Справа № 681/1700/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 січня 2019 року Полонський районний суд Хмельницької області в складі:

головуючої судді Дідек М.Б.

з участю секретаря судових засідань ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

представника відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції цивільний позов ОСОБА_4 поданого представником ОСОБА_2 до Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» щодо розірвання договору іпотеки, визнання його припиненим та скасування заборони відчуження,

встановив:

20.11.2018 року ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом до ПАТ КБ «Приватбанк» (далі Банк).

На обґрунтування, з урахуванням уточнених позовних вимог, зіслався на те, що 18.02.2008 року між ОСОБА_5 та ЗАТ КБ «Приватбанк» було укладено кредитний договір № HMPWGA00000823, відповідно до якого, Банк зобовязувався надати позичальнику кредит у розмірі 1490000 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 16,08% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 17.02.2028 року.

Цього ж дня, для забезпечення виконання умов вищевказаного кредитного договору, між ОСОБА_4 та ЗАТ КБ «Приватбанк» укладено договір іпотеки, предметом якого був житловий будинок № 38 з надвірними спорудами, що розташований по вул. Леніна в с. Велика Березна Полонського району Хмельницької області.

У 2018 році стало відомо, що рішенням 14 сесії VІ скликання Великоберезнянської сільської ради № 5 від 23.03.2012 року рішення виконкому Великоберезнянської сільської ради № 46 від 25.11.2005 року «Про визнання права власності на житловий будинок в селі Велика Березна по вул. Леніна, 38 (перейменована на вул. Дмитрівська, 38) за ОСОБА_4В.» визнано недійсним, так як при прийнятті даного рішення не було надано підтверджуючих документів на дану будівлю.

Крім того, відповідно до листа архівного відділу Полонської райдержадміністрації № 137 від 01.09.2016 року повідомляється, що рішення виконавчого комітету Великоберезнянської сільської ради за №46 від 25.11.2005 року «Про визнання права власності на житловий будинок в селі Велика Березна по вул. Леніна,38 (перейменована на вул. Дмитрівська,38) за ОСОБА_4В.», значиться рішення виконавчого комітету Великоберезнянської сільської ради «Про виконання сільського бюджету за 11 місяців 2005р.»

Враховуючи вищевикладене вважає, що укладений договір іпотеки повинен бути розірваний у звязку з тим, що відсутнє рішення №46 від 25.11.2005 року, тому що має місце істотна зміна обставин якими сторони керувались при укладанні іпотечного договору, і якби сторони могли б передбачити це, вони не укладали б договір або уклали його на інших умовах.

Оскільки під час укладання договору іпотеки вважав, що за існуючих на той час обставин буде мати можливість (за рахунок житлової будівлі) відшкодувати збитки, завдані виконанням зобовязань перед кредитором, що стало неможливим після скасування неіснуючого рішення виконкому №46 від 25.11.2005 року.

У звязку з тим, що договором іпотеки та кредиту не обумовлено відповідальність поручителя перед кредитором за основним зобовязанням у випадку скасування рішення виконкому щодо визнання права власності за ОСОБА_4 на спірний житловий будинок 27.08. та 22.10.2018 року були направлені пропозиції ПАТ КБ «Приватбанк» про розірвання договору іпотеки, однак вони були проігноровані, у звязку з чим змушений звернутися до суду з наступними вимогами:

- розірвати договір іпотеки від 18.02.2008 року укладений між ЗАТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_4, за яким поручитель зобовязався відповідати за виконання кредитних зобовязань ОСОБА_5 по кредитному договору № HMPWGA00000823 від 18.02.2008 року;

- визнати іпотечний договір від 18.02.2008 року, таким, що втратив чинність з 23.03.2012 року;

- скасувати заборону приватного нотаріуса Полонського РУЮ ОСОБА_6 на відчуження зазначеного в спірному договорі іпотеки нерухомого майна від 18.02.2008 року, а саме житлового будинку з господарськими спорудами №38, що розташований по вул. Дмитрівська в с. Велика Березна Полонського району Хмельницької області.

