РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 грудня 2019 року

м. Рівне

Справа № 559/1604/18

Провадження № 22-ц/4815/1312/19

Рівненський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Шимківа С.С.,

суддів: Боймиструка С.В., Гордійчук С.О.

секретар судового засідання Шептицька С.С.,

учасники справи:

позивачі ОСОБА_1 ,

ОСОБА_2 ,

відповідач ТзОВ "Тревел Профешнл груп",

третя особа на стороні

відповідача, яка не

заявляє самостійних

вимог на предмет спору ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю "Тревел Профешнл Груп" на рішення Дубенського міськрайонного суду Рівненської області від 01 липня 2019 року (ухвалене у складі судді Ралець Р.В., повний текст рішення складено 10 липня 2019 року) у справі за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до товариства з обмеженою відповідальністю "Тревел Профешнл Груп", третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору фізична особа-підприємець ОСОБА_3 про захист прав споживача, -

в с т а н о в и в :

01 серпня 2018 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулися до суду з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю "Тревел Профешнл Груп" про захист прав споживача.

Позовна заява мотивована тим, що 07 червня 2018 року між ОСОБА_1 , який діяв в своїх інтересах та інтересах ОСОБА_2 та малолітнього ОСОБА_4 , та ТОВ "Тревел Профешнл Груп", від імені якого діяла фізична особа-підприємець ОСОБА_3 , було укладено договір про надання туристичних послуг (на туристичне обслуговування) № GR20068042, за умовами якого турагент зобов`язався забезпечити надання замовнику турпродукту, сформованого туроператором на умовах, визначених цим договором, а замовник турпродукту зобов`язався своєчасно і в повному обсязі оплатити вартість туру згідно з даним договором.

У день укладення договору ОСОБА_1 здійснив оплату турпродукту в готівковій формі, через уповноважену особу, що підтверджується квитанцією до прибуткового касового ордера № 112 від 07.06.2018 року, у розмірі 113 113 грн 00 коп.

Зобов`язання туроператора з організації та надання туристичних послуг за цим договором належним чином виконано не було, документи, що підтверджують право на одержання туристичних послуг туристами отримано не було, повним пакетом туристичних послуг, обумовленим цим договором, вони не скористалися.

У зв`язку з порушенням ТзОВ "Тревел Профешнл Груп" умов договору їм завдано матеріальних збитків та моральну шкоду, яка підлягає відшкодуванню.

Просили стягнути з ТзОВ "Тревел Профешнл Груп" на користь ОСОБА_1 . 113 113 грн збитків, 122 162,04 грн пеню в розмірі 3 відсотка вартості туристичних послуг за кожен день прострочення до моменту повного виконання рішення суду, 10 000 грн компенсації моральної шкоди, а також стягнути з ТзОВ "Тревел Профешнл Груп" на користь ОСОБА_2 10 000 грн компенсації моральної шкоди.

Рішенням Дубенського міськрайонного суду Рівненської області від 01 липня 2019 року задоволено частково позов ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до товариства з обмеженою відповідальністю "Тревел Профешнл груп", третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору фізична особа-підприємець ОСОБА_3 про захист прав споживача.

Стягнуто з товариства з обмеженою відповідальністю "Тревел Профешнл Груп" на користь ОСОБА_1 78413 (сімдесят вісім тисяч чотириста тринадцять) гривень збитків, 113113 (сто тринадцять тисяч сто тринадцять) гривень пені за невиконання зобов`язання та 5000 (п`ять тисяч) гривень відшкодування моральної шкоди, а всього 196526 (сто дев`яносто шість тисяч п`ятсот двадцять шість) гривень.

Стягнуто з товариства з обмеженою відповідальністю "Тревел Профешнл Груп" на користь ОСОБА_2 5000 (п`ять тисяч) гривень відшкодування моральної шкоди.

В задоволені решти позовних вимог відмовлено.

