Номер провадження: 22-ц/813/7117/19
Головуючий у першій інстанції Шенцева О. П.
Доповідач Цюра Т. В.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.11.2019 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

Головуючого: Цюри Т.В.,

Суддів: Комлевої О.С., Сегеди С.М.,

За участю секретаря судового засідання: Ткачука В.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Одеського апеляційного суду апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 16 липня 2019 року про відмову у скасуванні заходів забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , ОСОБА_4 про стягнення боргу за договором позики,-

В С Т А Н О В И В:

У серпні 2012 року, ОСОБА_3 звернулася до суду із позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_4 про стягнення боргу за договором позики.

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 03.12.2012 року було накладено арешт на автомобіль «MERSEDES-BENZ CLS 350», держаний номер НОМЕР_1 , 2005 року випуску, що зареєстрований за ОСОБА_1 , заборонено його відчуження, здачу в оренду, під заставу (а.с.74)

Заочним рішення Приморського районного суду м. Одеси від 12.12.2012 року позовні вимоги про стягнення боргу за договором позики було задоволено (а.с. 83).

19.06.2019 року відповідачка ОСОБА_1 звернулась до суду із заявою про скасування заходів забезпечення позову, накладених ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 03.12.2012 року, посилаючись на ту обставину, що ОСОБА_3 не зверталась до органів державної виконавчої служби з приводу примусового виконання рішення суду, так як спори щодо боргових зобов`язань були врегульовані та позивач претензій не має. Також зазначила, що виконавчі документи на виконання судових рішень можуть бути пред`явлені до виконання протягом року з наступного дня після набрання рішенням законної сили (згідно редакції ЗУ «Про виконавче провадження» на час ухвалення рішення), але позивачка у вказаний період не звернулась до органів виконавчої служби (а.с.93-94).

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 16.07.2019 року у задоволені заяви представника відповідачки по справі ОСОБА_1 - ОСОБА_2 про скасування заходів забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , ОСОБА_4 про стягнення боргу за договором позики - відмовлено.

Не погоджуючись із вказаною ухвалою суду, представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 подав до суду апеляційну скаргу, у якій посилаючись на порушення судом норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить суд скасувати ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 16.07.2019 року та прийняти постанову, якою скасувати заходи забезпечення позову, вжитті ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 03.12.2012 року у вигляді накладення арешту на автомобіль «MERSEDES-BENZ CLS 350», держаний номер НОМЕР_1 , 2005 року випуску, що зареєстрований за ОСОБА_1 , із забороною провадити його відчуження, здачу в оренду, під заставу.

До суду апеляційної інстанції з`явився представник відповідача ОСОБА_2 , інші учасники справи до суду не з`явились, хоча були повідомлені належним чином про дату, час та місце розгляду справи.

Відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Апеляційний суд з метою дотримання строків розгляду справи, вважає можливим слухати справу у відсутність не з`явившихся учасників справи, які своєчасно і належним чином були повідомлені про час і місце розгляду справи.

Заслухавши пояснення, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваної ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Оскаржувана ухвала суду зазначеним вимогам відповідає, з огляду на таке.

Відмовляючи у задоволенні заяви ОСОБА_1 про скасування заходів забезпечення позову, накладених ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 03.12.2012 року, суд першої інстанції виходив з того, що оскільки рішення по справі ще не виконано боржником, тому підстави для скасування заходів забезпечення позову відсутні.

З таким висновком погоджується й апеляційний суд.

Відповідно до ч.ч.1,2,4,7,8 ст.158 ЦПК України суд може скасувати заходи забезпечення позову з власної ініціативи або за вмотивованим клопотанням учасника справи. Клопотання про скасування заходів забезпечення позову розглядається в судовому засіданні не пізніше п`яти днів з дня надходження його до суду. За результатами розгляду клопотання про скасування заходів забезпечення позову, вжитих судом, постановляється ухвала. У разі ухвалення судом рішення про задоволення позову заходи забезпечення позову продовжують діяти протягом дев`яноста днів з дня набрання вказаним рішенням законної сили або можуть бути скасовані за вмотивованим клопотанням учасника справи. Якщо протягом вказаного строку за заявою позивача (стягувача) буде відкрито виконавче провадження, вказані заходи забезпечення позову діють до повного виконання судового рішення.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі з метою запобігання потенційним труднощам у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних з ним інших осіб з метою забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Суд може скасувати забезпечення позову у зв`язку зі зміною умов, що існували на момент постановлення ухвали про забезпечення позову.

Згідно роз`яснень, які містяться в п. 10 Постанови Пленуму ВСУ від 22 грудня 2006 року №9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер і діють до виконання рішення суду, яким закінчується розгляд справи по суті.

В апеляційній скарзі апелянт посилається на те, що враховуючи те, що з моменту набрання заочним рішенням суду по справі законної сили вже минуло більше шести років, а при цьому позивач не звертався із заявою про відкриття виконавчого провадження, то подальша дія вжитих судом заходів забезпечення позову не має законних підстав, а за таких обставин вони мають бути скасовані.

Дослідивши матеріали справи апеляційний суд встановив, що в 2013 році представник ОСОБА_3 - ОСОБА_5 звертався до суду першої інстанції з заявою про видачу виконавчого листа по цивільній справі № 1522/18868/12, а доказів про те, чи було відкрите виконавче провадження за вказаним виконавчим листом матеріали справи не містять та апелянтом таких доказів до суду апеляційної інстанції не надано.

Будь-яких доказів про виконання зазначеного рішення в добровільному порядку апелянтом, також, не надано.

Отже, відповідачем жодними належними та допустимим доказами не було доведено наявність достатніх підстав для скасування заходів забезпечення позову з урахуванням відсутності відомостей про виконання заочного рішення Приморського районного суду м. Одеси від 12.12.2012 року,

Інші доводи, викладені в апеляційній скарзі, не спростовують правильних висновків суду першої інстанції.

Слід також зазначити, що Європейський суд з прав людини вказав, що п. 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Суд апеляційної інстанції враховує положення практики Європейського Суду з прав людини про те, що право на обґрунтоване рішення не вимагає детальної відповіді судового рішення на всі доводи висловлені сторонами. Крім того, воно дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (справ «Гірвісаарі проти Фінляндії», п.32.)

Пункт 1 ст. 6 Конвенції не вимагає більш детальної аргументації від апеляційного суду, якщо він лише застосовує положення для відхилення апеляції відповідно до норм закону, як такої, що не має шансів на успіх, без подальших пояснень (Burgandothers v. France (Бюрг та інші проти Франції), (dec.); Gorou v. Greece (no.2) (Гору проти Греції №2) [ВП], § 41.

Отже, апеляційний суд вважає, що судове рішення ґрунтується на повно та всебічно досліджених матеріалах справи, постановлено з дотриманням вимог матеріального та процесуального права і підстав для його скасування в межах доводів апеляційної скарги не вбачається.

На підставі ч.1 ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного і керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381-384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 - залишити без задоволення.

Ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 16 липня 2019 року про відмову у скасуванні заходів забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , ОСОБА_4 про стягнення боргу за договором позики - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає.

Повний текст судового рішення складено 09.12.2019 року.

Головуючий Т.В. Цюра

Судді: О.С. Комлева

С.М. Сегеда