Житомирський апеляційний суд
Справа №285/3347/17 Головуючий у 1-й інст. Михайловська А. В.
Категорія 26 Доповідач Трояновська Г. С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 березня 2019 року Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючого - судді Трояновської Г.С.

суддів: Миніч Т.І., Павицької Т.М.

з участю секретаря судового засідання Ковальської Я.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі цивільну справу № 285/3347/17 за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" (правонаступником якого є Акціонерне товариство комерційний банк "ПриватБанк") до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості

за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 01 червня 2018 року, ухвалене під головуванням судді Михайловської А.В. в м. Новоград-Волинському,

в с т а н о в и в:

У вересні 2017 року Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» (правонаступником якого є Акціонерне товариство комерційний банк "ПриватБанк") звернулось до суду з позовом, в якому просило стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором у сумі 66 681,48 грн. та понесені судові витрати.

В обґрунтування позовних вимог Банк зазначав, що між ним та ОСОБА_1 06.01.2011 року було укладено кредитний договір № б/н, відповідно до умов якого остання отримала кредит в сумі 19 000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 27,60 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. ПАТ КБ «ПриватБанк» свої зобов'язання за Договором та угодою виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу кредитний ліміт у розмірі, встановленому Договором. У зв'язку з порушенням відповідачем взятих на себе зобов'язань за кредитним договором, станом на 09.08.2017 утворилась заборгованість у розмірі 66 681,48 грн., яка складається із: 23 170,97 грн. - заборгованість за кредитом; 18 606,24 грн. - заборгованість за процентами за користування кредитом; 21 252,77 грн. - пеня; штраф 500 грн. (фіксована частина); 3151,50 грн. (процентна складова).

Рішенням Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 01 червня 2018 року позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором № б/н від 06.01.2011 року на загальну суму 44 366 грн. 07 коп., з яких: тіло кредиту - 23 170,97 грн., заборгованість по процентам за користування кредитом - 18 606,24 грн., заборгованість по штрафам - 500 грн. (фіксована частина) та 2088,86 грн. (процентна складова). У задоволенні решти вимог відмовлено. Вирішено питання розподілу судових витрат.

Не погоджуючись із судовим рішенням, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, просить його змінити, зменшивши заборгованість за кредитним договором до 15 000 грн. та суму нарахованих відсотків до 3 000 грн. В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що не має боргових зобов'язань перед банком, оскільки повністю погасила заборгованість за кредитним договором. Крім того вказує, що не була ознайомлена з Умовами та правилами надання банківських послуг, а тому не погоджується із нарахованими позивачем простроченими відсотками, пенею та штрафами, що є складовою загальної суми заборгованості.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах, визначених ст. 367 ЦПК України, суд приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення, мотивуючи його наступним.

Відповідно до пункту 1 частини 2 статті 11 ЦК України, підставою виникнення цивільних прав та обов'язків є договір та інші правочини.

Відповідно до положень статей 526, 530, 610, частини 1 статті 612 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином, у встановлений термін, відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Згідно з частиною 1 статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

За правилами частини 1 статті 627 ЦК України відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно зі статтею 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до частини 1 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Положенням частини 1 статті 634 ЦК України передбачено, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Відповідно до частин 1, 2 статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний стороною (сторонами).

Частиною 1 статті 638 ЦК України встановлено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Судом встановлено, що 06.01.2011 ОСОБА_1 було підписано Анкету-Заяву про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг у ПАТ КБ «Приватбанку», в якій зазначено, що вона разом із Пам'яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами становить між нею та банком договір про надання банківських послуг (а.с. 10).

В Анкеті-Заяві міститься інформація про те, що відповідач ознайомилася з Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також тарифами банку, які були надані їй для ознайомлення в письмовому вигляді та погодилась з ними. Також ОСОБА_1 підтвердила свою згоду на те, що підписана нею заява разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг та тарифами складає між нею та Банком договір, про що свідчить її підпис в заяві (а.с. 7).

Відтак, між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 виникли правовідносини внаслідок приєднання однієї сторони до умов іншої. Із запропонованими умовами відповідач ознайомилася та погодилася, про що розписалася у Анкеті-Заяві. Таке приєднання відповідачем вчинено у письмовій формі, що ґрунтується на положеннях статті 634 ЦК України.

Згідно з Умовами та Правилами надання банківських послуг після отримання банком від клієнта необхідних документів, а також заяви, банк проводить перевірку наданих документів і приймає рішення про можливість встановлення кредитного ліміту на кредитну картку. Клієнт дає згоду на те, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням банку і клієнт дає право банку в будь-який момент змінити (зменшити, збільшити або анулювати) кредитний ліміт.