Вирішено питання розподілу судових витрат.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що ТзОВ "Тревел Профешнл Груп" як сторона договору про надання послуг, повинно нести відповідальність за порушення умов договору.

20 серпня 2019 року ТзОВ "Тревел Профешнл Груп" подало апеляційну скаргу, у якій просить скасувати оскаржуване рішення та ухвалити нове про відмову у задоволенні позову.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом неправильно визначено порядок співробітництва між суб`єктами туристичної діяльності під час надання туристичних послуг, а також не залучено в якості третьої особи турагента з яким ФОП ОСОБА_3 уклала субагентський договір.

Туроператор ТзОВ "Тревел Профешнл Груп" не співпрацював безпосередньо з ФОП ОСОБА_3 , а співпрацює з турагентом ФОП ОСОБА_5 на умовах агентського договору.

У свою чергу турагент ФОП ОСОБА_5 співпрацював із субагентом ФОП ОСОБА_3 на підставі субагентського договору.

ФОП ОСОБА_3 , вийшовши за межі повноважень, наданих субагентським договором, не уклала з позивачами договору на туристичне обслуговування по формі, яка викладена в додатку № 1 до субагентського договору, що знаходиться в публічному доступі на офіційному сайті туроператора.

Всупереч положенням ч. 3 ст. 53 ЦПК України, турагент ФОП ОСОБА_5 не залучився до участі у справі в якості третьої особи.

Саме субагентом ФОП ОСОБА_3 були порушені зобов`язання по договору про надання туристичних послуг.

Субагент ФОП ОСОБА_3 , відповідно до п. 2.9.9. субагентського договору зобов`язана перерахувати повну вартість турпродукту по заявці протягом доби після підтвердження заявки туроператором, тобто 12.06.2018 року.

Субагент ФОП ОСОБА_3 12.06.2018 року здійснила часткову оплату вказаного вище рахунку та сплатила тільки 34700 грн із загальної суми, що підлягала до сплати. Залишок до сплати становив 78 413 грн.

З 13.06.2018 року субагент ФОП ОСОБА_3 вважається такою, що прострочила виконання взятого на себе грошового зобов`язання, тобто порушила умови субагентського договору.

Згідно п. 3.5. субагентського договору, в разі недотримання термінів оплати, зазначених у цьому пункті, турагент залишає за собою право анулювати заявку як неоплачену, при цьому відповідальність перед туристами або іншими замовниками тур продукту покладається на субагента.

Відповідно до положень Закону України "Про туризм" відповідальність за порушення законодавства в галузі туристичної діяльності несе саме той суб`єкт туристичної діяльності з вини якого туристу були завдані збитки.

Саме з вини третьої особи туроператором була анульована заявка та застосовані наслідки, передбачені п.п. 4.12., 4.13 субагентського договору.

Договором про надання туристичних послуг не передбаченого право на стягнення моральної шкоди.

Споживачі мають право на відшкодування моральної шкоди відповідно до положень ст.ст. 4, 22 Закону України "Про захист прав споживачів" тільки в разі її заподіяння небезпечною для життя і здоров`я людей продукцією у випадках, передбачених законом.

Стягнувши на користь позивачів моральну шкоду, суд першої інстанції не з`ясував чим підтверджується завдання такої шкоди.

Судом першої інстанції неправильно застосовані положення ч. 5 ст. 10 Закону України "Про захист прав споживачів".

Спеціальним законом, який регулює порядок надання туристичних послуг та встановлює відповідальність суб`єктів туристичної діяльності є Закон України "Про туризм".

Стаття 32 Закону України "Про туризм" встановлює, що за неналежне виконання своїх зобов`язань туроператор, турагент, інші суб`єкти туристичної діяльності несуть майнову та іншу відповідальність, визначену в договорі відповідно до чинного законодавства.

