22.03.19
Провадження 2/235/933/19
Справа 235/1978/19
У Х В А Л А

22 березня 2019 року м. Покровськ

Суддя Красноармійського міськрайонного суду Донецької області Філь О.Є.

розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову, -

В С Т А Н О В И В:

21 березня 2019 року до суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення коштів.

Одночасно позивач ОСОБА_1 подав заяву про забезпечення позову.

В обґрунтування заяви ОСОБА_4 зазначив, що він звернувся з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення коштів в розмірі 5700 доларів США, які ним були сплачені за автомобіль Merсedes-Bens Sprinter, 1998 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1.

Заявник вважає, що існує загроза того, що відповідачі можуть вчинити дії, повязані з відчуженням майна, що може ускладнити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

На підставі викладеного заявник просив накласти арешт на автомобіль Merсedes-Bens Sprinter, 1998 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 (номер кузова, рами, шасі WDB9034621Р794218), що належить ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН НОМЕР_2.

Розглянувши заяву, вважаю, що заява про забезпечення позову підлягає задоволенню за наступних підстав:

Відповідно до ч. 1 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Частина 2 ст. 149 ЦПК України передбачає, що забезпечення позову допускається як до предявлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно п. 1, 2 ч. 1 ст. 150 ЦПК України позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в третіх осіб; забороною вчиняти певні дії.

Згідно розяснень, викладених в пункті 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, в тому числі й на стадії апеляційного провадження, якщо заява про це надійшла до суду апеляційної інстанції або її не вирішив суд першої інстанції. Питання про забезпечення позову вирішує суддя одноособово або суд у судовому засіданні (залежно від стадії розгляду справи) в день надходження заяви.

Крім того, в пункті 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» зазначено, що ухвала про забезпечення позову постановляється в порядку, визначеному ст. 209 ЦПК України, і повинна включати мотивувальну частину, де поряд із зазначенням мотивів, із яких суд (суддя) дійшов висновку про обґрунтованість припущення про те, що невжиття заходів забезпечення може в майбутньому утруднити чи зробити неможливим виконання судового рішення, наводиться посилання на закон, яким суд керувався при постановленні ухвали, суд розглядаючи заяву про забезпечення позову, має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, зясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

При встановленні зазначеної відповідності слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована відповідно до закону як підприємець. Вирішуючи питання про

забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у звязку із застосуванням відповідних заходів.

Вивчення матеріалів справи дає підстави припускати, що невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду та поновлення порушених прав позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

Суд враховує, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи ускладнення виконання можливого рішення суду в разі задоволення позову, обсяг позовних вимог відповідає виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, яка звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Тому суддя вважає за необхідне задовольнити заяву про забезпечення позову.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 149-153 ЦПК України, суддя, -

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову задовольнити.

Накласти арешт на автомобіль Merсedes-Bens Sprinter, 1998 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 (номер кузова, рами, шасі WDB9034621Р794218), що належить ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН НОМЕР_2.

Ухвалу про забезпечення позову може бути оскаржено. Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Ухвала набирає законної сили негайно.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Донецького апеляційного суду протягом пятнадцяти днів з дня її складення з врахуванням вимог п. 15.5) Розділу ХІІІ Перехідні положення ЦПК України.

Суддя :