Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25.11.2019 Справа №607/7277/19

м. Тернопіль

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі:

головуючого судді Герчаківської О.Я.,

за участю секретаря судового засідання Лобач І.В.,

позивача ОСОБА_1 ,

третьої особи, яка заявила самостійні вимоги ОСОБА_2 ,

представника позивача, третьої особи ОСОБА_3 ,

представника відповідача Повстюк О.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Тернополі справу за позовом ОСОБА_1 , третьої особи, яка заявила самостійні вимоги щодо предмета спору ОСОБА_2 , до ОСОБА_4 про визначення порядку користування квартирою, що є спільною власністю,

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 звернулася в суд із позовом до відповідача ОСОБА_4 про визначення порядку користування квартирою, що є спільною власністю.

В обґрунтування позовних вимог зазначила, що 05 серпня 2003 року начальником Тернопільського міського бюро технічної інвентаризації ОСОБА_5 О.В. було посвідчено, що квартира, яка знаходиться за адресою АДРЕСА_1 дійсно належить за правом спільної сумісної власності ОСОБА_1 та членам її сім`ї - ОСОБА_6 та ОСОБА_6 . Згідно з технічним паспортом, який складено станом на 14 серпня 2003 року, спірна квартира є двокімнатною, житлова площа 23,2 кв.м., у тому числі 1-а кімната - 13,8 кв.м., 2-а кімната - 9,4 кв.м., кухня - 5.5 кв.м., вбиральня (поєднана) - 2,9 кв.м., коридор - 6.6 кв.м., вбудована шафа - 1,1 кв. м. Загальна площа квартири - 39,3 кв.м. Позивач та її донька ОСОБА_4 не можуть знайти домовленості у користуванні квартирою, відповідач чинить перешкоди у користуванні квартирою, а тому ОСОБА_1 змушена звернутися до суду з вимогою встановити порядок користування квартирою. На час звернення з позовом донька позивача ОСОБА_2 , яка є співвласником житла, не проживає в спірній квартирі. ОСОБА_4 спільно із своїм чоловіком ОСОБА_7 по місцю їхнього проживання вчиняють конфлікти з позивачем, погрожують, завдають шкоди її майну та перешкоджають в користуванні квартирою, чинять моральний та психологічний тиск. Також відповідач з чоловіком не здійснюють оплату за електроенергію, водопостачання (гаряча, холодна вода), водовідведення, опалення, газопостачання, хоча зазначеними комунальними послугами користуються. Позивач неодноразово зверталася до органів Національної поліції з приводу неправомірних дій ОСОБА_4 , про що є прийняті та зареєстровані в журналі єдиного обліку заяв і повідомлень відомості про вчинені кримінальні правопорушення та інших подій Тернопільського ВП ГУПН в Тернопільській області.

За наведених обставин, ОСОБА_1 просить суд встановити порядок користування квартирою АДРЕСА_2 наступним чином: у користування позивача і ОСОБА_2 виділити житлову кімнату площею 23,2 кв.м.; у користуванні відповідача залишити житлову кімнату, площею 13,8 кв.м. в загальному користуванні залишити: кухню - 5.5 кв.м., вбиральню (поєднану) - 2,9 кв.м., коридор - 6.6 кв.м., вбудовану шафу - 1,1 кв. м.; зобов`язати відповідача брати участь в утриманні квартири АДРЕСА_2 , а саме оплачувати житлово-комунальні послуги по утриманню квартири, відповідно до встановленого порядку користування нею.

Ухвалою судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 09 квітня 2019 року відкрито провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про визначення порядку користування квартирою, що є спільною власністю. Поставлено розгляд справи проводити за правилами загального позовного провадження.

06 травня 2019 року судом зареєстровано письмовий відзив представника відповідача ОСОБА_4 , адвоката Повстюк О.А., в якому вона просить відмовити у задоволенні позову в повному обсязі. Додатково зазначає, що членами її сім`ї, які проживають разом з нею у спірній квартирі, є чоловік ОСОБА_7 та їх спільні неповнолітні діти ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Позивач у позові зазначає, що відповідач чинить їй перешкоди у користуванні квартирою, проте жодними належними та допустимими доказами зазначеного не підтверджує, так як ОСОБА_4 ніяким чином не перешкоджає у користуванні ОСОБА_1 житлом і не має наміру цього робити. Відповідач усвідомлює та не заперечує щодо свого обов`язку оплачувати послуги, пропорційно до належної їй на праві власності частки. Крім того, протягом останнього періоду часу ОСОБА_4 оплачує повністю комунальні послуги за світло та Інтернет, на підтвердження чого та на спростування твердження позивача про те, що відповідач не бере участь в утриманні квартири додає квитанції. Після визначення судом порядку користування квартирою ОСОБА_4 виконає свій обов`язок щодо оплати інших комунальних послуг відповідно до залишеної у користуванні частки квартири, ОСОБА_1 до матеріалів справи не додано жодних доказів оплати нею комунальних послуг, відповідно до належної їй частки квартири. Також позивач вказує, що у неї відсутні доходи для оплати за комунальні послуги, проте просить визначити в її користування більшу частину квартири. З урахуванням викладеного представник відповідача просить у задоволенні позовних вимог в частині встановлення порядку користування квартирою АДРЕСА_2 наступним чином: у користуванні позивача і ОСОБА_2 виділити житлову кімнату площею 23,2 кв.м.; у користуванні відповідача залишити житлову кімнату, площею 13,8 кв.м. в загальному користуванні залишити: кухню - 5.5 кв.м., вбиральню (поєднану) - 2,9 кв.м., коридор - 6.6 кв.м., вбудовану шафу - 1,1 кв. м.; зобов`язати відповідача брати участь в утриманні квартири АДРЕСА_2 , а саме оплачувати житлово-комунальні послуги по утриманню квартири, відповідно до встановленого порядку користування нею відмовити в повному обсязі.