Підписання цього договору є пряма і безумовна згода клієнта відносно прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту встановленого банком (п.п. 2.1.1.2.4 Умов та Правил надання банківських послуг).

Встановлено, що на підставі вказаного договору відповідачці надано кредит у розмірі 19000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок.

Згідно з п.п. 2.1.1.5.5 Умов та Правил надання банківських послуг, клієнт зобов'язаний погашати заборгованість за кредитом, процентами за його користування, за переривання платіжного ліміту, а також оплачувати комісію на умовах, передбачених цим договором.

Із доданого до позовної заяви розрахунку заборгованості вбачається, що ОСОБА_1 не виконала своїх зобов'язань за кредитним договором від 06.01.2011 року, внаслідок чого станом на 09.08.2017 утворилась заборгованість у розмірі 66681,48 грн., яка складається із: 23170 грн. 97 коп. - заборгованість за кредитом; 18606 грн. 24 коп. - заборгованість за процентами за користування кредитом; 21252 грн. 77 коп. - пеня; штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500 грн. (фіксована частина); 3151 грн. 50 коп. (процентна складова) (а.с.7-9).

Крім цього, із вказаного розрахунку вбачається користування відповідачкою кредитною карткою, що включало в себе як зняття кредитних коштів, так і поповнення картки.

Відтак ОСОБА_1 своїми діями підтвердила наявність між сторонами кредитних правовідносин.

Відповідно до статті 525, 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язань або одностороння зміна його умов не допускається.

Статтею 536 ЦК України встановлено, що за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом законодавства.

Розрахунок заборгованості містить розмір відсоткової ставки, яка змінювалась, суму нарахувань по кожному з видів зобов'язань, у тому числі накопичувальним порядком.

З урахуванням того, що відповідач належним чином не виконувала взяті на себе зобов'язання за кредитним договором, суд вважає обґрунтованими позовні вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк», разом з тим, не погоджується із розрахованим Банком розміром відсотків за користування кредитом та пені.

Відповідно до пунктів 1.1.3.2.3 Умов та правил надання банківських послуг банк має право проводити зміну тарифів, а також інших умов обслуговування рахунків. При цьому банк, за виключенням випадків зміни розміру наданого кредиту (кредитного ліміту) зобов'язаний не менш ніж за 7 днів до введення змін проінформувати клієнта.

Стаття 628 ЦК України передбачає, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно із частиною першої статті 1056-1ЦК України (в редакції, чинній на час підписання ОСОБА_1 про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг) процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором.

Частиною третьою цієї статті визначено, що фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору. Встановлений договором розмір фіксованої процентної ставки не може бути збільшено банком в односторонньому порядку. Умова договору щодо права банку змінювати розмір фіксованої процентної ставки в односторонньому порядку є нікчемною.

У частині четвертій указаної статті передбачено, що в разі застосування змінюваної процентної ставки кредитор самостійно, з визначеною у кредитному договорі періодичністю, має право збільшувати та зобов'язаний зменшувати процентну ставку відповідно до умов і в порядку, встановлених кредитним договором. Кредитодавець зобов'язаний письмово повідомити позичальника, поручителя та інших зобов'язаних за договором осіб про зміну процентної ставки не пізніш як за 15 календарних днів до дати, з якої застосовуватиметься нова ставка. У кредитному договорі встановлюється порядок розрахунку змінюваної процентної ставки із застосуванням погодженого сторонами індексу. Порядок розрахунку змінюваної процентної ставки повинен дозволяти точно визначити розмір процентної ставки за кредитом на будь-який момент часу протягом строку дії кредитного договору. Кредитор не має права змінювати встановлений кредитним договором порядок розрахунку змінюваної процентної ставки без згоди позичальника.

У разі підвищення банком процентної ставки з'ясуванню підлягають визначена договором процедура підвищення процентної ставки (повідомлення позичальника чи підписання додаткової угоди тощо); дії позичальника щодо прийняття пропозиції кредитора тощо.

Таким чином, боржник вважається належно повідомленим про збільшення розміру процентної ставки за користування кредитом в односторонньому порядку в тому разі, якщо банк не лише відправив на адресу такого боржника листа про зміну умов кредитного договору, а й довів факт його вручення адресатові під розписку.

З 01 вересня 2014 року Банк в односторонньому порядку збільшив процентну ставку за договором до 34,80% річних, а з 01 квітня 2015 року - до 42,00% річних.

Оскільки Банком не було доведено суду збільшення процентної ставки у належний спосіб, то позовні вимоги у цій частині підлягають до часткового задоволення, виходячи з процентної ставки 27,60% річних, яка була узгоджена сторонами при укладанні кредитного договору.

