справа №176/873/15-ц
провадження №2/176/25/19
РІШЕННЯ

Іменем України

05 грудня 2019 р. Жовтоводський міський суд Дніпропетровської області

у складі: головуючої судді Павловська І.А.

за участі секретаря Ніколенко М.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Жовті Води цивільну справу за позовом акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,-

ВСТАНОВИВ:

06 травня 2015 року ПАТ КБ "ПриватБанк"(після зміни організаційно-правової форми - акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк»),звернулось до Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області із позовом, де просить стягнути солідарно з відповідачів заборгованість по кредитному договору № DNJOG від 11 серпня 2008 року в сумі 233858 грн. 74 коп. та судові витрати.

В обґрунтування своїх вимог позивач посилався на те, що відповідно до укладеного договору № DNJOG від 11.08.2008 року позивач зобов`язався надати відповідачу кредит у розмірі 50501,25 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 15,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 08.02.2018 року, а відповідач зобов`язався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановленому кредитним договором. Згідно заяви відповідача ОСОБА_1 кредитний договір № DNJOG від 11.08.2008 року переведено з валюти гривня в валюту Долар США. Розмір кредиту після проведення конвертації з урахуванням винагороди банку складає 10 701,09 доларів США зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 14.04% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом.

Виконання позичальником зобов`язань за кредитним договором забезпечується порукою відповідно до укладеного договору поруки від 08 лютого 2008 року між ПАТ КБ "ПриватБанк" та ОСОБА_2 , згідно з яким поручитель поручається перед кредитором за виконання боржником зобов`язань за кредитним договором № DNJOG від 11 серпня 2008 року. Поручитель в силу вимог закону та договору поруки несе солідарну відповідальність разом з позичальником перед кредитором.

Позичальник всупереч умов договору та закону свої зобов`язання не виконував, у зв`язку із чим виникла заборгованість по кредитному договору в сумі 10 515,23 долари США, що за курсом 22,24 грн. відповідно до службового розпорядження НБУ від 17.03.2015 року складає 233 858,74 грн. з яких: 8951,77 доларів США - заборгованість за кредитом; 763,24 доларів США - заборгованість по відсоткам за користування кредитом; 156,55 доларів США - заборгованість по комісії за користуванням кредитом; 132,24 доларів США - пеня за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором, а також штрафи відповідно до Договору: 11,24 доларів США - штраф (фіксована частина); 500,19 доларів США - штраф (процентна складова), яку позивач просить стягнути на свою користь солідарно із відповідачів та судові витрати.

Представник позивача належним чином повідомлений про день та час розгляду справи у судовому засіданні участі не приймав, надавши письмове клопотання про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує з підстав викладених у позові та просить суд їх задовольнити.

Відповідач ОСОБА_1 належним чином повідомлена про день та час розгляду справи у судовому засіданні участі не приймала. В матеріалах справи наявне письмове клопотання її представника адвоката Лапшина В.В. про розгляд справи за його відсутності та відсутності його довірителя, у задоволенні позову просить відмовити.У письмовій заяві також вказав, що наданий АТ КБ «ПриватБанк» розрахунок заборгованості становить лише таблицю із занесеним даними без механізму отримання зазначених сум. Крім того, вважає незаконною нарахування комісії, штрафу та пені, оскільки штраф і пеня є санкцією одного виду, а відповідно ст.61 Конституції України ніхто не може бути притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.

Відповідач ОСОБА_2 належним чином повідомлений про день та час розгляду справи у судове засідання не з`явився, про причини неявки суду не повідомив, відзив на позов не надав.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Враховуючи, що у судове засідання не з`явилися всі учасники справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Повно, всебічно та об`єктивно дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази у їх сукупності, суд приходить до наступного.

Так, відповідно ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Судом встановлено, що відповідно до укладеного договору про іпотечний кредит № DNJOG від 11.08.2008 року позивач зобов`язався надати відповідачу кредит у розмірі 50 501,25 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 15,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 08.02.2018 року, а відповідач зобов`язався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановленому кредитним договором (а.с.13-16).

