П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 грудня 2019 року місто Київ

Єдиний унікальний номер справи 381/2390/19

Номер провадження № 22-ц/824/15786/2019

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача Вербової І.М., суддів: Саліхова В.В., Шахової О.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Києві апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Комерційний банк «Приватбанк» на рішення Фастівського міськрайонного суду Київської області від 17 вересня 2019 року, ухвалене під головуванням судді Соловей Г. В., у справі за позовом Акціонерного товариства «Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

в с т а н о в и в :

У червні 2019 року Акціонерне товариство «Комерційний банк «Приватбанк» звернулось до Фастівського міськрайонного суду Київської області з позовом до ОСОБА_1 про стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором № б/н від 13 грудня 2013 року у розмірі 123 280 грн. 39 коп. та судових витрат у розмірі 1 921 грн.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що відповідно до укладеного договору № б/н від 13 грудня 2013 року відповідач отримав кредит у розмірі 10 000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 43,20 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

Відповідач підтвердив свою згоду, що підписана ним Заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою та Тарифами банку, які викладені на банківському сайті, складають між ним та банком Договір про надання банківських послуг.

Крім того, підписуючи вищевказану заяву, ОСОБА_1 підтвердив факт його ознайомлення з умовами кредитування в АТ КБ «Приватбанк».

Банк свої зобов`язання за договором про надання банківських послуг виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу кредиту у розмірі встановленому договором. Натомість ОСОБА_1 , не надав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору, що призвело до утворення заборгованості, яка станом на 30 травня 2019 року складає 310 668 грн. 78 коп., з яких 14 832 грн. 47 коп. - заборгованість за кредитом, 291 385 грн. 65 коп. - заборгованість по процентам за користування кредитом, 4 450 грн. 66 коп. - заборгованість за пенею та комісією.

Разом з тим, законодавством не передбачено обов`язок кредитора вимагати від боржника повернення лише повної суми заборгованості, кредитодавець на свій розсуд може вимагати від боржника будь-яку частину суми заборгованості за кредитом. У зв`язку з вищезазначеним позивач бажає стягнути заборгованість у розмірі 123 280 грн. 39 коп., з яких 14 832 грн. 47 коп. - заборгованість за кредитом; 108 447 грн. 92 коп. заборгованість по процентам за користування кредитом з 13 грудня 2013 року по 04 травня 2018 року.

Рішенням Фастівського міськрайонного суду Київської області від 17 вересня 2019 року (а.с. 109-114) позовні вимоги АТ КБ «Приватбанк» задоволено частково, стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором № б/н від 13 грудня 2013 року, яка складається із заборгованості за кредитом в розмірі 9 850 грн. 49 коп. та судові витрати в сумі 153 грн. 48 коп., у іншій частині - відмовлено.

Не погоджуючись з вищевказаним рішенням суду, 21 жовтня 2019 року АТ КБ «Приватбанк» направило апеляційну скаргу, у якій, посилаючись на порушення норм матеріального права та незаконність оскаржуваного рішення, просило скасувати рішення Фастівського міськрайонного суду Київської області від 17 вересня 2019 року в частині відмови у стягненні заборгованості за кредитом та відсотками та ухвалити в цій частині нове судове рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі, у іншій частині рішення залишити без змін, судові витрати покласти на відповідача.

Апеляційну скаргу обґрунтовано, зокрема, тим, що основними вимогами банку до боржника за кредитним договором є повернення наданих кредитних коштів та отримання відсотків за їх користування, що є істотним фактором при наданні кредитних коштів.

Скаржник зазначає, сальдо поточної заборгованості станом на 30 травня 2019 року склало 14 700 грн. 17 коп.

Відповідач користувався кредитними коштами, що підтверджується розрахунком заборгованості та випискою про рух коштів по рахунку, сплачував заборгованість за тілом кредиту, процентами та пенею, що свідчить про ознайомлення останнього з умовами кредитування в АТ «КБ «Приватбанк», зокрема кредитною ставкою.

Підписуючи Анкету-заяву, позичальник зобов`язався отримати екземпляр договору про надання банківських послуг шляхом самостійної його роздруківки з сайту банку та регулярно в подальшому ознайомлюватися з їх змінами.