Зазначений висновок суду узгоджується з правовою позицією Верховного Суду України, викладеною ним у постанові від 11 жовтня 2017 року у справі №6-1374цс17.

Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

В ході розгляду справи, представником Банку надано альтернативний розрахунок заборгованості за кредитним договором № б/н від 06 січня 2011 року, який проведений у відповідності до погоджених сторонами умов договору щодо розміру процентів за користування кредитом на момент його укладення, тобто, виходячи з процентної ставки 27,60 % річних та з урахуванням усіх платежів здійснених ОСОБА_1 на його погашення.

Із вказаного розрахунку вбачається, що заборгованість по процентах за користування кредитом становить 1137,01 грн.; розмір пені - 150 грн.

Доказів на спростування наданих Банком розрахунків суду не надано. До того ж, як вважає колегія суддів, вказаний розрахунок узгоджується з умовами кредитного договору, на які погодилась відповідачка, підписавши заяву-анкету про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг у ПАТ КБ «Приватбанку».

При цьому колегія суддів не погоджується із рішенням суду в частині зменшення розміру пені з огляду на таке.

Відповідно до ч. 3 ст. 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Розмір заборгованості та розмір неустойки, їх співмірність, обставини, які дають суду право застосувати або не застосувати ч. 3 ст. 551 ЦК України, є фактичними обставинами справи, встановлення яких судом є обов'язковою умовою при розгляді справи та ухваленні судового рішення у справі про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Таким чином, суд може з власної ініціативи застосувати ч. 3 ст. 551 ЦК України до вимог про стягнення пені, за умови, що розмір нарахованої пені значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

За положеннями ч.3 ст.551 ЦК України суд може зменшити розмір пені за певних обставин, а не відмовити у її стягненні.

Проте, вирішуючи спір, суд першої інстанції повністю відмовив у стягненні пені, що суперечить приписам ч. 3 ст.551 ЦК України.

Як свідчить тлумачення статті 526 ЦК України, цивільне законодавство містить загальні умови виконання зобов'язання, що полягають у його виконанні належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Це правило є універсальним і підлягає застосуванню як до виконання договірних, так і недоговірних зобов'язань. Недотримання умов виконання призводить до порушення зобов'язання.

У постанові Верховного Суду України від 21 жовтня 2015 року у справі № 6-2003цс15 зроблено висновок, що відповідно до статті 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення строків виконання грошових зобов'язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення.

З огляду на це, суд не вбачає підстав для стягнення штрафів фіксованої частини (500грн.) та процентної складової (3151,50 грн.), оскільки діючим законодавством не передбачена подвійна відповідальність за несвоєчасне виконання зобов'язань.

Враховуючи наведене, сума заборгованості, що підлягає стягненню із відповідачки на користь Банку складає 24457 грн. 98 коп., з яких: тіло кредиту - 23170,97 грн., заборгованість по процентам за користування кредитом - 1137,01 грн., пеня - 150 грн.

За таких обставин, колегія суддів дійшла висновку, що рішення суду першої інстанції з підстав, передбачених п.2 ч.1 ст.374, п. 4 ч. 1 ст.376 ЦПК України підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про часткове задоволення позову.

Відповідно до ч. 10 ст. 141 ЦПК України, при частковому задоволенні позову, у випадку покладення судових витрат на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, суд може зобов'язати сторону, на яку покладено більшу суму судових витрат, сплатити різницю іншій стороні. У такому випадку сторони звільняються від обов'язку сплачувати одна одній іншу частину судових витрат.

Матеріалами справи підтверджується, що ПАТ КБ «ПриватБанк» при поданні позовної заяви було сплачено 1600,00 грн., ОСОБА_1 за подання апеляційної скарги 2400,00 грн.

З урахуванням часткового задоволення апеляційної скарги (на 44,87 %) і позову (на 36,67 %), із АТ КБ «ПриватБанк» на користь ОСОБА_1 підлягає до стягнення 490 грн. 16 коп. понесених судових витрат.

Керуючись ст. ст. 268, 367, 368, 374, 376, 381-384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 01 червня 2018 року скасувати, ухвалити нове судове рішення.

Стягнути із ОСОБА_1 на користь акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором № б/н від 06.01.2011 року на загальну суму 24 457 грн. 98 коп., з яких: тіло кредиту - 23170,97 грн., заборгованість по процентам за користування кредитом - 1137,01 грн., пеня - 150 грн. У задоволенні решти вимог відмовити.

Стягнути із акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» на користь ОСОБА_1 490 грн. 16 коп. понесених судових витрат.

Постанова оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повний текст постанови складено 21.03.2019.

Головуючий Судді