Справа № 495/8534/19
№ провадження 2/495/2747/2019
р і ш е н н я
ІМЕНЕМ УКрАЇНи

05 грудня 2019 рокум. Білгород-Дністровський

Білгород Дністровський міськрайоний суд Одеської області у складі
головуючої одноособово судді Прийомової О.Ю.,
за участю секретаря Іванченко А.С.,
справа № 495/8534/19,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу.
ВСТАНОВИВ:
18 вересня 2019 року позивач ОСОБА_1 , звернувся до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, просить суд шлюб між ним та відповідачем розірвати, неповнолітню дочку ОСОБА_3 залишити з батьком.
Свої вимоги обґрунтовує тим, що 26.06.2012 року він зареєстрував шлюб з ОСОБА_4 ..
Від даного шлюбу у них народилась спільна дитина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Позивач вказує, що спільне життя не склалось, подружні відносини між ними припинилися 01.09.2019 року, спільне господарство не ведеться, спору про спільне майна немає, подальше збереження шлюбу неможливо.

На підставі вищевикладеного, він і звернувся до суду з даним позовом.

Ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 23.10.2019 року, залучено до участі у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні позивача орган опіки та піклування виконавчого комітету Білгород-Дністровської міської ради Одеської області, що знаходиться за адресою: Одеська область, м. Білгород-Дністровський, вул. Михайлівська, 56.
Позивач в судове засідання надав заяву про розгляд справи у його відсутність, з проханням позовні вимоги задовольнити.

Відповідач в судове засідання надала заяву про розгляд справи за її відсутності, з позовом згодна.
Суд розглядає справу за відсутність позивача та відповідача, згідно наданих заяв, за наявними доказами у справі.

Відповідно до ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється.

Вивчивши матеріали справи, ретельно дослідивши докази, суд приходить до наступного.
Матеріалами справи встановлено, щодійсно 26.06.2012 року сторони зареєстрували шлюб (актовий запис №50), що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_1 , виданим відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Вовчанського районного управління юстиції Харківської області 26.06.2012 року /л.с.8/.

Відповідно до ст.ст. 21, 24 Сімейного кодексу України, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.
Частиною 3, 4 ст. 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування доприпинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом.

Позивач у своєму позові зазначає, що між сторонами фактично припинені шлюбно-сімейні відносини, починаючи з 01.09.2019 року вони проживають окремо, спільне господарство не ведеться, спору про поділ майна не має, примирення між ним та дружиною вважає неможливим.

Отже, враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача.

Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше сумісне життя подружжя та збереження шлюбу суперечить інтересам одного з них, інтересам їх дітей, які мають істотне значення.

Частиною 2 ст. 115 Сімейного кодексу України передбачено, що документом який засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили.
За таких обставин, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 в частині розірвання шлюбу.

Стосовно вимог позивача про визначення місця проживання дитини разом із батьком, суд приходить до наступного.

Матеріалами справи встановлено, що від шлюбу у позивача та відповідача народилась дитина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про народження дитини серії НОМЕР_2 , виданим відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби по місту Котовську та Котовському району Котовського міжрайонного управління юстиції в Одеській області. /л.с.7/

Матеріалами справи встановлено однакову участь у житті дитини обох батьків.

Так, згідно довідки № 58 від 06.11.2019 року з КЗ «Дошкільний навчальний заклад (ясла-садок) №6 «Калинка», ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 дійсно відвідує КЗ ДНЗ № 6 «Калинка».

Батьки: мама ОСОБА_2 та батько ОСОБА_1 приймають активну участь у вихованні доньки, відвідують батьківські збори, свята, розваги. Цікавляться успіхами дитини, приводять та забирають з дитячого навчального закладу.

У відповідності до довідки № 463 від 08.11.2019 з КНП «Білгород-Дністровський Центр первинної медико-санітарної допомоги» Білгород-Дністровської міської ради, дитина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що проживає по АДРЕСА_1 знаходиться на обліку АЗПСМ №4 з жовтня 2017 року. На диспансерному обліку не перебуває. Належний догляд за дитиною, лікування та виконання рекомендацій лікаря активно виконують батько ОСОБА_1 та мати ОСОБА_2 .

Згідно акту обстеження умов проживання ОСОБА_1 від 12.11.2019 року, ОСОБА_1 проживає у службовій квартирі, працює військовослужбовцем у військовій частині № НОМЕР_3 Білгород-Дністровський прикордонний загін. Квартира обладнана необхідними меблями та побутовою технікою. Є дитяча кімната. Створені всі необхідні умови для проживання, розвитку, виховання дитини.

У відповідності до акту обстеження умов проживання ОСОБА_2 від 12.11.2019 року, ОСОБА_2 проживає в орендованій однокімнатній квартирі по АДРЕСА_2 . Квартира обладнана необхідними меблями та побутовою технікою.