Згідно п. 4.11 договору про надання туристичних послуг сторони погодили, що у випадку ненадання туроператором/тур агентом всіх або частини послуг, які входять в замолений турпродукт за цим договором, тур агент/туроператор сплачує замовнику тур продукту неустойку в розмірі 0,01 % від вартості ненаданих послуг, за кожен день прострочення надання відповідних послуг, але в будь-якому випадку не більше 2 000 грн.

Отже, загальний розмір неустойки за ненадання туроператором послуг не може бути більший ніж 2000 грн.

Враховуючи, що ч. 5 ст. 10 Закону України "Про захист прав споживачів" не містить заборони на зменшення розміру неустойки за домовленістю, сторони за договором про надання туристичних послуг погодили, що у випадку ненадання (прострочення надання) туроператором/турагентом всіх або частини послуг, які входять в замовлений турпродукт за цим договором, з особи, що порушила зобов`язання підлягає стягненню тільки неустойка в розмірі, передбаченому договором про надання туристичних послуг, а не ч. 5 ст. 10 Закону України "Про захист прав споживачів".

23 вересня 2019 року представник ОСОБА_1 адвокат Бляшин М.С. подав відзив на апеляційну скаргу, у якому покликається на законність рішення суду.

Вказує, що стороною договору про надання туристичних послуг є туроператор, і саме на нього покладається відповідальність за невиконання умов такого договору.

Порушення, допущені суб`єктами в межах агентських відносин, оформлених відповідними договорами, жодним чином не можуть впливати, а тим більше створювати негативні наслідки для туриста як особи, яка не бере участь в таких відносинах.

ТзОВ "Тревел Профешнл Груп" не заперечувало, а навпаки, подало докази на підтвердження факту прийняття до виконання замовлення на надання туристичних послуг туристам ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_4 , таким чином визнаючи повноважність дій ФОП ОСОБА_3 як агента ТОВ "Тревел Профешнл Груп".

Визначений у п. 4.11 договору розмір неустойки є меншим, ніж це передбачено Законом України "Про захист прав споживачів", а тому застосуванню підлягає норма права, яка спеціально і безпосередньо регулює ці відносини, визначаючи механізми захисту прав споживача у разі коли виконавець не може виконати роботу згідно з договором і судом правильно застосовано пеню, визначену в порядку Закону України "Про захист прав споживачів".

Просить про залишення оскаржуваного рішення без змін.

Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення учасників справи, колегія суддів приходить до висновку про часткове задоволення поданої апеляційної скарги.

Судом встановлено, що 07 червня 2018 року між ФОП ОСОБА_3 "ТА Флорія" (турагент), що діяла від імені та в інтересах ТзОВ "Тревел Профешнл Груп" (туроператор), та ОСОБА_1 , який діяв за усним дорученням від імені туристів ОСОБА_2 та ОСОБА_4 , укладено договір про надання туристичних послуг (на туристичне обслуговування) № GR20068042, за умовами якого туроператор зобов`язується забезпечити надання замовнику туристичного продукту, сформованого туроператором, на умовах, визначених цим договором, а замовник зобов`язується своєчасно і в повному обсязі оплати вартість туру, згідно з даним договором.

Згідно п. 2.1.1 договору, турагент зобов`язується організувати тур, сформований туроператором до Греція для ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_1 на період з 20.06.2018 року по 30.06.2018 року , який включає в себе наступний комплекс туристичних послуг: бронювання квитків для авіаційного перевезення до країни перебування за маршрутом Львів-Салоніки-Львів, переліт забезпечується авіакомпанією АК Еллінейр; тимчасове розміщення в готелі Pomegranare Wellness Spa Hotel, харчування; трансфер за маршрутом: 20.06.2018 року аеропорт готель, 30.06.2018 року готель - аеропорт; екскурсійна програма; медичне страхування туриста та страхування від нещасних випадків, що підтверджується страховим полісом або свідоцтвом страхової компанії.

