Справа №751/5825/19
Провадження №2/751/1289/19
18 листопада 2019 року місто Чернігів
Н о в о з а в о д с ь к и й р а й о н н и й с у д м і с т а Ч е р н і г о в а
в складі: головуючого - судді Цибенко І. В.
за участю секретаря Михайлової І.О.
позивача та її представника ОСОБА_1 , ОСОБА_2
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням, -
ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_5 , ОСОБА_4 про визнання їх такими, що втратили право користування житловим приміщенням буд АДРЕСА_2 . Позов обґрунтовано тим, що на підставі рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 23.11.2006 року їй на праві приватної власності належить житловий будинок АДРЕСА_2 . Відповідачі не проживають в житловому приміщенні понад 5 років без поважних причин, не сплачують комунальні платежі, в утриманні житла участі не беруть, особистих речей в будинку не мають та не цікавляться будинком. Факт реєстрації відповідачів порушує право позивача на вільне розпорядження і користування майном, вона позбавлена можливості отримати субсидію. Посилаючись на ст.ст. 316-319, 321, ст. 405 ЦК України просить задовольнити позов.
Позивач та представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримали, просили їх задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечували. Позивач пояснила, що відповідачі вже 10 років як не проживають у будинку, останній раз їх бачила 2 роки назад. ЇЇ донька ОСОБА_6 проживає в іншому місці, а де проживає онука ОСОБА_7 вона не знає.
Відповідачі в судове засідання не з`явились, про день та час слухання справи повідомлялись належним чином за зареєстрованим місцем проживання та за останнім відомим місцем фактичного проживання, рекомендовані листи, повернулись на адресу суду не врученими за закінченням строку зберігання, відзиву на позовну заяву не надіслали.
Судом в порядку ч.1 ст.281 ЦПК України ухвалено провести заочний розгляд справи з винесенням заочного рішення.
Свідок ОСОБА_8 в судовому засіданні пояснила, що ні ОСОБА_9 , ні ОСОБА_10 більше 10 років з не проживають у будинку, позивач живе сама.
Вислухавши доводи позивача, покази свідка, дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку.
Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 є власником житлового будинку АДРЕСА_2 , що підтверджується рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 23.11.2006 року ( а.с. 6).
Відповідно до відомостей обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання УДМС України в Чернігівській області від 02.09.2019, а також довідки про склад сім`ї Управління адміністративних послуг від 17.05.2019 вбачається, що ОСОБА_3 та ОСОБА_4 зареєстровані за адресою: АДРЕСА_2 ( а.с.13-14, 4).
За змістом ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Позивач, як власник житла, ставить питання про захист своїх прав та визнання відповідача таким, що втратив право користування спірним житловим будинком.
За змістом ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Статтею 9 ЖК України визначено, що ніхто не може бути обмежений у праві користування житлом інакше як на підставах і в порядку, передбачених законом.
Згідно ч. 3 ст. 8 Конституції України її норми є нормами прямої дії. Звернення до суду для захисту конституційних прав безпосередньо на підставі норм Конституції України гарантується.
Поняття права власності визначено ст. 316 ЦК України, згідно якої правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб, а у відповідності до ст. 317 ЦК України власникові належить права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.
Стаття 41 Конституції України встановлює, що кожен має право володіти, користуватись та розпоряджатись своєю власністю, а ч. 4 даної статті зазначає, що право приватної власності є непорушним, що також закріплено і в ч. 1 ст. 321 ЦК України, яка вказує, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути позбавлений його чи обмежений у його здійсненні.
Частиною 1 статті 319 ЦК України передбачено право власника володіти, користуватись та розпоряджатись своїм майном на власний розсуд.
Відповідно до ч. 1 ст. 383 ЦК України, власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб.
Відповідно ст. 405 ЦК України члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.
Пленум Верховного Суду України в п.10 постанови від 12 квітня 1985 року №2 «Про деякі питання, що вникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» роз`яснив, що у справах цієї категорії необхідно з`ясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки.
Позивач доводить, що відповідачі прописані у її будинку як члени її сім`ї - онуки, не проживають за місцем реєстрації понад 10 років та не сплачують за комунальні послуги з утримання будинком.
Відповідно до акту від 17.05.2019 відповідач ОСОБА_3 зареєстрований за адресою АДРЕСА_2 , але не проживає з 01.06.2009 по теперішній час (а.с. 5).
На підставі вищевикладеного, та враховуючи, що відповідачі є членами сім`ї позивача та більше року не проживають в житловому приміщенні, така реєстрація є порушенням прав позивача, яка позбавлена можливості у повній мірі розпоряджатися своєю власністю, суд дійшов висновку про відновлення порушених прав позивача шляхом задоволення позовних вимог.
Керуючись ст.ст. 13, 76-89, 258, 259, 263-265, 268, 271-273, 354-355 ЦПК України, суд, -
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням - задовольнити.
Визнати ОСОБА_3 та ОСОБА_4 такими, що втратили право користування житловим приміщенням за адресою АДРЕСА_2 .
Заочне рішення суду може бути оскаржено позивачем до Чернігівського апеляційного суду, шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну і резолютивну частини рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Повний текст рішення суду буде виготовлено 25.11.2019.
Позивач: ОСОБА_1 , зареєстрована адреса місця проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ,
Відповідач: ОСОБА_3 , зареєстрована адреса місця проживання: АДРЕСА_2 , фактичне місце проживання: АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_2 ;
Відповідач: ОСОБА_4 , зареєстрована адреса місця проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_3 .
Головуючий - суддя І. В. Цибенко