КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
апеляційне провадження №22-ц/824/1808/2019
справа №372/1506/14-ц
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 січня 2019 року м.Київ

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача Поліщук Н.В.

суддів Андрієнко А.М., Соколової В.В.

за участю секретаря судового засідання Амборської Д.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Обухівського районного суду Київської області, ухваленого під головуванням судді Тиханським О.Б. 10 жовтня 2018 року,

у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів,-

встановив:

19 березні 2014 року ОСОБА_3 звернулась до суду з позовом про розірвання шлюбу з ОСОБА_2 та стягнення з нього аліментів на утримання дитини ОСОБА_5 у розмірі 2000 грн. щомісячно.

Заочним рішенням Обухівського районного суду Київської області від 10 червня 2014 року позовні вимоги задоволено, ухвалою Апеляційного суду Київської області від 15 червня 2017 року рішення суду першої інстанції залишено без змін.

Постановою Першої судової палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 25 липня 2018 року судові рішення в частині стягнення аліментів скасовані та справа в цій частині передана на новий розгляд до суду першої інстанції.

ОСОБА_3 вимоги обґрунтовує тим, що 05 березня 2011 року між сторонами зареєстровано шлюб, ІНФОРМАЦІЯ_2 народилася дочка ОСОБА_5. Сімейне життя у сторін не склалось, відповідач допомоги на утримання дитини не надає, у зв&qu у;язку із чим звернулась до суду.

Рішенням Обухівського районного суду Київської області від 10 жовтня 2018 року позовні вимоги задоволено частково, вирішено стягувати з ОСОБА_2 аліменти на утримання дитини в розмірі 1/4 частини його заробітку щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 19 квітня 2014 року.

Не погодившись з ухваленим рішенням, ОСОБА_2 подано апеляційну скаргу, у якій просить рішення скасувати та ухвалити нове про стягнення аліментів у розмірі 1/4 частини заробітку щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку з 19 квітня 2014 року по 16 травня 2017 року, з 16 травня 2017 року 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття, щомісячно, починаючи стягнення з 19 квітня 2014 року. В іншій частині просить залишити рішення без змін.

Посилається на те, що при ухваленні рішення суд не врахував зміни в законодавстві, згідно із якими змінювався нижній рівень, менше якого аліменти не можуть стягуватися.

Вказує, що суд не урахував його майнового стану, відомостей про доходи, наявності на утримання дружини та дитини 2017 рокународження.

У запереченнях на апеляційну скаргу ОСОБА_3 посилається на те, що в період спільного проживання сторін, на момент подання позову та в подальшому відповідач мав можливість здійснювати витрати на сім&q?ом;ю, придбання побутової техніки, вів активну діяльність, отримував доходи, а відтак не мав перешкод нести витрати на утримання дитини.

В судовому засіданні позивач проти доводів апеляційної скарги заперечувала, посилаючись на законність та обґрунтованість рішення суду.

Відповідач в судове засідання не з&quf";явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив.

Відповідно до ст.372 ЦПК України колегія суддів ухвалила розглянути справу за відсутності осіб, що не з»явились.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення позивача, розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого по справі рішення, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Частково задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач не надає допомоги на утримання дитини, проте має постійний дохід, відтак суд визнав за необхідне визначити аліменти в розмірі 1/4 частини від усіх видів доходу. Визначаючи розмір аліментів в частці від заробітку, суд процитував ст.184 СК України в редакції до внесення в цю статтю змін згідно із Законом №2475-VIII від 03 липня 2018 року.

Як установлено судом першої інстанції та убачається з матеріалів справи, 05 березня 2011 року сторони уклали шлюб, який розірвано рішенням Обухівського районного суду Київської області від 10 червня 2014 року. Після розірвання шлюбу позивач змінила прізвище на &q?вс;Безпала&q?і ;.

Сторони мають дочку ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Заочним рішенням Обухівського районного суду Київської області від 13 квітня 2016 року ОСОБА_2 позбавлений батьківських прав відносно його неповнолітньої дитини - дочки ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Відповідно до даних довідки ТОВ &qu=';ТОРГБК &qu2.;Будівельник&quly; №7 від 26 серпня 2014 року ОСОБА_2 обіймає посаду юрисконсульта, дохід за період з 01 листопада 2013 року по 04 лютого 2014 року склав 1060,95 грн. Згідно записів трудової книжки трудові відносини на цьому підприємстві тривали з 01 листопада 2013 року по 03 лютого 2014 року.

Відповідно до даних довідки ТОВ &qust;ПВК &qut-;Будівельник&quon; №7 від 26 серпня 2014 року ОСОБА_2 обіймає посаду начальника юридичного відділу, дохід з 04 лютого 2014 року по 31 липня 2014 склав 7735 грн. Згідно записів трудової книжки трудові відносини на цьому підприємстві тривали з 04 лютого 2014 року по 30 вересня 2014 року.