Так, відповідно до п.2.4 зазначеного договору позичальник зобов`язується щомісячно до 8 числа кожного місяця, починаючи з наступного після укладення договору, здійснювати погашення кредиту та сплачувати нараховані кредитором відсотки ануїтетними платежами в сумі не менше 821,22 грн., шляхом внесення готівки до каси кредитора або шляхом безготівкових перерахувань на відповідний рахунок.

В забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором між ПАТ КБ "ПриватБанк" та відповідачем ОСОБА_2 укладено договір поруки DNJOG від 08 лютого 2008 року відповідно до якого ОСОБА_2 виступив поручителем ОСОБА_1 і взяв на себе зобов`язання перед банком відповідати по зобов`язанням ОСОБА_1 , що виникають з умов кредитного договору (а.с.25)

Відповідно до пункту 3 договору поруки поручитель відповідає перед кредитором за виконання зобов`язань за кредитним договором у тому ж розмірі, що і боржник, включаючи сплату кредиту, відсотків за користування кредитом, комісії , винагород, штрафів, пені та інших платежів, відшкодування збитків. Відповідальність поручителя і боржника є солідарною (а.с.25 зворот).

Відповідач ОСОБА_1 19 липня 2008 року звернулась з письмовою заявою до позивача в якій просить змінити валюту кредиту за договором про іпотечний кредит № DNJOG від 11.08.2008 року та залишок заборгованості за договором у розмірі 49549,50 грн. та 9910,37 грн. конвертувати у валюту долар США за курсом на дату укладення додаткової угоди до договору (а.с.19).

Згідно даної заяви кредитний договір № DNJOG від 11.08.2008 року переведено з валюти гривня в валюту Долар США. Розмір кредиту після проведення конвертації з урахуванням винагороди банку складає 10 701,09 долари США зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 14.04% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, що підтверджується додатковою угодою датованою 11 серпня 2008 року до договору про іпотечний кредит № DNJOG від 11.08.2008 року (а.с.21-24).

Відповідно до договору, погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку, щомісяця в період сплати, відповідач повинен надавати Банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за кредитом, яка складається із заборгованості за кредитом, за відсотками, комісією, а також інші витрати згідно кредитного договору. У випадку порушення зобов`язань за кредитним договором, відповідач сплачує банку відсотки за користування кредитом у подвійному розмірі на місяць, нараховані від суми непогашеної в строк заборгованості за кредитом.

Пунктами 2.2.2, 2.2.3 додаткової угоди до договору про іпотечний кредит № DNJOG від 11.08.2008 року, передбачено, що позичальник зобов`язується сплатити відсотки за користування кредитом відповідно до п.п. 2.3.1, 2.3.2, 2.3.3, 3.1, 3.2, даного договору. Повну сплату відсотків за користування кредитом здійснити не пізніше дати фактичного повного погашення кредиту, а також сплатити банку винагороду згідно п.п. 7.2 та 8.1 даного Договору.

Згідно п. 5.1 додаткової угоди у випадку несвоєчасного погашення заборгованості по кредиту, позичальник сплачує банку пеню у розмірі, який зазначений у п. 8.4 Договору за кожний день просрочки. При цьому відсотки за користування кредитом на суму просроченої заборгованості додатково до вищезазначеної пені Банком не нараховується. Сплата пені здійснюється в гривні. У випадку, якщо кредит видається в іноземній валюті, пеня сплачується в гривневому еквіваленті по курсу НБУ на дату сплати.

Пунктом 5.3, 5.4 додаткової угоди до договору передбачено, що при порушенні позичальником строків платежів по будь - якому з грошових зобов`язань передбачених кредитним договором більше ніж на 30 днів, позичальник зобов`язаний сплатити банку штраф у розмірі 250 грн. + 5% від суми позову. Нарахування неустойки за кожен випадок порушення зобов`язань, передбаченої 5.1, 5.2, 5.3 здійснюється протягом 3 років з дня, коли відповідне зобов`язання повинне бути виконане позичальником.

Позивач виконав свої зобов`язання в повному обсязі, надавши кредитні кошти відповідачу, що підтверджується заявою про продаж іноземної валюти із подальшим перерахуванням коштів за договором про іпотечний кредит № DNJOG від 11.08.2008 року, підписаною останньою (а.с.20).

Відповідач зобов`язання за вказаним договором належним чином не виконала та станом на 17.03.2015 року має заборгованість, яка складається з наступного:

-8951,77 дол. США - заборгованість за кредитом;

-763,24 дол. США - заборгованість по відсоткам за користування кредитом,

-156,55 дол. США - заборгованість по комісії за користування кредитом,

-132,24 дол. США - пеня за несвоєчасне виконання зобов`язань за договором,

-11,24 дол. США - штраф (фіксована частина),

-500,19 дол. США - штраф (процентна складова).

Загальна заборгованість за кредитним договором № DNJOG від 11.08.2008 року, складає 10515,23 дол. США, що за курсом НБУ станом на 17.03.2015 року становить 233 858грн. 74 коп. (а.с. 5-9).

Згідно із частинами першою, другою статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За змістом ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно ч.1 ст.631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і обов`язки відповідно до договору. Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ст. 599 ЦК України).

Таким чином суд знайшов доведеним факт існування кредитних відносин між сторонами, що підтверджено належними та допустимими доказами, наданими позивачем, а отже з відповідача на користь позивача слід стягнути заборгованість за кредитом, відсотками та пеню за несвоєчасність виконання зобовязань за договором.

З приводу нарахування комісії АТ КБ «Приватбанк» за користування кредитом, суд виходить з настурного.

Згідно зі статтями 526, 530, 610, частиною першою статті 612 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином, у встановлений термін, відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені також і Законом України «Про захист прав споживачів».

За положеннями частини п`ятої статті 11, частин першої, другої, п`ятої, сьомої статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів» до договорів зі споживачами про надання споживчого кредиту застосовуються положення цього Закону про несправедливі умови в договорах, зокрема положення, згідно з якими передбачаються зміни в будь-яких витратах за договором, крім відсоткової ставки.

Продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача. Якщо положення договору визнано несправедливим, включаючи ціну договору, таке положенняможе бути змінено або визнано недійсним. Положення, що було визнане недійсним,вважається таким з моменту укладення договору.

Аналіз указаних норм дає підстави для висновку, що несправедливими є положення договору про споживчий кредит, які містять умови про зміни у витратах, зокрема щодо плати за обслуговування кредиту, і це є підставою для визнання таких положень недійсними.

Згідно з абзацами другим та третім частини четвертої статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» споживач не зобов`язаний сплачувати кредитодавцеві будь-які збори, відсотки, комісії або інші вартісні елементи кредиту, що не були зазначені у договорі.

Кредитодавцю забороняється встановлювати у договорі про надання споживчого кредиту будь-які збори, відсотки, комісії, платежі тощо за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону. Умова договору про надання споживчого кредиту, яка передбачає здійснення будь-яких платежів за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону, є нікчемною.

Відповідно до частини восьмої статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів» (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) нечіткі або двозначні положення договорів зі споживачами тлумачаться на користь споживача.

Крім того, відповідно до статті 55 Закону України «Про банки і банківську діяльність» відносини банку з клієнтом регулюються законодавством України, нормативно-правовими актами Національного банку України та угодами (договорами) між клієнтом та банком.

