Постанова

Іменем України

04 грудня 2019 року

м. Київ

справа № 691/830/16-ц

провадження № 61-33733св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Крата В. І. (суддя-доповідач),

суддів: Антоненко Н. О., Дундар І. О., Краснощокова Є. В., Русинчука М. М.,

учасники справи:

позивач - товариство з обмеженою відповідальністю «ТРІ Менеджмент»,

відповідачі: ОСОБА_1 , товариство з обмеженою відповідальністю «Компанія «Нафта-Трейд»,

третя особа - товариство з обмеженою відповідальністю «Авалон-Інтенсив»,

розглянув у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи касаційну скаргу ОСОБА_1 , яка підписана представником ОСОБА_2 , на рішення апеляційного суду Черкаської області від 30 травня 2017 року у складі колегії суддів: Ювшина В. І., Гончар Н. І., Сіренка Ю. В.,

ІСТОРІЯ СПРАВИ

Короткий зміст позовних вимог

У липні 2016 року ТОВ «ТРІ Менеджмент» звернулося із позовом до ОСОБА_1 , ТОВ «Компанія «Нафта-Трейд», третя особа - ТОВ «Авалон-Інтенсив», про витребування майна з чужого незаконного володіння та визнання недійсним договору іпотеки.

Позовні вимоги мотивовані тим, що з 24 вересня 2015 року ТОВ «ТРІ Менеджмент», є власником комплексу будівель та споруд АЗС, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 . Право власності позивача було зареєстровано у державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 24 вересня 2015 року за номером запису 11322779 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 3) на підставі договору купівлі-продажу нерухомого майна з відстроченням платежу, укладеного з АТ «Балтік Інтернешнл Банк» 24 вересня 2015 року, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Сазоновою О. М. та зареєстрованого у реєстрі за № № 1392, 1393.

До липня 2016 року позивач, як єдиний власник, вільно володів, користувався та розпоряджався належним йому нерухомим майном.

11 липня 2016 року позивачу з даних інформаційної довідки з державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 63228841 від 11 липня 2016 року стало відомо, що запис 11322779 від 24 вересня 2015 року та інші відомості про реєстрацію права власності позивача на комплекс будівель та споруд АЗС (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 3) у державному реєстрі речових прав на нерухоме майно відсутні. Звернення позивача до Міністерства юстиції України, як держателя реєстру, та ДП «Національні інформаційні системи», як технічного адміністратора, залишилось без відповіді про причини зникнення у реєстрі відомостей про реєстрацію права власності позивача, а відповідні записи не були відновлені.

Факти зникнення у державному реєстрі речових прав на нерухоме майно відомостей про реєстрацію права власності позивача на комплекс будівель та споруд АЗС (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 3) стали підставою для невідкладного звернення ТОВ «ТРІ Менеджмент» до Окружного адміністративного суду м. Києва з адміністративним позовом про визнання бездіяльності технічного адміністратора реєстру протиправною, відновлення зниклих відомостей, а також до правоохоронних органів з заявою про вчинення кримінального правопорушення.

Проте у державному реєстрі речових прав на нерухоме майно приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Голій Л. І. зареєстровано право власності ОСОБА_1 (номер запису 15324982 від 06 липня 2016 року) на належний ТОВ «ТРІ Менеджмент» комплекс будівель та споруд АЗС (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 3) на підставі договору купівлі-продажу від 06 липня 2016 року, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Голій Л. І. та зареєстрованого в реєстрі за № 445.

ТОВ «ТРІ Менеджмент» стверджувало, що з часу набуття права власності на комплекс будівель та споруд АЗС (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 3) 24 вересня 2015 року, будь-яких юридично значимих дій (правочинів) щодо відчуження цього майна третім особам, у тому числі ОСОБА_1 , шляхом укладення договору купівлі-продажу від 06 липня 2016 року, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Голій Л. І. та зареєстрованого у реєстрі за № 445, позивач не вчиняв, та не уповноважував третіх осіб на вчинення будь-яких юридичних дій, які б мали наслідком припинення права власності позивача та відчуження цього майна третім особам.

ТОВ «ТРІ Менеджмент», з урахуванням уточнених позовних вимог, просило:

витребувати у ОСОБА_1 на користь ТОВ «ТРІ Менеджмент» нерухоме майно - АЗС, що знаходиться за адресою: Черкаська область, Городищенський район, Валявська сільська рада;

визнати недійсним договір іпотеки від 14 липня 2016 року, укладений між ОСОБА_1 та ТОВ «Компанія «Нафта-Трейд», посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Буряк О. А.

Ухвалою Городищенського районного суду Черкаської області від 25 листопада 2016 року у складі судді: Черненка В. О., заяву ТОВ «ТРІ Менеджмент» про зміну предмету позову та залучення до участі у справі осіб, прийнято до розгляду. Залучено до участі у справі як співвідповідача - ТОВ «Компанія «Нафта-Трейд». Залучено до розгляду у справі як третю особу ТОВ «Авалон-Інтенсив». Виключено із складу учасників третю особу - приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Голій Л. І.

Короткий зміст рішень суду першої інстанції

Рішенням Городищенського районного суду Черкаської області від 22 лютого 2017 року у складі судді: Черненка В. О., у задоволенні позовних вимог ТОВ «ТРІ Менеджмент» відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що на момент вирішення спору по суті у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, в Реєстрі прав власності на нерухоме майно, в Державному реєстрі іпотек, в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, інформація про реєстрацію за ТОВ «ТРІ Менеджмент» права власності на комплекс будівель та споруд АЗС, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , як і на момент укладення договору купівлі-продажу 06 липня 2016 року, відсутня. На момент укладення договору купівлі-продажу комплексу будівель та споруд АЗС між ОСОБА_1 та ТОВ «Авалон-Інтенсив», 06 липня 2016 року, свідоцтво про право власності на нерухоме майно ТОВ «Авалон-Інтенсив», за індексним номером 8324355 від 22 серпня 2013 року, було дійсне і його право власності на комплекс будівель та споруд АЗС було зареєстроване в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. Тобто, на момент укладення договору купівлі-продажу, для продавця ТОВ «Авалон-Інтенсив», ніяких заборон та обмежень щодо відчуження майна, не існувало. При цьому суд не врахував як доказ недобросовісності покупця майна ОСОБА_1 посилання представника позивача на те, що в період укладення договору купівлі-продажу комплексу будівель та споруд АЗС, він, згідно довіреності, був представником ТОВ «Нафтогазова компанія «Народна», у якої з позивачем тривали юридичні спори та він, в зв`язку з цим, достеменно знав хто є власником спірного майна, оскільки, згідно зазначеної довіреності ОСОБА_1 не був уповноважений вищезазначеним товариством укладати угоди та договори щодо придбання та продажу майна та не міг знати, які угоди в цей час могли укласти позивач та ТОВ «Авалон-Інтенсив». Тому суд першої інстанції зробив висновок про відсутність підстав для витребування у ОСОБА_1 на користь ТОВ «ТРІ Менеджмент» спірного нерухомого майна

Позовна вимога про визнання недійсним договору іпотеки від 14 липня 2016 року, укладеного між ОСОБА_1 та ТОВ «Компанія «Нафта-Трейд»», посвідчений приватним нотаріусом КМНО Буряк О. А., за реєстровим № 1723, є похідною від вимоги позивача про витребування у ОСОБА_1 комплексу будівель та споруд АЗС, тому вона задоволенню не підлягає.

Короткий зміст рішення суду апеляційної інстанції

Рішенням апеляційного суду Черкаської області від 30 травня 2017 року апеляційну скаргу ТОВ «ТРІ Менеджмент» задоволено. Рішення Городищенського районного суду Черкаської області від 22 лютого 2017 року скасовано. Ухвалено нове рішення, яким позовні вимоги ТОВ «ТРІ Менеджмент» до ОСОБА_1 , ТОВ «Компанія «Нафта-Трейд», третя особа - ТОВ «Авалон-Інтенсив», про витребування майна з чужого незаконного володіння та визнання недійсним договору іпотеки, задоволено.

Витребувано у ОСОБА_1 на користь ТОВ «ТРІ Менеджмент» нерухоме майно - АЗС (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 3), що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 . Визнано недійсним договір іпотеки від 14 липня 2016 року, укладений між ОСОБА_1 та ТОВ «Компанія «Нафта-Трейд», посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Буряк О. А. за реєстровим № 1723. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішення суду апеляційної інстанції мотивоване тим, що ТОВ «ТРІ Менеджмент» не вчиняло ніяких дій на відчуження або надання будь-якого дозволу на відчуження свого майна ОСОБА_1 , тому у позивача є правові підстави для витребування свого майна від добросовісного набувача. Право власності на майно, що є предметом спору, ТОВ «ТРІ Менеджмент» доведено на підставі договору купівлі-продажу нерухомого майна з відстроченням платежу від 24 вересня 2015 року, укладеного між АТ «Балтік Інтернешнл Банк» та ТОВ «ТРІ Менеджмент», згідно якого право власності на комплекс будівель та споруд АЗС перейшло до ТОВ «ТРІ Менеджмент». Вказаний договір купівлі-продажу ніким не скасовувався та не визнавався недійсним, а право власності за ТОВ «ТРІ Менеджмент» ніким не скасовувалось та майно не випробовувалось від цього власника. Апеляційний суд зазначив, що ТОВ «Авалон-Інтенсив» не було правомочним власником при здійсненні договору купівлі-продажу у 2016 році майнового комплексу ОСОБА_1 , оскільки згідно статті 346 ЦК України право власності за ТОВ «Авалон-Інтенсив» припинене в зв`язку з зверненням стягнення на це нерухоме майно як на предмет іпотеки.

Суд апеляційної інстанції зробив висновок, що договір іпотеки підлягає визнанню недійсним, оскільки нерухоме майно, комплекс будівель та споруд АЗС, було передано ОСОБА_1 в іпотеку поза волею власника цього майна ТОВ «ТРІ Менеджмент».

Аргументи учасників справи

У червні 2017 року ОСОБА_1 через представника ОСОБА_2 подав касаційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржене рішення апеляційного суду та залишити в силі рішення суду першої інстанції. При цьому посилався на неправильне застосування апеляційним судом норм матеріального та порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга мотивована тим, що ОСОБА_1 є добросовісним набувачем спірного майна, оскільки вжив усіх розумних заходів, виявив обережність та обачність для з`ясування правомочностей продавця на відчуження майна, наявності у ТОВ «Авалон-Інтенсив» правомочності з розпорядження спірним майном на момент вчинення правочину. Станом на день вчинення договору купівлі-продажу від 06 липня 2016 року згідно Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. свідоцтва про право власності на нерухоме майно, виданого РС Городищенського РУЮ Черкаської області 22 серпня 2013 року за індексним номером 8324355, власником спірного комплексу будівель та споруд АЗС було ТОВ «Авалон-Інтенсив», а інформація про ТОВ «Трі Менеджмент», як власника спірного майна, у державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, була відсутня. При цьому на момент вчинення вказаного правочину яких-небудь обтяжень щодо цього майна у державних реєстрах не значилася. Тому висновки суду апеляційної інстанції про те, що ТОВ «Авалон-Інтенсив» не є правомочним власником спірного майна на момент укладання вказаного правочину суперечать фактичним та актуальним відомостям, що містяться у державних реєстрах.

Вказує, що свідоцтво про право власності ТОВ «Авалон-Інтенсив» на нерухоме майно від 22 серпня 2013 року за індексним номером 8324355, дії/рішення суб`єктів державної реєстрації речових прав щодо реєстрації права власності ТОВ «Авалон-Інтенсив» на спірне майно не скасовувались, не оспорювались і на день розгляду справи перебувають у законній силі, а можливе вилучення записів про право власності позивача у державному реєстрі речових прав на нерухоме майно на це майно не скасовано.

Крім того ТОВ «ТРІ Менеджмент» не є стороною оспорюваного договору іпотеки і ця позовні вимога є похідною від вимог про витребування майна, тому задоволенню не підлягає.

У жовтні 2017 року ТОВ «ТРІ Менеджмент» через представника Дузь Ю. М. подало заперечення на касаційну скаргу, в яких просить відхилити касаційну скаргу і залишити рішення суду апеляційної інстанції без змін.

Заперечення мотивовані тим, що згідно пункту 8 частини першої статті 346 ЦК України право власності припиняється у разі звернення стягнення на майно за зобов`язаннями власника. Право власності ТОВ «Авалон-Інтенсив» було припинене у момент реєстрації права власності на спірне майно за АТ «Балтік Інтернешнл Банк» 24 вересня 2015 року. ТОВ «ТРІ Менеджмент» зареєструвало своє право власності на підставі договору купівлі-продажу 24 вересня 2015 року із АТ «Балтік Інтернешнл Банк», реєстрація якого була б не можлива без припинення права власності ТОВ «Авалон-Інтенсив» і реєстрації переходу права власності до АТ «Балтік Інтернешнл Банк».

Зазначає, що підставою позову став факт вибуття спірного майна із права власності ТОВ «ТРІ Менеджмент» поза його волею. ОСОБА_1 та ТОВ «Авалон-Інтенсив» зареєстрували договір купівлі-продажу спірного майна лише тому, що у незаконний спосіб невстановленими особами із державного реєстру речових прав на нерухоме майно була видалена уся інформація про право власності ТОВ «ТРІ Менеджмент». У державному реєстрі речових прав на нерухоме майно включно до 01 липня 2016 року власником спірного майна значився ТОВ «ТРІ Менеджмент». Наразі ця інформація міститься в реєстрі, але вона є неактивною для користувачів бази даних. Позивач, з метою захисту і відновлення свого права власності, вжив усіх необхідних заходів: звернувся за витребуванням свого майна у цивільному провадженні; звернувся із заявою про злочин.

Короткий зміст ухвал суду касаційної інстанції

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 08 вересня 2017 року у справі відкрито касаційне провадження.

Ухвалою Верховного Суду від 27 листопада 2019 року справу призначено до судового розгляду.

Позиція Верховного Суду

Колегія суддів частково приймає аргументи, які викладені у касаційній скарзі, з таких мотивів.

Суди встановили, що комплекс будівель та споруд АЗС, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 . станом на 05 червня 2012 року, був зареєстрований на праві власності за ТОВ «Мобільний Термінал», яке, згідно іпотечного договору від 27 червня 2012 року, передало його в іпотеку АТ «Балтік Інтернешнл Банк».

29 липня 2013 року між АТ «Балтік Інтернешнл Банк», ТОВ «Мобільний Термінал» та ТОВ «Авалон-Інтенсив» було укладено попередній договір про передачу зазначеного нерухомого майна у статутний фонд останнього із збереженням іпотеки.

22 серпня 2013 року РС Городищенського РУЮ Черкаської області, право власності на комплекс будівель та споруд АЗС було зареєстровано за ТОВ «Авалон-Інтенсив».

24 вересня 2015 року згідно умов іпотечного договору від 27 червня 2012 року право власності на зазначений комплекс будівель та споруд АЗС, приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу м. Київ Сазоновою О. М., зареєстровано за АТ «Балтік Інтернешнл Банк». Вказані правочини ніким не оспорювались.

24 вересня 2015 року між АТ «Балтік Інтернешнл Банк» та ТОВ «ТРІ Менеджмент» був укладений договір купівлі-продажу нерухомого майна з відстроченням платежу, згідно якого право власності на комплекс будівель та споруд АЗС перейшло до ТОВ «ТРІ Менеджмент».

Згідно витягу з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності 24 вересня 2015 року на спірний комплекс будівель та споруд АЗС, було зареєстровано право власності за ТОВ «ТРІ Менеджмент». Право власності було зареєстроване за ТОВ «ТРІ Менеджмент».

06 липня 2016 року згідно договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Голій Л. І, ТОВ «Авалон-Інтенсив» продало спірний комплекс будівель та споруд АЗС ОСОБА_1 , який 14 липня 2016 року передав зазначений майновий комплекс в іпотеку ТОВ «Компанія «Нафта-Трейд».

Згідно статті 387 ЦК України власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним.

У пунктах 1-3 частини першої статті 388 ЦК України передбачено, що якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно: 1) було загублене власником або особою, якій він передав майно у володіння; 2) було викрадене у власника або особи, якій він передав майно у володіння; 3) вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі № 183/1617/16 (провадження № 14-208цс18) зазначено, що: «метою віндикаційного позову є забезпечення введення власника у володіння майном, якого він був незаконно позбавлений. У випадку позбавлення власника володіння нерухомим майном означене введення полягає у внесенні запису про державну реєстрацію за власником права власності на нерухоме майно (принцип реєстраційного підтвердження володіння нерухомістю). Задоволення вимоги про витребування нерухомого майна з незаконного володіння особи, за якою воно зареєстроване на праві власності, відповідає речово-правовому характеру віндикаційного позову та призводить до ефективного захисту прав власника. У тих випадках, коли має бути застосована вимога про витребування майна з чужого незаконного володіння, вимога власника про визнання права власності чи інші його вимоги, спрямовані на уникнення застосування приписів статей 387 і 388 ЦК України, є неефективними. Власник з дотриманням вимог статей 387 і 388 ЦК України може витребувати належне йому майно від особи, яка є останнім його набувачем, незалежно від того, скільки разів це майно було відчужене до того, як воно потрапило у володіння останнього набувача. Для такого витребування оспорювання наступних рішень органів державної влади чи місцевого самоврядування, договорів, інших правочинів щодо спірного майна і документів, що посвідчують відповідне право, не є ефективним способом захисту права власника».

У пунктах 28, 29 постанови Великої Палати Верховного Суду від 20 листопада 2018 року у справі № 907/50/16 (провадження № 12-122гс18) зроблено висновок, що «правила частини першої статті 388 ЦК України стосуються випадків, коли набувач за відплатним договором придбав майно в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач). У такому випадку власник має право витребувати це майно від набувача лише в разі, якщо майно: 1) було загублене власником або особою, якій він передав майно у володіння; 2) було викрадене у власника або особи, якій він передав майно у володіння; 3) вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом. Частина третя цієї ж статті передбачає самостійне правило: якщо майно було набуте безвідплатно в особи, яка не мала права його відчужувати, власник має право витребувати його від добросовісного набувача в усіх випадках. За змістом частини п`ятої статті 12 Цивільного кодексу України добросовісність набувача презюмується, тобто незаконний набувач вважається добросовісним, поки не буде доведено протилежне. Якщо судом буде встановлено, що набувач знав чи міг знати про наявність перешкод до вчинення правочину, в тому числі про те, що продавець не мав права відчужувати майно, це може свідчити про недобросовісність набувача й є підставою для задоволення позову про витребування у нього майна».

Аналіз матеріалів справи свідчить, що 11 вересня 2015 року між ТОВ «Ромхолд Інвест», яке діяло на підставі договору управителя нерухомим майном від 11 вересня 2015 року, та ТОВ «Нафтогазова компанія «Народна» укладено договір оренди мережі АЗС № 01-09/15 (Т. 1, а. с. 245-254; Т. 2, а. с. 1-6). Сторони обумовили, що: орендодавець передає, а орендар приймає у строкове платне користування збутові об`єкти із закріпленим за ними майном для здійснення господарської діяльності орендаря згідно умов цього договору; перелік, склад і ринкова вартість збутових об`єктів зазначені у додатку № 1 до цього договору (пункт 1.1.); договір вступає в силу з моменту його підписання та діє до 01 березня 2016 року, а у частині взаєморозрахунків - до їх повного завершення (пункт 10.1.).