Згідно квитанції до прибуткового касового ордера № 112 від 07 червня 2018 року ОСОБА_1 оплатив вартість туру у розмірі 113 113 грн (а.с. 22).

Між Товариством з обмеженою відповідальність "Музенідіс Тревел Львів" та ТзОВ "Тревел Профешнл Груп" 29.03.2017 року укладено агентських договір на реалізацію туристичного продукту №АДТА/17-LVO.00448. (а.с.174-182).

Із матеріалів справи вбачається, що ТзОВ "Музенідіс Тревел Львів" анульовано заявку ТзОВ "Тревел Профешнл Груп" № KSD20068JD на надання позивачам обумовленого договором туру, у зв`язку з недотриманням умов оплати (а.с. 183-184).

Оплачений ОСОБА_1 тур, у розмірі 113113 грн не відбувся.

Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).

Відповідно до статті 1 Закону України "Про захист прав споживачів" послугою вважається діяльність виконавця послуг з надання (передачі) споживачеві певного визначеного договором матеріального блага, що здійснюється за індивідуальним замовленням споживача для задоволення його особистих потреб. Договором є усний чи письмовий правочин укладений між споживачем і виконавцем.

Згідно з частиною першою та дев`ятою статті 20 Закону "Про туризм" за договором про туристичне обслуговування одна сторона (туроператор, турагент) за встановлену договором плату зобов`язується забезпечити надання за замовленням іншої сторони (туриста) комплексу туристичних послуг (туристичний продукт).

Туроператор або турагент вправі відмовитися від виконання договору лише за умови повного відшкодування замовникові збитків, підтверджених у встановленому порядку та заподіяних внаслідок розірвання договору, крім випадку, коли це відбулося з вини туриста (частина восьма статті 20 Закону України "Про туризм").

У статті 901 ЦК України зазначено, що за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Положення цієї глави можуть застосовуватися до всіх договорів про надання послуг, якщо це не суперечить суті зобов`язання.

Згідно зі статтею 902 ЦК України виконавець повинен надати послугу особисто.

У випадках, установлених договором, виконавець має право покласти виконання договору про надання послуг на іншу особу, залишаючись відповідальним у повному обсязі перед замовником за порушення договору.

За змістом частин першої, другої, десятої статті 20, частини другої статті 30, частин першої та другої статті 32, частини першої статті 33 Закону України "Про туризм", частини четвертої статті 10 Закону України "Про захист прав споживачів", статей 610 та 611, частини п`ятої статті 653, частини першої статті 901 ЦК України майнову відповідальність несе суб`єкт туристичної діяльності, який порушив законодавство в галузі туристичної діяльності при наданні туристичної послуги, порушив умови договору між туристом і суб`єктом туристичної діяльності з надання туристичних послуг, та за вини якого замовнику (туристу) завдано збитків.

У разі встановлення судом фактів видачі туроператором ваучера, який є формою письмового договору на туристичне обслуговування, зміни туроператором в односторонньому порядку істотних умов договору на туристичне обслуговування та невжиття ним необхідних заходів про попередження туриста щодо такої зміни, відповідальність за порушення істотних умов договору не може нести інший суб`єкт туристичної діяльності з надання туристичних послуг, ніж туроператор.

ТзОВ "Тревел Профешнл Груп" видано ОСОБА_1 ваучер на придбаний ним тур у розмірі 113113 грн (а.с. 163), таким чином саме туроператор несе відповідальність за ненадання туристичних послуг, обумовлених договором, що правильно встановлено судом першої інстанції.

Визначаючи розмір збитків, які підлягають до стягнення на користь позивачів, судом першої інстанції враховано, що позивачі скористалися частиною заброньованих послуг на суму 34700 грн, а тому судом стягнуто різницю між вартістю оплачених за договором послуг (113113 грн) та вартістю отриманих послуг (34700 грн) у розмірі 78413 грн.

За змістом статті 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Згідно п. 4.11 укладеного між сторонами договору про надання туристичних послуг у випадку ненадання (прострочення надання) туроператором/турагентом всіх або частини послуг, які входять в замовлений турпродукт за цим договором, турагент/туроператор сплачує замовнику турпродукту неустойку в розмірі 0,01% від вартості ненаданих послуг, за кожен день прострочення надання відповідних послуг, але в будь-якому випадку не більше 2000 гривень. Розмір неустойки за цим договором має виключний характер (т. 1 а.с. 19).

Ч. 1 ст. 10 ЗУ "Про захист прав споживачів" передбачено, що споживач має право відмовитися від договору про виконання робіт (надання послуг) і вимагати відшкодування збитків, якщо виконавець своєчасно не приступив до виконання зобов`язань за договором або виконує роботу так повільно, що закінчити її у визначений строк стає неможливим.

Згідно частини п"ятої цієї статті у разі, коли виконавець не може виконати (прострочує виконання) роботу (надання послуги) згідно з договором, за кожний день (кожну годину, якщо тривалість виконання визначено у годинах) прострочення споживачеві сплачується пеня у розмірі трьох відсотків вартості роботи (послуги), якщо інше не передбачено законодавством. У разі коли вартість роботи (послуги) не визначено, виконавець сплачує споживачеві неустойку в розмірі трьох відсотків загальної вартості замовлення.

Розмір неустойки місцевим судом визначено правильно, про що в рішенні наведені відповідні мотиви.

У той же час, відповідно до ч. 3 ст. 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Так як розмір збитків, що завдані позивачам становить 78413 грн, а розмір неустойки, згідно положень ч. 3 ст. 551 ЦК України підлягає зменшенню до 78413 грн.

Статтею 25 Закону України "Про туризм" встановлено, що туристи мають право на відшкодування матеріальних і моральних збитків у разі невиконання або неналежного виконання умов договору.

Визначаючи розмір моральної шкоди, суд першої інстанції, враховував характер та обсяг страждань, а також немайнових втрат (їх тривалість), яких зазнали позивачі у зв`язку з порушенням їх прав, виходячи з принципу розумності, виваженості та справедливості, обґрунтовано визначив розмір такої шкоди по 5000 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Частиною 13 ст. 141 ЦПК України передбачено, що якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції не передаючи справу на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Оскільки за подання апеляційної скарги ТзОВ "Тревел Профешнл Груп" сплачено судовий збір у розмірі 3829,13 грн, а його апеляційна скарга підлягає до задоволення на 17,2 %, тому на його користь необхідно компенсувати за рахунок держави судовий збір у розмірі 658,61 грн - у рахунок компенсації понесених судових витрат за розгляд справи судом апеляційної скарги, пропорційно до задоволених вимог.

Ураховуючи те, що суд першої інстанції, правильно встановивши характер спірних відносин, що виникли між сторонами, не правильно визначив розмір неустойки, що підлягає до стягнення з ТзОВ "Тревел Профешнл Груп", ухвалене ним рішення підлягає зміні, а розмір неустойки - зменшенню з 113113 грн до 78413 грн.

Керуючись ст.ст. 367, 376, 381-384, 389-391 ЦПК України, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю "Тревел Профешнл Груп" задовольнити частково.

Рішення Дубенського міськрайонного суду Рівненської області від 01 липня 2019 року, в частині стягнення з ТзОВ "Тревел Профешнл Груп" на користь ОСОБА_1 , ОСОБА_2 пені змінити, зменшивши її розмір з 113113 грн до 78413 грн.

У решті рішення суду залишити без змін.

Компенсувати за рахунок держави на користь ТзОВ "Тревел Профешнл Груп" 658,61 грн судового збору.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне судове рішення не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.

Повний текст постанови складено 06 грудня 2019 року.

Головуючий-суддя С.С. Шимків

Судді: С.В. Боймиструк

С.О. Гордійчук