ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 червня 2019 року

м.Суми

Справа №592/13031/18

Номер провадження 22-ц/816/3403/19

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Собини О. І. (суддя-доповідач),

суддів - Криворотенко В. І. , Хвостик С. Г.

з участю секретаря судового засідання - Назарової О.М.,

у присутності:

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача - адвоката Дрозденка Миколи Миколайовича,

відповідача ОСОБА_2 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1

на рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 10 квітня 2019 року в складі судді Катрич О.М., ухваленого в м. Суми, повний текст якого складений 10 квітня 2019 року,

в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні власністю, зобов`язання вчинити дії,

в с т а н о в и в :

10 вересня 2018 року ОСОБА_1 звернувся з позовом до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні гаражем по АДРЕСА_1 та зобов`язання демонтувати бічні (роздвижні) ворота для виїзду з належного відповідачу домоволодіння по АДРЕСА_1 , встановивши суцільний паркан. Вимоги позову обґрунтовані тим, що заявник є власником домоволодіння по АДРЕСА_1 , а відповідач - власницею суміжного домоволодіння по АДРЕСА_2 . Вказує, що біля належного йому гаража, який розташований на лінії забудови, розташовані відкотні ворота відповідача, які відчиняються таким чином, що при виїзді з території домоволодіння ОСОБА_2 перекривається в`їзд в його гараж. Вважає, що розташування бічних воріт відповідача не відповідає вимогам будівельних норм, що також підтверджено висновком експертного будівельно-технічного дослідження № 1257 від 05 грудня 2016 року, а тому створює перешкоди в користуванні належним йому гаражем.

Рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 10 квітня 2019 року у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

Позивач з вказаним рішенням суду не погодився, просить його скасувати та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити у повному обсязі, посилаючись при цьому на порушення судом норм матеріального і процесуального права.

На думку заявника апеляційної скарги, лише експертом може бути підтверджено чи спростовано відповідність вимогам будівельних норм розташування воріт відповідача, проте суд безпідставно не взяв до уваги висновок експертного будівельно-технічного дослідження № 1257 від 05 грудня 2016 року, який є належним та допустимим доказом, що підтверджує порушення прав позивача.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_2 просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду - без змін. Вказує, що відкотні ворота були побудовані до введення в експлуатацію гаража позивачем. До того ж, відкотні ворота не створюють перешкод для користування гаражем, оскільки не перекривають в`їзд до нього. Також зазначає, що висновку експертного будівельно-технічного дослідження № 1257 від 05 грудня 2016 року вже було надано оцінку у цивільній справі № 592/9657/16-ц.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення позивача ОСОБА_1 та його представника, які просили скаргу задовольнити, рішення суду скасувати та ухвалити нове про задоволення позову, заперечення на скаргу відповідача ОСОБА_2 , перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції за наявними в справі доказами в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

З матеріалів справи вбачається та судом першої інстанції вірно встановлено, що ОСОБА_1 є власником домоволодіння по АДРЕСА_1 на земельній ділянці площею 454 кв.м. На території земельної ділянки позивача розташований гараж «К», фасадна частина якого разом з розсувними воротами знаходиться на лінії забудови (а.с. 3-13, 17).

ОСОБА_2 є власницею суміжного домоволодіння, яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 на земельній ділянці площею 0,0530 га. Огорожа двору відповідача влаштована таким чином, що виїзд з двору може здійснюватись через двоє воріт - розсувні та відкотні, які розташовані на лінії забудови. При цьому, виїзд транспортним засобом через відкотні ворота може бути здійснено лише по виконаному позивачем замощенню тротуарною плиткою і за умови, якщо розсувні ворота гаража «К» закриті, інакше виїзд з двору відповідача буде заблоковано. Відкриття і закриття відкотних воріт відповідача не заважає в`їзду в гараж позивача (а.с. 14-16, 18).

З наявних у матеріалах справи фотозображень (а.с. 28-30, 50-53, 99-102) вбачається, що незважаючи на особливості розташування гаража позивача та відкотних воріт відповідача спір між сторонами фактично виник з приводу використання прилеглої до їх домоволодінь території, яка є земельною ділянкою Сумської міської ради, тобто є землею загального користування.

Питання використання вказаної території вже було предметом судового розгляду.

Так, рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 16 січня 2017 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Сумської області від 22 лютого 2017 року та постановою Верховного Суду від 11 липня 2018 року, у цивільній справі № 592/9657/16-ц частково задоволено позов ОСОБА_2 та зобов`язано ОСОБА_1 усунути перешкоди у користуванні належним заявниці домоволодінням по АДРЕСА_2 шляхом заборони встановлення (розташування) будь-яких предметів, які б заважали користуватись в`їздом до домоволодіння ОСОБА_2 з боку домоволодіння ОСОБА_1 (а.с. 47-48).

