ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 грудня 2019 року

м.Суми

Справа №583/1501/19

Номер провадження 22-ц/816/5244/19

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Хвостика С. Г. (суддя-доповідач),

суддів - Левченко Т. А. , Орлова І. В.

з участю секретаря судового засідання - Чуприни В.І.,

відповідача - ОСОБА_1 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 02 жовтня 2019 року в складі судді Ковальової О.О., ухваленого в м. Охтирка,

в с т а н о в и в:

У квітні 2019 року Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (далі - АТ КБ «ПриватБанк») звернулось з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, мотивуючи вимоги тим, що 21 березня 2011 року між ним та відповідачем був укладений кредитний договір, відповідно до умов якого остання отримала кредит у розмірі 5000 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Оскільки позичальник приєдналась до запропонованих банком умов використання кредитних коштів, тому при зміні процентної ставки, нарахуванні комісії, пені та штрафу за порушення відповідачем зобов`язань банк керувався Умовами та правилами надання банківських послуг. Скориставшись кредитними коштами, взятих на себе зобов`язань із своєчасного їх повернення ОСОБА_1 не виконала, тому станом на 18 березня 2019 року утворився борг на загальну суму 18878 грн 19 коп., з яких: 6349 грн 85 коп. - заборгованість за тілом кредиту; 3996 грн 11 коп. - заборгованість за простроченим тілом кредиту; 0,00 грн - заборгованість за нарахованими відсотками; 6279 грн 73 коп. - нарахована пеня за прострочене зобов`язання; 877 грн 35 коп. - нарахована пеня за несвоєчасність сплати боргу на суму від 100 грн; а також штраф відповідно до п. 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг, який складається з: 500 грн - штрафу (фіксована частина), 875 грн 15 коп. - штрафу (процентна складова), який банк просив стягнути з відповідача на свою користь.

Рішенням Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 02 жовтня 2019 року позовні вимоги Акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором б/н від 21 березня 2011 року, а саме: заборгованість за тілом кредиту - 6349 грн 85 коп., заборгованість за простроченим тілом кредиту - 3996 грн 11 коп., заборгованість за пенею за прострочене зобов`язання - 6279 грн 73 коп., заборгованість за пенею за несвоєчасність сплати боргу на суму від 100 грн - 877 грн 35 коп., а всього в сумі 17503 грн 04 коп.

Відмовлено у задоволенні іншої частини позовних вимог.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» судові витрати у сумі 1921 грн.

Вказане рішення суду відповідач ОСОБА_1 оскаржила в апеляційному порядку.

В апеляційній скарзі відповідач, посилаючись на неповне з`ясування судом першої інстанції обставин, що мають значення для справи, порушення норм матеріального і процесуального права, просить скасувати рішення суду і ухвалити нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог АТ КБ «ПриватБанк».

В доводах апеляційної скарги зазначається, що вона не підписувала заяву від 21 березня 2011 року, так як отримала картку ПриватБанку № НОМЕР_1 ще у 2008 році, у зв`язку з чим стверджує, що у заяві від 21 березня 2011 року стоїть не її підпис і цей документ є підробленим. Крім того, на думку відповідача, позивач не довів належними і допустимими доказами обставин того, що додана ним до позовної заяви копія витягу з «Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку» є складовою частиною укладеного між сторонами кредитного договору і що саме ці умови діяли станом на момент підписання заяви. До того ж, як вважає відповідач, роздруківка з сайту позивача належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування. Щодо визначеної судом першої інстанції заборгованості за тілом кредиту у сумі 6349 грн 85 коп., то, як зауважила відповідач, вона перевищує розмір встановленого кредитного ліміту у 5000 грн. Що стосується заборгованості за простроченим тілом кредиту у розмірі 3996 грн 11 коп., то відповідач вважає, що банк нарахував її на свій розсуд, у тому числі шляхом застосування в односторонньому порядку у певні періоди підвищеної процентної ставки у розмірі 43,80 % та 43,20 %, з чим її не було ознайомлено. В апеляційній скарзі також йдеться про те, що стягнувши пеню за прострочене зобов`язання у сумі 6279 грн 73 коп. та пеню за несвоєчасність сплати боргу на суму від 100 грн у сумі 877 грн 36 коп., суд, тим самим, притягнув її до подвійної відповідальності одного і того ж виду.

