Справа № 159/4880/19
Провадження № 2/159/1270/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 грудня 2019 року м. Ковель

Ковельський міськрайонний суд Волинської області

під головуванням судді Бойчука П.Ю.,

розглянувши у м. Ковелі в спрощеному позовному провадженні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 ) про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини,-

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернулась в суд з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини.

В обґрунтування позову ОСОБА_1 зазначає, що вона та відповідач 13.05.2017 року уклали шлюб, який було зареєстровано Ковельським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції Волинської області, про що зроблено актовий запис № 227. Від вказаного шлюбу сторони мають неповнолітню дитину - сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Позивач вказує, що на даний час відповідач проживає окремо, натомість дитина проживає з нею та перебуває повністю на її утриманні. Відповідач участі у вихованні та утриманні спільної дитини не приймає, однак позивач вважає за доцільне, щоб відповідач сплачував аліменти на утримання сина для належного забезпечення дитини всім необхідним. Крім цього, позивач вказує, що відповідач інших утриманців не має, працездатний, отримує дохід, однак в добровільному порядку допомоги на утримання дитини не надає, а тому може сплачувати аліменти.

Обґрунтовуючи вказаними обставинами свої позовні вимоги, позивач просила стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітнього сина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі ј частки від усіх видів заробітку (доходу) батька, але не менше 50% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і до досягнення дитиною повноліття, починаючи від дня пред`явлення позову до суду.

Ухвалою судді Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 22.10.2019 року відкрито провадження в цивільній справі та вирішено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Крім цього, відповідачу визначено п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву.

Ухвалою суду від 04.11.2019 року розгляд справи по суті відкладено для повторного направлення відповідачу копії позовної заяви з копіями доданих до неї документів.

У строк, повторно встановлений судом, відповідач відзив на пред`явлений позов не подав. Таким чином, у зв`язку з ненаданням відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами (ч. 8 ст. 178 ЦПК).

Оскільки розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, тому, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, з`ясувавши обставини справи та дослідивши наявні серед матеріалів справи докази, вважає, що позов підлягає до повного задоволення.

Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

Як встановлено з копії свідоцтва про шлюб, сторони перебувають у шлюбі з 13.06.2017 року, який зареєстровано Ковельським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Волинської області, актовий запис № 227.

Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину - сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується відповідним свідоцтвом про її народження.

Неповнолітня дитина проживає з позивачем та перебуває на її утриманні, що не спростовано відповідачем.

Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері (батька).

Відповідно до ст. 180 СК України, обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька. За домовленістю між батьками дитини, той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь в її утриманні, а у разі недосягнення такої згоди кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються за рішенням суду.

Як вказує позивач, відповідач працює та отримує стабільний дохід.

Відповідач заперечень з цього приводу не подав.

Таким чином вбачаються підстави для стягнення аліментів з відповідача у частці від його заробітку.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

При цьому за змістом ст. 141 СК України батьки мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незважаючи на розірвання шлюбу чи проживання окремо від дитини.

Згідно ч. 2 ст. 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку . Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Аналізуючи зазначені норми закону, суд виходить з того, що батьки дитини повинні забезпечити для дитини утримання у розмірі не меншому прожиткового мінімуму на місяць, встановленого на відповідний період для певного віку дитини, як мінімальної гарантії загального рівня забезпеченості повноцінним харчуванням для розвитку організму дитини, збереження її здоров`я та розвитку дитини, а кожен з батьків повинен надати дитині утримання у розмірі не меншому половини цього прожиткового мінімуму щомісячно. Тобто, забезпечення батьками такого прожиткового мінімуму забезпечує мінімальні потреби дитини.

Відповідач має вік 30 років, не подав докази існування обставин, які істотно обмежують його працездатність, докази існування інших обставин, що мають істотне значення при визначенні розміру аліментів, що дозволяє зробити висновок про його спроможність сплачувати аліменти на утримання неповнолітньої дитини.

Визначений розмір аліментів в розмірі 1/4 частини усіх доходів щомісячно, на переконання суду, буде об`єктивним та справедливим з врахуванням наведених вище обставин.

За таких обставин, з відповідача слід стягувати на користь позивача аліменти на утримання неповнолітньої дитини в розмірі 1/4 частини усіх доходів щомісячно, починаючи з дня подачі позовної заяви - з 28.08.2019 року і до досягнення дитиною повноліття.

Рішення в частині стягнення аліментів у межах платежу за один місяць (виходячи з розміру мінімальної заробітної плати) слід звернути до негайного виконання відповідно до вимог п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України.

Крім цього, з відповідача слід стягнути судові витрати по справі у відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 10, 12, 81, 82, 89, 141, 263, 264, 265, 274-279 ЦПК України, на підставі ст.ст. 141, 180-182, 184, СК України, суд, -

У Х В А Л И В :

Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 ) про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, - задовольнити повністю.

Стягувати з ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , паспорт серії НОМЕР_1 , виданий Ковельським МВ УМВС України у Волинській області 23.07.2012 року, ІПН НОМЕР_2 ) аліменти на утримання неповнолітньої дитини - сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частини всього його доходу (заробітку) щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подачі позовної заяви - з 28.08.2019 року до досягнення дитиною повноліття.

Стягнути з ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 ) в користь держави судовий збір в сумі 768 (сімсот шістдесят вісім) гривень 40 копійок.

Рішення в частині стягнення аліментів за один місяць в сумі 1043 (одна тисяча сорок три) гривні 25 копійок звернути до негайного виконання.

Рішення суду може бути оскаржене безпосередньо до Волинського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його складення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 1 Розділу ХІІІ «Перехідні положення» Цивільного процесуального кодексу України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи через Ковельський міськрайонний суд Волинської області.

Головуючий:П. Ю. Бойчук