Справа № 462/6841/18 Головуючий у 1 інстанції: Галайко Н.М.
Провадження № 22-ц/811/60/19 Доповідач в 2-й інстанції: Струс Л. Б.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 березня 2019 року м. Львів

Справа № 462/6841/18

Провадження № 22-ц/811/60/19

Львівський апеляційний суд в складі колегії суддів з розгляду цивільних справ:

головуючого Струс Л.Б.,

суддів Левика Я.А., Шандри М.М.

секретар Бадівська О.О.

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2

на ухвалу Залізничного районного суду м.Львова від 27 листопада 2018 року у складі судді Галайко Н.М.

у справі

за позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк» про заборону набуття та реєстрації права власності на пердмет іпотеки,-

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_2 звернулась до Публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк» про заборону набуття та реєстрації права власності на пердмет іпотеки.

Оскаржуваною ухвалою у відкритті провадження у справі за заявою ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк» про заборону набуття та реєстрації права власності на пердмет іпотеки - відмовлено.

Ухвалу суду оскаржила ОСОБА_2 подавши апеляційну скаргу.

Вважає ухвалу суду такою, що постановлена з порушенням процесуального права.

Зазначає, що у вересні 2015 року ПАТ «Альфа-Банк» звернувся до Залізничного районного суду м.Львова з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про стягнення заборгованості. відповідачами у вказаній справі подано зустрічний позов до ПАТ «Альфа-Банк» про визнання кредитного договору, договору іпотеки, договорів поруки недійсними. Рішенням суду у задоволенні позову ПАТ «Альфа-Банк» про стягнення заборгованості та зустрічного позову про визнання кредитного договору, договору іпотеки, договорів поруки недійсними - відмовлено. Рішення у вказаній справі не набрало законної сили, оскаржується в апеляційній інстанції.

Вважає, що суд прийшов до помилкового висновку, що предмети та підстави позову в обох справах є тотожними.

Просить ухвалу Залізничного районного суду м.Львова від 27 листопада 2018 року скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Сторони в судове засідання апеляційної інстанції не з'явилися, хоча належним чином були повідомлені про час та місце розгляду справи, тому їх неявка відповідно до положень ч.2 ст. 372 ЦПК України не перешкоджає розгляду справи, який проводиться за їхньої відсутності, а фіксація судового процесу за допомогою технічного засобу не здійснюється.

Вислухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до вимог ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно з вимогами ч.1 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 6) як розподілити між сторонами судові витрати; 7) чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення;8) чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову.

Встановлено, що ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ПАТ «Альфа-Банк» про заборону набуття та реєстрації права власності на предмет іпотеки.

Відмовляючи у відкритті провадження, суд першої інстанції прийшов до висновку,що в провадженні Львівського апеляційного суду перебуває цивільна справа №462/6463/15-ц за позовом Публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк» до ОСОБА_2, ОСОБА_5, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості в межах якої ОСОБА_2, ОСОБА_5, ОСОБА_3, ОСОБА_4 звернулися з зустрічним позовом до Публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк» про визнання кредитного договору недійсним, визнання недійсним договору іпотеки та визнання договорів поруки недійсними.

Таким чином, місцевий суд дійшов висновку про те, що даний спір є тотожним до того, який вже є на розгляді в суді, оскільки спір виник між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав відтак врахувавши суб`єктний склад та предмет позовних вимог, суд відмовив у відкритті провадження у даній справі.

Колегія суддів не погоджується з вказаними висновками суду першої інстанції.

Згідно із ч. 3 ст. 3 ЦПК України, провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (ч. 1 ст. 5 ЦПК України).

Слідуючи принципу диспозитивності суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до частини першої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Порядок пред'явлення позову регламентований статтею 184 ЦПК України.

При цьому, підстави для відмови у відкритті провадження у справі визначені статтю 186 ЦПК України.

Зокрема, згідно із п. 3 ч. 1 ст. 186 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо у провадженні цього чи іншого суду є справа зі спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.

Аналіз зазначеної норми дає підстави для висновку про те, що вказана норма передбачає обов'язок суду відмовити у відкритті провадження у справі лише після відкриття цим же або іншим судом провадження у справі із спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.

Відповідно до наведеної норми позови вважаються тотожними, якщо в них одночасно збігаються сторони, підстави та предмет спору, тобто коли позови повністю збігаються за складом учасників цивільного процесу, матеріально-правовими вимогами та обставинами, що обґрунтовують звернення до суду. Нетотожність хоча б одного із цих чинників не перешкоджає повторному зверненню до суду заінтересованих осіб за вирішенням спору.

У розумінні цивільного процесуального закону предмет позову - це матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої він просить ухвалити судове рішення.

При визначенні підстави позову як елементу його змісту, суд повинен перевірити на підставі чого, тобто яких фактів (обставин) і закону, позивач просить про захист свого права.

Як встановлено в провадженні Львівського апеляційного суду знаходиться цивільна справа № 462/6463/15-ц за позовом ПАТ «Альфа-Банк» до ОСОБА_2, ОСОБА_5, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості .

В межах даної справи ОСОБА_2, ОСОБА_5, ОСОБА_3, ОСОБА_4 звернулися з зустрічним позовом до Публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк» про визнання кредитного договору недійсним, визнання недійсним договору іпотеки та визнання договорів поруки недійсними.

Колегія суддів звертає увагу на те, що при наведених вище обставинах у даній справі та зустрічному позові ОСОБА_2, ОСОБА_5, ОСОБА_3, ОСОБА_4 до ПАТ «Альфа-Банк» про визнання кредитного договору недійсним, визнання недійсним договору іпотеки та визнання договорів поруки недійсними, є різним як суб'єктний склад так і предмет позову. У справі № 462/6463/15-ц позивачами за зустрічним позовом окрім ОСОБА_2 є також ОСОБА_5, ОСОБА_3, ОСОБА_4 Окрім того не є тотожними вимоги щодо заборони набуття та реєстрації права власності на предмет іпотеки в даній справі та визнання кредитного договору недійсним, визнання недійсним договору іпотеки та визнання договорів поруки недійсними у справі №462/6463/15-ц.

Оскільки допущене судом першої інстанції порушення норм процесуального права призвело до постановлення ухвали, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, така підлягає скасуванню з направленням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Таким чином, колегія суддів пришла до висновку що доводи апеляційної скарги є підставними а ухвала суду винесена з порушенням норм процесуального права.

Відповідно до п.6 ч.1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 379, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - задовольнити.

Ухвалу Залізничного районного суду м.Львова від 27 листопада 2018 року - скасувати і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова суду набирає законної сили з моменту її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий

Судді