Провадження № 2-к/750/6/19
У Х В А Л А

06 грудня 2019 року м. Чернігів

Деснянський районний суд м. Чернігова в складі:

судді Карапута Л.В.,

секретаря Пишенко М.М.,

за участі представника ОСОБА_1 ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання Управління Пенсійного фонду Російської Федерації в м. Орське Оренбурської області про визнання та надання дозволу на виконання на території України рішення Жовтневого районного суду м. Орське Оренбурської області від 01.12.2017 про стягнення грошових коштів з ОСОБА_1 ,

в с т а н о в и в:

26.09.2019 року до суду надійшло клопотання Управління Пенсійного фонду Російської Федерації в м. Орське Оренбурської області про визнання та надання дозволу на виконання на території України рішення Жовтневого районного суду м. Орське Оренбурської області від 01.12.2017 про стягнення грошових коштів з ОСОБА_1 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_1 до суду надіслав заперечення проти задоволення клопотання про визнання та надання дозволу на примусове виконання на території України рішення іноземного суду, оскільки відсутні належні докази повідомлення його про час та місце розгляду справи та постановлення рішення.

У судовому засіданні представник ОСОБА_1 просила відмовити в задоволенні клопотання.

Судом встановлено, що 01.12.2017 року Жовтневим районним судом м. Орськ Оренбурської області було винесено рішення про часткове задоволення позову Управління пенсійного фонду Російської Федерації до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 про стягнення суми безпідставного збагачення.

14.11.2018 Апеляційним рішенням судової колегії по цивільних справах Оренбурського обласного суду рішення Жовтневого районного суду м. Орськ Оренбурської області від 01.12.2017 було змінено в частині, абзаци 1,2,3 викладено в іншій редакції: позов до ОСОБА_1 задовольнити. Стягнути з ОСОБА_1 на користь Управління Пенсійного фонду Російської Федерації в м. Орське Оренбурської області безпідставне збагачення у вигляді щомісячної грошової виплати окремим категоріям громадян в сумі 289386,55 руб. та витрати по оплаті державного мита в розмірі 6093,87 руб. В іншій частині рішення суду залишено без змін.

Боржник ОСОБА_1 зареєстрований по АДРЕСА_1 .

Відповідно до п. 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 12 від 24.12.1999р. «Про практику розгляду судами клопотань про визнання й виконання рішень іноземних судів та арбітражів і про скасування рішень, постановлених у порядку міжнародного комерційного арбітражу на території України»: до клопотання мають бути додані всі документи, передбачені відповідним міжнародним договором, зокрема: документ, із якого видно, що сторона, проти якої постановлено рішення і яка не брала участі у процесі, була в належному порядку і своєчасно викликана в суд, а в разі її процесуальної недієздатності була належним чином представлена (мала уповноваженого представника). Виклик у судове засідання може підтверджуватись оригіналом або засвідченою копією документа за допомогою якого мав здійснюватися виклик згідно з міжнародним договором або законодавством держави, де розглядалася справа.

Такої ж позиції дотрималась Судова палата у цивільних справах Верховного суду України, ухваливши 01.06.2016 р. постанову у справі № 6-1151цс16, якою відмовив стягувачу у визнанні та дозволі примусового виконання рішення суду Російської федерації.

При цьому, суд наголошує на тому, що стаття 6 Європейської конвенції про захист прав людини гарантує право на справедливий судовий розгляд. Вона закріплює принцип верховенства закону, на якому будується демократичне суспільство і найважливішу роль судової системи в здійсненні правосуддя.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини, невід`ємними частинами «права на суд» слід розглядати, зокрема, наступні вимоги: вимога «змагальності» процесу відповідно до статті 6 Конвенції передбачає наявність можливості бути поінформованим і коментувати зауваження або докази, представлені протилежною стороною, в ході розгляду; право на «публічне слухання», що передбачає право на усне слухання і особисту присутність сторони в цивільному судовому процесі перед судом (Екбатані проти Швеції (Ekbatani v. Sweden, 26 травня 1988?р., номер заяви 10563/83, пп. 24- 33); право на ефективну участь (Т та V. проти Сполученого Королівства, 16 грудня 1999 р., номер заяв 24724/94; 24888/94, пп. 83-89).

Стаття 6 Конвенції головним чином служить для визначення того, чи були надані заявнику достатні можливості викласти свою позицію і оскаржити докази, які він вважав недостовірними, а не для того, щоб оцінювати правильність або неправильність рішення, прийнятого національними судами (Каралевічус проти ОСОБА_4 (Karaievicius v. Lithuania), 6 червня 2002 р., номер заяви 53254/99).

Враховуючи вищезазначене, саме сповіщення судом сторін про місце та час розгляду справи свідчитиме про ефективне забезпечення сторін «правом на суд».

Заявником до клопотання про визнання та надання дозволу на виконання на території України рішення Жовтневого районного суду м. Орське Оренбурської області від 01.12.2017 про стягнення грошових коштів з ОСОБА_1 надано довідку про те, що ОСОБА_1 був належним чином і своєчасно сповіщений про час та місце розгляду справи і що йому була вручена копія позовної заяви.

Відповідно до ч. 1 ст. 462 ЦПК України, рішення іноземного суду (суду іноземної держави, інших компетентних органів іноземних держав, до компетенції яких належить розгляд цивільних справ) визнаються та виконуються в Україні, якщо їх визнання та виконання передбачено міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності.

Згідно ст. 81 Закону України «Про міжнародне приватне право», в Україні можуть бути визнані та виконані рішення іноземних судів у справах, що виникають з цивільних, трудових, сімейних та господарських правовідносин, вироки іноземних судів у кримінальних провадженнях у частині, що стосується відшкодування шкоди та заподіяних збитків, а також рішення іноземних арбітражів та інших органів іноземних держав, до компетенції яких належить розгляд цивільних і господарських справ, що набрали законної сили.

Враховуючи наведене, клопотання Управління Пенсійного фонду Російської Федерації в м. Орське Оренбурської області про визнання та надання дозволу на виконання на території України рішення Жовтневого районного суду м. Орське Оренбурської області від 01.12.2017 про стягнення грошових коштів з ОСОБА_1 не підлягає задоволенню, оскільки дане рішення було змінено рішенням Оренбурського обласного суду від 14.11.2018, тому фактично виконанню підлягає рішення Оренбурського обласного суду від 14.11.2018, яке не було подане разом з клопотанням, а також надана суду довідка про належність сповіщення ОСОБА_1 не може бути розцінена як достатній доказ його повідомлення про час та місце розгляду справи в розумінні статей 76 та 80 ЦПК України, оскільки вона не містить дати видачі та жодної інформації щодо способу сповіщення та посилань на документи (докази), які б цей факт підтверджували.

Керуючись ст. 467 ЦПК України, суд,

у х в а л и в :

в задоволенні клопотання Управління Пенсійного фонду Російської Федерації в м. Орське Оренбурської області про визнання та надання дозволу на виконання на території України рішення Жовтневого районного суду м. Орське Оренбурської області від 01.12.2017 про стягнення грошових коштів з ОСОБА_1 , відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Чернігівського апеляційного суду.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Суддя Л.В.Карапута