Провадження № 2/686/3801/19
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

03 грудня 2019 року Хмельницький міськрайонний суд

Хмельницької області в складі:

головуючого судді Палінчака О.М.,

за участю секретаря Антосєва В.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Хмельницькому цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення оплати за спожиті комунальні послуги,-

встановив:

30 травня 2019 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення оплати за спожиті комунальні послуги. На обґрунтування своїх вимог позивач зазначила, що вона є власником квартири АДРЕСА_1 , де на даний час фактично проживають ОСОБА_2 , колишня дружина її сина ОСОБА_3 , та їхні спільні неповнолітні діти ОСОБА_4 та Іванка. У травні 2016 року її син ОСОБА_3 розлучився з відповідачкою ОСОБА_2 та переїхав жити в іншу квартиру, а їх діти з колишньою невісткою залишилися проживати в указаній квартирі. З того часу відповідачка у повній мірі користуєтеся усіма комунальними послугами, які сплачує позивач як власник квартири, але остання за спожиті комунальні послуги кошти не повертає.

Так, протягом травня 2016 - травня 2019 років ОСОБА_1 оплачені комунальні послуги на суму 41 965 грн. 93 коп. Оскільки у квартирі АДРЕСА_1 , окрім відповідачки з дітьми, зареєстрований і син позивачки ОСОБА_3 , то половину вартості комунальних послуг він ОСОБА_1 оплатив, а решту 20 982 грн. 96 коп. позивач просить суд стягнути з відповідачки ОСОБА_2 .

Ухвалою суду від 08 липня 2019 року по справі відкрито провадження та призначено підготовче засідання.

22 жовтня 2019 року відповідач ОСОБА_2 подала до суду відзив на позов, в якому зазначила, що дійсно проживає з березня 2014 року у квартирі АДРЕСА_2 , яка належить на праві власності позивачу ОСОБА_1 . Проте, зазначає, що після розірвання шлюбу з сином позивача ОСОБА_3 в 2016 році, вони з бувшим чоловіком досягли усної домовленості, що він оплачує комунальні послуги по вищевказаній квартирі, а відповідач не стягує з нього аліменти на утримання дітей. Також вказує, що позивач багато років проживає за кордоном і не може особисто оплачувати комунальні послуги. Разом з тим, відповідач звертає увагу суду на те, що згідно картки реєстрації особи, її було знято з реєстрації за вищевказаною адресою з 21.02.2017 року по 22.11.2017 року, а тому у вказаний період вона не зобов`язана оплачувати за комунальні послуги.

Ухвалою суду від 12 листопада 2019 року закрито підготовче засідання та призначено справу до судового розгляду по суті.

Представник позивача в судове засідання не з`явився, подав до суду клопотання про розгляд справи у його відсутність, вказав, що позовні вимоги підтримує повністю та просив їх задовольнити, не заперечив проти заочного розгляду справи.

Відповідач ОСОБА_2 , повідомлена про час і місце слухання справи належним чином, в судове засідання не з`явилась. У відповідності до вимог ст. 280 ч.1, 2 ЦПК України, про причини неявки суд не повідомила. У відповідності до ст. 223 ч. 4 ЦПК України, суд вважає можливим розглянути справу на підставі наявних в ній даних та доказів в порядку заочного розгляду.

Дослідивши матеріали справи суд вважає, що позов підлягає задоволенню.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 , є власником квартири АДРЕСА_1 , що підтверджується Договором купівлі-продажу (ВРО № 663768) від 30.11.2011 року, посвідченим приватним нотаріусом Пруняк В.І. (реєстраційний номер 2436).

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду від 16.01.2019 року (набрало законної сили 18.04.2019 року) по цивільній справі № 686/11322/16-ц за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні квартирою шляхом виселення, встановлено, що ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_1 . У вказаній квартирі проживає відповідачка разом з неповнолітніми дітьми ОСОБА_5 та ОСОБА_6 . Згідно з довідкою про склад сім`ї від 16 серпня 2016 року у вказаній квартирі зареєстровані ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_2 та неповнолітні ОСОБА_5 та ОСОБА_6 .. ОСОБА_2 зареєстрована та проживає у спірній квартирі разом зі своїми дітьми: ОСОБА_5 та ОСОБА_6 за згодою позивача. Рішенням Хмельницького міськрайонного суду від 18 травня 2016 року, шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 розірвано.

Згідно ч. 4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до довідки відділу реєстрації місця проживання від 10.06.2019 року, відповідач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3 .

Дані факти не заперечуються сторонами.

Проте, відповідач у відзиві на позов вказує, що в період з21.02.2017 року по 22.11.2017 року не була зареєстрована за вищевказаною адресою.

У відповідності до положень ч. 2 ст. 77, ч. ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях

Частина 1 ст. 76 ЦПК України передбачає, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідачем ОСОБА_2 не надано суду доказів того, що в період 21.02.2017 року по 22.11.2017 року вона не була зареєстрована у квартирі АДРЕСА_1 .

Тому суд вважає доведеним факт того, що відповідач в період з травня 2016 року по травень 2019 року (період, за який позивач просить суд стягнути плату за комунальні послуги) безперервно проживала у спірній квартирі та, відповідно, користувалась комунальними послугами.

Факт неоплати ОСОБА_2 комунальних послуг по квартирі АДРЕСА_1 також визнається сторонами по справі (відповідач свою позицію з даного питання висловила у відзиві на позов).

Згідно ч. 1 ст. 82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників.

У зв`язку з тим, що суду не доведено наявності угоди між сторонами щодо безоплатного користування житловим приміщенням, тому у відповідності до вимог ч. 4 ст. 156 Житлового Кодексу до цих відносин застосовуються правила, встановлені статтею 162 цього ж Кодексу.

Положенням ч. 3 ст. 156 Житлового кодексу УРСР встановлено, члени сім`ї власника будинку (квартири) зобов`язані дбайливо ставитися до житлового будинку (квартири). Повнолітні члени сім`ї власника зобов`язані брати участь у витратах по утриманню будинку (квартири) і придомової території та проведенню ремонту. Спори між власниками та членами його сім`ї про розмір участі у витратах вирішуються в судовому порядку.

Приписи ст. 162 ЖК УРСР передбачають, що плата за користування жилим приміщенням в будинку (квартирі), що належить громадянинові на праві власності, встановлюється угодою сторін. Плата за комунальні послуги береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Строки внесення квартирної плати і плати за комунальні послуги визначаються угодою сторін. Наймач зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату і плату за комунальні послуги.

Отже, відповідач ОСОБА_2 , як особа, яка у встановленому законом порядку користується квартирою АДРЕСА_1 , зобов`язана сплачувати квартирну плату і плату за комунальні послуги, які фактично спожиті.

Згідно наданих позивачкою копій квитанцій, загальна сума оплачених нею комунальних послуг по квартирі АДРЕСА_1 з травня 2016 року по травень 2019 року склала 41 965 грн. 93 коп. Як стверджує позивач, половину вказаної суми (20 982 грн. 96 коп.) оплатив її син ОСОБА_3 , оскільки разом з відповідачкою зареєстрований у квартирі АДРЕСА_1 .

Решту 20 982 грн. 96 коп. зобов`язана оплатити відповідач ОСОБА_2 , проте відмовляється у добровільному порядку їх сплачувати.

У зв`язку з наведеним, суд приходить до обґрунтованого висновку про задоволення вимог позивача про стягнення з відповідача ОСОБА_2 20 982 грн. 96 коп. плати за спожиті комунальні послуги.

Судові витрати по справі становлять 768 грн. 40 коп. та стягуються з відповідача на користь позивача відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 4, 5, 7, 10, 13, 81, 141, 264-265, 280 ЦПК України, суд

вирішив:

Позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_1 , проживає: АДРЕСА_4 ) на користь ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1 ) 20 982 грн. 96 коп. плати за спожиті комунальні послуги та судовий збір у сумі 768 грн. 40 коп.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

На рішення, позивачем може бути подана апеляційна скарга протягом 30 днів до Хмельницького апеляційного суду.

Повний текст рішення виготовлено 05 грудня 2019 року.

Суддя: О.М. Палінчак