У вказаній цивільній справі № 592/9657/16-ц судом першої інстанції було встановлено, що на підставі договору з органом місцевого самоврядування про закріплення та утримання території в належному санітарному стані від 14 вересня 2014 року ОСОБА_1 провів облаштування прилеглої до його території домоволодіння земельної ділянки, яка є земельною ділянкою загального користування шляхом замощування її тротуарною плиткою. ОСОБА_2 протягом 2014-2016 років неодноразово зверталась до органів місцевого самоврядування з питань порушення її прав ОСОБА_1 через вчинення останнім перешкод у користуванні виїздом з її двору шляхом встановлення різноманітних предметів перед відкотними воротами.

Крім того, судом першої інстанції у цивільній справі № 592/9657/16-ц було надано оцінку висновку експертного будівельно-технічного дослідження № 1257 від 05 грудня 2016 року, виконаного на замовлення ОСОБА_1 , в якому експерт вказав, що розташування огорожі з встановленням відкотних воріт ОСОБА_2 не відповідає вимогам ДБН, так як виїзд з двору домоволодіння ОСОБА_2 фактично відбувається на тротуар та бічні ворота ОСОБА_1 , що створює перешкоди у користуванні ним гаражем. Зокрема, суд першої інстанції не погодився з цим висновком експерта, оскільки облаштування відкотних воріт для в`їзду в своє домоволодіння ОСОБА_2 виконала на межі належної їй земельної ділянки, а ОСОБА_1 не доведено обставин порушення його прав через існування відкотних воріт та використання їх за призначенням. Також суд вказав, що облаштуванням прилеглої території ОСОБА_1 фактично створив зручності для себе, а не для всіх мешканців вулиці, після чого добросусідські відносини між сторонами погіршились.

З викладеного вище вбачається, що у цивільній справі № 592/9657/16-ц не лише захищене право ОСОБА_2 на користування прилеглою до її домоволодіння земельною ділянкою територіальної громади, але і надано оцінку законності розміщення відкотних воріт на її земельній ділянці.

Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Відтак, колегія суддів погоджується з рішенням суду першої інстанції про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 про усунення перешкод у користуванні належним йому гаражем з підстав недоведення порушення його прав саме через те, що біля його гаража розташовані відкотні ворота відповідача, якими остання користується за призначенням, а вимоги про зобов`язання відповідача демонтувати відкотні ворота зі встановленням суцільного паркану є безпідставними та такими, що порушують право власності ОСОБА_2 на належне їй майно.

Як вірно вказав суд першої інстанції, сторони повинні обирати такі способи використання земельних ділянок відповідно до їх цільового призначення, при яких власникам, землекористувачам сусідніх земельних ділянок завдається найменше незручностей, при цьому сторони зобов`язані не використовувати земельні ділянки способами, які не дозволяють власникам, землекористувачам сусідніх земельних ділянок використовувати їх за цільовим призначенням (неприпустимий вплив).

З доводами заявника апеляційної скарги про порушення судом вимог процесуального закону в частині неврахування судом першої інстанції висновку експертного будівельно-технічного дослідження № 1257 від 05 грудня 2016 року колегія суддів не погоджується.

Так, відповідно до ст. 110 ЦПК України висновок експерта для суду не має заздалегідь встановленої сили і оцінюється судом разом із іншими доказами за правилами, встановленими ст. 89 цього Кодексу. Відхилення судом висновку експерта повинно бути мотивоване в судовому рішенні.

Водночас, у цивільній справі № 592/9657/16-ц суд першої інстанції вказаному висновку експерта вже давав оцінку як доказу, який, на думку позивача, підтверджує, що відкотні ворота ОСОБА_2 перешкоджають користуватись його гаражем.

Отже, суд першої інстанції, вірно встановивши спірні правовідносини, які склались між сторонами, дійшов обґрунтованого висновку про те, що позивачем не доведено порушення його прав, тому відсутні правові підстави для задоволення позовних вимог.

Інші доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції також не спростовують.

За таких обставин, суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому судове рішення необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Керуючись ст.ст. 367; 374 ч. 1 п. 1; 375; 382 ЦПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 10 квітня 2019 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складене 13 червня 2019 року.

Головуючий - О. І. Собина

Судді: В. І. Криворотенко

С. Г. Хвостик