З Рішення Конституційного Суду України від 10 листопада 2011 року,№ 15-рп/2011 у справі щодо офіційного тлумачення положень пунктів 22, 23 статті 1, статті 11, частини восьмої статті 18, частини третьої статті 22 Закону України «Про захист прав споживачів» у взаємозв`язку з положеннями частини четвертої статті 42 Конституції України (справа про захист прав споживачів кредитних послуг) вбачається, що положення пунктів 22, 23 статті 1, статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» з подальшими змінами у взаємозв`язку з положеннями частини четвертої статті 42 Конституції України треба розуміти так, що їх дія поширюється на правовідносини між кредитодавцем та позичальником (споживачем) за договором про надання споживчого кредиту, що виникають як під час укладення, так і виконання такого договору.

Відповідно допункту 3.6 Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту,затверджених постановою правління Національного банку України від 10 травня 2007 року №168,банки не мають права встановлювати платежі, які споживач має сплатити на користь банку за дії, які банк здійснює на власну користь (ведення справи, договору, облік заборгованості споживача тощо), або за дії, які споживач здійснює на користь банку (прийняття платежу від споживача, тощо), або що їх вчиняє банк або споживач з метою встановлення, зміни або припинення правовідносин (укладення кредитного договору, внесення змін до нього, прийняття повідомлення споживача про відкликання згоди на укладення кредитного договору тощо).

Пунктом 7.2 кредитного договору передбачено, що при невиконанні позичальником умов, передбачених пунктом 2.2.11 договору, банк зобов`язаний здійснити додатковий моніторинг погашення кредиту по рахунку. При цьому позичальник сплачує банку винагороду, що дорівнює сумі залишку коштів між сплаченими позичальником на день здійснення моніторингу коштами і нарахованими банком на останній термін сплати. Сплата винагороди здійснюється в гривні. У випадку, якщо кредит видається в іноземній валюті, винагорода сплачується в гривневому еквіваленті по курсу НБУ на дату сплати.

Пунктом 8.1 додаткової угоди до договору про іпочнений кредит зокрема, передбачено сплату позичальником за користування кредитом відсотків у розмірі 1,17% на місяць на суму залишку заборгованості за Кредитом, винагороди за надання фінансового інструменту у розмірі 0,00 % від суми виданого кредиту щомісяця в період сплати, винагороди за резервування ресурсів у розмірі 3 % річних від суми зарезервованих ресурсів, винагороди за проведення додаткового моніторингу (а.с. 23-24).

Крім того, за положеннями абзацу 3 частини четвертої статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» кредитодавцю забороняється встановлювати в договорі про надання споживчого кредиту будь-які збори, відсотки, комісії, платежі тощо за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону.Умова договору про надання споживчого кредиту, яка передбачає здійснення будь-яких платежів за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону,є нікчемною.

Згідно із Законом України «Про захист прав споживачів» послуга це діяльність виконавця з надання (передачі) споживачеві певного визначеного договором матеріального чи нематеріального блага, що здійснюється за індивідуальним замовленням споживача для задоволення його особистих потреб; споживчий кредит це кошти, що надаються кредитодавцем (банком або іншою фінансовою установою) споживачеві на придбання продукції (пункти 17 і 23 статті 1).

Отже, послугою з надання споживчого кредиту є діяльність банку або іншої фінансової установи з передачі споживачу коштів на придбання продукції для його особистих потреб, а тому встановлення кредитором будь-яких зборів, відсотків, комісій, платежів за інші дії, ніж надання коштів на придбання продукції, є незаконним, а такі умови споживчого кредиту є нікчемними і не потребують визнання недійсними.

З огляду на це, умови кредитного договору про нарахування комісії банком за сплату винагороди за надання фінансового інструменту у момент надання кредиту, на страхування майна, на особисте страхування, на сплату страхових платежів, винагороди за надання фінансового інструменту, винагороди за резервування ресурсів, винагороди за проведення додаткового моніторингу є незаконними, та як наслідок нікчемними, і не потребують визнання недійсними.

Такий правовий висновок викладений Верховним Судом України у постанові від 06 вересня 2017 року у справі №6-2071цс16,постанові ВерховногоСуду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 16 січня 2019 року у справі №686/25972/14-ц (провадження № 61-433св17).