Суд першої інстанції не виконав вимоги процесуального закону щодо огляду та дослідження електронних доказів, а тому не може ставити під сумів відповідність наданої відповідачем копії Умов та правил надання банківських послуг їх оригіналу.

Крім того, судом першої інстанції було встановлено, що банк надав відповідачу кредит, який останній не повернув, що свідчить про відсутність підстав для відмови у стягненні відсотків по кредиту.

На думку скаржника, відмова в задоволенні позовних вимог ставить під загрозу фінансову стабільність банку та спричиняє шкоду споживачам банківських послуг, які розміщують свої вклади на депозитах, що в подальшому надаються іншим споживачам в кредит під певні відсотки.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 04 листопада 2019 року поновлено процесуальний строк на апеляційне оскарження рішення суду, зупинено дію оскаржуваного рішення, відкрито апеляційне провадження за поданою апеляційною скаргою, надано строк для подачі відзиву.

Відзиву подано не було.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 12 листопада 2019 року закінчено проведення підготовчих дій, призначено справу до розгляду в порядку письмового провадження, без повідомлення осіб, які брали участь у справі.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи та письмові докази у їх сукупності, перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги, виходячи з наступного.

Як вірно встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, 13 грудня 2013 року ОСОБА_1 підписав Анкету-заяву про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг у Приватбанку (а.с. 7) .

При підписанні вказаної Анкети-заяви відповідач надав свою згоду на те, що підписана заява, разом Пам`яткою клієнта, Умовами та правилами надання банківських послуг і Тарифами, складають між ним та банком договір про надання банківських послуг. ОСОБА_1 підтвердив ознайомлення з договором про надання банківських послуг до його підписання та погодився з його умовами. Крім того, останній зобов`язався виконувати вимоги Умов та правил надання банківських послуг, а також регулярно ознайомлюватись з їх змінами на сайті позивача.

Частково задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що позивач, порушуючи приписи Закону України «Про захист прав споживачів», не повідомив відповідача про всі умови кредитування в АТ «КБ «Приватбанк». До того ж, відповідач не надав доказів на підтвердження належного узгодження з споживачем саме тих умов, на яких наполягає банк.

З розрахунку заборгованості за договором № б/н від 13 грудня 2013 року вбачається, що станом на 30 травня 2019 року заборгованість за кредитом складає 14 700 грн. 17 коп., однак позивач просить стягнути - 14 832 грн. 47 коп., у зв`язку з чим суд першої інстанції визнав даний доказ неналежним. Разом з тим, суд першої інстанції врахував, що відповідач отримав грошові кошти, не повернув їх в добровільному порядку, а тому наявні підстави для стягнення заборгованості у розмірі, який визнається самим відповідачем, а саме 9 850 грн.

Виходячи зі змісту частин 1-5 статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Колегія суддів в повній мірі погоджується з висновками суду першої інстанції, з огляду на таке.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Частиною 1 статті 628 ЦК України встановлено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Частиною 1 статті 638 ЦК України визначені умови за яких договір вважається укладеним, а саме договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до ч. 1 та 2 ст. 639 ЦК України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом.

Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася.

Відповідно до ч. 2 ст. 9 Закону України «Про споживче кредитування» до укладення договору про споживчий кредит кредитодавець надає споживачу інформацію, необхідну для порівняння різних пропозицій кредитодавця з метою прийняття ним обґрунтованого рішення про укладення відповідного договору, в тому числі з урахуванням обрання певного типу кредиту.

Пунктом 3, 4, 6, 8 та 9 частини 3 вищевказаної статті встановлено, що інформація, яка надається кредитодавцем споживачу, зазначена у частині другій цієї статті, має містити відомості про: суму кредиту, строк кредитування, мету отримання та спосіб надання кредиту; тип процентної ставки (фіксована, змінювана), порядок її обчислення, у тому числі порядок її зміни, а також індекси, що застосовуються для розрахунку змінюваної процентної ставки. Індекс, що застосовується для розрахунку змінюваної процентної ставки, повинен відповідати вимогам, встановленим Цивільним кодексом України; реальну річну процентну ставку та орієнтовну загальну вартість кредиту для споживача на дату надання інформації виходячи з обраних споживачем умов кредитування.

