Дата документу 21.03.2019 Справа № 331/8805/17
Запорізький Апеляційний Суд
Єдиний унікальний № 331/8805/17 Головуючий у 1-й інстанції: Антоненко М.В.
провадження № 22-ц/807/221/19 Суддя-доповідач: ОСОБА_1

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 березня 2019 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Запорізького апеляційного суду у складі:

Головуючого: Полякова О.З.,

суддів: Кухаря С,В.,

ОСОБА_2,

розглянувши у порядку спрощеного письмового провадження без виклику учасників справи апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Арсенал Страхування» в особі представника ОСОБА_3 на рішення Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 03 липня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_4 до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Арсенал Страхування», ОСОБА_5 про стягнення сум страхових виплат, моральної шкоди, виплату шкоди, повязаної з тимчасовою втратою працездатності потерпілим,-

В С Т А Н О В И Л А:

У грудні 2017 року ОСОБА_4 звернувся до суду із позовом до ПрАТ СК "Арсенал Страхування", ОСОБА_5 про відшкодування матеріальної і моральної шкоди, заподіяної злочином.

В обґрунтування уточнених позовних вимог зазначив, що 17 вересня 2016 року приблизно о 05-30 обвинувачений ОСОБА_5, керуючи автомобілем НОМЕР_1 здійснював рух по проїжджій частині вулиці Набережної магістралі, рухаючись з боку вулиці Фортечної в напрямку вулиці Глісерної в місті Запоріжжі. Позивач та його дружина ОСОБА_6 перебували на цей час в салоні вказаного автомобіля. Під час руху в районі електроопори № 117 по вулиці Набережна магістраль водій ОСОБА_5 порушив вимоги п.10.1 Правил дорожнього руху України, в результаті чого здійснив виїзд на роздільний газон та нерухому перешкоду - опору, рекламного щиту.

Позивач та його дружина ОСОБА_6 визнані потерпілими по даній кримінальній справі за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, відповідно до матеріалів кримінального провадження.

Згідно Висновку судово-медичної експертизи №4594 від 28.11.2016 року, в ході зазначеної дорожньо-транспортної пригоди, позивач отримав тілесні ушкодження у вигляді тупої травми грудної клітини, закритих двійних переломів, 6-9 ребер ліворуч по паравертебральній та лопаточній лінії зі зміщенням кісткових фрагментів та проникненням в плевральну порожнину, з розвитком лівостороннього гемопневмотораксу, закритих переломів, які в сукупності кваліфікуються як тілесні ушкодження середньої тяжкості, які потягли за собою тривалий розлад здоров'я більше 21 дня. Вперше внаслідок даної ДТП він був госпіталізований 17.09.2016 року та виписаний зі стаціонару 12.10.2016 року на амбулаторне лікування до поліклініки за місцем проживання, що підтверджується виписним епікризом до і/х №147389 та випискою із медичної карти стаціонарного хворого №15913 відділення травматології з ліжками полі травми КУ "МЛЕ та ШМД м. Запоріжжя".

В подальшому він мав медичні рекомендації явки через 1,5 місяці з моменту виписки для подальшого лікування та проведення нової операції. Знову був госпіталізований до торакального відділення КУ "Міська клінічна лікарня екстреної та швидкої медичної допомоги" 16.01.2017 року та виписаний 28.01.2017 року згідно виписного епікризу до і/х №1145. Даний Виписний епікриз підтверджує той факт, що йому було здійснено операцію для видалення металоконструкцій. На сьогоднішній день його лікування продовжується (післяопераційна реабілітація) він перебуває під наглядом травматолога за місцем проживання.

За весь період лікування наслідків наведеного ДТП він витратив грошові кошти на придбання медичних препаратів, проходження обстежень, придбання набору металоконструкцій для остеосинтезу дистального відділу для оперативного втручання 05.10.2016 року та сплатив страхову суму на оперативне лікування в загальному розмірі 35149,25 грн. які підлягають до стягнення з ПрАТ "СК "Арсенал Страхування", виходячи з наведеного.

Вищевказаний автомобіль, в якому вони з дружиною перебували під час ДТП, є застрахованим відповідно до договору страхування - Полісу №АЕ/5561514 зі строком дії від 10.08.2016 року по 09.08.2017 року, укладеного зі страховою компанією - ПрАТ СК "Арсенал Страхування". Згідно даного Полісу застрахованим є автомобіль НОМЕР_1, ліміт відповідальності в грошовій сумі на одного потерпілого складає 1) за шкоду, заподіяну життю та здоров'ю - 200000,00 грн., 2) за шкоду, заподіяну майну, - 100000,00 гривень.

