Справа № 299/2889/17
П О С Т А Н О В А

Іменем України

15 січня 2019 року м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд:

головуючої - судді Кожух О.А.,

суддів - Куштана Б.П., Собослоя Г.Г.,

за участі секретаря - Балаж Н.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Виноградівського районного суду від 31 січня 2018 року (головуючий суддя Левко Т.Ю.) у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1, третя особа: ОСОБА_3, про стягнення компенсації вартості відчуженого спільного сумісного майна подружжя, -

в с т а н о в и в :

У вересні 2017 року ОСОБА_2 звернувся до суду з даним позовом, мотивуючи його тим, що із 17.10.2009 сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірвано рішенням Виноградівського районного суду від 30.09.2015. Від шлюбу у них народилася дочка ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1

Вказував, що сторони розділили нерухоме майно за взаємною згодою -уклали Договір поділу спільного майна подружжя від 23.03.2016, згідно якого ОСОБА_2 перейшло право власності на квартиру у АДРЕСА_1 вартістю 246 965,00 грн., а ОСОБА_1 - на квартиру у АДРЕСА_2 вартістю 177 083,00 грн.

Однак, крім нерухомого майна за час шлюбу ними також набуто, частково за кошти батьків позивача, автомобіль РЕUGЕОТ-207, 2011 року випуску, номер кузова НОМЕР_1, номер двигуна НОМЕР_4, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_5 від 22.08.2013, номерні знаки НОМЕР_6, який зареєстровано на ім'я відповідача. Відповідач ОСОБА_1 15.07.2017 продала цей автомобіль ОСОБА_3, який зареєстрував його на себе, отримавши свідоцтво про реєстрацію ТЗ НОМЕР_7 та нові номерні знаки НОМЕР_8.

Позивач вказував, що ОСОБА_3 є добросовісним набувачем права власності на автомобіль, і ОСОБА_2 не вбачає підстав для визнання правочину недійсним. При цьому пункт 3.1. угоди від 15.07.2017, в якому зазначено ціну транспортного засобу в сумі 49000,00 грн. при купівлі-продажу, анульовано Територіальним сервісним центром 2146 РСЦ в Закарпатській області МВС України після отриманого звернення адвоката позивача.

Згідно висновку про вартість автомобіля від 15.09.2017 №75, здійсненого оцінювачем Боднар О.М. ПКП «Консульт», ринкова вартість цього автомобіля станом на 15.09.2017 становить 142 822,00 гривень.

Посилаючись на дані обставини, просив стягнути з відповідача компенсацію вартості половини відчуженого спільного майна подружжя в розмірі 71 411,00 грн.

Рішенням Виноградівського районного суду від 31 січня 2018 року позов задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 компенсацію вартості половини відчуженого спільного майна подружжя в сумі 71 411,00 грн. Також стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 714,12 грн. судового збору; 1220 грн. вартості виконаної роботи по оцінці транспортного засобу; 5120 грн. витрат на правову допомогу.

На це судове рішення подала апеляційну скаргу ОСОБА_1, у якій посилається на неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи та неправильне застосування судом норм матеріального й процесуального права. Просить рішення місцевого суду скасувати, а провадження у справі закрити.

Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що при визначенні розміру компенсації судом не враховано того, що ОСОБА_2 перейшла у власність квартира вартістю 246965,00 грн., що на 69 882,00 грн. є більшою за вартість квартири, котра перейшла до ОСОБА_1 (177 083,00 грн.); при укладенні Договору поділу спільного майна подружжя від 23.03.2016 сторони усно домовилися, що автомобіль залишається ОСОБА_1, а ОСОБА_2 не буде на нього претендувати, оскільки йому переходить у власність дорожча квартира; кошти від продажу автомобіля вона використала на потреби їхньої дитини, яка часто хворіє, потребує лікування, харчування, тощо; судом не враховано, що частка майна дружини може бути збільшена, оскільки з нею проживає дитина, при цьому розмір аліментів, який вона одержує від ОСОБА_2, недостатній для забезпечення фізичного, духовного розвитку та лікування.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_2 просив рішення суду залишити без змін.

Учасники справи та їх представники в судове засідання не з'явились, про дату, час і місце розгляду справи були повідомлені належним чином, про що свідчать повідомлення про вручення поштових відправлень (а.с. 170-175). Представник ОСОБА_6 - адвокат ОСОБА_7 - подав до апеляційного суду заяву, в якій просив відкласти розгляд справи, оскільки зайнятий в кримінальній справі у місцевому суді. Проте, доказів на підтвердження такої обставини надано не було. Крім того, неявка в судове засідання представника не є поважною причиною неявки самої сторони.

Зважаючи на те, що позиція сторін апеляційному суду відома - позиція ОСОБА_1 викладена у запереченнях на позов та у апеляційній скарзі, позиція ОСОБА_2 викладена у позовній заяві та у відзиві на апеляційну скаргу - судова колегія, відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦПК України, розглянула справу за відсутності учасників справи та їх представників. Відповідно до положень ст. 247 ч. 2 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що така підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції вважав, що, з урахуванням принципу рівності часток у праві спільної сумісної власності на автомобіль, з відповідача слід стягнути половину вартості відчуженого автомобіля.

Проте із таким висновком місцевого суду погодитися не можна.

Встановлено та вбачається з матеріалів справи, що із 17.10.2009 ОСОБА_2 та ОСОБА_1 перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірвано рішенням Виноградівського районного суду від 30.09.2015. Від шлюбу у них народилася дочка ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1

Сторони розділили набуте за час шлюбу нерухоме майно - за взаємною згодою уклали нотаріально посвідчений Договір поділу спільного майна подружжя від 23.03.2016, згідно якого ОСОБА_2 перейшло право власності на квартиру у АДРЕСА_1 вартістю 246 965,00 грн., а ОСОБА_1 - на квартиру у АДРЕСА_2 вартістю 177 083,00 грн. (а.с.66-67).

Крім нерухомого майна за час шлюбу сторонами також набуто автомобіль РЕUGЕОТ-207, 2011 року випуску, номер кузова НОМЕР_1, номер двигуна НОМЕР_4, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_5 від 22.08.2013, номерні знаки НОМЕР_6, який було зареєстровано на ім'я відповідача (а.с.60, зворот).

Сторонами визнано ту обставину, що такий автомобіль належав до об'єктів спільної сумісної власності подружжя. ОСОБА_1 вказувала, що при укладенні Договору поділу спільного майна подружжя від 23.03.2016 сторони усно домовилися, що автомобіль залишається нею, а ОСОБА_2 не буде на нього претендувати, оскільки йому переходить у власність дорожча квартира.

15.07.2017 ОСОБА_1 продала зазначений вище автомобіль ОСОБА_3, який цього ж дня подав до Територіального сервісного центру 2146 РСЦ в Закарпатській області МВС України заяву №122096453 про проведення операції «Перереєстрація ТЗ на нового власника по договору укладеному в ТСЦ», і відповідно, зареєстрував даний автомобіль на себе, отримавши свідоцтво про реєстрацію ТЗ НОМЕР_7 та нові номерні знаки НОМЕР_8 (а.с.58).

Пункт 3.1 угоди від 15.07.2017, в якому зазначено ціну транспортного засобу в сумі 49000,00 грн. при купівлі-продажу, анульовано Територіальним сервісним центром 2146 РСЦ в Закарпатській області МВС України після отриманого звернення адвоката позивача.

Вважаючи ОСОБА_3 добросовісним набувачем права власності на автомобіль, ОСОБА_2 не оспорює правочин щодо відчуження автомобіля.

Вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з'ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (статті 60, 69 СК, ч. 3 ст. 368 ЦК), відповідно до частин 2, 3 ст. 325 ЦК можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім'я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом (п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року N 11 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя"). Шлюбного договору сторони не укладали.

Рівність прав кожного із подружжя на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності (якщо інше не встановлено домовленістю між ними) та необхідність взаємної згоди подружжя на розпорядження майном, що є об'єктом права його спільної сумісної власності, передбачено ч. 1 ст. 63, ч. 1 ст. 65 СК.

У випадку коли при розгляді вимоги про поділ спільного сумісного майна подружжя буде встановлено, що один із них здійснив його відчуження чи використав його на свій розсуд проти волі іншого з подружжя і не в інтересах сім'ї чи не на її потреби або приховав його, таке майно або його вартість враховується при поділі (п. 30 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року N 11).

Відтак, ОСОБА_2 має право на компенсацію вартості його частки автомобіля.

В той же час, вирішуючи питання щодо розміру компенсації, судова колегія враховує наступне.

Сторони визнали, що за час шлюбу ними набуто вказані вище квартири, котрі були об'єктом спільної сумісної власності подружжя до моменту укладення Договору поділу спільного майна подружжя від 23.03.2016.

Автомобіль не був предметом указаного договору, сторони не домовлялися щодо його розподілу, а відтак доводи відповідача, що автомобіль мав залишитися у її власності є необґрунтованими та не доведені належними та допустимими доказами.