У письмових поясненнях (Т. 1, а. с. 200-203) позивач зазначав, що до переліку об`єктів, переданих в оренду ТОВ «Нафтогазова компанія «Народна» було спірне нерухоме майно. Після закінчення строку дії договору оренди мережі АЗС № 01-09/15 від 11 вересня 2015 року ТОВ «Нафтогазова компанія «Народна» у добровільному порядку не звільнила орендовані приміщення і у незаконний спосіб продовжувала користуватися майном ТОВ «ТРІ Менеджмент». Між ТОВ «Нафтогазова компанія «Народна» та ТОВ «ТРІ Менеджмент» тривали юридичні спори із претензіями та зверненнями до суду. Представником ТОВ «Нафтогазова компанія «Народна» у цих спорах був ОСОБА_1 , який достеменно знав що ці комплекси АЗС із нафтобазами належать на праві приватної власності ТОВ «ТРІ Менеджмент», а ОСОБА_1 був представником орендаря за договором оренди. Це підтверджується довіреністю ТОВ «Нафтогазова компанія «Народна» на ОСОБА_1 для представництва інтересів від 10 травня 2016 року (Т. 2, а. с. 7), постановою прокурора Мукачівської місцевої прокуратури про повернення тимчасово вилученого майна від 12 липня 2016 року (Т. 2, а. с. 8, 9).

У статті 212 ЦПК України (у редакції, чинній на момент ухвалення оскарженого рішення) передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Результати оцінки доказів суд відображає в рішенні, в якому наводяться мотиви їх прийняття чи відмови у прийнятті.

Апеляційний суд, при витребуванні спірного майна у ОСОБА_1 на користь ТОВ «ТРІ Менеджмент»: не визначив статус ОСОБА_1 як набувача спірного майна і не встановив чи є ОСОБА_1 добросовісним/недобросовісним набувачем, з урахування того, що ОСОБА_1 набув зазначене майно від ТОВ «Авалон-Інтенсив» на підставі договору купівлі-продажу від 06 липня 2016 року; не надав оцінки доказам, на які посилалося ТОВ «ТРІ Менеджмент», на підтвердження недобросовісності ОСОБА_1 ,

При задоволенні позовної вимоги про визнання недійсним договору іпотеки суд апеляційної інстанції зазначив, що спірне нерухоме майно було передано ОСОБА_1 в іпотеку поза волею власника цього майна ТОВ «ТРІ Менеджмент».

У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 11 листопада 2019 року у справі № 756/15538/15-ц (провадження № 61-18736сво18) зазначено: «іпотека виникає на підставі договору, закону або рішення суду (частина перша статті 3 Закону України «Про іпотеку»). Вона має похідний характер від основного зобов`язання і, за загальним правилом, є дійсною до припинення основного зобов`язання або до закінчення строку дії іпотечного договору (частина п`ята статті 3 Закону України «Про іпотеку»). Оскільки Законом України «Про іпотеку»не передбачено таких підстав для припинення іпотеки, як витребування майна від добросовісного набувача або відсутність згоди власника на передачу нерухомого майна в іпотеку, тому такі підстави не припиняють основне зобов`язання та не є самостійною підставою для припинення іпотеки».

За таких обставин, не встановивши чи є ОСОБА_1 недобросовісним набувачем, апеляційний суд зробив передчасний висновок про визнання оспорюваного договору іпотеки недійсним.

Суд касаційної інстанції позбавлений процесуальної можливості встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені судами попередніх інстанцій, з огляду на положення статті 400 ЦПК України.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

Доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку, що оскаржене рішення ухвалене без додержання норм матеріального та процесуального права. У зв`язку з наведеним, колегія суддів вважає, що касаційну скаргу слід задовольнити частково, оскаржене рішення скасувати і передати справу на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Керуючись статтями 400, 409, 411, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 , яка підписана представником ОСОБА_2 , задовольнити частково.

Рішення апеляційного суду Черкаської області від 30 травня 2017 року скасувати.

Передати справу № 691/830/16-ц на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

З моменту прийняття постанови суду касаційної інстанції рішення апеляційного суду Черкаської області від 30 травня 2017 року втрачає законну силу та подальшому виконанню не підлягає.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий В. І. Крат

Судді: Н. О. Антоненко

І. О. Дундар

Є. В. Краснощоков

М. М. Русинчук