Посилаючись на вказані обставини, просив стягнути з ПрАТ СК "Арсенал Страхування" упущену вигоду, яку він не отримав за Договором цивільно-правового характеру №1/16 від 01 вересня 2016 року, укладеного з Товариством з обмеженою відповідальністю "ЛАЙТ IT" строком на 4 місяці, з розміром винагороди в сумі 20000,00 гривень, через ту обставину, що за наслідками вищевказаної ДТП, за станом здоровя не був спроможний виконати роботу за договором. Сума упущеної вигоди складає в сумі 20000,00 гривень.

Також, винними діями обвинуваченого ОСОБА_5, через здійснену дорожньо-транспортну пригоду йому, його родині спричинено моральну шкоду, яка полягає у фізичному болі, відчутті тривоги за себе і дружину, погіршенні самопочуття, моральному виснаженні , поганому сні, неможливості працювати. Вони з дружиною мали бажання збільшити родину, бажали мати дитину, однак внаслідок вказаного ДТП дружині медичне заборонено вагітніти ще протягом 1,5-2 роки, що документально підтверджено. Моральну шкоду оцінює в 50000,00 гривень.

Згідно ст.26-1 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" страхова компанія відшкодовує потерпілому - фізичній особі, який зазнав ушкодження здоров'я під час дорожньо-транспортної пригоди, моральну шкоду у розмірі 5 відсотків страхової виплати за шкоду, заподіяну здоров'ю. Згідно цієї законодавчої вимоги, вважає за необхідне, посилаючись на умови Полісу страхування, стягнути з ПрАТ СК "Арсенал Страхування" суму моральної шкоди 10000,00 гривень, а з ОСОБА_5 - 40000,00 гривень.

Ураховуючи вищевикладене, ОСОБА_4 просив суд стягнути з ПрАТ СК «Арсенал Страхування» на відшкодування матеріальної шкоди суму в загальному розмірі 35149,25 грн., на відшкодування моральної шкоди у сумі 10000 грн., та відшкодування суми не отриманого доходу (упущеної вигоди) у розмірі 20000 грн.

Стягнути з ОСОБА_5 суму моральної шкоди, заподіяну йому, в розмірі 40000 грн.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 03 липня 2018 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ПрАТ "Страхова компанія "Арсенал Страхування" на користь ОСОБА_4 суму страхового відшкодування в розмірі 35149,25 грн.

Стягнуто з ПрАТ "Страхова компанія "Арсенал Страхування" на користь ОСОБА_4 суму моральної шкоди в розмірі 1759,46 грн.

Стягнуто з ПрАТ "Страхова компанія "Арсенал Страхування" на користь ОСОБА_4 суму шкоди, пов'язаної з тимчасовою втратою працездатності потерпілого в розмірі 2839,10 грн.

Стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 суму моральної шкоди в розмірі 10000 грн.

В решті позовних вимог відмовлено.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Не погоджуючись з вказаним судовим рішенням, ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» в особі представника ОСОБА_3 подало апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення норм матеріального права просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким зменшити суму стягнення з ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» на користь потерпілого ОСОБА_4 за лікування потерпілого до розміру 21 846,44, моральну шкоду до розміру 1092,32 грн.; виключити стягнення з ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» в розмірі 2839,10 грн. за шкоду, повязану з тимчасовою втратою працездатності, як таке, що виходить за межі позовних вимог; зменшити суму стягнення судового збору.

Відповідно до частини першої статті 368 ЦПК України у суді апеляційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 369 цього Кодексу.

Зважаючи на те, що ціна позову у справі становить менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, справа є малозначною, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження, без виклику сторін.

Згідно з ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Ухвалою суду апеляційної інстанції від 14 вересня 2018 року (а.с.152), в порядку передбаченому ст. 360 ЦПК України, особам, які беруть участь у справі, надавався строк 15 днів з дня отримання копій апеляційної скарги для надання відзиву на апеляційну скаргу ПрАТ «СК «Арсенал Страхування».

Проте, на адресу апеляційного суду відзивів від осіб, які беруть участь у справі, на вищезазначену апеляційну скаргу відповідача, не надійшло.