Отже, зазначені вище квартири входили до спільно нажитого майна подружжя, тому вирішуючи питання про поділ автомобіля в судовому порядку має встановлюватися увесь обсяг майна, набутого за час шлюбу та враховуватися досягнуті домовленості подружжя щодо розміру частки майна дружини та чоловіка.

Оскільки сторони узгодили те, що ОСОБА_2 перейшло право власності на квартиру у АДРЕСА_1 вартістю 246 965,00 грн., а ОСОБА_1 - на квартиру у АДРЕСА_2 вартістю 177 083,00 грн., а отже позивачу у власність перейшло майно, дорожче на 69882,00 грн.

Згідно звіту №75 від 15.09.2017 року (реєстраційний номер звіту 22017_75) про вартість транспортного засобу РЕUGЕОТ-207, ринкова вартість вказаного автомобіля станом на 15.09.2017 складає 142 822,00 грн. (а.с.33-62), що відповідачем не оспорюється.

Таким чином, з урахуванням домовленості сторін у Договорі поділу спільного майна подружжя від 23.03.2016, на користь позивача слід стягнути з відповідача компенсацію вартості частки відчуженого автомобіля в сумі 36470,00 грн. (142822,00 - 69882,00) / 2 = 36470,00).

Доводи скаржника про те, що судом не враховано, що частка майна дружини може бути збільшена, оскільки з нею проживає дитина, при цьому розмір аліментів, який вона одержує від ОСОБА_2, недостатній для забезпечення фізичного, духовного розвитку та лікування, є необгрунтованими та не підтверджені належними та допустимими доказами. ОСОБА_1 не довела обставини, що мають істотне значення для справи для відступу від засади рівності часток подружжя.

Крім того, ОСОБА_1 у липні 2017 року (до звернення ОСОБА_2 до суду з даним позовом) зверталась до суду з позовом про збільшення розміру аліментів на утримання дитини. За результатами розгляду такого позову рішенням Виноградівського районного суду від 03.01.2018, з врахуванням Постанови Закарпатського апеляційного суду від 13.11.2018, розмір аліментів на утримання неповнолітньої дочки ОСОБА_8 збільшено з 600 грн. до 1400 грн. на місяць (а.с.177-178).

Суд першої інстанції не встановив фактичних обставин, від яких залежить правильне вирішення справи, та норми права, які регулюють ці правовідносини, не перевірив доводів та наданих сторонами доказів, не встановив обсяг спільно нажитого майна за час шлюбу, а тому рішення суду першої інстанції підлягає зміні з викладом резолютивної частини у новій редакції.

Згідно ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо суд апеляційної або касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Судом першої інстанції було стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 714,12 грн. судового збору (а.с.1); 1220 грн. вартості виконаної роботи по оцінці транспортного засобу (а.с.13); 5120 грн. витрат на правову допомогу (а.с.30-31).

Оскільки позов підлягає задоволенню на 51%, тому з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 слід стягнути 365 грн. у відшкодування судового збору, сплаченого при зверненні до суду; 622,2 вартості виконаної роботи по оцінці транспортного засобу; 2611,2 витрат на правову допомогу, а всього 3599 грн.

Апелянтом при поданні апеляційної скарги було сплачено судовий збір у розмірі 1071,19 грн. (а.с.100), а тому, пропорційно розміру задоволених позовних вимог, з позивача на користь апелянта слід стягнути 525 грн. у відшкодування судового збору, сплаченого при поданні апеляційної скарги.

Відповідно до ч. 10 ст. 141 ЦПК України при частковому задоволенні позову, у випадку покладення судових витрат на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, суд може зобов'язати сторону, на яку покладено більшу суму судових витрат, сплатити різницю іншій стороні. У такому випадку сторони звільняються від обов'язку сплачувати одна одній іншу частину судових витрат.

Таким чином, з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 у відшкодування понесених ним судових витрат слід стягнути 3074 грн.

Керуючись ст. 368, п. 2 ч. 1 ст. 374, п.п. 3,4 ч. 1 ст. 376 ст. 381, 382-384 ЦПК України, апеляційний суд, -

постановив :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Рішення Виноградівського районного суду від 31 січня 2018 року змінити, виклавши резолютивну частину рішення у наступній редакції.

Позов ОСОБА_2 - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_2, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2, АДРЕСА_3) на користь ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_3, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3, мешканця АДРЕСА_4) компенсацію вартості припиненої частки відчуженого спільного майна подружжя в сумі 36470,00 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 3074 грн. у відшкодування понесених судових витрат.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття. Касаційну скаргу на постанову апеляційного суду може бути подано безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 23 січня 2019 року.

Головуюча:

Судді: