справа № 489/490/19 провадження №2/489/902/19
РІШЕННЯ

Іменем України

28 листопада 2019 року м. Миколаїв

Ленінський районний суд міста Миколаєва у складі:

головуючого судді Коваленка І.В.,

секретаря судового засідання Киричук Т.В.,

за участю:

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача ОСОБА_2 ,

представника відповідача ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Миколаєва в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_4 , треті особи ОСОБА_1 , Служба у справах дітей адміністрації Інгульського району Миколаївської міської ради, про усунення перешкод у спілкуванні та вихованні внучки

встановив:

У січні 2019 року позивач звернулась до суду з позовом, в якому просила зобов`язати відповідача ОСОБА_4 не чинити їй перешкоди у спілкуванні з внучкою ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , шляхом надання можливості спілкуватись з нею за місцем її проживання за адресою: АДРЕСА_1 кожного понеділка з 16:00 до 19:00 години, кожної п`ятниці з 16:00 до 19:00 години, кожний вихідний з 09:00 години суботи до 10:00 години неділі з правом ночівлі, три дні в період осінніх та весняних канікул, один тиждень під час зимових канікул та один місяць під час літніх канікул, з урахуванням бажання дитини.

В обґрунтування позовних вимог вказала, що 23.04.2013 рішенням Ленінського районного суду міста Миколаєва розірвано шлюб між її сином ОСОБА_1 та відповідачем ОСОБА_6 . Від шлюбу вони мають доньку ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка після розірвання шлюбу залишилась проживати разом з матір`ю за адресою: АДРЕСА_2 . Її син ОСОБА_1 проживає разом з нею, але протягом тривалого часу знаходиться у відрядженнях. Зазначає, що на сьогоднішній день ОСОБА_4 створює їй перешкоди у спілкуванні з внучкою, а саме не дозволяє відвідувати її, проводити з нею час, спілкуватися, вітати на свята та дні народження, приймати участь у її вихованні. При цьому, вона завжди знаходилась у гарних стосунках зі своєю онучкою, приймала активну участь у її вихованні, доки відповідач не почала чинити в цьому їй перешкоди. Вважає, що дії відповідача, направлені на обмеження у спілкуванні з внучкою, порушують її права та права дитини, завдають психологічні страждання.

У відзиві на позовну заяву представник відповідача адвокат Канівець Р.В. просив у задоволенні позову відмовити у повному обсязі, посилаючись на те, що позивачем не надано достатніх, належних та допустимих доказів, які б в сукупності свідчили про наявність правових підстав для задоволення позову. Вказав, що позивач не доведено, що відповідач не дозволяє відвідувати онучку, проводити з нею час, гуляти, спілкуватися, вітати на свята та дні народження, приймати участь у її вихованні. Зазначає, що відповідач ніколи не чинила жодних перешкод у спілкуванні позивача з онукою і готова зі свого боку усіма силами сприяти тому, щоб дитина через розлучення батьків не була позбавлена піклування бабусі. Також зазначає, що заявлені позовні вимоги порушують право другої бабусі на спілкування з онукою та не враховує, зокрема інтереси матері, яка також має право на спілкування з дитиною, коли дитина перебуває вдома після відвідування школи.

19.02.2019 ухвалою Ленінського районного суду міста Миколаєва позовну заяву ОСОБА_1 прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження.

Ухвалою суду від 09.09.2019 закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті у відкритому судовому засіданні.

У судовому засіданні позивач та її представник заявлені позовні вимоги підтримали та просили задовольнити.

Представник відповідача проти позовних вимог заперечував та просив відмовити у задоволенні позову з підстав, викладених у відзиві.

Відповідач та треті особи у судове засідання не з`явились, про дату, час і місце розгляду справи повідомлялись належним чином.

Від представника третьої особи - Служби у справах дітей адміністрації Інгульського району Миколаївської міської ради до суду надійшла письмова заява про розгляд справи без його участі.

Вислухавши присутніх учасників справи, дослідивши матеріали справи і оцінивши наявні в ній докази, суд приходить до наступного.

Відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 позивач ОСОБА_1 є матір`ю ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що також підтверджується штампом з відміткою про сімейний стан у паспорті серії НОМЕР_2 , виданого на її ім`я 29.10.1999 Ленінським РВ ММУ УМВС України в Миколаївській області.

Згідно рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва від 23.04.2013 шлюб, укладений між сином позивача ОСОБА_1 та відповідачем ОСОБА_8 було розірвано та прізвище ОСОБА_9 змінено на дошлюбне ОСОБА_10 .

Від шлюбу ОСОБА_1 та ОСОБА_4 мають спільну дитину ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (свідоцтво про народження серії НОМЕР_3 ).

Як вбачається із матеріалів справи та встановлено судом, після розірвання шлюбу між сином позивача та відповідачем по справі, онучка ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , залишилась проживати разом з матір`ю, яка на сьогоднішній день створює позивачу перешкоди у спілкуванні з дитиною.

У судовому засіданні позивач пояснила, що раніше її онука приходила до неї додому, вони спілкувались, відвідували різні кружки. Однак, після розлучення її сина з відповідачем відповідач стала забороняти бачитися з дитиною та приймати участь у її вихованні, а останнім часом взагалі дитини не надає. Також пояснила, що в її квартира чотирьох кімнатна одна з яких для онуки, в якій є її іграшки та майно.