В силу вимог ст. 360 ч. 3 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Колегія суддів зазначає , що рішення місцевого суду оскаржено лише в частині розміру стягнення з ПрАТ СК «Арсенал Страхування» на відшкодування за лікування ОСОБА_4 та моральної шкоди, в іншій частині рішення в апеляційному порядку не оскаржується. Суд апеляційної інстанції розглядає справу у межах доводів апеляційної скарги, відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України.

Заслухавши доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, судова колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ч. 1 ст.376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення є неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Обґрунтованим визнається рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу свої вимог і заперечень, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні і які відповідають вимогам закону про їх належність та допустимість, або обставин, що не підлягають доказуванню, а також якщо рішення містить вичерпні висновки суду, що відповідають встановленим на підставі достовірних доказів обставинам, які мають значення для вирішення справи.

Рішення суду зазначеним вимогам в повному обсязі не відповідає.

Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обовязковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Як вбачається з матеріалів справи, а саме, з копії вироку Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 21.03.2017 р. (провадження № 1-кп/331/117/2017, 331/8593/16-к) та Ухвалою Апеляційного суду Запорізької області від 30.11.2011 р. (ЄУН № 331/8593/16-к, провадження № 11-кп/778/1030/17), 17.09.2016 року, близько о 05-30 водій ОСОБА_5, керуючи автомобілем НОМЕР_1 здійснював рух по проїжджій частині вулиці Набережної магістралі, рухаючись з боку вулиці Фортечної в напрямку вулиці Глісерної в місті Запоріжжі.

В салоні автомобіля знаходились пасажири ОСОБА_4 та ОСОБА_7

Під час руху в районі електроопори № 117 по вулиці Набережна магістраль водій ОСОБА_5 порушив вимоги п.10.1 Правил дорожнього руху України, в результаті чого здійснив виїзд на роздільний газон та нерухому перешкоду - опору, рекламного щиту.

Вина ОСОБА_5 у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України встановлена вищезазначеним вироком Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 21.03.2017 р. та ухвалою Апеляційного суду Запорізької області від 30.11.2011 р.

Згідно Висновку судово-медичної експертизи №4594 від 28.11.2016 року, в ході зазначеної дорожньо-транспортної пригоди, пасажир ОСОБА_4 отримав тілесні ушкодження у вигляді тупої травми грудної клітини, закритих двійних переломів, 6-9 ребер ліворуч по паравертебральній та лопаточній лінії зі зміщенням кісткових фрагментів та проникненням в плевральну порожнину, з розвитком лівостороннього гемопневмотораксу, закритих переломів, які в сукупності кваліфікуються як тілесні ушкодження середньої тяжкості, які потягли за собою тривалий розлад здоров'я більше 21 дня (а.с. 40-44).

ОСОБА_4 внаслідок даної ДТП він був двічі госпіталізований до стаціонару 17.09.2016 року, виписаний 12.10.2016 року та 16.01.2017 року, виписаний 28.01.2017, що підтверджується виписними епікризами (а.с. 22-24).

Вищевказаний автомобіль, в якому перебували ОСОБА_4 та ОСОБА_7 під час ДТП, є застрахованим відповідно до договору страхування Полісу №АЕ/5561514 зі строком дії від 10.08.2016 року по 09.08.2017 року, укладеного зі страховою компанією ПрАТ СК «Арсенал Страхування».

Згідно зазначеного Полісу ліміт відповідальності в грошовій сумі на одного потерпілого складає 1) за шкоду, заподіяну життю та здоровю 200000 грн., 2) за шкоду, заподіяну майну 100000 грн.

Відповідно до частин першої, другої статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Згідно з вимогами ст.1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Види обов'язкового страхування в Україні визначені у статті 7 Закону України «Про страхування». До них пункт 9 частини першої вказаної статті відносить страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Відносини у цій сфері регламентує, зокрема Закон України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Суд першої інстанції задовольняючи вимогу ОСОБА_4 щодо стягнення з ПрАТ СК «Арсенал Страхування» виходив з доведеності суми 35149,25 грн. витраченої на лікування та реабілітацію.

Проте, колегія з зазначеним висновком не погоджується.

