ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Постанова

Іменем України

21 березня 2019 року

м. Харків

справа № 643/4252/18

провадження № 22-ц/818/1269/19

Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого Кругової С.С.,

Суддів Маміної О.В., Пилипчук Н.П.

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1

відповідач - ОСОБА_2

розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення коштів, за апеляційною скаргою адвоката Смілянського Ярослава Геннадійовича, який діє в інтересах ОСОБА_2 на рішення Московського районного суду міста Харкова від 2 липня 2018 року (головуючий суддя першої інстанції Харченко А.М.), -

в с т а н о в и в :

У квітні 2018 року позивач звернувся до суду з позовом в якому просила стягнути з відповідача на її користь 1000 дол. США, що еквівалентно 25970 грн. за офіційним курсом НБУ на день звернення з позовом до суду.

Позовна заява мотивована тим, що між нею та відповідачем 17 лютого 2018 року був укладений договір б/н, зазначає, що згідно п.п.1.2. укладеного договору сторони дійшли згоди, що в строк не пізніше 17.02.2018 мають укласти договір купівлі-продажу 2-х кімнатної квартири, що розташована за адресою АДРЕСА_1.

У позовній заяві зазначає, що згідно визначеного п.п.4.3. договору під час укладення правочину позивач передала на користь відповідача, у якості гарантій своїх намірів відносно придбання квартири 500 доларів США та підпис відповідача свідчить про отримання нею 500 доларів США.

З вини відповідача, у строк обумовлений сторонами у договорі, правочин щодо купівлі-продажу зазначеної вище квартири сторони не уклали та наміру укладати договір в майбутньому сторони не мають, але відповідач добровільно відмовляється повертати отримані передбачені договором кошти.

Рішенням Московського районного суду міста Харкова від 2 липня 2018 року позов задоволено. Стягнуто з відповідача на користь позивача грошові кошти розмірі 1000 дол. США, що еквівалентно станом на 11.04.2018 року 25970 грн.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що внаслідок порушення та неналежного виконання умов попереднього договору, укладеного між сторонами щодо укладення в майбутньому договору купівлі-продажу квартири, позивач не отримав того, на що він розраховував при укладенні попереднього договору, а саме придбання квартири.

Не погоджуючись з зазначеним рішенням адвокат Смілянський Я.Г., який діє в інтересах ОСОБА_2 звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

Апеляційна скарга мотивована тим, що рішення суду першої інстанції є незаконним та необґрунтованим, ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Судом неповно з'ясовано фактичні обставини, що мають значення для вирішення спору судом встановлено недоведені обставини у справі, висновки суду не відповідають обставинам справи.

Вказує в апеляційній скарзі про те, що відповідач не заперечує, що їй були передані у якості гарантій намірів придбання квартири 500 дол. США, проте позивач звернулась до відповідача з проханням укласти договір купівлі-продажу квартири яку вона мала намір придбати, на її родичку для того щоб уникнути від сплати за послуги експерта-консультанта.

Зазначає, що у визначений строк 11 травня 2018 року був укладений договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 між ОСОБА_2 та родичкою позивача ОСОБА_4, яка мешкає в одному місті з ОСОБА_1.

Обґрунтовуючи апеляційну скаргу вказує про те, що за попереднім договором кошти були отримані без достатніх правових підстав, оскільки попередній договір не відноситься до грошового зобов'язання.

До апеляційного суду надійшов відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши доповідь судді, обговоривши доводи апеляційної скарги та дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

У статтях 3, 6, 203, 626, 627 ЦК України визначено загальні засади цивільного законодавства, зокрема поняття договору і свободи договору, та сформульовано загальні вимоги до договорів як різновиду правочинів (вільне волевиявлення учасника правочину).

Судом встановлено, що між позивачем ОСОБА_1 відповідачем ОСОБА_2 та ФОП ОСОБА_5 у якості експерта-консультанта 17 лютого 2018 року був укладений договір б/н (а.с. 3-4).

Відповідно до частини першої статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Частина перша статті 628 ЦК України передбачає, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно з вимогами ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до статті 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком (ч.1 ст.546 ЦК України).

Частиною першою статті 635 ЦК України встановлено, що попереднім є договір, сторони якого зобов'язуються протягом певного строку (у певний термін) укласти договір у майбутньому (основний договір) на умовах, встановлених попереднім договором, попередній договір укладається у формі, встановленій для основного договору (ч.1 ст.625 ЦК України).