Враховуючи встановлені вище обставини, нікчемність умов кредитного договору щодо сплати комісії, суд приходить до висновку про відсутність правових підстав для стягнення нарахованої банком комісії в сумі 156,55 доларів США грн.

Частиною 1 ст. 546 ЦК України передбачено, що виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

Згідно ч. 2 ст. 548 ЦК України виконання зобов`язання (основного зобов`язання) забезпечується, якщо це встановлено договором або законом.

Під неустойкою (штрафом, пенею), відповідно до ст. 549 цього Кодексу розуміється грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежного виконання зобов`язання.

Отже, види забезпечення виконання зобов`язань є спеціальними мірами майнового характеру, які стимулюють належне виконання зобов`язання боржником шляхом встановлення доданих гарантій задоволення вимог кредитора, а тому забезпечення виконання зобов`язань будь-яким з видів передбачених ст. 546 ЦК України, також створює зобов`язальні правовідносини між кредитором та боржником.

Згідно ч. 1 ст. 550 ЦК України встановлюється загальне правило про те, що кредитор має право на стягнення неустойки у всіх випадках порушення боржником зобов`язання, незалежно від того, виникли чи ні у зв`язку з цим порушенням збитки на стороні кредитора.

Згідно ч.1 ст.631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і обов`язки відповідно до договору. Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ст. 599 ЦК України).

Частина 3 статті 551 ЦК України передбачає, що розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Враховуючи, що згідно до п. 5 Додаткової угоди термін позовної давності про стягнення пені становить 5 років та розмір пені не перевищує розмір заборгованості по тілу кредиту, тому вона підлягає стягненню в повному розмірі.

Що стосується штрафів, нарахованих за спірним договором, а саме: 11,24 доларів США - штраф фіксована частина та 500,19 - штраф (процентна складова) то необхідно зазначити наступне.

Цивільно-правова відповідальність - це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обов`язку новим, або у приєднанні до невиконаного обов`язку нового додаткового.

Покладення на боржника нових додаткових обов`язків як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу).

Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання (частина друга статті 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 ЦК України).

Умовами укладеного між сторонами кредитного договору встановлена відповідальність позичальника за порушення строків платежів по будь-якому із грошових зобовязань, передбачених кредитним договором більш ніж на 30 днів у вигляді сплати штрафу у розмірі 250 грн.+5% від суми позову.

Суд враховує доводи представника відповідача ОСОБА_3 щодо неправомірності дій ПАТ КБ "ПриватБанк" в частині одночасного нарахування заборгованості штрафу та пені, які відповідачі повинні сплатити банку, оскільки як передбачено статтею 61 Конституції України, ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.

Тому, позовні вимоги АТ КБ «ПриватБанк» в частині стягнення штрафів задоволенню не підлягають.

Стосовно стягнення суми заборгованості за кредитним договором з відповідача - поручителя ОСОБА_2 слід зазначити наступне.

З договору поруки вбачається, що в ньому не встановлено строку, після якого порука припиняється, а умова договору поруки про його дію до повного виконання боржником своїх зобов`язань перед банком за кредитним договором не є встановленим сторонами строком припинення дії поруки, оскільки суперечить ч. 1 ст. 251 ЦК України та ч. 1 ст. 252 ЦК України, тому в цьому разі підлягають застосуванню норми ч. 4 ст. 559 ЦК України, згідно яких порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання не пред`явить вимоги до поручителя (а.с.9)

В п.24 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» передбачено, що відповідно до частини четвертої статті 559 ЦК порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання не пред`явить вимоги до поручителя.

При вирішенні таких спорів судом враховується, що згідно зі статтею 526 ЦК зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Отже, якщо кредитним договором не визначено інші умови виконання основного зобов`язання, то у разі неналежного виконання позичальником своїх зобов`язань за цим договором строк пред`явлення кредитором до поручителя вимоги про повернення отриманих у кредит коштів має обчислюватися з моменту настання строку погашення зобов`язання згідно з такими умовами, тобто з моменту настання строку виконання зобов`язання у повному обсязі або у зв`язку із застосуванням права на повернення кредиту достроково. Таким строком не може бути лише несплата чергового платежу.

Пред`явленням вимоги до поручителя є як направлення/вручення йому вимоги про погашення боргу (залежно від умов договору), так і пред`явлення до нього позову.

При цьому в разі пред`явлення вимоги до поручителя кредитор може звернутися до суду протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання.

Встановлено, що 25.03.2015 року позивачем на адресу позичальника - ОСОБА_1 та поручителя ОСОБА_2 скеровано письмові вимоги про необхідність виконання умов договору кредиту та розяснено наслідки невиконання вимоги, про що свідчить наявний в матеріалах справи реєстр згрупованих поштових повідомлень рекомендованих листів (а.с.10-13). Проте вимога залишилася відповідачами без реагування, заборгованість у добровільному порядку не погашена.З позовом до суду АТ КБ «ПриватБанк» звернувся 06.05.2015 року, тобто вимоги до поручителя пред`явлено в межах строку передбаченого законом.

Враховуючи наведене вище, суд прийшов висновку, що відповідач ОСОБА_1 взятих на себе кредитних зобов`язань в строки передбачені договором кредиту належним чином не виконала, у звязку із чим утворилась заборгованість, яку позивач просить стягнути з боржника і поручителя у відповідності до норм цивільного законодавства та умов договору поруки, а тому, суд приходить переконання, що позовні вимоги позивача про стягнення солідарно з відповідачів: заборгованості за кредитом у розмірі 8951,77 доларів США, заборгованості по процентам за користування кредитом - 763,24 доларів США, пеня за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором - 132,24 доларів США, а всього 9847,25 доларів США, що за курсом 22,24 відповідно до службового розпорядження НБУ від 17.03.2015 року, складає 219 002,84 грн. підлягає задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки позов задоволено частково на загальну суму 219 002,84 грн, то з відповідачів на користь позивача слід стягнути судовий збір в розмірі 1095,01 з кожного (219002,84 х 2338,59/233858,74 =2190,03:2=1095,01 грн.)

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 4, 12,13,247, 263-265, 273, 354-355 ЦПК України, -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,-, задовольнити частково.

Стягнути солідарно з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки смт.Петрове, Петрівського району, Кіровоградської області, ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , зареєстрованої за адресою АДРЕСА_1 , ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця міста Жовті Води, Дніпропетровської області, ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , зареєстрованого за адресою АДРЕСА_1 на користь акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк", , заборгованість за кредитним договором № DNJOG від 11 серпня 2008 року у сумі 9847,25 доларів США, що за курсом 22,24 грн. відповідно до службового розпорядження НБУ від 17.03.2015 року, становить 219 002,84 грн., що складається з:

- заборгованості за кредитом у розмірі 8951,77 дол.США що, за курсом НБУ становить 199 087,36 грн.;

- заборогваності по відсоткам за користування кредитом у розмірі 763,24 дол.США, що за курсом НБУ становить 16 974,46 грн.;

- пеня за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором 132,24 дол.США, що за курсом НБУ становить 2 941,02 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки смт.Петрове, Петрівського району, Кіровоградської області, ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , зареєстрованої за адресою АДРЕСА_1 , ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця міста Жовті Води, Дніпропетровської області, ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , зареєстрованого за адресою АДРЕСА_1 на користь акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк", судові витрати з оплати судового збору у розмірі 1095,01 з кожного.

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду у тридцятиденний строк з дня його проголошення.

У відповідності до п.п. 15.5 Розділу ХІІІ перехідних положень ЦПК України (в редакції 2017 року), до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, тобто через Жовтоводський міський суд Дніпропетровської області.

Суддя Жовтоводського міського суду І.А. Павловська

Дніпропетровської області