Відповідно до статті 19 СК України , при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, виселення дитини, зняття дитини з реєстрації місця проживання, визнання дитини такою, що втратила право користування житловим приміщенням, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою (ч.4).
Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи.
Так, задля повного та всебічного розгляду справи, Білгород-Дністровським міськрайонним судом Одеської області було зроблено запит до органу опіки та піклування, відповідно до якого витребувано висновок про доцільність /недоцільність проживання малолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 разом з батьком ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_3 .
У відповідності до Висновку № 02/15-32-6198/2752 від 14.11.2019 року, що надійшов з виконавчого комітету Білгород-Дністровської міської ради, орган опіки та піклування Білгород-Дністровської міської ради, виходячи з інтересів дитини, вважає за доцільне визначити місце проживання малолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 разом з батьком ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 .
Відповідно до ст. 2 ЦПК України, завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Проживання дитини разом із батьками є водночас правом дитини та обов`язок батьків утримувати дитину.
Відповідно до ч.1 ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.
За змістом статті 31 ЦК України, малолітньою особою є дитина віком до чотирнадцяти років.
З аналізу норм сімейного законодавства вбачається, що у тому разі, коли батьки дитини спільно не проживають, право визначати місце проживання дитини залишається за кожним з батьків. Питання про визначення місця проживання дитини має вирішуватись не тільки з урахуванням інтересів кожного з батьків, а перш за все, з урахуванням прав та законних інтересів дитини.
Відповідно до ст. ст. 18, 27 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року (далі - Конвенція), держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.
Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини.
У п. 1 ст. 9 указаної Конвенції передбачено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.
В усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини (ч. 1 ст. 3 Конвенції).
Місце проживання малолітньої дитини з одним із батьків визначається або за місцем проживання матері чи батька, або за конкретною адресою.
Із системного тлумачення ч. 1 ст. 3, ст. 9 Конвенції про права дитини, ч. ч. 2 і 3 ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства», ст.161 СК України випливає, що при вирішенні спору про визначення місця проживання дитини, суди мають враховувати передусім інтереси дитини. Встановлений сімейним законодавством принцип повної рівності обох батьків у питаннях виховання дітей може бути обмежений судом в інтересах дитини.
Вирішуючи спори між батьками, які проживають окремо, про те, з ким із них дитина залишається, суд, виходячи з рівності прав та обов`язків батька й матері щодо дитини, повинен ухвалити рішення, яке відповідало б інтересам неповнолітнього.
При цьому суд ураховує, хто з батьків виявляє більшу увагу до дитини і турботу про неї, його вік і прихильність до кожного з батьків, особисті якості батьків, можливість створення належних умов для виховання, маючи на увазі, що перевага в матеріально-побутовому стані одного з батьків сама по собі не є вирішальною умовою для передачі йому дитини.
У відповідності до ч.2 ст. 161 СК України, орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини.
Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до змісту ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Згідно зі ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.
За таких обставин, враховуючи висновок органу опіки та піклування Білгород-Дністровської міської ради № 02/15-32-6198/2752 від 14.11.2019 року, у якому зокрема зазначено, що ОСОБА_2 не заперечує щодо проживання їх спільної дитини з батьком, з урахуванням усіх обставин справи, акцентуючи, що інтереси дитини жодним чином порушені не будуть, у зв`язку із тим, що сторони не мешкають разом, а дитина проживає поряд з батьком, спору з приводу належного утримання дитини сторони не мають, тому суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог і в цій частині .
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.19,21,24,56,115,161 СК України, ст.ст. 12, 13, 83, 263-265, 354, 430 ЦПК України, суд, -
УХВАЛИВ:
Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа орган опіки та піклування виконавчого комітету Білгород - Дністровської міської ради, про розірвання шлюбу та визначення місця проживання дитини задовольнити.
Шлюб, укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , які мають неповнолітню дитину ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований 26 червня 2012 року у відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Вовчанського районного управління юстиції в Харківській області, актовий запис № 50 розірвати.
Визначити місце проживання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 разом з батьком ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 .
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення, (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного тексту рішення.
У відповідності до п.п. 15.5 п.1 Розділу ХШ Перехідних Положень ЦПК України в новій редакції, апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.
Рішення може бути оскаржено до Одеського апеляційного суду через Білгород-Дністровський міськрайонний суд шляхом подачі апеляційної скарги.
Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , паспорт серії НОМЕР_4 , ІПН: НОМЕР_5 , що мешкає за адресою: АДРЕСА_4 .
Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , паспорт серії НОМЕР_6 , ІПН: НОМЕР_7 , що зареєстрована за адресою: АДРЕСА_4 .
Третя особа, орган опіки та піклування Білгород - Дністровської міської ради, місцезнаходження: Одеська область, м. Білгород - Дністровський, вул. Михайлівська, 56.
Повний текст рішення буде складений 05 грудня 2019 року.
Суддя: