Справа № 127/9778/17
Провадження № 22-ц/801/606/2019
Головуючий у суді 1-ї інстанції Вохмінова О. С.
Доповідач:Сопрун В. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 березня 2019 рокуСправа № 127/9778/17м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі:

головуючого Сопруна В.В.,

суддів Матківської М.В., Стадника І.М.

за участю секретаря судового засідання Кирилюк Л.М.,

за участю сторін: представника ОСОБА_3 - ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці цивільну справу №127/9778/17 за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_3, за участю третьої особи Першої вінницької державної нотаріальної контори про встановлення факту, що має юридичне значення, зміни черговості одержання права на спадкування, визнання права власності на частку квартири в порядку спадкування за законом,

за апеляційною скаргою ОСОБА_5 на ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 30 січня 2019 року про скасування заходів забезпечення позову, яка постановлена суддею Вохміновою О.С. в приміщенні Вінницького міського суду Вінницької області, повний текст складено 30 січня 2019 року,

в с т а н о в и в :

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 30 січня 2019 року скасовано заходи забезпечення позову у виді заборони державному нотаріусу Першої вінницької державної нотаріальної контори проводити будь-які дії щодо оформлення документів та реєстрації прав на квартиру за адресою: АДРЕСА_1, право власності, на яку зареєстроване за ОСОБА_6, що були вжиті ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 12 травня 2017 року у справі №127/9778/17 за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_3, третьої особи Першої вінницької державної нотаріальної контори про встановлення факту, що має юридичне значення, зміни черговості одержання права на спадкування, визнання права власності на частку квартири в порядку спадкування за законом.

Не погодившись з вказаною ухвалою суду, ОСОБА_5 подала апеляційну скаргу, оскільки вважає, що ухвала Вінницького міського суду Вінницької області від 30 січня 2019 року є незаконною, необґрунтованою, постановлена з порушенням норм процесуального права, суперечить нормам Конституції України. Висновки суду першої інстанції не відповідають фактичним обставинам справи, надано неповну та неправильну правову оцінку обставинам, що мають суттєве значення для правильного вирішення спору. Просила ухвалу суду скасувати, відмовити в задоволені заяви про скасування заходів забезпечення позову у справі.

Колегія суддів, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, заслухавши осіб, які з'явилися в судове засідання, дослідивши матеріали справи, прийшла до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню за таких підстав.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Згідно ч.1-3, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Статтею 264 ЦПК України передбачено, що під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Зазначеним вимогам судове рішення відповідає.

Колегія суддів, погоджується з висновками суду першої інстанції виходячи з наступного.

Забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог, яке допускається, якщо не вжиття цих заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорених прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся.

Коли потреба в забезпеченні позову з тих чи інших причин відпала або змінились (не підтвердились) обставини, що зумовили його застосування, заходи забезпечення позову можуть бути скасовані судом, який їх вжив.

Відповідно до ч.1,4 ст.158 ЦПК України суд може скасувати заходи забезпечення позову з власної ініціативи або за вмотивованим клопотанням учасника справи. За результатами розгляду клопотання про скасування заходів забезпечення позову, вжитих судом, постановляється ухвала.

Судом встановлено, що з 12 травня 2017 року в провадженні Вінницького міського суду Вінницької області знаходилась цивільна справа №127/9778/17 за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_3, третьої особи Першої вінницької державної нотаріальної контори про встановлення факту, що має юридичне значення, зміни черговості одержання права на спадкування, визнання права власності на частку квартири в порядку спадкування за законом.

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 12 травня 2017 року з метою забезпечення позову ОСОБА_5 у справі №127/9778/17 було заборонено державному нотаріусу Першої вінницької державної нотаріальної контори проводити будь-які дії щодо оформлення документів та реєстрації прав на квартиру за адресою: АДРЕСА_2, право власності зареєстроване за ОСОБА_6 (т.1 а.с.64).

Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 18 вересня 2018 року (справа №127/9778/17) позов ОСОБА_5 задоволено частково. Встановлено факт проживання ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, що помер ІНФОРМАЦІЯ_3, та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, однією сім`єю без реєстрації шлюбу з 01 січня 2004 року до ІНФОРМАЦІЯ_3. В задоволенні позовних вимог ОСОБА_5 про зміну черговості одержання права на спадкування, визнання свідоцтва про право на спадщину частково недійсним, визнання права власності в порядку спадкування за законом на 1/2 частку квартири - відмовлено (т.2 а.с.87-92).

Постановою Вінницького апеляційного суду від 17 січня 2019 року, апеляційну скаргу ОСОБА_5 залишено без задоволення, рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 18 вересня 2018 року без змін (т.2 а.с.153-157).

21 січня 2019 року представник відповідача ОСОБА_3 - ОСОБА_4 подала до суду першої інстанції заяву про скасування заходів забезпечення позову у зв'язку з тим, що відпали підстави для забезпечення позову, що були вжиті ухвалою суду від 12 травня 2017 року, яку судом першої інстанції було задоволено.

Згідно з роз'ясненнями у п.10 Постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер і діють до виконання рішення суду, яким закінчується розгляд справи по суті.

Враховуючи вище зазначені судові рішення першої та апеляційної інстанції, згідно яких в задоволенні позовних вимог ОСОБА_5 про зміну черговості одержання права на спадкування, визнання свідоцтва про право на спадщину частково недійсним, визнання права власності в порядку спадкування за законом на 1/2 частку квартири відмовлено, тому колегія суддів вважає, що реалізація цього рішення не породжує прав на зазначену частку квартири, суд першої інстанції прийшов до вірного висновку про те, що клопотання про скасування заходів забезпечення позову є достатньо вмотивованим та обґрунтованим, а відтак підлягає задоволенню, а вжиті заходи забезпечення позову скасуванню.

Доводи апеляційної скарги стосовно того, що судові рішення оскаржуються в касаційному порядку і заходи забезпечення позову повинні діяти, колегія суддів звертає увагу на наступне.

За змістом ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Під час розгляду справи «East/West Alliance Limited» проти України» ЄСПЛ в п. 185 рішення від 23 січня 2014 року нагадав, що вилучення власності в інтересах судочинства, яке не позбавляє власника його майна, а тільки тимчасово припиняє його можливості користуватися та розпоряджатися цим майном, зазвичай пов'язане із здійсненням контролю за використанням власності, що охоплюється сферою застосування другого абзацу статті 1 Першого протоколу до Конвенції.

Разом з тим, як зазначено в п. 168 цього рішення, будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див., серед інших джерел, рішення від 23 вересня 1982 року у справі «Спорронг та Льон рот проти Швеції» (Sporrong and Lonnroth v. Sweden), пп. 69 і 73, Series A № 52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (див., наприклад, рішення від 21 лютого 1986 року у справі «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства» (James and Others v. the United Kingdom), п. 50, Series A № 98).

Отже колегія суддів, приходить до висновку про відсутність правових підстав для відмови в задоволенні заяви про скасування заходів забезпечення позову, оскільки тим самим буде порушено справедливий баланс між інтересами судочинства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи.

Оскаржувана ухвала суду першої інстанції постановлена з дотриманням вимог процесуального права, відповідає фактичним обставинам справи, тому підстав для її скасування в межах доводів апеляційної скарги не вбачається.

Європейський суд з прав людини вказав що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов'язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов'язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов'язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Оскаржене судове рішення відповідає критерію обґрунтованості судового рішення.

За змістом ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд,

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 залишити без задоволення.

Ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 30 січня 2019 року про скасування заходів забезпечення позову залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.

Повний текст судового рішення складено 20 березня 2019 року.

Головуючий: підпис Сопрун В.В.

Судді: підписи Матківська М.В.

Стадник І.М.

Згідно з оригіналом: Сопрун В.В.