23 травня 2019 року представник позивача ОСОБА_1 , адвокат Молень Р.Б. подав до суду відповідь на відзив, у якій зазначає, що у відзиві відповідач ОСОБА_4 фактично визнає обставини, на які посилається позивач у первинному позові. Позивач та її донька ОСОБА_4 не можуть знайти домовленості у користуванні квартирою, відповідач чинить перешкоди у користуванні ОСОБА_1 житлом, а тому вона змушена звернутися до суду з вимогою встановити порядок користування квартирою. На даний час ще одна донька позивача - ОСОБА_2 не проживає в спірній квартирі (хоч і має бажання проживати), однак через конфлікти фактично позбавлена права користування належною їй часткою у праві власності. ОСОБА_4 спільно із своїм чоловіком ОСОБА_7 по місцю проживання вчиняють конфлікти з позивачем, погрожують, завдають шкоду її майну та перешкоджають в користуванні квартирою, чинять моральний та психологічний тиск. Також вони не здійснюють оплату за електроенергію, водопостачання (гаряча, холодна вода), водовідведення, опалення, газопостачання, хоча зазначеними комунальними послугами користуються.

18 липня 2019 року судом зареєстровано позовну заяву третьої особи, яка заявила самостійні вимоги щодо предмета спору ОСОБА_2 про визначення порядку користування квартирою, що є спільною власністю, в якій вона зазначає, що 05 серпня 2003 року начальником Тернопільського міського бюро технічної інвентаризації ОСОБА_10 . В. було посвідчено, що квартира, яка знаходиться за адресою АДРЕСА_1 дійсно належить за правом спільної сумісної власності ОСОБА_1 та членам її сім`ї - ОСОБА_6 та ОСОБА_6 . Згідно з технічним паспортом, який складено станом на 14 серпня 2003 року, спірна квартира є двокімнатною, житлова площа 23,2 кв.м., у тому числі 1-а кімната - 13,8 кв.м., 2-а кімната - 9,4 кв.м., кухня - 5.5 кв.м., вбиральня (поєднана) - 2,9 кв.м., коридор - 6.6 кв.м., вбудована шафа - 1,1 кв. м. Загальна площа квартири - 39,3 кв.м. Однак, мати третьої особи ОСОБА_1 та її сестра ОСОБА_4 не можуть знайти домовленості у користуванні квартирою, відповідач чинить їм перешкоди у користуванні спільним житлом, а тому позивач змушена звернутися до суду з вимогою встановити порядок користування квартирою. На даний час в спірній квартирі третя особа ОСОБА_2 не проживає через незгоди між співвласниками, але має бажання в майбутньому там проживати. ОСОБА_4 спільно із своїм чоловіком ОСОБА_7 по місцю їхнього проживання вчиняють конфлікти з позивачем, погрожують, завдають шкоди її майну та перешкоджають в користуванні квартирою, чинять моральний та психологічний тиск. Також вони не здійснюють оплату за електроенергію, водопостачання (гаряча, холодна вода), водовідведення, опалення, газопостачання, хоча зазначеними комунальними послугами користуються. Третя особа ОСОБА_2 просить суд встановити порядок користування квартирою АДРЕСА_2 наступним чином: у користування позивача ОСОБА_2 і ОСОБА_1 виділити житлову кімнату площею 13,8 кв.м.; у користуванні ОСОБА_4 - житлову кімнату, площею 9,4 кв.м. в загальному користуванні залишити: кухню - 5,5 кв.м., вбиральню (поєднану) - 2,9 кв.м., коридор - 6.6 кв.м., вбудовану шафу - 1,1 кв.м.