Положення частини другої ст. 635 ЦК України містять спеціальну норму, якою передбачено перелік правових наслідків порушення попереднього договору.

Цією нормою встановлено обов'язок сторони, яка необґрунтовано ухиляється від укладення договору, відшкодувати другій стороні збитки, завдані простроченням, якщо інше не встановлено попереднім договором або актами цивільного законодавства.

Підпунктом 1.2. укладеного договору передбачено, що у строк не пізніше 17 березня 2018 року позивач та відповідач мають укласти договір купівлі-продажу 2-х кімнатної квартири, що розташована за адресою АДРЕСА_1.

Пунктом 2.4 договору визначено, що сторони зобов'язуються о 16 год 00 хв 17 березня 2018 року для укладання договору купівлі-продажу нерухомості з'явитись до нотаріуса Емець І.О. за адресою АДРЕСА_2

Відповідно до п.п. 4.3. під час укладення договору покупець (позивач) передав грошову суму (забезпечувальний платіж) на користь продавця (відповідача), у якості гарантій своїх намірів відносно придбання квартири, 500 доларів США. Крім того п.п.4.3. договору визначено, що підпис відповідача в Розділі «Підписи та Реквізити Сторін» даного договору, свідчить про отримання продавцем (відповідачем) забезпечувального платежу.

У підпункті 4.6. укладеного договору зазначено, що у випадку невиконання продавцем, у даному випадку ОСОБА_2 своїх обов'язків з укладення правочину щодо продажу квартири на умовах, викладених в договорі, або відмови від його виконання, відповідач зобов'язана повернути забезпечувальний платіж покупцю у подвійному розмірі.

Як визначено у пункті 4.2. договору, у відповідності до ч.2 ст. 546 ЦК України покупець та продавець домовились, що забезпеченням виконання зобов'язань укласти договір купівлі-продажу об'єкту нерухомості на умовах даного Договору є забезпечувальний платіж, який не являється неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням або завдатком у розумінні ЦК України.

На підставі викладеного, колегія суддів приходить до висновку, оскільки договір купівлі-продажу квартири, який за своєю формою та змістом відповідав би вимогам закону, між сторонами у справі укладено не було, та повернення коштів у сумі 500 дол СШАу подвійному розмірі у разі не укладення основного договору прямо передбачено попереднім договором в якості відповідальності за невиконання зобов'язання, то суд першої інстанції обґрунтовано задовольнив позовні вимоги.

Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Доводи апеляційної скарги щодо укладення договору купівлі-продажу відповідача з родичкою позивачки спростовуються матеріалами справи, оскільки доказів що позивачка доручала будь кому від її імені укладати договір купівлі продажу квартири зазначеної у попередньому договорі матеріали справи не містять, а також доводи щодо уникнення позивача від сплати коштів за послуги експерта-консультанта не заслуговують на увагу та матеріалами справи не підтверджуються.

Висновок суду першої інстанції про задоволення позову відповідає обставинам справи, які судом встановлені відповідно до вимог процесуального права та узгоджуються з нормами матеріального права.

Інші наведені в апеляційній скарзі доводи зводяться до незгоди з висновками суду першої інстанції стосовно установлення обставин справи, містять посилання на факти, що були предметом дослідження й оцінки судом.

Заяви, що є додатками до апеляційної скарги про допит свідків, які не були заявлені у суді першої інстанції для їх вирішення не знайшли свого підтвердження для їх задоволення.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов'язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов'язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов'язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (пункт 23 рішення ЄСПЛ від 18 липня 2006 року у справі «Проніна проти України»).

На підставі викладеного колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, висновки суду є обґрунтованими, передбачених законом підстав для його скасування при апеляційному розгляді не встановлено.

За змістом ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381, 382, 383, 384, 390, 391 ЦПК України суд,-

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу адвоката Смілянського Ярослава Геннадійовича, який діє в інтересах ОСОБА_2 - залишити без задоволення.

Рішення Московського районного суду міста Харкова від 2 липня 2018 року - залишити без змін.

Дію рішення Московського районного суду міста Харкова від 2 липня 2018 року, яка була зупинена ухвалою Харківського апеляційного суду від 25 січня 2019 року - відновити.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття. Касаційна скарга може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий С.С. Кругова

Судді О.В. Маміна

Н.П. Пилипчук

повний текст постанови

складено 21 березня 2019 року