Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

смт. Короп 24 січня 2019 року

Коропський районний суд Чернігівської області у складі:

головуючого судді- Балаби О.А.,

при секретарі - Редько А.О.,

з участю заявників, представника заявниці ОСОБА_1 адвоката - ОСОБА_2, заінтересованої особи - ОСОБА_3, адвоката - ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за заявою ОСОБА_1, ОСОБА_5 про видачу обмежувального припису,

заінтересована особа - ОСОБА_3,

в с т а н о в и в:

Заявники звернулись до суду із заявою про видачу обмежувального припису. В обгрунтування заяви зазначили, що вони систематично потерпають від психологічного та фізичного домашнього насильства з боку колишнього чоловіка заявниці - ОСОБА_3, а тому просять видати обмежувальний припис заборонивши ОСОБА_3 перебувати за місцем реєстрації та проживання ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_1 та малолітньої ОСОБА_7, а саме за адресою: АДРЕСА_1.

У судовому засіданні заявники та адвокат заяву підтримали та просили задовольнити. Крім того заявниця ОСОБА_1 уточнила, що до неї домашнє насильство зі сторони ОСОБА_3 вчинено 30.12.2018 року, а відносно її батька 05.01.2019 року.

Заінтересована особа ОСОБА_3 із заявою не погодився та пояснив, що між ним та колишньою дружиною ОСОБА_1 виникають непорозуміння з приводу його участі у вихованні та житті їхньої доньки. У зв'язку з чим, 17.12.2018 року органом опіки та піклування Коропської райдержадміністрації визначено часи побачень його з донькою. Так, 30.12.2018 року він приїхав за місцем проживання заявниці з дитиною, гуляв з донькою, ні погроз, нецензурної лайки, ні конфліктів не було. Напередодні 05.01.2019 року заявниця надіслала на телефон повідомлення, що 05.01.2019 року її вдома з дитиною не буде, але він поїхав, оскільки не знав чи це правда. Заявниці і доньки вдома не було, а між ним та її батьком ОСОБА_5 виникла суперечка, в ході якої колишній тесть декілька раз вдарив його лопатою по голові. Він ОСОБА_5 не бив. На даний час порушено два кримінальні провадження за його заявою та ОСОБА_5 за ч. 1 ст. 125 КК України і проводиться досудове розслідування.

Допитана у судовому засіданні ОСОБА_6 пояснила, що ОСОБА_3 колишній зять. В лютому 2018 року вони з донькою розійшлись. На протязі 2018 року ОСОБА_3 приїжджав кожний місяць до дитини до липня, привозив подарунки, один раз надавав кошти. Потім перестав їздити до грудня. 30.12.2018 року коли приїхав свідок чула, як її донька ОСОБА_1 з зятем розмовляли на підвищених тонах. 05.01.2019 року колишній зять також приїхав, але він знав, що ОСОБА_1 вдома не буде. Коли свідок знаходилась на вулиці чула, як ОСОБА_3 погрожував їхню сім'ю постріляти.

Допитаний у судовому засіданні за згодою в якості свідка заявник ОСОБА_5 пояснив, що 30.12.2018 року коли до них приїхав колишній зять все було нормально, а потім з його сторони з'явились образи. Свідок в хаті постійно не знаходився, але чув, що між донькою та колишнім зятем була словесна суперечка, він почав погрожувати, що постріляє їхню сім'ю. 05.01.2019 року доньки вдома не було і ОСОБА_3 про це знав.

Заслухавши пояснення, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що з 04.10.2014 року ОСОБА_1 та ОСОБА_3 перебували у зареєстрованому шлюбі. Від якого мають малолітню дитину - ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Рішенням Коропського районного суду Чернігівської області від 30 листопада 2018 року шлюб розірвано.

Згідно довідки виданої Риботинським старостинським округом Коропської селищної ради Коропського району, Чернігівської області дитина громадянки ОСОБА_1, ОСОБА_7 дійсно проживає з матір'ю за адресою АДРЕСА_1

Згідно висновку органу опіки та піклування Коропської районної державної адміністрації призначено часи побачень ОСОБА_3 з донькою ОСОБА_7 щосуботи та щонеділі з 09:00 до 15:00 години в присутності матері.

Як вбачається з витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0000004 від 05.01.2019 року, 05.01.2019 року до чергової частини Коропського ВП Бахмацького ВП ГУНП у Чернігівській області надійшла заява ОСОБА_5, мешканця АДРЕСА_1, про те, що його колишній зять за вище вказаною адресою вчинив з ним конфлікт та спричинив йому тілесні ушкодження.

Відповідно до ст. 350-2 ЦПК України, заява про видачу обмежувального припису може бути подана особою, яка постраждала від домашнього насильства або її представником у випадках визначених Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству».

Частиною 2 ст. 3 ЗУ «Про запобіганню та протидію домашньому насильству» визначено перелік осіб на яких поширюється дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству незалежно від факту спільного проживання серед яких - подружжя.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 1 ЗУ «Про запобігання та протидію домашньому насильству» домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім'ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім'єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Пунктом 14 ч. 1 ст. 1 ЗУ «Про запобігання та протидію домашньому насильству» визначено, що психологічне насильство - це форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров'ю особи.

Згідно пункту 17 ч. 1 ст. 1 Закону, фізичне насильство - форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру.

Пунктом 8 ч.1 ст.1 ЗУ «Про запобігання та протидію домашньому насильству» передбачено, що особа, яка постраждала від домашнього насильства (далі - постраждала особа), - особа, яка зазнала домашнього насильства у будь-якій формі.

Відповідно до п. 2 ст. 24 ЗУ «Про запобігання та протидію домашньому насильству» до спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству належить обмежувальний припис стосовно кривдника.

Рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків (оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи).

Заявницею ОСОБА_1 не надано суду жодних доказів, щодо притягнення ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності чи внесення відомостей до Єдиного державного реєстру досудових розслідувань про систематичні випадки домашнього насильства щодо неї чи малолітньої дитини, а також про випадок від 30.12.2018 року.

Не підтверджені будь-якими доказами і посилання заявниці ОСОБА_1 про те, що неправомірна поведінка ОСОБА_3 щодо неї мала місце у присутності їх малолітньої дитини.

Крім того, заявником ОСОБА_5 не надано доказів систематичного домашнього насильства щодо нього зі сторони ОСОБА_3 Відносно поодинокого випадку 05.01.2019 року до ЄРДР внесено заяви ОСОБА_3 та ОСОБА_5 про вчинення кримінальних правопорушень за ч. 1 ст. 125 КК України. Тим більше, в ході судового розгляду сторони виявили наміри відмовитись від поданих заяв.

Таким чином, суд вважає, що беззаперечних доказів на підтвердження вчинення ОСОБА_3 домашнього насильства у розумінні Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» заявниками суду не надано, а тому підстави вважати, що наявні ризики настання тяжких наслідків для заявників чи малолітньої дитини у зв'язку з відмовою суду у видачі обмежувального припису відсутні.

На підставі Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», керуючись ст.ст.10, 13, 259, 263-265, 350-1 - 350-6 ЦПК України суд,

в и р і ш и в:

У задоволенні заяви ОСОБА_1, ОСОБА_5 про видачу обмежувального припису відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня його проголошення в порядку, передбаченому ст. ст. 354, 355 ЦПК України.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя: Балаба О. А.