16 серпня 2019 року судом зареєстровано відзив відповідача ОСОБА_4 на позовну заяву третьої особи із самостійними вимогами ОСОБА_2 , в якому вона зазначає, що передумовою встановлення судом порядку користування квартирою є виникнення конфліктної ситуації, за захистом якої особа звертається до суду, проте, як вбачається із змісту позовної заяви, поданої третьою особою ОСОБА_2 , між нею та позивачем і відповідачем спору щодо порядку користування квартирою немає, підставою для її звернення до суду стало те, що ОСОБА_1 з ОСОБА_4 не можуть знайти домовленості у користуванні квартирою, тобто незгода є між позивачем та відповідачем, які конфліктують та обрали спосіб захисту порушеного права. Наявність спору між іншими співвласниками квартири, за захистом яких одна із сторін звернулася до суду, не може бути підставою чи обґрунтуванням позову третьої особи із самостійними вимогами та не свідчить про наявність спору між третьою особою та іншими сторонами процесу. Третя особа, звертаючись із позовом про визначення порядку користування квартирою, не зазначає хто саме чинить їй перешкоду у користуванні квартирою та в чому полягає та перешкода, більше того, як ОСОБА_2 , так і її діти, безперешкодно відвідують квартиру, яка є предметом спору, коли є потреба, залишаються в ній ночувати, проживати, користуються всім необхідним, в тому числі комунальними послугами, цього третя особа у позові не заперечує та не спростовує. Відсутність перешкод у користуванні, свідчить про відсутність спору між ОСОБА_2 та іншими співвласниками квартири. Також на підтвердження своїх позовних вимог ОСОБА_2 вказує, що в майбутньому має бажання проживати у належній їй на праві спільної сумісної власності квартирі, проте суд поновлює право особи у разі наявності спору, передумовою якого є порушення, оспорювання, невизнання прав особи, а не на майбутнє, тобто з цих підстав позов є передчасним. З поданого третьою особою із самостійними вимогами позову не вбачається, в чому полягають ці перешкоди та які саме перешкоди слід усунути, тобто, які права останньої порушені, невизнанні чи оспорювані, що свідчить про відсутність спору та є підставою для закриття провадження у справі.

16 серпня 2019 року представник третьої особи, адвокат Молень Р.Б. подав до суду письмову відповідь на відзив, в якій зазначив, що ОСОБА_2 не погоджується з твердженнями, викладеними у нім, оскільки відповідач зазначає, що права та інтереси ОСОБА_2 не є порушеними, а отже позовна заява є передчасною. Разом з тим ОСОБА_4 у відзиві жодним чином не пропонує вирішити спір в позасудовому порядку та не пропонує добровільно переселитись в іншу кімнату для забезпечення можливості позивачу проживати з мамою. ОСОБА_2 разом із своїми дітьми бажає проживати в даній квартирі, так як є її співвласником на праві спільної сумісної власності згідно з свідоцтвом на право власності на житло від 6 серпня 2003 року. Дане право не може бути реалізовано через напружені, конфліктні відносини всередині житлового приміщення, яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . На даний час ОСОБА_2 не вбачає за можливе проживати в квартирі зі своїми неповнолітніми дітьми в обстановці ворожнечі, сварок і непорозумінь, постійного психологічного тиску, адже не хоче, щоб діти зростали в даних умовах і піддавалися стресу. Наявність конфліктної ситуації між позивачем і відповідачем, останньою не заперечується, виходячи із відзиву. Тому ОСОБА_2 подала позовну заяву як третя особа, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, так як вважає, що в даній ситуації слід встановити порядок користування квартирою за адресою: АДРЕСА_1 , щоб конфліктна ситуація припинилася і вона могла мирно зі своїми дітьми жити в квартирі згідно встановленого порядку. Порушення її прав є наявне зараз, а отже позов не є передчасним.

Ухвалою суду від 16 серпня 2019 року закрито підготовче судове провадження у справі за позовом ОСОБА_1 , третьої особи, яка заявила самостійні вимоги щодо предмета спору ОСОБА_2 , до ОСОБА_4 про визначення порядку користування квартирою, що є спільною власністю.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 , третя особа, яка заявила самостійні вимоги щодо предмета спору ОСОБА_2 , їх представник, адвокат Молень Р.Б. позовні вимоги підтримали повністю, просили їх задовольнити.

