урахуванням критерію розумності, суд першої інстанції обгрунтовано зменшив розмір витрат понесених позивачем на правничу допомогу до 2 000 грн.

Тому підстав для скасування рішення в цій частині немає.

Керуючись статтями 259, 268, 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 ОСОБА_3 залишити без задоволення.

Рішення Корольовського районного суду м. Житомира від 15 жовтня 2019 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та не підлягає оскарженню в касаційному порядку. Дата складення повного судового рішення 28 листопада 2019 року.

Головуючий

Судді