21.11.2018 року ухвалою Полонського районного суду було відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін.

Відповідач подав відзив на позов в якому позов не визнав, зіславшись на наступне. У звязку з неналежним виконанням ОСОБА_5 зобовязань за кредитним договором -07.02.2012 року рішенням Полонського районного суду звернено стягнення на предмет іпотеки (спірна будівля) згідно договору іпотеки від 18.02.2008 року.

13.12.2012 року Полонським районним судом виселено із спірного будинку ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_7, ОСОБА_8 Відповідно до акту опису та арешту майна із займаної будівлі було виселено вищезгаданих осіб. Жодне з цих рішень оскаржено не було. Тому твердження відповідача, що йому стало відомо у 2018 році про визнання недійсним рішення про визнання за ним права власності на спірну будівлю є таким, що вводить суд в оману і є необґрунтованим й не підтверджено жодним належним та допустимим доказом. Крім того є неправдивим те, що дана обставина не залежала від нього, оскільки саме вони були ініціаторами звернення до сільської ради про визнання рішення недійсним. Тому просить суд застосувати строк позовної давності. Також зазначили, що жодна з наведених у ст.17 ЗУ «Про іпотеку» підстава припинення договору іпотеки не настала, а отже неможливо визнати договір іпотеки від 18.02.2008 року припиненим. Відповідно до витягу з Державного реєстру, ОСОБА_4 є власником спірної будівлі.

В судовому засіданні представник позивача позов підтримав у повному обсязі.

Представник відповідача заперечив проти заявлених позовних вимог.

Суд, заслухавши доводи представника позивача, пояснення відповідача, дослідивши матеріали справи приходить до наступного.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про іпотеку» іпотекою визнається вид забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника в порядку, встановленому цим Законом.

Іпотека виникає на підставі договору, закону або рішення суду.

Відповідно до ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

18.02.2008 року між ОСОБА_5 та ЗАТ КБ «Приватбанк» було укладено кредитний договір № HMPWGA00000823, відповідно до якого, Банк зобовязувався надати позичальнику кредит у розмірі 1490000 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 16,08% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 17.02.2028 року.

Частиною п'ятою статті 3 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що іпотека має похідний характер від основного зобов'язання і є дійсною до припинення основного зобов'язання або до закінчення строку дії іпотечного договору. Закінчення строку дії кредитного договору не звільняє сторони від виконання зобов'язань (частина четверта статті 631 ЦК України).

Цього ж дня, для забезпечення виконання умов вищевказаного кредитного договору, між ОСОБА_4 та ЗАТ КБ «Приватбанк» укладено договір іпотеки, предметом якого був житловий будинок № 38 з надвірними спорудами, що розташований по вул. Леніна в с. Велика Березна Полонського району Хмельницької області.

Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» є правонаступником прав та обовязків закритого акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк», у звязку з чим на підставі рішення загальних зборів акціонерів від 30.04.2009 року змінено найменування позивача.

ПАТ КБ «ПриватБанк» з 21.05.2018 року змінило назву на акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк», що відповідно до ч.2 ст. 5 Закону України «Про Акціонерні товариства», зміна типу товариства з приватного на публічне або з публічного на приватне не є його перетворенням. Зміна назви юридичної особи не тягне за собою правонаступництва, а лише правовий наслідок проведення державної реєстрації змін до відомостей про юридичну особу, повязаних із зміною назви.

Із витягу Полонського бюро технічної інвентаризації про реєстрацію права власності на нерухоме майно за реєстраційним номером № грудня 2005 року за ОСОБА_4 було зареєстровано домоволодіння, за адресою: Хмельницька область, Полонський район, с. Велика Березна, вул. Леніна будинок 38, номер запису 185 в книзі 25 (а.с.12).

Відповідно до свідоцтва про право власності на нерухоме майно ОСОБА_4 є власником домоволодіння, за адресою: Хмельницька область, Полонський район, с. Велика Березна, вул. Леніна будинок 38 (а.с.11).

Отже, документом, який посвідчує право власності на предмет іпотеки є вищезгадане свідоцтво про право власності.