Відповідач ОСОБА_4 , її представник, адвокат Повстюк О.А. в судовому засіданні не заперечували щодо виділення в користування сім`ї Беднарських житлової кімнати площею 13,8 кв.м., як про це зазначено в позові ОСОБА_1 . В задоволенні решти вимог позивача та третьої особи просили відмовити.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_7 суду показав, що він одружений із ОСОБА_11 , шлюб укладено у 2009 році. Після одруження він дружиною почав проживати у квартирі за адресою: АДРЕСА_1 . Спочатку все було добре, його теща ОСОБА_1 в 2014 році з власної волі запропонувала їм з дружиною обмінятися кімнатами, віддавши їхній сім`ї більшу кімнату. Спочатку все було добре, потім теща свідка повідомила, що вони не вміють цінувати те, що мають, привела у квартиру співмешканця. Син свідка повідомив йому, що до нього чіплявся співмешканець ОСОБА_1 , а відтак почалися конфлікти, виклики працівників поліції. Відносно оплати за комунальні послуги свідок пояснив, що коли була субсидія, вони з дружиною платили більше, а уже коли почалися борги по комунальних послугах, теща відмовилася їх оплачувати. Всі конфлікти у квартирі виникали через оплату комунальних послуг. ОСОБА_1 проживає у квартирі постійно, ОСОБА_2 не проживає там, однак два роки з ними проживала малолітня дитина третьої особи, яка у м. Тернополі відвідувала садочок. Свідок стверджував, що він разом із дружиною оплачує за світло, воду, газ, тепло. Перешкод у користуванні квартирою позивачу вони не чинять. Поліцію він викликав до тещі, бо вдарила жінку, однак два-три рази в місяць свідок може викликати поліцію у квартиру з тієї причини, що теща провокує конфлікти. Також свідок повідомив, що місяць назад він поміняв замки до вхідних дверей у квартиру, ключі є в ОСОБА_1 , дублікат ключів собі може безперешкодно зробити ОСОБА_2 , якій ніхто перешкод у користуванні квартирою не чинить.

Допитана в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_2 суду показала, що вона є співвласником 1/3 частини житла, що знаходиться в АДРЕСА_1 . У вказаній квартирі вона не проживає близько останніх дванадцяти років, проживає разом з чоловіком та двома дітьми у селі Острів в Тернопільському районі. Житлом у Тернополі не користується, бо не має змоги однак готова переїхати у Тернопіль разом з сім`єю, оскільки між мамою та сестрою є конфлікт, який потрібно вирішити. На квартиру у Тернопіль свідок приїздить рідко 1 раз в 2 місяці, іноді може там переночувати. ОСОБА_2 має ключі від вхідних дверей квартири та від кімнати мами, про заміну замків її ніхто не повідомляв. Коли свідок приїжджає, то користується кімнатою мами та іншими приміщеннями загального користування, тобто всім, окрім кімнати сестри, яка по площі є більшою.

Допитана в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_4 суду показала, що вона є співвласником квартири, що знаходиться по АДРЕСА_3 . У квартирі свідок проживає постійно разом з сім`єю: чоловіком та двома дітьми. Їх сім`я займає кімнату площею 13 кв.м, а мати користується 9 кв.м. (менша кімната). Іншими приміщеннями вони користуються разом. Сестра ОСОБА_2 на проживає у квартирі, оскільки мешкає у селі Острів Тернопільського району, де має у власності житло. Раніше сестра приїздила часто, 1 раз на тиждень, а після подання позовної заяви в суд рідше. Коли нікого немає у кімнаті свідка вона зачинена, а коли є жодні перешкоди у користуванні кімнатою зі сторони свідка нікому зі співвласників не чиняться. ОСОБА_2 мала ключ від вхідних дверей, однак після того, як змінили замки, примірник ключів дали ОСОБА_1 , сестра може зробити дублікат, в цьому перешкод немає. Свідок разом з чоловіком та дітьми переходити у меншу кімнату не готові. Фактично конфлікти між ними почалися через несплату комунальних послуг.

Суд, заслухавши пояснення учасників судового розгляду, покази свідків, дослідивши письмові докази по справі, встановив наступне.

Згідно свідоцтва про право власності на житло, виданого 05 серпня 2003 року начальником Тернопільського міського бюро технічної інвентаризації, квартира, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 дійсно належить за правом спільної сумісної власності ОСОБА_1 та членам її сім`ї ОСОБА_6 , ОСОБА_6 .

Сторони не заперечували, що відповідач після одруження змінила прізвище з « ОСОБА_12 » на « ОСОБА_13 », а третя особа з « ОСОБА_12 » на « ОСОБА_14 ».

Як слідує з технічного паспорта, складеного Тернопільським міським бюро технічної інвентаризації станом на 14 серпня 2003 року, квартира АДРЕСА_2 є двокімнатною, житлова площа 23,2 кв.м., у тому числі 1-а кімната - 13,8 кв.м., 2-а кімната - 9,4 кв.м., кухня - 5.5 кв.м., вбиральня (поєднана) - 2,9 кв.м., коридор 6,6 кв.м., вбудована шафа - 1,1 кв. м. Загальна площа квартири - 39,3 кв.м.

Із свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 , виданого 25 серпня 2009 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Тернопільського міського управління юстиції, 25 червня 2009 року ОСОБА_6 зареєструвала шлюб із ОСОБА_7 , у зв`язку з чим змінила прізвище на « ОСОБА_13 ».

У шлюбі ОСОБА_4 та ОСОБА_7 народилося двоє дітей: син ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , як слідує із свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 , виданого 05 лютого 2010 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Тернопільського міського управління юстиції, та дочка ОСОБА_16 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , про що свідчить свідоцтво про народження серії НОМЕР_3 , видане 03 липня 2012 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Тернопільського міського управління юстиції.

