____________________________________________________________________________________________________________
Справа № 520/4716/17
Провадження № 2/520/625/19
УХВАЛА

про зупинення провадження для вирішення питання про відвід судді

24.01.2019 року

Київський районний суд м. Одеси

головуючий суддя Куриленко О.М.,

за участю представників позивача ОСОБА_1, ОСОБА_2,

представника відповідача ОСОБА_3,

представника третьої особи Департаменту комунальної власності ОМР - Такаря А.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву представника відповідача ОСОБА_5 - ОСОБА_3 про відвід судді по цивільній справі за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_5, треті особи ОСОБА_7, Одеська міська рада, Управління архітектури та містобудування Одеської міської ради, Департамент комунальної власності Одеської міської ради про встановлення сервітуту та усунення перешкод у користуванні власністю,

ВСТАНОВИВ:

21 квітня 2017 року позивач звернулася до суду з позовом, предмет якого було в подальшому змінено та згідно редакції від 05 квітня 2018 року просив встановити ОСОБА_6 безоплатний безстроковий земельний сервітут шляхом надання права проїзду по частині земельної ділянки, належної Відповідачу по АДРЕСА_3, обмеженої точками 7; 8; 5; 6 відповідно до креслення перенесення меж земельної ділянки в натурі; Усунути перешкоди ОСОБА_6 у користуванні власністю земельною ділянкою за адресою АДРЕСА_2 шляхом демонтажу металевого паркану, розташованого на частині земельної ділянки, належної Відповідачу по АДРЕСА_3. обмеженої наступними точками відповідно до креслення перенесення меж земельної ділянки в натурі: 7; 8; 5; 6 відповідно до креслення перенесення меж земельної ділянки в натурі. Зобов'язати відповідача не чинити перешкоди у користуванні ОСОБА_6 власною земельною ділянкою за адресою АДРЕСА_2.

Відповідно до автоматизованої системи документообігу цивільну справу було розподілено судді Куриленко О.М.

Ухвалою судді Київського районного суду м. Одеси від 24.04.2017 року справу прийнято до провадження та призначено до розгляду у судовому засіданні.

В подальшому ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 25.05.2017 року було задоволено клопотання представника позивача ОСОБА_6 - ОСОБА_8 та призначено судову будівельно - технічну та землевпорядну експертизи, провадження у справі було зупинено.

19 лютого 2018 року до канцелярії суду надійшов висновок експерта № 9/17, складений 14.02.2018 року, у зв'язку з чим матеріали справи були повернуті до суду та ухвалою від 20.02.2018 року провадження по справі було поновлено.

Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 05.04.2018 року за клопотанням представника позивача було залучено ОСОБА_7 (АДРЕСА_1, рнокпп НОМЕР_1), Одеську міську раду (м. Одеса, площа Думська, 1), Управління архітектури та містобудування Одеської міської ради (м. Одеса, вул. Гоголя, 10) у якості третіх осіб, які не заявляють самостійні вимоги на предмет спору, до участі у справі за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_5 про встановлення сервітуту та усунення перешкод у користуванні власністю.

А також ухвалою суду від 15 травня 2018 року за клопотанням представника відповідача ОСОБА_5 - ОСОБА_3 до участі у справі було залучено Департамент комунальної власності Одеської міської ради у якості третьої особи, яка не заявляє самостійні вимоги на предмет спору.

В ході судового засідання, яке відбулось 13 липня 2018 року, представник відповідача ОСОБА_5 - ОСОБА_3 звернувся до суду з клопотанням, в якому просив призначити у справі повторну земельно-технічну експертизу, на вирішення якої поставити питання: Які варіанти технічно можливі для влаштування проходу/проїзду на земельній ділянці за адресою АДРЕСА_3 ? Чи є технічно можливим встановити сервітут на земельній ділянці за адресою АДРЕСА_3, яка належить ОСОБА_5 ? Якщо так надати можливі варіанти.

Ухвалою суду від 13 липня 2018 року клопотання представника відповідача ОСОБА_5 - ОСОБА_3 про призначення повторної земельно-технічної експертизи було задоволено частково. Призначено додаткову земельно-технічну експертизу, на розв'язання якої поставлено питання: Які варіанти технічно можливі для влаштування проходу/проїзду на земельній ділянці за адресою АДРЕСА_3 ? Чи є технічно можливим встановити сервітут на земельній ділянці за адресою АДРЕСА_3, яка належить ОСОБА_5? Якщо так надати можливі варіанти. Проведення експертизи доручено експертам Одеського науково - дослідного інституту судових експертиз Міністерства юстиції України без участі експерта ОСОБА_9, провадження у справі зупинено.

Не погоджуючись з такою ухвалою суду, представник відповідача ОСОБА_5 - ОСОБА_3 оскаржив її в апеляційному порядку та просив змінити резолютивну частину ухвали Київського районного суду м. Одеси від 13 липня 2018 року та постановити нову, якою клопотання задовольнити у повному обсязі та призначити у справі повторну судову земельно-технічну експертизу, в іншій частині ухвалу суду - зашити без змін посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права.

Постановою апеляційного суду Одеської області від 20 листопада 2018 року апеляційну скаргу представника відповідача ОСОБА_5 - ОСОБА_3 задоволено частково. Ухвалу Київського районного суду міста Одеси від 13 липня 2018 року скасовано, справу направлено до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Матеріали справи повернуті до суду 14.12.2018 року.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями справу передано судді Куриленко О.М., яка ухвалою від 17 грудня 2018 року прийняла справу до свого провадження.

В ході судового засідання, яке відбулось 24 січня 2019 року, представник відповідача ОСОБА_5 - ОСОБА_3 звернувся до суду з заявою про відвід судді, посилаючись на те, що відповідач ОСОБА_5 27.11.2018 р. звернулась до Вищої ради правосуддя зі скаргою щодо дисциплінарного проступку судді Куриленко О.М. з підстав незаконної відмови в доступі до правосуддя та інших істотних порушень норм процесуального права під час здійснення правосуддя у цій цивільній справі, що унеможливило учасниками судового процесу реалізацію наданих їм процесуальних прав, а також порушення засад рівності всіх учасників судового процесу перед законом і судом, змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Доводи вказаної дисциплінарної скарги стосуються того, що суд протягом року з моменту відкриття провадження у справі розглядав її без належного повідомлення відповідача за умов штучного перешкоджання відповідачу у доступі до правосуддя та реалізації процесуальних прав. Також того, що внаслідок порушення норм процесуального права ухвала суду від 13.07.2018 р. про призначення додаткової земельно-технічної експертизи не містила обґрунтувань призначення саме додаткової, а не повторної експертизи, а наведені в ній питання, не відповідають тим, що ставились на вирішення експертів представником відповідача, та були перекручені судом на користь позивача без будь-якого мотивування їх зміни. Зазначені доводи були підтверджені постановою апеляційного суду Одеської області від 20.11.2018 p., якою ухвала суду про призначення додаткової земельно - технічної експертизи була скасована, в тому числі з наведених підстав.

Таким чином, представник відповідача вважає, що сам по собі факт звернення відповідача до Вищої ради правосуддя з дисциплінарною скаргою стосовно судді Куриленко О.М. вже є підставою суб'єктивного негативного ставлення судді, як головуючого у цій цивільній справі, до відповідача ОСОБА_5 та її представників.

Представники позивача ОСОБА_6 - ОСОБА_1, ОСОБА_2 та представник третьої особи Департаменту комунальної власності Одеської міської ради - Токар Арсеній Сергійович у задоволенні заяви просили відмовити, вказуючи на її необґрунтованість та безпідставність.

Представники третіх осіб Одеської міської ради та Управління архітектури та містобудування Одеської міської ради у судове засідання не з'явились, про час, дату та місце розгляду повідомлені належним чином, причини неявки суду не повідомили.

Суд дослідивши матеріали справи, вислухавши сторін дійшов висновку про необґрунтованості заявленого відводу, виходячи з наступного.

Звертаючись до суду з вказаною заявою, представник відповідача підставою для відводу судді зазначає факт звернення відповідача ОСОБА_5 зі скаргою на дії головуючого у справі до Вищої ради правосуддя.

Разом з тим суд звертає увагу, що незалежність і недоторканність суддів гарантують ст. ст. 126, 129 Конституції України якими встановлено, що судді при здійсненні правосуддя незалежні й підкоряються лише закону, а вплив на суддю у будь-який спосіб забороняється.

Приписами ст. 6 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" встановлено заборону втручання в здійснення правосуддя, вплив на суд або суддів у будь-який спосіб, неповага до суду чи суддів, збирання, зберігання, використання і поширення інформації усно, письмово або в інший спосіб з метою дискредитації суду або впливу на безсторонність суду, заклики до невиконання судових рішень забороняються і мають наслідком відповідальність, установлену законом.

За правилами ч. 1 ст. 48 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», суддя у своїй діяльності щодо здійснення правосуддя є незалежним від будь-якого незаконного впливу, тиску або втручання, а частиною 4 вказаної статті передбачено, що суддя зобов'язаний звернутися з повідомленням про втручання в його діяльність як судді щодо здійснення правосуддя до Вищої ради правосуддя та до Генерального прокурора.

