КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
_________________________________
Справа №367/3084/18
Апеляційне провадження
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

5 грудня 2019 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Київського апеляційного суду у складі:

судді-доповідача Рейнарт І.М.

суддів Кирилюк Г.М., Семенюк Т.А.

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргуОСОБА_1 на рішення Ірпінського міського суду Київської області від 11 липня 2019 року (суддя Карабаза Н.Ф.) у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на дитину,

встановила:

у травні 2018р. позивач звернулася до суду з позовом про стягнення з відповідача аліментів на малолітню доньку у розмірі 45 000грн щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову і до її повноліття.

Мотивуючи позовні вимоги, позивач зазначала, що перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі з 2 вересня 2010 року, мають доньку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Позивач стверджувала, що донька проживає з нею та знаходиться на її утриманні, відповідач приймає не активну участь у житті дитини, матеріальну допомогу надає нерегулярно, а починаючи з грудня 2017 року не надає взагалі.

Визначаючи розмір аліментів, позивач посилалася на те, що відповідач не працює, має мінливий дохід, який є високим, дитина навчається у старшій групі Міжнародної французької школи Оболонського району міста Києва, вартість освітніх послуг в якій за друге півріччя 2017 року становила - 85134,28грн, за перше півріччя 2018 року - 109 469грн, які сплатив відповідач. Крім того, дитина потребує додаткових занять у школі, за які вона 26 вересня 2017 року та 25 січня 2018 року самостійно здійснила оплату у розмірі 19 000грн. Також дитина відвідує дитячу секцію з художньої гімнастики спортивного клубу «Імперія Грації», вартість річного внеску відвідування якої становить 700грн, 12 занять на місяць коштують 500грн. Окрім цього, дитина відвідує приватні музичні заняття 12 разів на місяць, які коштують 100грн за одне заняття, які вона оплачує самостійно. Також, для допомоги по догляду за дитиною вона винайняла двох нянь, послуги яких коштують 20 000грн на місяць, тому загальна сума щомісячних витрат на дитину складає 90 000грн, половину з яких зобов`язаний нести відповідач, як батько дитини.

Рішенням Ірпінського міського суду Київської області від 11 липня 2019 року позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на дитину - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у твердій грошовій сумі в розмірі 10 000грн щомісячно, починаючи з 02 травня 2018 року до досягнення дитиною повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2 , а

також 704грн 80коп. судового збору.

У поданій апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

Позивач посилається на порушення судом норм процесуального права при роз`єднанні позовних вимог про розірвання шлюбу, визначення місця проживання дитини та стягнення аліментів в самостійні провадження, а також тривалий розгляд справи.

Крім того позивач зазначає, що судом не враховані надані нею докази матеріального стану відповідача та його можливість сплачувати аліменти на дитину у визначеному нею розмірі, а наявність інших дітей від другого шлюбу не є підставою для зменшення розміру аліментів на спільну дитину.

Також позивач посилається на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, оскільки сума, визначена судом для стягнення з відповідача, не забезпечить надання належної допомоги на навчання та харчування дитини, а також придбання одягу та взуття.

У відзиві на апеляційну скаргу представник ОСОБА_2 - адвокат Сібірцева О.С. просить апеляційну скаргу задовольнити частково, рішення суду першої інстанції скасувати, ухвалити нове рішення, яким стягнути з ОСОБА_2 аліменти на дитину у розмірі 5 000грн щомісячно, починаючи з 02 травня 2018 року до досягнення дитиною повноліття, посилаючись на безпідставність доводів апеляційної скарги та зазначаючи, що у відповідача на утриманні перебуває ще четверо дітей, він надає позивачу матеріальну допомогу на утримання їх спільної доньки, позивачем не доведено здійснення нею витрат на утримання доньки у сумі 90 000грн щомісячно, тому 5 000грн аліментів вважає достатнім для забезпечення потреб дитини.

Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України зазначена апеляційна скарга розглядається без повідомлення учасників справи.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, вивчивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає, що вона підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено і матеріалами справи підтверджено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 2 вересня 2010 року, мають доньку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Відповідач не заперечував, що після припинення шлюбних стосунків дитина залишилася проживати з матір`ю.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що батько зобов`язаний утримувати дитину, яка проживає з позивачем. Визначаючи розмір аліментів, суд першої інстанції врахував, що відповідач приймає участь у матеріальному забезпеченні дитини та має на утриманні ще двох дітей, тому аліменти у сумі 10 000грн будуть відповідати інтересам малолітньої дитини.

Проте, повністю погодитися з таким висновком суду першої інстанції не можна з таких підстав.

Статтею 180 СК України встановлено обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що відповідач, як батько, зобов`язаний матеріально утримувати свою дочку, що передбачено ст. 180 СК України і визнається відповідачем.

Відповідно до частин 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН «Про права дитини» від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного,

розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно частини 3 статті 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Судом встановлено, що дитина проживає разом з матір`ю, тому саме вона вибирає спосіб виплати аліментів.

За положеннями ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Частина 2 статті 182 СК України передбачає, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

З наявних у матеріалах справи документів вбачається, що дохід відповідача за 2017 рік становив 395 857грн, а також у його власності перебувало 153 000грн, 82 000 доларів США та 37 000 євро готівкою.

Крім того, відповідач має на праві власності у м. Хмельницькому квартиру, площею 198,9кв.м., та земельну ділянку, загальною площею 275 кв.м., житловий будинок у м. Івано-Франківську, три автомобілі, корпоративні права у 17 товариствах і підприємствах, є кінцевим бенефіціарним власником (контролером) 15 юридичних осіб, та є власником грошових коштів, які розміщені на банківських рахунках.

Судом першої інстанції оцінка вказаним обставинам та доказам надана не була.

Також суд першої інстанції не врахував, що за погодженням відповідача дочка сторін навчається у Міжнародній французькій школі, навчання в якій є платним та включає у себе оплату за навчання, харчування та фізичне виховання, загальною вартістю близько 6 000 доларів на рік. Виконувати обов`язки по оплаті навчання взяв на себе і відповідач, підписавши відповідне зобов`язання (с.с.26 т.1).

Частиною першою статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Відповідно до статті 18 цієї Конвенції батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Вищезазначеними нормами закріплено основоположний принцип забезпечення найкращих інтересів дитини, якого необхідно дотримуватися, зокрема, при вирішенні питань про місце проживання дитини у випадку, коли її батьки проживають окремо; про

тимчасове розлучення з одним із батьків у зв`язку з необхідністю виїхати за межі країни, у якій визначено місце проживання дитини, з іншим із батьків з метою отримання освіти, лікування, оздоровлення та з інших причин, обумовлених необхідністю забезпечити дитині повний і гармонійний фізичний, розумовий, духовний, моральний і соціальний розвиток, а також необхідний для такого розвитку рівень життя.

За таких обставин, визначений судом першої інстанції розмір щомісячних аліментів, не відповідає матеріальній можливості відповідача надавати належну матеріальну допомогу відповідно до тих доходів, які він отримує, та є несправедливим.

Разом з цим, доводи позивача про те, що при визначенні розміру аліментів необхідно враховувати відвідування дитиною секції художньої гімнастики, приватні музичні заняття, а також укладення нею договору з двома нянями для допомоги здійснення догляду за дитиною, колегія суддів вважає безпідставними, так як участь батьків у додаткових витратах на дитину регулюється положеннями ст. 185 СК України, а позивачем суду не надано доказів, що укладення договорів з нянями було погоджено з відповідачем, а дитина сторін, в силу свого віку, потребує послуг нянь.

Доводи апеляційної скарги про тривалий розгляд справи судом першої інстанції, порушення судом норм процесуального права при роз`єднанні позовних вимог та направлення справи за позовом про визначення місця проживання дитини до Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області, не можуть бути підставою для скасування судового рішення, так як не вплинули на правильність вирішення даного спору, а позивач не позбавлена можливості оскаржити ухвалу суду про направлення справи до іншого суду за підсудністю.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що розмір аліментів необхідно визначити у сумі 20 000грн щомісячно, що не є значним розміром, враховуючи доходи відповідача, і відповідає положенням ст. 182 СК України.

Посилання у відзиві на апеляційну скаргу на необхідність зменшити розмір аліментів до 5000грн на місяць, колегія суддів до уваги не приймає, так як відповідач апеляційну скаргу на рішення суду не подавав, а апеляційна скарга позивача таких вимог не містить.

Та обставина, що відповідач має на утриманні сина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та дочку Емілію, ІНФОРМАЦІЯ_4 , врахована судом при визначенні розміру аліментів, так як позовні вимоги не задовольняються у повному обсязі.

Відповідно до ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Висновки суду першої інстанції не відповідають фактичним обставинам справи та наданим сторонами доказам, суд неправильно застосував норми матеріального права, тому колегія суддів вважає, що рішення суду підлягає зміні в частині визначення розміру аліментів.

Частиною 13 статті 141 ЦПК України передбачено, що якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Статтею 176 ЦПК України визначено, що ціна позову про стягнення аліментів

визначається сукупністю всіх виплат, але не більше ніж за шість місяців.

Таким чином, розмір судового збору за подання позовної заяви становить 1200грн.

Оскільки позивач звільнена від сплати судового збору за подання апеляційної скарги, яка підлягає частковому задоволенню, з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір за подання апеляційної скарги у сумі 1 800грн.

Керуючись статтями 367, 374, 376, 381-383 ЦПК України, колегія суддів

постановила:

апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Ірпінського міського суду Київської області від 11 липня 2019 року змінити в частині визначення розміру аліментів та судового збору, збільшивши розмір аліментів, які підлягають стягненню з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 10000грн щомісячно до 20 000грн щомісячно, та збільшивши розмір судового збору з 704,70грн до 1200грн.

Стягнути з ОСОБА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , який зареєстрований у АДРЕСА_1 , на користь держави судовий збір у сумі 1 800грн. ( розрахунковий рахунок № UA6080024, отримувач коштів УК у Солом.р-ні/Соломян.р-н, банк отримувача Казначейство України (ЕАП), , код банку отримувача 899998, код класифікації доходів бюджету 22030101).

Постанова набирає законної сили з моменту прийняття, оскарженню у касаційному порядку не підлягає.

Суддя-доповідач І.М. Рейнарт

Судді Г.М. Кирилюк

Т.А. Семенюк