Із повідомлення Тернопільського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Тернопільській області № 71-501/ОП від 27 листопада 2019 року на запит ОСОБА_1 від 14 листопада 2018 року, слідує, що її звернення в поліцію прийняті та зареєстровані в журналі єдиного обліку заяв і повідомлень про вчинені кримінальні правопорушення та інші події Тернопільського ВП ГУНП в Тернопільській області за № №: 3287 від 31 січня 2018 року; 3291 від 31 січня 2018 року; 3606 від 02 лютого 2018 року; 14472 від 09 травня 2018 року списано у «справу» за спрощеною схемою; 15328 від 16 травня 2018 року; 34306 від 11 жовтня 2018 року; 38358 від 13 листопада 2018 року; 38660 від 15 листопада 2018 року.

Згідно повідомлення Тернопільського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Тернопільській області № Н-1, Н-3/2 від 12 лютого 2018 року, звернення ОСОБА_1 21 січня та 02 лютого 2018 року в Тернопільському ВП ГУНП в Тернопільській області зареєстровано за № 33291, 3287 ВХ № Н-1 від 31 січня 2018 року та ЖЄО № 3606 ВХ № Н-3/2 від 02 лютого 2018 року. Проведення перевірки за вказаним зверненням доручено дільничному офіцеру поліції сектору дільничних офіцерів поліції відділу превенції патрульної поліції Тернопільського ВП ГУНП в Тернопільській області майору поліції Грицик ОСОБА_17 . ОСОБА_18 . В ході проведеної перевірки ОСОБА_1 у своїй заяві повідомляє про те, що донька гр. ОСОБА_4 , 1979 року народження, спільно із чоловіком ОСОБА_7 по місцю спільного проживання вчиняють із конфлікти із заявником, погрожують їй, пошкоджують належне майно та перешкоджають в користуванні квартирою, чинять моральний та психологічний тиск. З даного приводу ОСОБА_1 звернулась в Тернопільський ВП. Опитана гр. ОСОБА_4 , разом із своїм чоловіком розповіли, що дійсно між нею та ОСОБА_1 по місцю проживання виникають скандали через користування квартирою. Як наголошує гр. ОСОБА_4 , що ОСОБА_1 першою провокуєте на конфлікти проте ОСОБА_1 із чоловіком не погрожують, не ображають та особистого майна ОСОБА_1 не пошкоджують. Проведеним опитуванням жителів будинку останні повідомили, що ОСОБА_1 та сім`ю Беднарських знають добре та можуть охарактеризувати із позитивної сторони. Як наголосили жителі будинку, що свідками конфліктів між ОСОБА_1 та сім`єю ОСОБА_13 вони не були та жодного шуму, крику із квартири вони не чули. Із гр. ОСОБА_4 та гр. ОСОБА_7 проведено бесіду виховного характеру про недопустимість порушень чинного законодавства відносно ОСОБА_1 в майбутньому. Таким чином, у вказаних матеріалах не вбачається підстав для внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань та початку розслідування.

Як слідує із повідомлення Тернопільського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Тернопільській області № Н-11/2 від 25 травня 2018 року, звернення ОСОБА_1 16 травня 2018 року в Тернопільському ВП ГУНП в Тернопільській області зареєстровано за № 15328 від 16 травня 2017 року. Проведення перевірки за вказаним зверненням доручено дільничному офіцеру поліції сектору дільничних офіцерів поліції відділу превенції патрульної поліції Тернопільського ВП ГУНП в Тернопільській області майор поліції ОСОБА_19 . ОСОБА_18 . В ході проведеної перевірки ОСОБА_1 у своїй заяві повідомляє про те, що донька гр. ОСОБА_4 , 1979 року народження, та зять гр. ОСОБА_20 , 1974 року народження, які по місцю спільного проживання на протязі тривалого часу відносно ОСОБА_1 порушують усі норми чинного законодавства, погрожують розправою, ображають нецензурними словами пошкоджують належне ОСОБА_1 майно. Останній із таких випадків мав місце і 09 травня 2018 року, де у ранковий час ОСОБА_1 звернулась на лінію 102 про вчинення зі сторони доньки та зятя відносно неї насильства в сім`ї. На дане повідомлення черговим Тернопільського ВП було направлено працівників патрульної поліції, які на момент прибуття на ОСОБА_1 винесли постанову по ст. 183 КУпАП, в результаті чого ОСОБА_1 повторно звернулась в поліцію. Опитана гр. ОСОБА_4 розповіла, що дійсно 09 травня 2018 року ОСОБА_1 безпідставно здійснила телефонний дзвінок на лінію 102, де повідомила про вчинення відносно неї насильства в сім`ї з її сторони, хоча насправді такого не було. ОСОБА_4 , наголосила, що ОСОБА_1 систематично із безпідставними заявами звертається в правоохоронні органи відносно неї та членів її сім`ї. Таким чином, на даний час у вказаних матеріалах не вбачається підстав для внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань та початку розслідування.

У відповідності до повідомлення Тернопільського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Тернопільській області № Н-30/04/11-2018 від 31 травня 2018 року звернення, з яким ОСОБА_1 звернулась до Головного управління Національної поліції в Тернопільській області, в межах компетенції, розглянуто. Зазначене звернення зареєстровано в ГУНП в Тернопільській області за вх. № Н-149 (оп) від 10 травня 2018 року та проведено перевірку згідно Закону України «Про звернення громадян». Із гр. ОСОБА_21 та ОСОБА_20 проведено бесіду про недопустимість порушень чинного законодавства. Спірні питання з приводу реєстрації та зняття з обліку за місцем проживання особи вирішуються органами місцевого самоврядування та судом, в частині користування майном - виключно судом. Одночасно роз`яснюють, що прийняте працівниками поліції рішення може бути оскаржено відповідно до ст. 16 Закону України «Про звернення громадян» в суді.

Із повідомлення Тернопільського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Тернопільській області № 8955 від 19 жовтня 2018 року слідує, що звернення 11 жовтня 2018 року в Тернопільському ВП ГУ НП в Тернопільській області зареєстровано за № 34306 від 11 жовтня 2018 року. Проведення перевірки за вказаним зверненням доручено дільничному офіцеру поліції сектору дільничних офіцерів поліції відділу превенції патрульної поліції Тернопільського ВП ГУНП в Тернопільській області майор поліції Грицик ОСОБА_17 . ОСОБА_18 . В ході проведеної перевірки ОСОБА_1 у своїй заяві повідомляє про те, що 11 жовтня 2018 року близько 12.00 години вона поміняла серцевину дверного замка та один із ключів взяла з собою, а інші ключі залишила на столі зі старими. Близько 15.30 години, повернувшись додому, ОСОБА_1 виявила пошкоджену серцевину замка та двері до кімнати. З даного приводу ОСОБА_1 звернулась до Тернопільського ВП, підозрюючи в пошкодженні свою доньку ОСОБА_4 , оскільки часто виникали конфлікти через користуванням квартири. Опитана гр. ОСОБА_4 розповіла, що дійсно між нею та ОСОБА_1 по місцю проживання виникають різні конфліктні ситуації через користування квартирою. Як наголошує гр. ОСОБА_4 , що відношення до пошкодження серцевини не має. Із гр. ОСОБА_4 проведено бесіду виховного характеру про недопустимість порушень чинного законодавства відносно ОСОБА_1 в майбутньому. Таким чином, на даний час у вказаних матеріалах не вбачається підстав для внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань та початку розслідування.

Як вбачається з листа Тернопільського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Тернопільській області № 71-31 від 23 листопада 2018 року, звернення ОСОБА_1 23 листопада та 15 листопада 2018 року в Тернопільському ВП ГУНП в Тернопільській області зареєстровано за № 38358 від 13 листопада 2018 року та № 38660 Вх. №Н-31 від 15 листопада 2018 року. Проведення перевірки за вказаним зверненням доручено дільничному офіцеру поліції сектору дільничних офіцерів поліції відділу превенції патрульної поліції Тернопільського ВП ГУ НП в Тернопільській області майор поліції ОСОБА_22 . В ході перевірки при спілкуванні ОСОБА_1 повідомила, що протягом останніх років у неї конфлікти з дочкою ОСОБА_4 та зятем ОСОБА_7 , які ніде не працюють та комунальні послуги не сплачують. Пенсія, як повідомила ОСОБА_1 , у неї невелика і самостійно сплачувати немає змоги, а субсидія не призначена. Як наголосила ОСОБА_1 , що 13 листопада 2018 року у ранковий час зять погрожував та ображав її, в результаті чого вона звернулась в Тернопільський ВП. При спілкуванні з дочкою та зятем, останні повідомили, що всі звинувачення заперечують в категоричній формі. Громадянин ОСОБА_20 повідомив, що він працює і свою сім`ю забезпечує та за комунальні послуги оплачує. Таким чином, на даний час у вказаних матеріалах не вбачається підстав для внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань та початку розслідування.

Постановою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 15 грудня 2017 року (справа № 607/13220/17) звільнено ОСОБА_4 від адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП на підставі ст. 22 КУпАП, застосовано до неї зауваження. Адміністративну справу відносно ОСОБА_4 за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП закрито. Як вбачається із змісту постанови, протокол на ОСОБА_4 було складено за те, що вона по місцю свого проживання в АДРЕСА_1 вчинила насильство в сім`ї відносно своєї матері ОСОБА_1 , при цьому ображала її нецензурною лайкою, погрожувала фізичною розправою, вчинивши щодо останньої морально-психологічний тиск.

На аркушах справи 37 79, 109, 115 - 122 сторонами долучені квитанції про часткову оплату комунальних послуг, що надаються мешканцям квартири за адресою: АДРЕСА_1 , однак заборгованість за оплату комунальних послуг існує та не погашена у повному об`ємі.

На аркушах справи 110 114 містяться повідомлення Управління соціальної політики Тернопільської міської ради про надання субсидій для відшкодування витрат на оплату житлово-комунальних послуг, в яких ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) повідомлялась про призначення субсидій для відшкодування витрат на оплату житлово-комунальних послуг, зокрема з січня 2012 року, з жовтня 2014 року, з жовтня 2015 року, з листопада 2015 року, з листопада 2016 року, з травня 2016 року, з травня 2017 року, з листопада 2017 року.

За вказаних обставин до правовідносин, що виникли між сторонами, підлягають застосуванню наступні норми матеріального та процесуального права.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (ч. 1 ст. 5 ЦПК України).

За змістом частин 1, 2, 3 ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

При вирішенні цього спору суд керується нормами цивільного законодавства, які визначають зміст права власності, проголошують його непорушність, встановлюють способи здійснення права спільної власності та способи захисту права власності.

Предметом спору є встановлення між сторонами у справі, як співвласниками квартири, порядку користування житлом за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до технічного паспорту, спірна квартира складається із двох кімнат, з яких: житлова площа - 23,2 кв.м., у тому числі 1-а кімната - 13,8 кв.м., 2-а кімната - 9,4 кв.м., кухня - 5.5 кв.м., вбиральня (поєднана) - 2,9 кв.м., коридор 6,6 кв.м., вбудована шафа - 1,1 кв.м. Загальна площа квартири - 39,3 кв.м. Житлові кімнати в квартирі ізольовані, на час розгляду справи кімнатою площею 13,8 кв.м. користується сім`я відповідача ОСОБА_4 , яка складається з чоловіка ОСОБА_7 та двох малолітніх дітей, в іншій кімнаті площею 9,4 кв.м. проживає ОСОБА_1 . Третя особа ОСОБА_2 у квартирі за вищевказаною адресою не проживає тривалий час, участі в утриманні цього майна не приймає. Виниклий між сторонами спір в більшій мірі пов`язаний з несплатою співвласниками житла комунальних послуг, так як порядок користування квартирою між ними фактично встановлено. Посилання ОСОБА_2 на те, що їй чиняться перешкоди у користуванні власністю суд відхиляє, оскільки остання не надала належних та допустимих доказів на обґрунтування своїх доводів, натомість підтвердила, що разом із сім`єю проживає за іншою адресою близько 12 років.

Згідно ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Статтями 317, 319 ЦК України передбачено, що власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав.

За змістом статей 355, 356, 358 ЦК України, майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Право спільної власності виникає з підстав, не заборонених законом. Спільна власність вважається частковою, якщо договором або законом не встановлена спільна сумісна власність на майно. Власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Суб`єктами права спільної часткової власності можуть бути фізичні особи, юридичні особи, держава, територіальні громади. Право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності.

Як зазначено в п. 14 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 1995 р. №20 (із змінами і доповненнями) «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» квартира, яка є спільною сумісною чи спільною частковою власністю, на вимогу учасника (учасників) цієї власності підлягає поділу в натурі, якщо можливо виділити сторонам ізольовані жилі та інші приміщення з самостійними виходами, які можуть використовуватися як окремі квартири або які можна переобладнати в такі квартири. У протилежному випадку може бути встановлено порядок користування приміщеннями квартири, якщо про це заявлено позов.

Статтею 150 ЖК Української РСР визначено, що громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.

Згідно з частиною першою статті 156 ЖК Української РСР члени сім`ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням.

За змістом статей 47, 48 ЖК Української РСР жиле приміщення надається громадянам у межах норми жилої площі. Норма жилої площі в Українській РСР встановлюється в розмірі 13,65 квадратного метру на одну особу.

Відповідно до додатку постанови виконавчого комітету Тернопільської обласної ради народних депутатів і президії обласної ради професійних спілок від 10 січня 1985 року №2, мінімальний розмір жилої площі на кожного члена сім`ї у місті Тернополі становить 6,0 кв.м., а середня забезпеченість жилою площею, становить 8,1 кв.м., у місті Тернополі.

Ураховуючи, що у спірній квартирі проживають п`ять осіб, та мають намір проживати, ще четверо осіб (сім`я ОСОБА_2 ), а житлова площа квартири становить 23,2 кв.м, встановлення порядку користування квартирою призведе до погіршення житлових умов цих осіб, що є самостійною підставою для відмови у визначенні порядку користування житлом.

Крім того, суд звертає увагу на те, що в судовому засіданні не встановлено обставин порушеного права ОСОБА_1 , яка користується однією із кімнат у квартирі, як і не встановлено порушеного права ОСОБА_2 , яка тривалий час не проживає у спірному житлі.

За вказаних вище обставин, суд відмовляє у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 , третьої особи, яка заявила самостійні вимоги щодо предмета спору ОСОБА_2 , до ОСОБА_4 про визначення порядку користування квартирою, що є спільною власністю.