Свідоцтво на право власності на нерухоме майно є документом, що посвідчують право власності й видаються на підставі відповідних рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень.

Рішенням Конституційного суду України від 16 квітня 2009 року по справі N 1-9/2009 щодо офіційного тлумачення положень частини другої статті 19, статті 144 Конституції України, статті 25, частини чотирнадцятої статті 46, частин першої, десятої статті 59 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" від 21 травня 1997 року N 280/97-ВРз наступними змінами, визначено, що органи місцевого самоврядування не можуть скасовувати свої попередні рішення, вносити до них зміни, якщо відповідно до приписів цих рішень виникли правовідносини, пов'язані з реалізацією певних суб'єктивних прав та охоронюваних законом інтересів, і суб'єкти цих правовідносин заперечують проти їх зміни чи припинення. Ненормативні правові акти органу місцевого самоврядування є актами одноразового застосування, вичерпують свою дію фактом їхнього виконання, тому вони не можуть бути скасовані чи змінені органом місцевого самоврядування після їх виконання.

06.06.2012 року постановою Полонського районного суду, позов ОСОБА_7 було задоволено, визнано незаконним та скасовано: рішення виконавчого комітету Великоберезнянської сільської ради Полонського району, Хмельницької області № 44 від 30.11.2005 року, яким визнано право власності на житловий будинок, розташованого в селі Велика Березна, Полонського району, Хмельницької області по вул. Леніна №38 за ОСОБА_4; свідоцтво про право власності на нерухоме майно домоволодіння, розташоване за вказаною адресою, видане Великоберезнянською сільською радою 06.12.2005 року, згідно якого власником цього обєкту нерухомості в цілому значиться ОСОБА_4.

Постановою Вінницького апеляційного адміністративного суду від 02.10.2012 року постанову Полонського районного суду від 06.06.2012 року скасовано, в позові ОСОБА_7 відмовлено.

Ухвалою Вищого адміністративного Суду України від 23.09.2014 року постанову Вінницького апеляційного адміністративного суду від 02.10.2012 року залишено без змін.

Враховуючи вищевикладене, свідоцтво про право власності ОСОБА_4 на нерухоме майно на даний час є чинним, недійсним не визнавалось.

Тому суд, не приймає доводи представника позивача, що рішенням сесії від 23.03.2012 року яким було скасовано рішення №46 від 25.11.2005 року «Про визнання права власності на житловий будинок в селі Велика Березна по вул. Леніна, 38 (перейменована на вул. Дмитрівська, 38) за ОСОБА_4В.» позбавило його право власності на дану нерухомість, що позбавляє його можливості належним чином відповідати за зобовязаннями забезпечених іпотекою.

Підсумовуючи вищевикладене, суд констатує, що позивач ОСОБА_4 реалізував своє право на набуття у приватну власність домоволодіння, за адресою: Хмельницька область, Полонський район, с. Велика Березна, вул. Леніна будинок 38, згідно рішення Великоберезнянської сільської ради Полонського району від 25 листопада 2005 року, на підставі якого отримав свідоцтво про право власності на нерухоме майно, тобто набув право власності на це домоволодіння.

Судом встановлено, що основне зобов'язання боржник не виконав.

Таким чином, у разі неспростування презумпції правомірності договору у справі, всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а створені обов'язки підлягають виконанню.

Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що позов задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 263-268 ЦПК України, суд, -

ухвалив:

В позові ОСОБА_4 до Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

На рішення суду учасниками справи може бути подана апеляційна скарга до Хмельницького апеляційного суду через Полонський районний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Повний текст рішення складено 23.01.2019 року.

Позивач: ОСОБА_4, що проживає в ІНФОРМАЦІЯ_1, поштовий індекс 30530,

в особі представника ОСОБА_2, що знаходиться в АДРЕСА_1,

Відповідач: Акціонерне товариство комерційний банк "ПриватБанк", що знаходиться в м. Киїів, вул. Грушевського, 1Д, поштовий індекс 01001

Суддя М.Б. Дідек