КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Апеляційне провадження № 22-ц/824/956/2019
П О С Т А Н О В А

Іменем України

22 січня 2019 року м. Київ

Київський апеляційний суд

у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Кашперської Т.Ц.,

суддів Фінагеєва В.О., Яворського М.А.,

за участю секретаря Богдан І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Київського апеляційного суду цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Дарницького районного суду м. Києва в складі судді Трусової Т.О. ухвалене в м. Києві 06 вересня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про зменшення розміру аліментів на утримання дітей, встановлених рішенням суду,

заслухавши доповідь судді, перевіривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, -

в с т а н о в и в :

В червні 2018 року ОСОБА_3 звернувся до суду із позовом про зменшення розміру аліментів на утримання дітей, просив зменшити розмір аліментів, визначених рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 27 квітня 2016 року, із Ѕ до 1/6 частини від заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Позов мотивував тим, що 22 вересня 2012 року між ним та ОСОБА_1 був укладений шлюб, від якого вони мають неповнолітню доньку ОСОБА_5 та сина ОСОБА_4 20 листопада 2015 року рішенням Дарницького районного суду м. Києва шлюб було розірвано.

В 2016 році відповідач звернулася до Дарницького районного суду м. Києва з позовом про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей у твердій грошовій сумі в розмірі 6000,00 грн. щомісяця. Позов ОСОБА_1 було задоволено частково, він зобов'язаний за рішенням суду сплачувати аліменти у розмірі Ѕ частини від усіх видів доходів щомісячно, але не менше 30% прожитого мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно з 27 січня 2016 року до досягнення ними повноліття.

На даний час у нього змінився сімейний та матеріальний стан, він одружений та має від другого шлюбу двох неповнолітніх дітей, є єдиним годувальником в сім'ї, на утриманні перебувають не тільки діти від першого шлюбу, але і три члена його нової родини.

Зазначав, що не може належним чином утримувати свою нову родину, не має змогу платити аліменти в розмірі Ѕ частини його доходу, оскільки це негативно впливає на рівень життя його нової родини та порушує права його дітей від другого шлюбу та ставить їх у нерівне становище у порівнянні з дітьми від першого шлюбу.

Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 06 вересня 2018 року позов ОСОБА_3 задоволено частково. Зменшено розмір аліментних зобов'язань ОСОБА_3 на утримання дочки ОСОБА_5 та сина ОСОБА_4, встановлено їх в розмірі ј частки з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину, до досягнення дітьми повноліття.

Відповідач ОСОБА_1, не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення судом першої інстанції норм процесуального права, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, просила скасувати рішення Дарницького районного суду м. Києва від 06 вересня 2018 року, провадження в справі закрити.

Обґрунтовуючи апеляційну скаргу, ОСОБА_1 посилалася на те, що позивач не заперечував проти стягнення аліментів у заявленому розмірі та на час прийняття рішення вже мав третю дитину, проте під час розгляду справи на цю обставину не посилався.

Зазначала, що судом не враховано факт заборгованості позивача, яка утворилася внаслідок несплати ним аліментів за період з 27 січня по 31 травня 2016 року та з 01 серпня по 30 вересня 2017 року, судом проігноровано, що у вказаний період діти позивача від першого шлюбу взагалі не отримували призначеного матеріального утримання з причини ухилення позивача від обов'язку зі сплати аліментів.

Судом також не враховано, що дружина позивача ОСОБА_6 згідно довідки № 3319 від 30 травня 2018 року одержує допомогу при народженні дітей з 01 листопада 2017 року по теперішній час в розмірі 1720,00 грн. щомісячно.

Крім того, 07 травня 2018 року Дарницьким районним судом м. Києва винесено рішення по справі № 753/13559/2017 за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про зміну (зменшення) розміру аліментів на утримання дітей, встановлених рішенням вищезазначеного суду від 27 квітня 2016 року. Позовні вимоги ОСОБА_3 у вказаній справі залишені судом без задоволення, рішення суду не оскаржено, набрало законної сили, а тому провадження в даній справі відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 255 ЦПК України підлягає закриттю.

20 грудня 2018 року надійшов відзив на апеляційну скаргу від позивача ОСОБА_3, де позивач вважав апеляційну скаргу необґрунтованою, а доводи, що в ній зазначені - такими, що не ґрунтуються на засадах справедливості та розумності та суперечать інтересам неповнолітніх дітей. Просив залишити судове рішення без змін, а апеляційну скаргу ОСОБА_1 без задоволення.

27 грудня 2018 року надійшла відповідь на відзив від відповідача ОСОБА_1, в якій остання посилалася на те, що доводи відзиву позивача на подану апеляційну скаргу у даній справі є повністю необґрунтованими, бездоказовими, такими, що не відповідають дійсності та не спростовують доводів апеляційної скарги.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Рішення суду першої інстанції відповідає вказаним вимогам закону.

Задовольняючи частково позов ОСОБА_3 про зменшення розміру аліментів, суд першої інстанції виходив із того, що обставини, які враховувалися судом при визначенні розміру аліментів, змінилися, оскільки на даний час істотно змінився сімейний стан позивача, який утримує чотирьох дітей та дружину, яка у зв'язку з доглядом за дитиною не працює.

Апеляційний суд погоджується із вказаними висновками, так як вони є обґрунтованими, відповідають обставинам справи і вимогам закону.

Із матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_3 та ОСОБА_1 зареєстрували шлюб 22 вересня 2012 року, який було розірвано рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 20 листопада 2015 року (а. с. 5, 8).

Сторони мають неповнолітніх дітей - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 (а. с. 6, 7).

Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 27 квітня 2016 року за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання малолітніх дітей позов задоволено частково, стягнуто із ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання малолітніх дітей в розмірі Ѕ частини від усіх доходів щомісяця, але не менш 30 % прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, починаючи з 27 січня 2016 року і до досягнення ними повноліття, в решті позову відмовлено (а. с. 10 - 11).

Позивачем надано довідки ПрАТ «АК «Київводоканал» від 23 травня 2018 року, згідно яких із 01 червня 2016 року по 31 липня 2017 року, а також із 01 жовтня 2017 року по 30 квітня 2018 року із ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 утримано аліменти (а. с. 12 - 13).

03 лютого 2017 року ОСОБА_3 зареєстрував шлюб із ОСОБА_6, під час якого народжені діти ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_3, та ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_4 (а. с. 18 - 20).

Згідно довідки Управління праці та соціального захисту населення Деснянської районної в м. Києві державної адміністрації від 30 травня 2018 року № 3319, ОСОБА_6 перебуває на обліку в управлінні і одержує допомогу при народженні дітей з 01 листопада 2017 року й по теперішній час 1720 грн. щомісячно (а. с. 21).

На а. с. 22 міститься довідка Деснянського управління праці та соціального захисту населення від 30 травня 2018 року, згідно якої ОСОБА_6 знаходиться на обліку та отримує щомісячну одноразову допомогу при народженні однієї дитини: в грудні 2017 року та січні 2018 року - по 860 грн., з лютого по травень 2018 року - у розмірі 1720 грн. щомісячно.

Згідно довідки Відділу державної виконавчої служби Деснянського районного управління юстиції у м. Києві від 01 грудня 2017 року № 1421/13, заборгованість ОСОБА_3 по аліментам становить 20795,63 грн. (а. с. 48).

Вказані обставини підтверджуються наявними у справі доказами.

Згідно ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідно до частин 1, 2 статті 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до статті 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Частинами першою - третьою статті 181 СК України передбачено, що способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними; за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі; за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відповідно до частини першої статті 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Як роз'яснено у пункті 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», відповідно до статті 192 СК України розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили.

У постанові Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року у справі № 6-143цс13 зроблено висновок, що розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв'язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. СК України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов'язує їх зі способом присудження. Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями статті 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки). Отже, у спірних правовідносинах підлягає застосуванню не тільки стаття 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов'язку батьків утримувати своїх дітей (стаття 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», стаття 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», стаття 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»).

У справі, яка переглядається, суд першої інстанції, частково задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_3, встановив, що 03 лютого 2017 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_6 зареєстрований шлюб, та народжені діти - ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_3, та ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_4. Таким чином, на утриманні позивача перебуває дружина, яка перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення трирічного віку, та двоє дітей.

Зазначене вказує на зміну сімейного стану позивача, яке існувало до ухвалення місцевим судом рішення про стягнення з нього аліментів на утримання його дітей у розмірі Ѕ частини усіх видів заробітку щомісячно до їх повноліття.

На виконання вимог ст. ст. 10, 60 ЦПК України позивач надав належні та допустимі докази щодо зміни його сімейного стану.

З урахуванням викладеного, та виходячи із приписів статті 192 СК України, апеляційний суд погоджується із висновком суду першої інстанції та враховує, що зміна сімейного стану позивача є самостійною підставою для зменшення розміру стягнутих з нього аліментів.

Із цих же підстав апеляційний суд відхиляє доводи апеляційної скарги, що судом не враховано отримання дружиною позивача ОСОБА_6 допомоги при народженні дітей із 01 листопада 2017 року по теперішній час в розмірі 1720 грн.

Розмір аліментів, визначений судом у ј частини всіх видів заробітку (доходу) позивача, апеляційний суд вважає необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дітей.

Також апеляційний суд приймає до уваги, що ст. 180 СК України покладає обов'язок утримання неповнолітніх дітей на обох батьків.

Оцінюючи доводи апеляційної скарги про необхідність закриття провадження у справі в зв'язку із наявністю рішення Дарницького районного суду м. Києва від 27 квітня 2016 року, апеляційний суд виходить із наступного.

Дійсно, в липні 2017 року ОСОБА_3 звертався до Дарницького районного суду м. Києва із позовом про зменшення розміру аліментів, в якому посилався на вагітність дружини і утримання дитини від нового шлюбу, просив змінити розмір аліментів, зменшивши його до 1500 грн. щомісячно до досягнення дітьми повноліття. Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 07 травня 2018 року в задоволенні позову відмовлено (а. с. 26 - 31).

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо набрали законної сили рішення суду або ухвала суду про закриття провадження у справі, ухвалені або постановлені з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, або є судовий наказ, що набрав законної сили за тими самими вимогами.

Відповідно до наведеної норми позови вважаються тотожними, якщо в них одночасно збігаються сторони, підстави та предмет спору, тобто коли позови повністю збігаються за складом учасників цивільного процесу, матеріально-правовими вимогами та обставинами, що обґрунтовують звернення до суду. Нетотожність хоча б одного із цих чинників не перешкоджає повторному зверненню до суду заінтересованих осіб за вирішенням спору.

Зазначена правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду України від 22 квітня 2015 року № 6-79цс15.

Разом із тим, предмет та підстави позовів ОСОБА_3 не збігаються, оскільки в липні 2017 року він звертався до суду, посилаючись на наявність третьої дитини та вагітність дружини, а також просив зменшити розмір аліментів до 1500 грн., а даний позов обґрунтовував наявністю у нього двох дітей та просив зменшити розмір аліментів до 1/6 частини всіх видів заробітку (доходу).

Також ОСОБА_4 посилалася в апеляційній скарзі на те, що судом не враховано факт заборгованості позивача, яка утворилася внаслідок несплати ним аліментів, тобто судом проігноровано, що у період з 27 січня по 31 травня 2016 року та з 01 серпня по 30 вересня 2017 року діти позивача від першого шлюбу взагалі не отримували призначеного матеріального утримання.

Дані доводи не спростовують висновків суду першої інстанції, оскільки обставини виконання рішення суду про стягнення аліментів регулюється відповідними нормами закону та будь-яким чином не впливають доведеність вимог по зміну розміру аліментів на підставі ст. 192 СК України, а відповідач не позбавлена можливості звернутися до суду з позовом про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів на підставі ст. 196 СК України.

Крім того, апеляційний суд приймає до уваги, що з урахуванням принципу змінюваності розміру аліментів, у випадку виникнення обставин, визначених ч. 1 ст. 192 СК України як підстави для збільшення розміру аліментів, ОСОБА_4 також може звернутися до суду із відповідним позовом.

Інші доводи апеляційної скарги не ґрунтуються на доказах та законі і не спростовують висновків суду першої інстанції.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких обставин апеляційний суд приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції відповідає обставинам справи, ухвалене з дотриманням норм матеріального і процесуального права і не може бути скасоване з підстав, викладених в апеляційній скарзі.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 381, 382, 389 ЦПК України, суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Дарницького районного суду м. Києва від 06 вересня 2018 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Повний текст постанови складено 23 січня 2019 року.

Головуючий: Кашперська Т.Ц.

Судді: Фінагеєв В.О.

Яворський М.А.