Відповідно до п. 22.1 статті 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (в подальшому Закону) визначено, що у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Пунктом 23.1 статті 23 Закону передбачено, що шкодою, заподіяною життю та здоров'ю потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, є:

шкода, пов'язана з лікуванням потерпілого;

шкода, пов'язана з тимчасовою втратою працездатності потерпілим;

шкода, пов'язана із стійкою втратою працездатності потерпілим;

моральна шкода, що полягає у фізичному болю та стражданнях, яких потерпілий - фізична особа зазнав у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я;

шкода, пов'язана із смертю потерпілого.

Позивач ОСОБА_4 заявив позовні вимоги про відшкодування матеріальної шкоди, пов'язаної з його лікуванням, та моральної шкоди.

Пунктом 24.1 статті 24 Закону визначено, що у зв'язку з лікуванням потерпілого відшкодовуються обґрунтовані витрати, пов'язані з доставкою, розміщенням, утриманням, діагностикою, лікуванням, протезуванням та реабілітацією потерпілого у відповідному закладі охорони здоров'я, медичним піклуванням, лікуванням у домашніх умовах та придбанням лікарських засобів.

Зазначені в цьому пункті витрати та необхідність їх здійснення мають бути підтверджені документально відповідним закладом охорони здоров'я.

В наданих позивачем копій виписного епікризу, копії виписки з медичної картки, чеків та квитанції, на підтвердження витрат на придбання лікарських засобів (а.с.64-92) . Зазначені медичні документи були перевірені лікарем-експертом страхової компанії та актом дослідження медичних документів від 19.04.2018 року, визначено, що відповідно до наданих документів на лікування ОСОБА_4 від отриманої при ДТП травмі було витрачено медпрепаратів на загальну суму 21864 гривні 44 копійки1 (а.с. 32-134).

Інших належних та допустимих доказів відповідно до ст.ст. 76-81 ЦПК України ОСОБА_4 суду не надав, а наявність касових чеків на закупівлю ліків на більш значну суму для лікування травми отриманої при ДТП не підтверджується причинно-наслідковим зв'язком з отриманою при ДТП травмою та наданими ним доказів, які б були підтверджені документально відповідним закладом охорони здоров'я. Клопотання про призначення судово-медичної експертизи для дослідження медичних документів та визначення переліку ліків та їх кількості для лікування наслідків травми від ДТП ОСОБА_4 не заявлялось.

За таких обставин колегія суддів приходить до висновку, що страхова компанія вірно визначила розмір страхового відшкодування матеріальної шкоди, обґрунтованих витрат, пов'язаних з доставкою, розміщенням, утриманням, діагностикою, лікуванням, та реабілітацією потерпілого у відповідних закладах охорони здоров'я та придбанням лікарських засобів на загальну суму 21846,44 грн., які і підлягають до стягнення з страхової компанії, а визначений судом першої інстанції розмір страхового відшкодування матеріальної шкоди не відповідає обставинам справи та доказам, які надані сторонами.

Відповідно до статті 26-1 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховиком (у випадках, передбачених підпунктами "г" і "ґ" пункту 41.1 та підпунктом "в" пункту 41.2 статті 41 цього Закону, - МТСБУ) відшкодовується потерпілому - фізичній особі, який зазнав ушкодження здоровя під час дорожньо-транспортної пригоди, моральна шкода у розмірі 5 відсотків страхової виплати за шкоду, заподіяну здоровю.

А отже, щодо розміру суми моральної шкоди, яка підлягає стягненню на користь ОСОБА_4 колегія суддів виходить з того, що 5% від суми 21846,44 грн. дорівнює 1092,32 грн., а отже сама ця сума підлягає стягненню з ПрАТ СК «Арсенал Страхування».

Окрім цього, відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Згідно ст. 12 ЦПК України обставини цивільних справ встановлюються судом за принципом змагальності. Суд же, зберігаючи об'єктивність і неупередженість, лише створює необхідні умови для всебічного і повного дослідження обставин справи. При дослідженні і оцінці доказів, встановленні обставин справи і ухваленні рішення суд незалежний від висновків органів влади, експертиз або окремих осіб. Згідно зі ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів. Крім того, згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на основу своїх вимог або заперечень.

Як вбачається з матеріалів справи, судом під час розгляду цієї справи дані вимоги закону у повній мірі виконані не були.

Як вбачається з рішення Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 03.07.2018 року судом було стягнуто з ПрАТ СК «Арсенал Страхування» на користь ОСОБА_4 суму шкоди, повязаною з тимчасовою втратою працездатності. Проте, ОСОБА_4 такі вимоги не заявлялись, а отже рішення в цій частині також підлягає скасуванню.

Враховуючи те, що суд неповно з'ясував обставини, що мають значення для справи, порушив норми матеріального та процесуального права, рішення суду не відповідає вимогам ст. 263 ЦПК України щодо його законності й обґрунтованості, зазначені вище порушення призвели до неправильного вирішення спору, що в силу ст. 376 ЦПК України є підставою для скасування рішення в оскаржуваній частині, та ухвалення нового.

Стосовно розподілу судових витрат суд зазначає наступне.

Згідно ч.1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до ч. 13 ст. 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Зважаючи, що рішення суду першої інстанції скасовано в частині, та новою постановою зменшено суми стягнення з ПрАТ СК «Арсенал Страхування» на користь ОСОБА_4, то сума стягнення по судовим витратам також підлягає зміні відповідно до пропорційності розміру задоволених вимог. Таким чином, з ПрАТ СК «Арсенал Страхування» підлягає стягненню на користь держави сума в розмірі 323,43 грн.

Частина 6 ст. 141 ЦПК України встановлює, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Позивач ОСОБА_4 звільнений від сплати судового збору на підставі п. 2 ст. 5 Закону України «Про судовий збір». Із матеріалів справи вбачається, що при подачі апеляційної скарги ПрАТ СК «Арсенал Старухвання» сплачено судовий збір в сумі 1920 грн. за розгляд скарги в суді апеляційної інстанції, підтвердженням чого є платіжні доручення № 9782750 від 27 серпня 2018 року, та №9730304 від 10.09.2018 року (а.с. 137, 150). Таким чином, скаржник має право на компенсацію судового збору в розмірі 1920 грн. за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Частиною 10 статті 141 ЦПК України передбачено, що при частковому задоволенні позову, у випадку покладення судових витрат на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, суд може зобовязати сторону, на яку покладено більшу суму судових витрат, сплатити різницю іншій стороні. У такому випадку сторони звільняються від обовязку сплачувати одна одній іншу частину судових витрат.

Отже, з урахуванням ч. 10 ст. 141 ЦПК України ПрАТ СК «Арсенал Стархування» має право на компенсацію судового збору в розмірі 1596,57 грн. за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Окрім цього, колегія зауважує, що в матеріалах справи міститься заява ПрАТ СК «Арсенал Страхування» про поворот виконання судового рішення, надіслана до Апеляційного суду Запорізької області 02 жовтня 2018 року. У частині 10 статті 444 ЦПК України зазначено, що заява про поворот виконання може бути подана протягом одного року з дня ухвалення відповідного рішення суду апеляційної чи касаційної інстанції або з дня ухвалення рішення при новому розгляді справи.

Таким чином, зазначена заява, в якій прохалось стягнути суми сплачені відповідно рішення, яке не набрало законної сили, не може бути розглянута судом, оскільки на час її подання, апеляційним судом питання за вказаною апеляційною скаргою вирішене не було, а отже були відсутні підстави для задоволення заяви.

Керуючись ст.ст. 7 ч. 13, 141, 367, 369 ч. 1, 376, 381-384 ЦПК України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Арсенал Страхування» в особі представника ОСОБА_3 задовольнити.

Рішення Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 03 липня 2018 року у цій справі в частині стягнення з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Арсенал Страхування» на користь ОСОБА_4 скасувати, прийняти в цій частині нову постанову, за якою:

«Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Арсенал Страхування» на користь ОСОБА_4 суму страхового відшкодування в розмірі 21846 (двадцять одна тисяча вісімсот сорок шість) гривень 44 (сорок чотири) копійки.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Арсенал Страхування» на користь ОСОБА_4 суму моральної шкоди в розмірі 1092 (одна тисяча девятсот девяносто дві) гривні 32 (тридцять дві) копійки.

У стягненні з ПрАТ "Страхова компанія "Арсенал Страхування" на користь ОСОБА_4 суму шкоди, пов'язаної з тимчасовою втратою працездатності потерпілого в розмірі 2839,10 грн . - відмовити.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Компенсувати Приватному акціонерному товариству «Страхова компанія «Арсенал Страхування» судові витрати в розмірі 1596 (одна тисяча пятсот девяносто шість) гривень 57 копійок за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.»

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повна постанова складена 21.03.20019 року.

Головуючий:

Судді: