ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

Іменем України

03 грудня 2019 року

м. Харків

справа № 639/7927/15-ц

провадження № 22-ц/818/4356/19

Харківський апеляційний суд у складі:

Головуючого: Маміної О.В.

суддів: Кругової С.С., Пилипчук Н.П.,

за участю секретаря - Сізонової О.О.

учасники справи:

позивач Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк»,

відповідачі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

третя особа Товариство з обмеженою відповідальністю Дружнє підприємство технологічної групи «Екіпаж»

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа Товариство з обмеженою відповідальністю Дружнє підприємство технологічної групи «Екіпаж» про звернення стягнення на предмет іпотеки, визнання недійсним договору купівлі-продажу, визнання недійсним договору іпотеки, скасування рішення про державну реєстрацію за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» на рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 10 листопада 2017 року, постановлене під головуванням судді Труханович В.В., в залі суду в місті Харкові, -

в с т а н о в и в:

У серпні 2015 року Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа Товариство з обмеженою відповідальністю Дружнє підприємство технологічної групи «Екіпаж» про звернення стягнення на предмет іпотеки, визнання недійсним договору купівлі-продажу, визнання недійсним договору іпотеки, скасування рішення про державну реєстрацію.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Харкова від 10 листопада 2017 року у задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк» просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі, судові витрати покласти на відповідачів.

Посилається на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права; вказує, що судом не застосовано норми частини четвертої статті 16 Закону України «Про іпотеки» та зроблено неправильний висновок, що з моменту введення будинку в експлуатацію банком не набувались права іпотекодержателя на спірну квартиру. Відсутність записів про іпотеку в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно щодо обтяження спірного майна не є підставою для припинення іпотеки та не спростовує підстав для звернення стягнення на предмет іпотеки. Оскільки зобов`язання позичальника ТОВ ДП ТГ «Екіпаж», яке забезпечувалось іпотекою, у тому числі і спірної квартири, не виконане іпотечний договір є чинним, а отже відповідачі набули майно, обтяжене іпотекою відповідно до статті 23 Закону України «Про іпотеку». ОСОБА_1 набула право власності на зазначену квартиру на підставі рішення суду, яке було скасовано, а ОСОБА_2 набула майно шляхом укладання договору купівлі-продажу із ОСОБА_1 , а не з ліквідатором ТОВ ДП ТГ «Екіпаж».

Бідна ОСОБА_4 надала відзив на апеляційну скаргу, вказувала про відсутність правових підстав для задоволення позову ПАТ «Укрсоцбанк».

Постановою Апеляційного суду Харківської області від 21 травня 2018 року апеляційну скаргу ПАТ «Укрсоцбанк» залишено без задоволення, а рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 10 листопада 2017 року залишено без змін.

Постановою Верховного Суду від 26 червня 2019 року постанову Апеляційного суду Харківської області від 21 травня 2018 року скасовано, справу передано на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, відповідно до вимог ст. 367 ЦПК України - в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених у суді першої інстанції, судова колегія вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що квартира, майнові права на яку було передано за іпотечним договором від 18 січня 2008 року, та квартира, на яку ПАТ «Укрсоцбанк» просить звернути стягнення, не є тотожними об`єктами, оскільки мають різні характеристики. Реєстрацію права власності на квартиру АДРЕСА_1 за відповідачем у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно проведено 17 січня 2015 року на підставі рішення Господарського суду Харківської області від 20 січня 2014 року у справі № 922/2363/14 та постанови Харківського апеляційного господарського суду від 17 грудня 2014 року у справі № 922/1038/14. Договір іпотеки від 18 січня 2008 року належним чином не зареєстровано. Оскільки підстав для визнання недійсними договорів купівлі-продажу та іпотеки немає, відсутні правові підстави для задоволення позову в іншій частині.

Такі висновки суду першої інстанції відповідають вимогам закону та фактичним обставинам справи.

Судом встановлено, що 18 січня 2008 року між ПАТ «Укрсоцбанк» та ТОВ ДП ТГ «Екіпаж» укладено Договір відновлювальної кредитної лінії № 805/6/18/8-004, у відповідності до положень якого банк надав ТОВ ДП ТГ «Екіпаж» у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання грошові кошти (а.с.9-14 т.1).

Кредит виданий на поповнення обігових коштів, а саме: для будівництва житлового будинку АДРЕСА_2

На забезпечення виконання кредитного зобов`язання 18 січня 2008 року між позивачем та ТОВ ДП ТГ «Екіпаж» укладений Іпотечний договір № 805/13/18-5/8-031, посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Яковлєвою К.Б., відповідно до умов якого, ТОВ ДП ТГ «Екіпаж» передало в іпотеку банку майнові права на 48 житлових квартир, загальною площею 3 384,74 кв.м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 (а.с.16-18 т.1).

Згідно з Договором про внесення змін та доповнень № 1 до Іпотечного договору від 14 травня 2008 року обсяг майна, що передається в іпотеку, збільшено, в зв`язку з чим в іпотеку передано майнові права на 65 житлових квартир, загальною площею 4 979,16 кв. м.

Після укладення Договору про внесення змін та доповнень № 2 до Іпотечного договору від 04 вересня 2008 року, встановлено остаточний обсяг майна, переданого ТОВ ДП ТГ «Екіпаж», а саме: визначено, що об`єктом іпотеки є майнові права на 63 житлові квартири, загальною площею 4 893,11 м. кв, зокрема, майнові права на квартиру АДРЕСА_1 (а.с.20-25 т.1).

Рішенням Господарського суду Харківської області від 23 липня 2010 року, з урахуванням ухвали цього ж суду від 03 серпня 2010 року про виправлення описки, позовні вимоги ПАТ "Укрсоцбанк" задоволено частково: в рахунок задоволення вимог ПАТ "Укрсоцбанк" за договором кредиту від 18 січня 2008 року у розмірі 6 849 038 грн 42 коп. звернуто стягнення на предмет іпотеки - майнові права на 63 квартири, що будуються за адресою: АДРЕСА_4 , а саме: за номерами 1-8, 11-14, 16-19, 22-27, 29, 30, 35, 40, 46-49, 51, 57, 58, 66, 72, 73, 76-78, 80, 88, 90, 97, 100, 102, 104, 107, 130, 134, 136, 138, 142, 143, 144, 146, 156, 158, 162, 164, 165, 169-172, визначено спосіб реалізації шляхом застосування процедури продажу предмету іпотеки, встановленої статтею 38 Закону України "Про іпотеку" і надано ПАТ "Уксоцбанк" право на продаж предмету іпотеки будь-якій особі покупцю, задоволення вимог у розмірі 6 849 038 грн 42 коп. за рахунок продажу предмета іпотеки та усіх витрат, пов`язаних зі збереженням та реалізацією предмета іпотеки, зобов`язано ТОВ ДП ТГ "Екіпаж" передати ПАТ "Укрсоцбанк" в особі Харківської обласної філії одночасно з актом приймання-передачі житлових приміщень за вказаною адресою ключі від цих житлових приміщень та надати податкову накладну, а також надано ПАТ "Укрсоцбанк" до моменту продажу предмета іпотеки право на господарське управління предметом іпотеки, з правом укладання у якості орендодавця договорів оренди з фізичними та юридичними особами і направлення отриманих від управління коштів на задоволення вимог за кредитним договором, з метою збереження предмета іпотеки до його реалізації надано ПАТ "Укрсоцбанк" право обладнання предмету іпотеки новими охоронними пристроями та укладення договорів на охорону зі спеціалізованими підприємствами. У задоволенні іншої частині первісного позову та зустрічного позову ТОВ ДП ТГ "Екіпаж" відмовлено. Вирішено питання про судові витрати (а.с.34-43 т.1).