Щодо позовних вимог ОСОБА_1 про зобов`язати відповідача брати участь в утриманні квартири АДРЕСА_2 , а саме оплачувати житлово-комунальні послуги по утриманню квартири, відповідно до встановленого порядку користування нею, то суд виходить з наступного

Згідно статті 66 ЖК Української РСР, плата за користування житлом (квартирна плата) обчислюється виходячи із загальної площі квартири (одноквартирного будинку).

Відповідно до пункту 5 частини 1 статті 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг.

Відповідно до статті 67 ЖК Української РСР, плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, теплова енергія та інші послуги) береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами.

Пунктом 5 частини 2 статті 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Відповідно до статті 179 ЖК Української РСР, користування будинками (квартирами) державного і громадського житлового фонду, фонду житлово-будівельних кооперативів, а також приватного житлового фонду та їх утримання здійснюється з обов`язковим додержанням вимог Правил користування приміщеннями жилих будинків і прибудинковими територіями, які затверджуються Кабінетом Міністрів України.

Згідно пункту 7 Правил користування приміщеннями житлових будинків (в редакції затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 08.10.1992 року №572), власник та наймач (орендар) квартири зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги у строки встановлені договором або законом.

Пунктом 10 вказаних Правил передбачено, що мешканці квартири, в якій проживає два і більше співвласники, наймачі (орендарі): мають рівні права на користування підсобними приміщеннями і обладнанням; можуть обирати відповідальну за виконання встановлених правил особу; встановлюють за узгодженням порядок використання підсобних приміщень, а також черговість їх прибирання; розподіляють за узгодженням загальні витрати на оплату житлово-комунальних та інших послуг. У разі коли між мешканцями квартири відсутня згода щодо оплати житлово-комунальних та інших послуг плата розподіляється: за електроенергію при загальному лічильнику - пропорційно потужності побутового електричного обладнання кожного співвласника, наймача (орендаря); за газ, водопостачання та водовідведення, освітлення підсобних приміщень за чисельністю членів сім`ї, що проживають у квартирі, та осіб, які проживають у квартирі більше ніж місяць; за послуги з централізованого опалення, утримання житлових будинків і споруд та прибудинкових територій за встановленими тарифами відповідно до опалювальної та загальної площі приміщення, яким користується співвласник, наймач (орендар).

Статтею 360 ЦК України встановлено, що співвласник відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобов`язаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів (обов`язкових платежів), а також нести відповідальність перед третіми особами за зобов`язаннями, пов`язаними із спільним майном.

Відповідно до частини 1 статі 12 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», надання житлово-комунальних послуг здійснюється виключно на договірних засадах.

Враховуючи вищевикладене, діючим законодавством обов`язок по оплаті комунальних платежів, покладений на кожного з співвласників, відповідно до частки співвласника у квартирі. У разі ухилення співвласника від виконання своїх зобов`язань по оплаті за комунальні послуги, інші співвласники, які оплачують ці послуги, мають право на стягнення коштів сплачених ними з співвласника, який таку оплату не проводить. У разі відмови співвласника у добровільному порядку сплатити кошти співвласнику чи співвласникам, особа має право за захистом своїх прав та інтересів звернутись до суду з відповідним позовом.

Відтак, в цій частині обраний позивачем спосіб захисту не узгоджується із нормами закону, адже власність зобов`язує кожного з співвласників, відповідно до його частки у квартирі, оплачувати комунальні платежі. Оплата іншим співвласником цих послуг наділяє його правом звернення до суду з позовом про стягнення коштів.

В судовому засіданні встановлено, що виникла заборгованість зі сплати комунальних платежів має місце з вини всіх співвласників квартири АДРЕСА_2 , оскільки позивач ОСОБА_1 та відповідач ОСОБА_4 сплачують ці послуги не в повному обсязі, а третя особа ОСОБА_2 не сплачує їх в силу того, що не проживає у житлі, де є співвласником.

Тобто, в цій частині позовних вимог право ОСОБА_1 не є порушеним та захисту не підлягає.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 2, 4, 12, 13, 76-78, 206, 258-268, 273, 352-355 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 , третьої особи, яка заявила самостійні вимоги щодо предмета спору ОСОБА_2 , до ОСОБА_4 про визначення порядку користування квартирою, що є спільною власністю- відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційної скарги не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Тернопільського апеляційного суду або через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області.

Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення суду або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 Цивільного процесуального кодексу України.

Позивач: ОСОБА_1 ,реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_4 , місце проживання: АДРЕСА_1 .

Третя особа,яка заявила самостійні вимоги:ОСОБА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_5 , місце проживання: АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_4 ,ІНФОРМАЦІЯ_4 , місце проживання: АДРЕСА_1 .

Повний текст рішення суду складено 04 грудня 2019 року.

Головуючий суддяО. Я. Герчаківська