У відзиві на апеляційну скаргу позивач АТ КБ «ПриватБанк» просить апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення суду - без змін. При цьому, як зауважив позивач, відповідач своїм підписом у заяві від 21 березня 2011 року та довідці про умови кредитування від 21 березня 2011 року підтвердила свою згоду на те, що дана заява, Пам`ятка клієнта, Умови та Правила надання банківських послуг, а також Тарифи є договором про надання банківських послуг, ознайомилась з договором про надання банківських послуг до його укладення. Отже, на думку банку, відповідач своїм підписом підтвердила, що їй була надана вся інформація щодо умов кредитування. Також, ураховуючи обставини того, що в заяві від 21 березня 2011 року вказано, що відповідач отримала картку № НОМЕР_2 , а в довідці про умови кредитування чітко передбачені істотні умови договору, а саме: тип кредитної лінії, пільговий період (55 днів), базову відсоткову ставку за користування кредитом - 2,5 % в місяць (30 % річних), розмір та строк внесення щомісячних платежів, розмір комісії за зняття готівки, порядок нарахування пені за невчасне погашення заборгованості та розмір штрафів при порушенні термінів платежів по будь-якому з грошових зобов`язань, передбачених більше, ніж на 30 днів, тому, на думку банку, між сторонами погоджені усі істотні умови договору. Щодо доводів апеляційної скарги про безпідставність позовних вимог щодо стягнення заборгованості за тілом кредиту, то як зауважив позивач, вона складається з двох складових, а саме: 6349 грн 85 коп. - заборгованість за тілом кредиту; 3996 грн 11 коп. - заборгованість за простроченим тілом кредиту, що є фактично отриманою сумою кредитних коштів. Що стосується заперечень відповідача проти стягнення пені, то позивач вважає її стягнення правомірнім, так як нарахування пені та штрафів передбачено умовами укладеного між сторонами кредитного договору.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення відповідача ОСОБА_1 . про задоволення апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та з матеріалів справи вбачається, що 21 березня 2011 року між Публічним акціонерним товариством комерційним банком «ПриватБанк», правонаступником якого є АТ КБ «ПриватБанк», та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір, згідно з умовами якого остання отримала кредит у розмірі 5000 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку шляхом підписання анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку, отримавши платіжну картку «Універсальна» за № НОМЕР_2 (а.с. 10).

Як зазначено у заяві-анкеті, відповідач погодилась з тим, що ця заява разом з Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами становить між нею та банком договір про надання банківських послуг, з яким вона була ознайомлена і погодилась з Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також з Тарифами, які були надані їй для ознайомлення в письмовому вигляді.

Також, 21 березня 2011 року ОСОБА_1 підписала довідку про умови кредитування з використанням кредитної картки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду», відповідно до якої сторонами були визначені наступні умови надання кредитних коштів: пільговий період до 55 днів; базова відсоткова ставка 2,5 % на місяць з розрахунку 360 днів на залишок заборгованості; розмір щомісячних платежів (включаючи плату за використання кредитних коштів в звітному періоді) 7 % від заборгованості, але не менше 50 грн і не більше залишку заборгованості; строк внесення щомісячних платежів до 25 числа місяця, наступного за звітним; пеня за несвоєчасне погашення заборгованості, що складається із: пеня (1) + пеня (2), де пеня (1) = базова процентна ставка за договором / 30 - нараховується за кожний день прострочення кредиту, пеня (2) = 1% від заборгованості, але не менше 30 грн в місяць, нараховуються 1 раз на місяць за наявності прострочення за кредитом або відсотками 5 і більше днів при виникненні прострочення на суму понад 50 грн і більше; штраф за порушення строку платежів по будь-якому із грошових зобов`язань більше ніж на 30 днів у сумі 500 грн + 5 % від суми заборгованості по кредитному ліміту з урахуванням нарахованих та прострочених відсотків і комісій (а.с. 11).

За інформацією АТ КБ «ПриватБанк» від 02 липня 2019 року за № 30.1.0.0/2-20190330/424 клієнт ОСОБА_1 згідно кредитного договору б/н від 21 березня 2011 року отримала картки за № НОМЕР_2 , № НОМЕР_1 , № НОМЕР_3 , зі строком дії останньої до останнього дня вересня 2018 року.

Згідно з наданим банком розрахунком заборгованість ОСОБА_1 . за вказаним кредитним договором станом на 18 березня 2019 року становить 18878 грн 19 коп. і складається із: заборгованості за тілом кредиту - 6349 грн 85 коп.; заборгованості за простроченим тілом кредиту - 3996 грн 11 коп.; заборгованості за нарахованими відсотками - 0,00 грн; пені за прострочене зобов`язання - 6279 грн 73 коп.; пені за несвоєчасність сплати боргу на суму від 100 грн - 877 грн 35 коп.; а також штрафу відповідно до п. 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг, який складається з: 500 грн - штрафу (фіксована частина), 875 грн 15 коп. - штрафу (процентна складова) (а.с. 5-6, 7-9).

Задовольняючи позовні вимоги в частині стягнення заборгованості за тілом кредиту у сумі 6349 грн 85 коп., заборгованості за простроченим тілом кредиту у сумі 3996 грн 11 коп., пені за прострочене зобов`язання у сумі 6279 грн 73 коп., а також пені за несвоєчасність сплати боргу на суму від 100 грн у сумі 877 грн 35 коп., суд першої інстанції виходив з того, що вказані позовні вимоги ґрунтуються на приписах чинного законодавства та узгоджуються з умовами укладеного між сторонами кредитного договору. Щодо позовних вимог про стягнення штрафу, то суд першої інстанції, установивши, що позивач фактично просить притягнути відповідача до подвійної відповідальності одного і того ж виду за одне й теж саме порушення строків виконання кредитного зобов`язання, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог у вказаній частині.

Однак, з такими висновками суду першої інстанції колегія суддів повністю погодитись не може, виходячи з наступного.

За змістом статей 525, 526 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) зобов`язання повинні виконуватися належним чином згідно з умовами договору та у встановлений договором строк. Одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається.

Відповідно до статті 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

У статті 611 ЦК України йдеться про те, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Згідно з частиною 1 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Виходячи з вимог частини першої статті 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Як зазначено у статті 628 ЦК України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно з частиною першою статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно до статті 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

У статті 599 ЦК України йдеться про те, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

З урахуванням наведених норм права та встановлених обставин справи колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про існування між сторонами кредитних відносин, так як матеріалами справи доведено, що підписавши 21 березня 2011 року анкету-заяву та довідку про умови кредитування з використанням кредитної картки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду», відповідач ОСОБА_1 , тим самим, уклала з АТ КБ «ПриватБанк» кредитний договір.

Доводи апеляційної скарги про те, що відповідач не підписувала вказаних документів та не укладала з банком кредитного договору від 21 березня 2011 року не заслуговують на увагу колегія суддів, так як не підтверджуються належними, допустимими, достовірними і достатніми доказами, відтак, є голослівними, а також спростовуються вищевказаними доказами, а саме: анкетою-заявою від 21 березня 2011 року та довідкою про умови кредитування від 21 березня 2011 року, підписаних відповідачем ОСОБА_1 .

Також колегія суддів погоджується з доводами позивача у відзиві на апеляційну скаргу про те, що складові у вигляді заборгованості суми та заборгованості за простроченим тілом кредиту є фактично отриманою відповідачем сумою кредитних коштів, що відповідає дійсності, так як зворотнього відповідач не довела, тому в зазначеній частині доводи апеляційної скарги не заслуговують на увагу.

Крім того, рішення суду першої інстанції в частині стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за тілом кредиту у сумі 6349 грн 85 коп. та заборгованості за простроченим тілом кредиту в сумі 3996 грн 11 коп. є законним і обґрунтованим, оскільки відповідач не довела належними і допустимими доказами факту того, що фактично отримані і використані кредитні кошти повернуті нею банку у повному обсязі або не отримувались нею на зазначену суму.

Щодо доводів апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції, стягнувши з відповідача на користь банку пеню за прострочене зобов`язання у сумі 6279 грн 73 коп. та пеню за несвоєчасність сплати боргу на суму від 100 грн у сумі 877 грн 36 коп., притягнув відповідача, тим самим, до подвійної юридичної відповідальності одного і того ж виду за одне й теж саме порушення строків виконання кредитного зобов`язання, то колегія суддів зауважує наступне.

Так, матеріалами справи доведено, що відповідач, підписавши довідку про умови кредитування з використанням кредитної картки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду», погодилась зі встановленням відповідальності за несвоєчасне погашення заборгованості у вигляді пені, що складається із: пеня (1) + пеня (2), де пеня (1) = базова процентна ставка за договором)/30 - нараховується за кожний день прострочення кредиту, пеня (2) = 1% від заборгованості, але не менше 30 грн в місяць, нараховуються 1 раз на місяць за наявності прострочення за кредитом або відсотками 5 і більше днів при виникненні прострочення на суму понад 50 грн і більше; а також штрафу за порушення строку платежів по будь-якому із грошових зобов`язань більше ніж на 30 днів у сумі 500 грн + 5 % від суми заборгованості по кредитному ліміту з урахуванням нарахованих та прострочених відсотків і комісій (а.с. 11).

Однак, ураховуючи обставини того, що ні умовами підписаної відповідачем анкети-заяви, ні довідкою про умови кредитування з використанням кредитної картки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду» не встановлена відповідальність у вигляді пені за несвоєчасність сплати боргу на суму від 100 грн у сумі 877 грн 36 коп., тому колегія суддів вважає, що висновки суду першої інстанції про задоволення вказаної позовної вимоги не ґрунтуються на вимогах закону та умовах підписаного сторонами кредитного договору. Відтак, на думку колегії суддів, оскаржуване рішення суду першої інстанції в частині стягнення з відповідача на користь позивача пені за несвоєчасність сплати боргу на суму від 100 грн у сумі 877 грн 36 коп. необхідно скасувати і відмовити позивачу у задоволенні вказаної позовної вимоги.

Щодо доводів апеляційної скарги в частині відсутності підстав для задоволення позовних вимог щодо стягнення пені за прострочене зобов`язання у сумі 6279 грн 73 коп., то колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про наявність правових підстав для задоволення вказаної позовної вимоги, так як нарахування вказаної суми пені передбачено умовами Довідки про умови кредитування з використанням кредитної картки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду», яка підписана відповідачем.

За таких обставин, коли суд першої інстанції ухвалив рішення в частині задоволення позовних вимог про стягнення з відповідача на користь позивача пені за несвоєчасність сплати боргу на суму від 100 грн у сумі 877 грн 36 коп. з порушенням норм матеріального і процесуального права, так як висновки суду першої інстанції в цій частині не відповідають фактичним обставинам справи, тому рішення суду в зазначеній частині необхідно скасувати і ухвалити нове судове рішення про відмову у задоволенні вказаних позовних вимог.

В іншій оскаржуваній частині щодо стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за тілом кредиту у сумі 6349 грн 85 коп., заборгованості за простроченим тілом кредиту на суму 3996 грн 11 коп. та пені за прострочене зобов`язання у сумі 6279 грн 73 коп. рішення суду є законним і обґрунтованим, тому його необхідно залишити без змін.

Отже, апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Відповідно до частини 13 статті 141 ЦПК України рішення суду в частині розподілу судових витрат підлягає зміні.

Оскільки позовні вимоги задоволено на 88,07 % (6349,85 грн + 3996,11 грн + 6279,73 грн) * 100 % / 53200,45 грн), тому з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати зі сплати судового збору за розгляд справи в суді першої інстанції у сумі 1691 грн 82 коп. (88,07 % від 1921 грн), а не 1921 грн, як визначив суд першої інстанції, тому рішення суду першої інстанції в частині розподілу судових витрат підлягає зміні.

Крім того, ураховуючи, що ухвалою Сумського апеляційного суду від 27 листопада 2019 року звільнено відповідача від сплати судового збору за подачу апеляційної скарги на суму 2881 грн 50 коп., тому з позивача на користь держави підлягає стягненню судовий збір за апеляційний перегляд рішення суду першої інстанції пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких відмовлено, тобто у розмірі 11,93 % (100 % - 88,07 %), у сумі 343 грн 76 коп. (11,93 % від 2881,50 грн).

Відповідно до ч. 6 ст. 19, п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України судове рішення у даній справі, як малозначній, виходячи із оскарженої частини рішення суду, не підлягає касаційному оскарженню.

Керуючись ст.ст. 374 ч. 1 п. 2; 376 ч. 1 п. 4, ч. 4; 382 ЦПК України, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 02 жовтня 2019 року в даній справі в частині стягнення з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» пені за несвоєчасність сплати боргу на суму від 100 грн у сумі 877 грн 36 коп. - скасувати і ухвалити в цій частині нове судове рішення, яким відмовити Акціонерному товариству комерційному банку «Приватбанк» у задоволенні позовних вимог у вказаній частині.

В іншій оскаржуваній частині рішення Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 02 жовтня 2019 року в даній справі залишити без змін.

Рішення Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 02 жовтня 2019 року в даній справі в частині розподілу судових витрат змінити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» судовий збір за розгляд справи в суді першої інстанції у сумі 1691 грн 82 коп.

Стягнути з Акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» на користь держави судовий збір за розгляд справи в суді апеляційної інстанції у сумі 343 грн 76 коп.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повне судове рішення складено 09 грудня 2019 року.

Суддя-доповідач: С.Г. Хвостик

Судді: Т.А. Левченко

І.В. Орлов