Справа № 646/6821/18
№ провадження 2/646/597/2019
Р І Ш Е Н Н Я

(заочне)

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04.12.19 року м.Харків

Червонозаводський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого - судді Шелест І.М.,

за участю секретаря Ушакової Г.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , що мешкає: АДРЕСА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 які зареєстровані за адресою: АДРЕСА_1 про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням,

встановив:

Позивач, ОСОБА_1 , звернулась до суду з позовом до відповідачів, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням.

В обґрунтування позову зазначає, що є власницею житлового будинку АДРЕСА_1 . В зазначеному будинку зареєстровані: також чоловік померлої дочки позивача ОСОБА_2 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_5 , але вони більше 9 років не мешкають у зазначеному будинку без поважних причин. Реєстрація відповідачів у спірній квартирі порушує права позивача як власника.Відповідачі не проживають в даному домі, не сплачують комунальні платежі в утриманні житла участі не беруть, особистих речей у будинку не має і взагалі домом не цікавляться. Таким чином, у даному житловому приміщенні зареєстровані ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та не проживають в житловому приміщенні понад 1 рік, а тому це надає право вважати їх такими, що втратили право користування житловим приміщенням, а також позивач просила стягнути з відповідачів на користь позивача судові витрати по даній справі.

У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 позов підтримала, у подальшому до суду не з`явилася, подала заяву, в якій просила розглянути справу у її відсутність та задовольнити позов.

Відповідачі ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , до суд повторно не з`явилися про слухання справи повідомлялися шляхом направлення судових повісток за місцем реєстрації, а також оголошенням на офіційному сайті суду.

Відповідач ОСОБА_8 до суду не з`явилася, через канцелярію суду подала заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги визнала повністю.

Зі згоди позивача, суд ухвалює заочне рішення, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України.

Суд, дослідивши надані докази в їх сукупності, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини: згідно договору дарування від 07.02.1987 на праві приватної власності належить будинок АДРЕСА_1 (а.с. 5-6).

З копії домової книги вбачається, що ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 зареєстровані за адресою: АДРЕСА_1 (а.с 8-14).

З інформаційної довідки з Реєстру територіальної громади м. Харкова від 14.08.2019 вбачається, що в будинку АДРЕСА_1 зареєстровані ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_5 (а.с. 7).

Як вбачається з акту від 24 вересня 2019 року, який складений сусідами, про те, що відповідачі ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , за адресою: будинок АДРЕСА_1 не мешкають з 2009 року, а ОСОБА_5 з 2015 року (а.с. 15).

На адвокатський запит начальник ГУ НП Основ`янського ВП в Харківській області повідомив, що до відділу поліції із заявами або повідомленнями про перешкоджання у проживанні та користуванні ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 житловим будинком за адресою: АДРЕСА_1 не зверталися (а.с. 16).

Як вбачається з копії свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 відповідач ОСОБА_5 . 08.09.2018 уклала шлюб із ОСОБА_9 та взяла прізвище чоловіка « ОСОБА_10 ».

У судовому засіданні свідок ОСОБА_11 пояснив, що проживає по АДРЕСА_1 більше АДРЕСА_2 років і знає ОСОБА_1 і її родину. ОСОБА_1 проживає по Черемушній, 25 з дочкою ОСОБА_12 та ОСОБА_13 померла більше 10 років тому. Вона була одружена із ОСОБА_14 і мали двох дітей ОСОБА_15 та ОСОБА_16 . Через деякий час після смерті матері ОСОБА_17 і ОСОБА_15 виїхали до Чернігівської області, а Ігор одружився і десь проживає у м. Харкові і він їх не бачив вже більше 10 років. На даний час ОСОБА_1 проживає з ОСОБА_18 . ОСОБА_5 мешкає десь на ХТЗ з чоловіком та маленькою дитиною більше 3-х років.

Свідок ОСОБА_19 , 1951 року народження свідчила про те, що проживає по АДРЕСА_1 і знає ОСОБА_1 з 1972 року, як сусідку. У будинку АДРЕСА_1 також мешкали старша дочка по чоловіку ОСОБА_20 , яка померла у 2009 році. Після її смерті батько з сином ОСОБА_15 виїхали і жодного разу вона не бачила їх. Другий син Ігор пожив ще роки 3-4 і теж виїхав. З того часу вони не поверталися. ОСОБА_21 , є дочкою ОСОБА_12 (молодша донька ОСОБА_22 ) проживали у будинку з народження, а зараз не мешкає у будинку більше 4 років.

Згідно ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Частиною 1 ст. 319 ЦК України передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

З ч. 2 ст. 405 ЦК України вбачається, що член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

На підставі наданих доказів, свідчень свідків, суд вважає доведеним, що відповідачі втратили право користування жилою площею за адресою реєстрації, тому що добровільно її залишили, не проживають в будинку понад 1 рік без поважних причин.

Даних, що позивач порушив права відповідачів на проживання, суду не надано, в зв`язку з чим суд задовольняє позов в повному обсязі.

Крім того, відповідач ОСОБА_5 позов визнала, проти визнання її такою, що втратила право користування житловим приміщенням у будинку АДРЕСА_1 - не заперечувала.

Згідно ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місце проживання в України», зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі: судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою.

Так судом встановлено, що відповідачі, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 не є спвівласниками спірного будинку та без поважних причин понад рік не мешкають за адресою АДРЕСА_1 , у зв`язку з чим, суд приходить до висновку, що реєстрація відповідачів у спірній квартирі створює позивачу перешкоди у праві користування та розпорядження своєю власністю, а тому вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Судові витрати суд стягує відповідно до ст. 141 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 4, 12, 13, 81, 82, 141, 229, 258, 259, 263-265, 268, 280-282 ЦПК України, ст.ст. 317, 319, 391, 405 ЦК України, ст.7 ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місце проживання в України» суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_23 про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням - задовольнити повністю.

Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_23 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , таким, що втратив право користування житловим приміщенням за адресою: АДРЕСА_1 .

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_23 , ІНФОРМАЦІЯ_4 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , іпн. НОМЕР_2 судовий збір у сумі 704,80 грн.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано відповідачем протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд- якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного тексту заочного рішення суду.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому Цивільно-процесуальним законодавством.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Харківського апеляційного суду.

Повний текст рішення виготовлений 04.12.2019.

Суддя І.М. Шелест