Офіційне тлумачення вищевказаних положень Основного Закону стосовно незалежності й недоторканності суддів та заборони впливу на суддів у будь-який спосіб дано рішенням Конституційного Суду від 01.12.2004 № 19-рп/2004 у справі про незалежність суддів як складову їхнього статусу.

Більш того, відповідно до п. 2 Рішення Ради суддів України від 08.06.2017 № 34, додання учасником судового провадження скарги на дії судді до Вищої ради правосуддя до закінчення судового розгляду справи має ознаки впливу на суд, що передбачає кримінальну відповідальність за ст. 376 Кримінального кодексу України.

Враховуючи викладені обставини, суд вважає дії сторони відповідача є неприпустимими, протиправними та такими, що створюють тиск на суддю з метою прийняття останнім «зручного» для сторони рішення, що являється прямим втручанням у здійснення правосуддя.

Щодо доводів самої дисциплінарної скарги, а саме про нібито неналежне повідомлення відповідача та перекручення судом на користь позивача питань експертизи, суд зауважує наступне.

Дійсно, як вбачається з матеріалів справи, позивач звернулась до суду з даним позовом 21 квітня 2017 року

Частина 4 статті 122 ЦПК України (в попередній редакції) передбачала, що питання про відкриття провадження у справі або про відмову у відкритті провадження у справі суддя вирішує не пізніше трьох днів з дня надходження заяви до суду або закінчення строку, встановленого для усунення недоліків, та не пізніше наступного дня після отримання судом у порядку, передбаченому частиною третьою цієї статті, інформації про місце проживання (перебування) фізичної особи.

Зважаючи на те, що спір по справі стосується нерухомого майна, суддя, керуючись частиною 1 ст. 114 ЦПК України тобто виключною підсудністю, 24 квітня 2017 року відкрив провадження у справі, про що було складено відповідну ухвалу, яку спрямовано сторонам за адресою зазначеною в позові.

У відповідності до частини 5 статті 74 ЦПК України судова повістка разом із розпискою, а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів надсилається поштою рекомендованим листом із повідомленням або через кур'єрів за адресою, зазначеною стороною чи іншою особою, яка бере участь у справі. Стороні чи її представникові за їх згодою можуть бути видані судові повістки для вручення відповідним учасникам цивільного процесу. Судова повістка може бути вручена безпосередньо в суді, а у разі відкладення розгляду справи про час і місце наступного засідання може бути повідомлено під розписку.

Керуючись вказаною нормою закону, судом було доручено позивачу вручення судової повістки адресованої відповідачу, яку було направлено Кур'єрською компанією «Поштовий дім».

Суд не праві давати оцінку вказаному поштовому повідомленню, оскільки вказане повідомлення не є предметом спору.

Разом з тим, з метою належного повідомлення відповідача про час, дату та місце розгляду справи 25 квітня 2018 було зроблено запит до відділу адресно-довідкової роботи ГУДМС України в Одеській області для встановлення місця реєстрації відповідача.

Згідно ч 3. ст. 122 ЦПК України (чинній в попередній редакції) у разі якщо відповідачем у позовній заяві, поданій і оформленій у порядку, встановленому цим Кодексом, вказана фізична особа, що не є суб'єктом підприємницької діяльності, суд не пізніше двох днів з дня надходження позовної заяви до суду звертається до відповідного органу реєстрації місця перебування та місця проживання особи щодо надання інформації про зареєстроване місце проживання (перебування) такої фізичної особи. Інформація про місце проживання (перебування) фізичної особи має бути надана протягом трьох днів з моменту отримання відповідним органом реєстрації місця проживання та перебування особи відповідного звернення суду.

Як вбачається з відповіді адресно-довідкового бюро, яке надійшло на адресу суду 28 квітня 2017 року відповідач ОСОБА_5 зареєстрована за адресою АДРЕСА_4

Після чого судова кореспонденція відправлялась за адресою реєстрації відповідача.

Суд звертає увагу, що правомірність дій судді в цій частині, перевірена суддею Київського районного суду м. Одеси Літвіновою І.А. при розгляді попередньої заяви представника відповідача ОСОБА_5 - ОСОБА_3 про відвід судді, в результаті розгляду якої постановлена ухвала від 30.04.2018 року про відмову у її задоволенні.

Також безпідставними є твердження сторони відповідача відносно того, що питання поставленні на вирішення експертів представником відповідача, були незаконно перекрученні судом, оскільки частиною 4 статті 103 ЦПК України чітко передбачено, що питання, з яких має бути проведена експертиза, що призначається судом, визначаються судом. Натомість пункт 5 вказаної статті передбачає право учасників справи запропоновувати суду питання, роз'яснення яких, на їхню думку, потребує висновку експерта.

Згідно ч. 1 ст. 55 Конституції України гарантується захист прав і свобод людини і громадянина судом.

Статтею 7 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» встановлено, що кожному гарантується захист прав, свобод та інтересів кожного гарантується незалежним, безстороннім і справедливим судом, утвореним законом. Доступність правосуддя для кожної особи забезпечується відповідно до Конституції України та в порядку, встановленому законами України.

Відповідно до положень частини 3 ст. 40 ЦПК України питання про відвід судді вирішує суд, який розглядає справу. Суд задовольняє відвід, якщо доходить висновку про його обґрунтованість.

Вивчивши підстави відводу, викладені в заяві, суд приходить до висновку, що вказані мотиви та підстави не встановлені, спростовуються матеріалами справи, та взагалі не передбачені ст. ст. 36, 37 ЦПК України, а тому задоволенню не підлягають.

Відповідно до ст. 36 ЦПК України суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо: він є членом сім'ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім'ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу; він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання або надавав стороні чи іншим учасникам справи правничу допомогу в цій чи іншій справі; він прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи; було порушено порядок визначення судді для розгляду справи; є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об'єктивності судді. Суддя підлягає відводу (самовідводу) також за наявності обставин, встановлених статтею 37 цього Кодексу. До складу суду не можуть входити особи, які є членами сім'ї, родичами між собою чи родичами подружжя. Незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.

Статтею 37 ЦПК України суддя, який брав участь у вирішенні справи в суді першої інстанції, не може брати участі в розгляді цієї самої справи в судах апеляційної і касаційної інстанцій, а так само у новому розгляді справи судом першої інстанції після скасування рішення суду або ухвали про закриття провадження у справі. Суддя, який брав участь у врегулюванні спору у справі за участю судді, не може брати участі в розгляді цієї справи по суті або перегляді будь-якого ухваленого в ній судового рішення. Суддя, який брав участь у вирішенні справи в суді апеляційної інстанції, не може брати участі у розгляді цієї самої справи в судах касаційної або першої інстанції, а також у новому розгляді справи після скасування ухвали чи рішення суду апеляційної інстанції. Суддя, який брав участь у перегляді справи в суді касаційної інстанції, не може брати участі в розгляді цієї справи в суді першої чи апеляційної інстанції, а також у новому її розгляді після скасування ухвали чи рішення суду касаційної інстанції. Суддя, який брав участь у вирішенні справи, рішення в якій було в подальшому скасовано судом вищої інстанції, не може брати участі у розгляді заяви про перегляд за нововиявленими обставинами рішення суду у цій справі. Суддя, який брав участь у вирішенні справи в суді першої, апеляційної, касаційної інстанцій, не може брати участі у розгляді заяви про перегляд судового рішення у зв'язку з виключними обставинами у цій справі.

Аналізуючи наведені правові норми, суд дійшов висновку про безпідставність тверджень відповідача, відповідно до яких суддя Куриленко О.М. підлягає відводу через упередженість у цій справі.

У відповідності до ч. 3 ст. 40 ЦПК України якщо суд доходить висновку про необґрунтованість заявленого відводу, він вирішує питання про зупинення провадження у справі. У такому випадку вирішення питання про відвід судді здійснюється суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому частиною першої статті 33 цього Кодексу.

Оскільки у заяві про відвід судді не наведено інших обставин для відводу, передбачених ст.ст. 36, 37 ЦПК України, то суддя доходить висновку про необґрунтованість заявленого відводу.

Згідно п. 7 ч. 1 ст. 252 ЦПК України суд може за заявою учасника справи, а також з власної ініціативи зупинити провадження у справі у випадках: надходження заяви про відвід.

На підставі наведеного, провадження у справі підлягає зупиненню, а заява про відвід - передачі на розгляд іншому судді.

Відповідно до ст. ст. 36, 40 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Визнати відвід, заявлений представником відповідача ОСОБА_5 - ОСОБА_3 судді Київського районного суду м. Одеси Куриленко Оксані Михайлівні - необґрунтованим.

Провадження у справі за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_5, треті особи ОСОБА_7, Одеська міська рада, Управління архітектури та містобудування Одеської міської ради, Департамент комунальної власності Одеської міської ради про встановлення сервітуту та усунення перешкод у користуванні власністю - зупинити.

Передати заяву представника відповідача ОСОБА_5 - ОСОБА_3 про відвід судді Київського районного суду м. Одеси Куриленко Оксани Михайлівни для розгляду іншому судді того ж суду, визначеному у порядку, встановленому частиною першої статті 33 ЦПК України.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Куриленко О. М.