Згідно із відомостями з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків про суми виплачених доходів та утриманих податків за період з 1 кварталу 2013 року по 4 квартал 2015 року, ці відомості співвідносяться із даними довідок про доходи.

Доводи апеляційної скарги про неврахування судом відомостей з цього реєстру не призвели до неповноти встановлення обставин справи, оскільки дані цих відомостей дублюють дані довідок про доходи.

Копія трудової книжки долучена до справи 15 червня 2017 року та після наведених записів не містить даних про працевлаштування.

Відповідно до даних виписки з ЄДРЮОФОПГФ, довідки від 11 вересня 2018 року №1 та наказу №2/18-К від 12 липня 2018 року ТОВ &qu'>;Юридична компанія &q?ип;Лаврентій Царук та партнери&qu1 ;, ОСОБА_2 з 12 липня 2018 року обіймає посаду директора цього товариства та його посадовий становить 3723 грн.

З матеріалів справи також убачається, що 27 квітня 2017 року ОСОБА_2 уклав шлюб з ОСОБА_7, а ІНФОРМАЦІЯ_3 у них народився син.

Відповідно ст.27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, що ратифікована постановою Верховної Ради України №789-ХІІ від 27 лютого 1991 року, визначено, що держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до ст.8 Закону України &qu=';Про охорону дитинства&qu s; кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ч.3 ст.181 СК України, у редакції, що діє з 08 липня 2017 року, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів судом враховуються наступні обставини:

1. При визначенні розміру аліментів суд враховує:

1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини;

2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів;

3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина;

3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав;

3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів;

4) інші обставини, що мають істотне значення.

2. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

3. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати.

До 08 липня 2017 року (а не до 17 травня 2017 року як помилково зазначає скаржник, оскільки це є датою прийняття Закону) мінімальний розмір аліментів на одну дитину, який був встановлений у ч.2 ст.182 СК України, не міг бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Починаючи з 08 липня 2017 року, цей мінімальний розмір підвищено до 50 відсотків на підставі Закону від 17 травня 2017 року №2037-VIII, відтак суд першої інстанції мав врахувати такі зміни в законодавстві, визначаючи рівень аліментів, нижче якого вони не можуть стягуватися.

Вказані положення щодо мінімального розміру аліментів, що стягуються, підлягають застосуванню в тій редакції, що діяла у визначений період.

Отже аліменти слід стягувати в розмірі не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до ІНФОРМАЦІЯ_4, а з 08 липня 2017 року не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Посилання позивача у запереченнях на апеляційну скаргу на ту обставину, що відповідач має достатню фінансову можливість утримувати дитину, на застосування вказаної вище правової норми не впливають, оскільки це обмеження мінімального розміру визначено законом та його зміна є поза межами дискреційних повноважень суду.

Визначення розміру аліментів як 1/4 частки заробітку (доходу) відповідача сторонами не оскаржується, а посилання суду на ст.184 СК України в редакції до 03 липня 2018 року само по собі не є підставою для скасування рішення суду в частині визначення розміру аліментів, оскільки не вплинуло на правильність вирішення спору по суті.

Окрім того, суд апеляційної інстанції зазначає, що відповідно до ч.4 ст.367 ЦПК України підлягає скасуванню рішення суду в частині визначення часу, з якого судом присуджено стягнення аліментів.

Згідно із ст.3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, яку ратифіковано постановою Верховної Ради України №789-XII від 27 лютого 1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов'язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов'язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів.

Згідно із ч.1 ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову, проте судом вони присуджені з 19 квітня 2014 року, хоча із цим позовом позивач звернулась до суду 19 березня 2014 року.

Відтак правильним є визначення початок строку нарахування аліментів з 19 березня 2014 року.

Відповідно до ст. 376 ЦПК України неправильне застосування норм матеріального права є підставами для скасування судового рішення та ухвалення нового рішення.

Керуючись ст.ст. 259, 268, 367, 374, 376, 381, 383, 390 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Обухівського районного суду Київської області від 10 жовтня 2018 року скасувати та ухвалити нове судове рішення наступного змісту.

Стягнути з ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1, АДРЕСА_1) аліменти на користь ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_2, АДРЕСА_2) на утримання ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, в розмірі 1/4 частини його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 19 березня 2014 року по ІНФОРМАЦІЯ_4.

Стягнути з ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1, АДРЕСА_1) аліменти на користь ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_2, АДРЕСА_2) на утримання ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, в розмірі 1/4 частини його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 08 липня 2017 року і до повноліття дитини.

Допустити негайне виконання рішення суду у межах суми платежу за один місяць.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, касаційна скарга на постанову може бути подана протягом тридцяти днів з дня її проголошення безпосередньо до Верховного Суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 23 січня 2019 року.

Суддя-доповідач Н.В. Поліщук

Судді А.М. Андрієнко

В.В.Соколова