Якщо кредитодавець пропонує різні способи надання кредиту, надана споживачу інформація має містити застереження про те, що використання інших способів надання кредиту може мати наслідком застосування іншої реальної річної процентної ставки.

Якщо платежі за послуги кредитодавця, пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, є періодичними, надана споживачу інформація має містити застереження про те, що витрати на такі послуги можуть змінюватися протягом строку дії договору про споживчий кредит; порядок повернення кредиту та сплати процентів за користування споживчим кредитом, включно із кількістю платежів, їх розміром та періодичністю внесення, у вигляді графіка платежів (у разі кредитування у вигляді кредитування рахунку, кредитної лінії графік платежів може не надаватися); попередження про наслідки прострочення виконання зобов`язань зі сплати платежів, у тому числі розмір неустойки, процентної ставки, інших платежів, які застосовуються чи стягуються при невиконанні зобов`язання за договором про споживчий кредит.

Відповідно до п. 2.1.1 Витягу з Умов та правил надання банківських послуг в Приватбанку ці Умови використання кредитних карт ПАТ «КБ «Приватбанк», Пам`ятка Клієнта/Довідка про умови кредитування, Тарифи на випуск та обслуговування кредитних карт, а також Заява про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в Приватбанку, встановлюють правила випуску, обслуговування та використання кредитних карток Банку. Дані Умови регулюють відносини між банком та клієнтом з випуску та обслуговування карт. Банк випускає клієнту картку на підставі заяви, належним чином заповненої та підписаної клієнтом. Випуск карти та відкриття рахунку карти здійснюється в разі прийняття банком позитивного рішення про можливість випуску клієнту картки. Клієнт зобов`язується виконувати правила випуску, обслуговування та використання карт банку та при наявності додаткових карт забезпечити виконання правил власниками додаткових карт.

Пунктом 2.1.1.2.1 вищевказаних Правил встановлено, що для надання послуг банк видає клієнту картку, її вид визначений у Пам`ятці клієнта/Довідці про умови кредитування і Заяві, підписанням якої клієнт і банк укладають договір про надання банківських послуг. Датою укладення договору є дата отримання карти, зазначена в заяві.

Так, в Анкеті-заяві, доданій до позовної заяви, містяться лише анкетні дані відповідача та волевиявлення останнього на отримання кредитної картки.

Відповідно до Витягу з Умов та правил надання банківських послуг банк у разі прийняття позитивного рішення випускає клієнту картку на підставі Заяви.

Разом з тим, з копії Анкети-заяви неможливо встановити, яке саме рішення було прийнято банком та тип банківської картки, яку отримав відповідач: «Універсальна, 30 днів пільгового періоду», «Універсальна, 55 днів пільгового періоду», «Універсальна CONTRACT», «Універсальна GOLD», у разі її отримання, а, отже, і відсоткову ставку за користування кредитом, яка безпосередньо залежить від типу банківської картки.

Колегія суддів погоджується в повній мірі з висновком суду першої інстанції щодо відсутності підстав вважати, що сторони обумовили в письмовому вигляді всі істотні умови договору.

Крім того, позивачем в супереч ч. 1 ст. 81 ЦПК України не надано належних, допустимих та достовірних доказів на підтвердження нарахування заборгованості відповідача відповідно до умов кредитного договору, належним чином погодженого між сторонами.

Доводи апеляційної скарги стосовно того, що підписана Анкета-заява є належним підтвердженням ознайомлення відповідача з умовами кредитування, не спростовують висновків суду першої інстанції, оскільки скаржником не надано Умов та правил надання банківських послуг, підписаних ОСОБА_1

З Анкети-заяви, долученої до позовної заяви, вбачається, що відповідач підтвердив ознайомлення з вищевказаними Умовами, однак не відомо в якій саме редакції.

Крім того, шляхом дослідження електронних доказів, до яких скаржник відносить Умови та правила надання банківських послуг, розміщені на сайті банку, неможливо встановити знайомлення відповідача з Умовами саме у тій редакції, на якій наполягає позивач.

Як зазначає у своїх висновках Велика Палата Верховного Суду правила надання банківських послуг Приватбанку, з огляду на їх мінливий характер, не можна вважати складовою кредитного договору й щодо будь-яких інших встановлених ними нових умов та правил, чи можливості використання банком додаткових заходів, які збільшують вартість кредиту, чи щодо прямої вказівки про збільшення прав та обов`язків кожної із сторін, якщо вони не підписані та не визнаються позичальником, а також, якщо ці умови прямо не передбачені, як у даному випадку - в анкеті-заяві позичальника, яка безпосередньо підписана останньою і лише цей факт може свідчити про прийняття позичальником запропонованих йому умов та приєднання як другої сторони до запропонованого договору (справа № 342/180/17).

З урахуванням основних засад цивільного законодавства та необхідності особливого захисту споживача у кредитних правовідносинах, Велика Палата Верховного Суду зауважує, що пересічний споживач банківських послуг з урахуванням звичайного рівня освіти та правової обізнаності, не може ефективно здійснити свої права бути проінформованим про умови кредитування за конкретним кредитним договором, який укладений у вигляді заяви про надання кредиту та Умов та правил надання банківських послуг, оскільки Умови та правила надання банківських послуг це значний за обсягом документ, що стосується усіх аспектів надання банківських послуг та потребує як значного часу, так і відповідної фахової підготовки для розуміння цих правил тим більше співвідносно з конкретним видом кредитного договору (справа № 342/180/17).

Так, позивач звернувся до суду з позовними вимогами, у яких просить стягнути з відповідача заборгованість, яка, зокрема, складається з заборгованості за кредитом у розмірі 14 832 грн. 47 коп. Разом з тим, на підтвердження своїх позовних вимог останній надав розрахунок заборгованості за договором № н/б від 13 грудня 2013 року, відповідно до якого станом на 30 травня 2019 року сальдо простроченої заборгованості за кредитом складає 132 грн., а сальдо поточної заборгованості - 14 700 грн. 17 коп.

Суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку щодо неможливості встановити дійсний розмір заборгованості за тілом кредиту, оскільки у довідці зазначене лише сальдо поточної та простроченої заборгованості, тоді як заборгованість за тілом кредиту не вказана. Разом з тим, такі поняття як тіло кредиту та сальдо поточної заборгованості ототожненню не підлягають.

Враховуючи вищенаведене,Фастівський міськрайонний суд Київської області дійшов обґрунтованого висновку, що фактично отримані кошти боржником не повернуті, а тому, відповідно до приписів ч. 2 ст. 530 ЦК України, якими кредитору надано право вимагати виконання зобов`язання у будь-який час, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, наявні підстави вважати, що права кредитора порушені, а тому останній має право вимагати виконання обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів.

З розрахунку, наданого відповідачем, вбачається, що тіло кредиту складає 9 850 грн. 49 коп., а тому з огляду на відсутність належних та допустимих доказів, наданих позивачем, на підтвердження розміру заборгованості за тілом кредиту, суд першої інстанції обґрунтовано стягнув з відповідача заборгованість за кредитним договором у вищевказаному розмірі.

Крім того, відмовляючи в задоволенні позовних вимог в частині стягнення відсотків за користування кредитом, суд першої інстанції виходив з того, що сторони не узгодили всі істотні умови договору, лише після досягнення згоди щодо яких, відповідно до приписів ч. 1 ст. 638 ЦК України, договір вважається укладеним. З огляду на вищенаведене, визнання судом першої інстанції надання кредитних коштів відповідачу та їх неповернення останнім не спростовує висновків, що містяться в оскаржуваному рішенні.

Таким чином, доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду першої інстанції та не впливають на законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення.

Колегія суддів не вбачає підстав для зміни чи скасування рішення суду, як і не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

За таких обставин, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржуване судове рішення залишити без змін, як таке, що ухвалене з вірним застосуванням норм матеріального та процесуального права, є законним та обґрунтованим.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, Київський апеляційний суд,-

постановив:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» - залишити без задоволення.

Рішення Фастівського міськрайонного суду Київської області від 17 вересня 2019 року- залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, є остаточною та не підлягає оскарженню в касаційному порядку.

Повне судове рішення складено 05 грудня 2019 року.

Суддя-доповідач: І.М. Вербова

Судді: В.В. Саліхов

О.В. Шахова