Допитані у судовому засіданні в якості свідків ОСОБА_11 та ОСОБА_12 пояснили, що мають власних онуків, приблизно однакового віку з онукою позивача, і вони відвідували з дітьми позивача, щоб ті погралися, ходили разом в театр тощо. Однак, протягом останнього року, відвідуючи позивача вони онуки її не бачили та зі слів позивача їм відомо, що мати відмовляється надавати їй дитину.

Відповідно до статті 257 СК України баба, дід, прабаба, прадід, мають право спілкуватися зі своїми внуками, правнуками, брати участь у їх вихованні. Батьки чи інші особи, з якими проживає дитина, не мають права перешкоджати у здійсненні бабою, дідом, прабабою, прадідом своїх прав щодо виховання внуків, правнуків. Якщо такі перешкоди чиняться, баба, дід, прабаба, прадід мають право на звернення до суду з позовом про їх усунення.

Згідно статті 263 СК України спір щодо участі баби діда, прабаби, прадіда, брата, сестри, мачухи, вітчима у вихованні дитини вирішується судом відповідно до статті 159 СК України.

За вимогами частини другої статті 159 СК України суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування.

В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи.

Таким чином, діюче сімейне законодавство України встановлює право баби та діда на спілкування з внуками та приймання участі у їх вихованні, батьки не мають права перешкоджати у здійсненні бабою, дідом, своїх прав щодо виховання онуків.

Відповідно до положень Декларації прав дитини, проголошеної Генеральною Асамблеєю ООН 20.11.1959 дитина повинна зростати в умовах турботи.

Згідно з частинами першою, другою статті 3, статтею 9 Конвенції про права дитини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 20.11.1989, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27.02.1991, яка набула чинності для України 27.09.1991, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини; держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів.

З огляду на викладене та встановлені судом обставини, суд вважає доведеним факт, що перешкоджання відповідачем позивачу у спілкуванні з внучкою та її вихованні, а тому позов в частині зобов`язання відповідача не чинити перешкоди у спілкуванні та вихованні онуки є обґрунтованим.

Однак, виходячи з інтересів дитини, її віку, часу навчання в шкільному закладі, а також інтереси обох сторін у справі, суд вважає необхідним встановити відмінний від позивача спосіб участі останньої у спілкуванні та вихованні онуки шляхом визначення права позивача на безперешкодне спілкування з внучкою з 09:00 години суботи до 10:00 години неділі кожного першого та третього тижня місяця з урахуванням бажання дитини за місцем, обраним позивачем, з обов`язком повернути дитину до місця постійного її проживання, а також на спільний з онукою відпочинок у літній період з 01 червня до 31 серпня щорічно не менше одного місяця за місцем, обраним позивачем, та з урахуванням бажання дитини.

Щодо відсутності висновку органу опіки та піклування щодо участі позивача у спілкуванні та вихованні дитини, як пояснив представник позивача в підготовчому засіданні позивач зверталася до служби в справах дітей для складання висновку, але їм роз`яснили, що по даній категоріях справ служба висновків не робить.

На підставі статті 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 768,40 грн., витрати на оплату якого понесені позивачем при зверненні до суду.

Керуючись статтями 4, 19, 141, 263-265 ЦПК України, суд

вирішив:

Позовні вимоги ОСОБА_1 про усунення перешкод у спілкуванні та вихованні внучки задовольнити частково.

Зобов`язати ОСОБА_4 не чинити перешкоди ОСОБА_1 в спілкуванні з внучкою ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та брати участь в її вихованні.

Визначити право ОСОБА_1 на безперешкодне спілкування з внучкою з 09:00 години суботи до 10:00 години неділі кожного першого та третього тижня місяця з урахуванням бажання дитини за місцем, обраним позивачем, з обов`язком повернути дитину до місця постійного її проживання.

Визначити право ОСОБА_1 на спільний з онукою ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відпочинок у літній період з 01 червня до 31 серпня щорічно не менше одного місяця за місцем, обраним позивачем, та з урахуванням бажання дитини.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 768,40 грн. судового збору.

У задоволенні інших позовних вимог відмовити.

Апеляційна скарга на судове рішення може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Судове рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

У відповідності з пунктом 15.5 розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи через Ленінський районний суд міста Миколаєва або в порядку статті 355 ЦПК України безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду.

З інформацією щодо тексту судового рішення учасники справи можуть ознайомитися за веб-адресою Єдиного державного реєстру судових рішень: http://www.reyestr.court.gov.ua.

Відомості про учасників справи:

позивач: ОСОБА_1 , НОМЕР_4 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 ;

відповідач: ОСОБА_4 , РНОКПП НОМЕР_5 , місце реєстрації: АДРЕСА_2 ;

треті особи: ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ;

Служба у справах дітей адміністрації Інгульського району Миколаївської міської ради, місцезнаходження: м. Миколаїв, проспект Богоявленський, 1.

Повний текст судового рішення складено 06.12.2019.

Суддя І.В.Коваленко