Постановою Харківського апеляційного господарського суду від 03 листопада 2010 року рішення Господарського суду Харківської області від 23 липня 2010 року в частині задоволення позовних вимог ПАТ «Укрсоцбанк» скасовано, ухвалено нове рішення про відмову у задоволенні позову. У частині відмови у задоволенні зустрічного позову рішення суду першої інстанції скасовано, у цій частині ухвалено нове рішення про задоволення зустрічного позову ТОВ ДП ТГ «Екіпаж»: визнано недійсним договір іпотеки від 18 січня 2018 року, укладений між АКБ СР «Укрсоцбанк», правонаступником якого є ПАТ «Укрсоцбанк», та ТОВ ДП ТГ «Екіпаж», договори про внесення змін та доповнень до іпотечного договору - від 14 травня 2008 року № 1 і від 24 вересня 2008 року № 2, виключено з державного реєстру іпотек, зареєстрований 18 січня 2008 року запис № 34 за № 6423365, зі змінами від 14 травня 2008 року, про державну реєстрацію обтяження майнових прав на вказані квартири у житловому будинку АДРЕСА_4 , що належить ТОВ ДП ТГ «Екіпаж», виключено з Державного реєстру обтяжень рухомого майна та з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна відповідні записи. У іншій частині рішення залишено без змін. Вирішено питання про судові витрати.

Постановою Вищого господарського суду України від 26 січня 2011 року постанову Харківського апеляційного господарського суду від 03 листопада 2010 року в частині задоволення позову ПАТ «Укрсоцбанк» про звернення стягнення на предмет іпотеки та ухвалення у цій частині нового рішення про відмову у задоволенні позову, в частині відмови у задоволенні зустрічного позову ТОВ ДП ТГ «Екіпаж» та ухвалення в цій частині нового рішення про задоволення позову - скасовано, рішення Господарського суду Харківської області від 23 липня 2010 року у цій частині залишено без змін. В іншій частині рішення Господарського суду Харківської області від 23 липня 2010 року залишено без змін (а.с.44-53 т.1).

Постановою Господарського суду Харківської області від 09 серпня 2011 року ТОВ ДП ТГ «Екіпаж» визнано банкрутом та відкрито ліквідаційну процедуру. На стадії банкрутства визнано кредиторські вимоги банку як кредитора першої черги, чиї вимоги забезпечені іпотекою зазначених вище квартир, у тому числі й квартири АДРЕСА_5 (а.с.61-62 т.1).

Рішенням Жовтневого районного суду м. Харкова від 06 липня 2012 року позов ОСОБА_1 задоволено частково. Визнано за ОСОБА_1 майнове (речове) право на отримання в натурі об`єкта інвестування - квартири з будівельним № 172 загальною площею 200,90 кв. м, розташованої на 23/24 поверхах у 1 під`їзді незавершеного будівництвом житлового будинку

літ. «А-24» по АДРЕСА_4 після введення його в експлуатацію. Визнано частково недійсним іпотечні договори від 25 липня 2006 року та від 18 січня 2009 року, укладені між ТОВ ДП ТГ «Екіпаж» та ПАТ «Укрсоцбанк» в частині передачі в іпотеку вказаної квартири з застосуванням наслідків, передбачених статтею 216 ЦК України. Зобов`язано ПАТ «Укрсоцбанк» укласти додаткову угоду до інвестиційного договору від 05 січня 2006 року про заміну забудовника щодо будівництва житлового будинку літ. «А-24» по АДРЕСА_4 . Зобов`язано ПАТ «Укрсоцбанк» передати ОСОБА_1 у власність квартиру з будівельним номером 172 загальною площею 200,90 кв. м, розташовану на 23/24 поверхах у 1 під`їзді незавершеного будівництвом житлового будинку літ. «А-24» по АДРЕСА_4 після введення його в експлуатацію. У задоволенні позову ОСОБА_1 у іншій частині та зустрічного позову ПАТ «Укрсоцбанк» відмовлено. Вирішено питання про судові витрати.

Рішенням Апеляційного суду Харківської області від 24 жовтня 2012 року, залишеним без змін ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 29 травня 2013 року, рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 06 липня 2012 року в частині визнання за ОСОБА_1 майнового (речового) права на отримання об`єкта інвестування та в частині відмови у задоволенні зустрічного позову про встановлення факту розміщення об`єкта інвестування за інвестиційним договором № КШ-1 від 05 січня 2006 року, що укладено між ОСОБА_1 та ТОВ ДП ТГ «Екіпаж» у житловому будинку літ. «А-24» по по АДРЕСА_4 згідно з проектною документацією, погодженою Управлінням містобудування та архітектури Харківської міської ради від 30 вересня 2005 року № 369/05 та від 30 грудня 2005 року, віднесеного до 1-ї черги будівництва та розташованого за генеральним планом будівництва в глибині будівельного майданчика, залишено без змін. В іншій частині рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 06 липня 2012 року скасовано. У задоволенні позову ОСОБА_1 у частині застосування наслідків, передбачених статтею 216 ЦК України, а також накладення зобов`язання на ПАТ «Укрсоцбанк» укласти додаткову угоду до Інвестиційного договору від 05 січня 2006 року про заміну забудовника щодо будівництва житлового будинку літ. «А-24» по АДРЕСА_4 , зобов`язання ПАТ «Укрсоцбанк» передати ОСОБА_1 у власність квартиру з будівельним № 172 загальною площею 200,90 кв. м, розташовану на 23/24 поверхах у 1 під`їзді незавершеного будівництвом житлового будинку літ. «А-24» по АДРЕСА_4 після введення його в експлуатацію відмовлено. Зустрічний позов ПАТ «Укрсоцбанк» задоволено частково. Визнано укладеною додаткову угоду № 2 від 06 квітня 2009 року між ОСОБА_1 та ТОВ ДП ТГ «Екіпаж» щодо внесення змін до інвестиційного договору № КШ-1-172 в частині визначення терміну «будинок» - житловий будинок з офісними приміщеннями, підземною автостоянкою за будівельною адресою:АДРЕСА_4 , дозвіл на будівництво якого надано згідно з рішенням Харківської міської ради від 22 листопада 2006 року № 17/06, а також додаткову угоду від 08 квітня 2009 року № 3 щодо визначення терміну «об`єкт незавершеного будівництва» - незавершений будівництвом житловий будинок за адресою: АДРЕСА_4 , щодо якого ТОВ ДП ТГ «Екіпаж» здійснено державну реєстрацію у встановленому чинним законодавством України порядку, але який не прийнятий в експлуатацію; «частина об`єкта незавершеного будівництва» - частина площі будинку у вигляді загальної площі квартири та/або місця для стоянки автомобіля, закріпленої за інвестором недійсними (а.с.64-68 т.1).

Будинок АДРЕСА_4 введено в експлуатацію у грудні 2013 року.

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 12 червня 2014 року задоволено клопотання ПАТ «Украсоцбанк». За ПАТ «Укрсорцбанк» визнано право власності на житловий будинок літ. «А-24» по АДРЕСА_4 , зобов`язано ліквідатора ТОВ ДП ТГ «Екіпаж» ОСОБА_5 .В. списати з балансу ТОВ ДП ТГ «Екіпаж» незавершений будівництвом житловий будинок за цією адресою та передати його на баланс ПАТ «Укрсоцбанк».

Постановою Харківського апеляційного господарського суду від 02 жовтня 2014 року в задоволенні клопотання ПАТ «Украсоцбанк» про визнання права власності на житловий будинок літ. «А-24» по АДРЕСА_4 - відмовлено.

У червні 2014 року ОСОБА_1 звернулася до Господарського суду Харківської області з позовом до ТОВ ДП ТГ «Екіпаж» про визнання права власності на квартиру АДРЕСА_1 .

Рішенням Господарського суду Харківської області від 20 жовтня 2014 року, залишеним без змін постановою Харківського апеляційного господарського суду від 17 грудня 2014 року, позов ОСОБА_1 задоволено, визнано за нею право власності на вищевказану квартиру.

23 січня 2015 року на підставі договору купівлі-продажу, який було посвідчено приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Харківської області Лавінда Н. О. за реєстровим № 214, ОСОБА_1 передала у власність ОСОБА_2 чотирьохкімнатну квартиру АДРЕСА_1 .

Постановою Вищого господарського суду України від 26 березня 2015 року постанову Харківського апеляційного господарського суду від 17 грудня 2014 року та рішення Господарського суду Харківської області від 20 жовтня 2014 року скасовано, справу передано на новий розгляд до господарського суду Харківської області.

Рішенням господарського суду Харківської області від 14 липня 2015 року в задоволенні позову ОСОБА_1 визнання права власності на квартиру АДРЕСА_1 відмовлено.

Натомість 25 червня 2015 року добросовісним набувачем спірної квартири ОСОБА_2 укладено договір іпотеки, посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Харківської області Лавінда Н. О. за реєстровим № 2527, за умовами якого спірне житло передано в іпотеку ОСОБА_3 (а.с.118 т.1).

Як на підставу позовних вимог, ПАТ «Укрсоцбанк» посилався на те, що Банк є іпотекодержателем майнових прав, а з моменту здачі будинку в експлуатацію він є іпотекодержателем квартири АДРЕСА_1 . Згоди на відчуження зазначеної квартири ПАТ «Укрсоцбанк» не надавав, тому договір купівлі-продажу квартири від 23 січня 2015 року укладений з порушенням вимог закону, а також прав та інтересів іпотекодержателя. З урахуванням уточнених позовних вимог (а.с.120,173 т.2) позивач просив суд на задоволення позовних вимог ПАТ «Укрсоцбанк» за Договором відновлювальної кредитної лінії №805/6/18/8-004 від 18 січня 2008 року звернути стягнення на предмет іпотеки: на чотирьохкімнатну квартиру АДРЕСА_6 до зміни назви АДРЕСА_4 вартістю 1 790 790 грн.; визначити у рішенні спосіб звернення стягнення шляхом реалізації вказаної квартири на прилюдних торгах; визнати недійсним Договір купівлі-продажу чотирьохкімнатної квартири АДРЕСА_5 зміни АДРЕСА_4 , укладений 23.01.2015 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Лівінда Н.О., зареєстрований в реєстрі за №214; визнати недійсним Договір іпотеки вказаної квартири, укладений 25.06.2015 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Лавінда Н.О., зареєстрований в реєстрі за №2527; скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (права власності на спірну квартиру, власник ОСОБА_2 , індексний номер: 18824076 від 23.01.2015 16:30:18, приватний нотаріус Лавінда Наталія Олександрівна, Харківський міський нотаріальний округ, Харківська область; скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (іпотеки спірної квартири) індексний номер 22392157 від 25.06.2015 17:00:29, приватний нотаріус Лавінда Наталія Олександрівна, Харківський міський нотаріальний округ, Харківська область; скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (право власності на квартиру АДРЕСА_5 зміни АДРЕСА_4 , зареєстроване в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за ОСОБА_1 , що підтверджується витягом з Держаного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, виданим державним реєстратором прав на нерухоме майно, ОСОБА_6 , Реєстраційна служба Харківського міського управління юстиції Харківської області 19.01.2015, індексний номер 32399958), індексний номер: 18682313 від 17.01.2015 12:03:21.

Правовідносини у сфері застави нерухомості (іпотеки) регулюються Законом України "Про іпотеку", за яким законодавство України про іпотеку базується на Конституції України та складається з ЦК України, Господарського кодексу України, цього Закону й інших нормативно-правових актів, а також міжнародних договорів України; Законом України "Про іпотечне кредитування, операції з консолідованим іпотечним боргом та іпотечні сертифікати", який регулює відносини у системі іпотечного кредитування, перетворення платежів за іпотечними активами у виплати за іпотечними сертифікатами із застосуванням механізмів управління майном, і частково Законом України "Про фінансово-кредитні механізми і управління майном при будівництві житла та операціях з нерухомістю", який установлює обов`язковість іпотеки при забезпеченні договорів між забудовником і стороною, яка фінансує будівництво.

Так, за змістом ч. ч. 1, 3 ст. 575 ЦК України іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи; правила про іпотеку землі та інші окремі види застав встановлюються законом.

Згідно з ч. 1 ст. 576 ЦК України предметом застави може бути будь-яке майно (зокрема річ, цінні папери, майнові права), що може бути відчужене заставодавцем і на яке може бути звернене стягнення.

Відповідно до ч. 2 ст. 583 ЦК України заставодавцем може бути власник речі або особа, якій належить майнове право, а також особа, якій власник речі або особа, якій належить майнове право, передали річ або майнове право з правом їх застави.

Матеріали справи свідчать про те, що предметом позовних вимог ПАТ «Укрсоцбанк» є вимоги про звернення стягнення на предмет іпотеки за договором від 18 січня 2008 року, укладеним між позивачем та ТОВ ДП ТГ «Екіпаж», відповідно до умов якого, ТОВ ДП ТГ «Екіпаж» передало в іпотеку банку майнові права на житлові квартири, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_3 (а.с.16-18 т.1).

Статтею 5 Закону України «Про іпотеку», у редакції, чинній на час укладення договору іпотеки (18 січня 2008 року), застава майнових прав на нерухомість, будівництво якої не завершено, регулюється за правилами, визначеними цим Законом.

Предметом іпотеки також може бути об`єкт незавершеного будівництва або інше нерухоме майно, яке стане власністю іпотекодавця після укладення іпотечного договору, за умови, що іпотекодавець може документально підтвердити право на набуття ним у власність відповідного нерухомого майна у майбутньому.

Частина об`єкта нерухомого майна може бути предметом іпотеки лише після її виділення в натурі і реєстрації права власності на неї як на окремий об`єкт нерухомості, якщо інше не встановлено цим Законом. Іпотека поширюється на частину об`єкта нерухомого майна, яка не може бути виділеною в натурі і була приєднана до предмета іпотеки після укладення іпотечного договору без реєстрації права власності на неї як на окремий об`єкт нерухомості.

Стаття 5 Закону України «Про іпотеку» не визначала майнові права як предмет іпотеки.

Майнові права на нерухомість, що є об`єктом будівництва (інвестування), не є речовими правами на чуже майно, оскільки об`єктом цих прав не є «чуже майно», а також не є правом власності, оскільки об`єкт будівництва (інвестування) не існує на момент встановлення іпотеки, а тому не може існувати й право власності на нього.

Майнові права на об`єкт незавершеного будівництва віднесені до предмета іпотеки згідно із Законом України від 25.12.2008 року «Про запобігання впливу світової фінансової кризи на розвиток будівельної галузі та житлового будівництва», яким внесені зміни до законодавчих актів України, у тому числі і до Закону України «Про іпотеку».

Відповідно до ст.190 ЦК України майном, як особливим об`єктом вважаються річ, сукупність речей, а також майнові права та обов`язки.

Майнові права є неспоживною річчю та визнаються речовими правами.

Закон України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» дає визначення поняття «майнові права», які можуть оцінюватися, як будь-які права, пов`язані з майном, відмінні від права власності (права володіння, розпорядження, користування), а також інші специфічні права (права на провадження діяльності, використання природних ресурсів тощо) та права вимоги (ст.3 Закону).

Майнові права на нерухомість, що є об`єктом будівництва, не є речовими правами на чуже майно, оскільки об`єктом цих прав не є «чуже майно», а також не є правом власності, оскільки об`єкт будівництва не існує на момент встановлення іпотеки, а тому не може існувати і право власності на нього.

Отже, майнове право, яке можна визначити як «право очікування», є складовою частиною майна як об`єкта цивільних прав. Майнове право - це обмежене речове право, за яким власник цього права наділений певними, але не всіма правами власника майна, та яке засвідчує правомочність його власника отримати право власності на нерухоме майно чи інше речове право на відповідне майно в майбутньому.

Стаття 5 Закону України "Про іпотечне кредитування, операції з консолідованим іпотечним боргом та іпотечні сертифікати" установлює, що іпотека виникає відповідно до цього Закону та Закону України "Про іпотеку" щодо нерухомого майна, об`єктів незавершеного будівництва та майнових прав на нерухомість, будівництво якої не завершено.

Іпотекодавцем за іпотечним договором, предметом іпотеки за яким є майнові права на нерухомість, будівництво якої не завершено, може бути забудовник - особа, яка організовує спорудження нерухомості для власних потреб чи для передачі її у власність іншим особам, або особа, власністю якої стане ця нерухомість після завершення будівництва (ч. 7 ст. 5 Закону).

Правовий аналіз положень ЦК України, Закону України "Про іпотеку" та Закону України "Про іпотечне кредитування, операції з консолідованим іпотечним боргом та іпотечні сертифікати" дозволяє дійти висновку про те, що майнове право, що є предметом іпотечного договору, - це обумовлене право набуття в майбутньому прав власності на нерухоме майно (право під відкладальною умовою), яке виникає тоді, коли виконані певні, але не всі правові передумови, що є необхідними й достатніми для набуття речового права.

Майнові права на відповідну квартиру у незавершеному будівництвом житловому будинку, відповідно до положень Закону України "Про іпотеку", у редакції, яка була чинною на час виникнення спірних правовідносин, не могли бути предметом застави.

На час укладення договору іпотеки від 18 січня 2008 року чинним на той час законодавством було визначено вичерпний перелік майна, що могло бути предметом іпотеки.

Іпотека майнових прав стала можливою лише з набранням чинності Законом України «Про запобігання впливу світової фінансової кризи на розвиток будівельної галузі та житлового будівництва» від 25.12.2008 року, що набрав чинності з 14.01.2009 року.

Таким чином висновок суду першої інстанції про відсутність правових підстав для звернення стягнення на предмет іпотеки у спірних правовідносинах, - відповідає вимогам закону та фактичним обставинам справи.

Крім того, обгрунтовуючи позовні вимоги в частині визнання недійсним договору купівлі-продажу від 23 січня 2015 року та договору іпотеки від 25 червня 2015 року, предметом яких є квартира АДРЕСА_5 зміни назви АДРЕСА_4 , ПАТ «Укрсоцбанк» вказувало, що недійсність вказаних договорів зумовлена тим, що позивач є іпотекодержателем вказаної квартири, тому правочини не відповідають вимогам закону, оскільки укладені без згоди іпотекодержателя.

Положеннями ч. 1 ст. 215 ЦК України передбачено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

Статтею 216 ЦК України встановлено, що недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю.

Згідно ст. ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Матеріали справи не містять доказів того, що оспорювані правочини (договір купівлі-продажу від 23 січня 2015 року та договір іпотеки від 25 червня 2015 року, предметом яких є квартира АДРЕСА_5 до зміни назви АДРЕСА_4 ) суперечать вимогам закону.

Посилання позивача на те, що вони укладені без його згоди, як іпотекодержателя, тому є недійсними, - не приймаються до уваги, оскільки предметом договору іпотеки від 18 січня 2008 року були майнові права, в тому числі і на квартиру АДРЕСА_5 зміни АДРЕСА_4 ; тоді як предметом оспорюваних договорів є квартира АДРЕСА_5 до зміни назви АДРЕСА_4 .

Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду першої інстанції.

Європейський суд з прав людини вказав що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Враховуючи викладене, судова колегія приходить до висновку, що рішення суду ухвалене з додержанням вимог матеріального та процесуального права.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 369, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» залишити без задоволення.

Рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 10 листопада 2017 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Головуючий: О.В. Маміна

Судді: С.С. Кругова

Н.П. Пилипчук

Повне судове рішення виготовлено 06.12.2019 року.