КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 759/2897/19
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 грудня 2019 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді - доповідача Слюсар Т.А.,

суддів: Волошиної В.М., Мостової Г.І.,

за участю секретаря судового засідання Макаренко О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 на рішення Святошинського районного суду м. Києва від 31 липня 2019 року у складі судді П`ятничук І.В.,

у справі за позовом ОСОБА_2 до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про стягнення грошових коштів, -

В С Т А Н О В И В :

У липні 2019 року ОСОБА_2 звернулася у суд із позовом до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (надалі - ФОП ОСОБА_1 ) про стягнення грошових коштів.

Зазначала, що 10 жовтня 2018 року ОСОБА_2 уклала усну домовленість з ФОП ОСОБА_1 , яка здійснює турагенську діяльність, щодо придбання в майбутньому туру до Фінляндії на двох осіб.

12 жовтня 2018 року ОСОБА_2 сплатила відповідачу грошові кошти, в сумі 26418 грн., що підтверджується виданою відповідачем квитанцією до прибуткового касового ордеру № 121018/1, будь-яких договорів щодо надання туристичних послуг між сторонами укладено не було, таким чином умови щодо застосування штрафних санкцій між сторонами обумовлені не були.

15 грудня 2018 року позивач повідомила відповідача про те, що її дитина, з якою вона мала намір здійснити поїздку захворіла та з 12 грудня 2018 року по 18 грудня 2018 року перебуває на стаціонарному лікуванні, по завершенню лікування потребує реабілітації та постійного стороннього догляду, а також за рекомендацією лікарів їй заборонено змінювати кліматичну зону, що унеможливлює їх поїздку до Фінляндії.

Посилаючись на те, що 28 грудня 2018 року представник позивача - адвокат Сичов С.О. звернувся до відповідача з листом-вимогою про повернення сплачених коштів, однак, 14 січня 2019 року на даний лист - вимогу відповідач надала відповідь, в якій відмовила в поверненні коштів, позивач просила повернути сплачені за поїздку кошти, у сумі 26418 грн.

Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 31 липня 2019 року позов задоволено.

В апеляційній скарзі ФОП ОСОБА_1 , посилаючись на неповне з`ясування обставин справи, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що районний суд не вжив заходів щодо залучення у справі в якості третьої особи - туристичного оператора «ALF», про що усно було заявлено представником відповідача та що унеможливило об`єктивно та повно розглянути справу.

Скаржник вказує, що позивач не перший раз користувалась послугами відповідача і достеменно знала про існування штрафних санкцій. При цьому, всі істотні умови даного договору на туристичне обслуговування - є публічним договором та містяться на офіційному сайті Туристичного оператора та є у вільному доступі для ознайомлення.

Посилаючись на вказане та те, що суд першої інстанції неправомірно посилається на порушення відповідачем положення ст. 638 ЦК України та ст. 19-1 Закону України «Про туризм», оскільки між скаржником та позивачем було досягнуто згоди на бронювання туристичного туру, що полягає в бронюванні авіа перевезення та розміщення в готелі, а відповідач як сторона договору на туристичне обслуговування виконала взяті на себе зобов`язання, при цьому, своє вільне волевиявлення позивач підтвердила здійснивши перший внесок за туристичний тур, а в подальшому надавши згоду на ануляцію туру та переведення грошових коштів в рахунок штрафних санкцій, скаржник просить апеляційну скаргу задовольнити.

Колегія суддів, вислухавши ФОП ОСОБА_1 та її представника, які підтримали апеляційну скаргу, представника ОСОБА_2 , який просив апеляційну скаргу відхилити, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає апеляційну скаргу такою, що не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Як убачається з матеріалів справи, 10 жовтня 2018 року ОСОБА_2 уклала усну домовленість з ФОП ОСОБА_1 , яка здійснює турагенську діяльність, щодо придбання в майбутньому туру до Фінляндії на двох осіб.

Згідно виданої відповідачем квитанції до прибуткового касового ордеру №121018/112 жовтня 2018 року ОСОБА_2 сплатила відповідачу грошові кошти, в сумі 26 418 грн. (а.с.5).

Встановлено, що будь-яких договорів щодо надання туристичних послуг між сторонами укладено не було.

Матеріали справи свідчать, що 15 грудня 2018 року позивач повідомила відповідача про те, що її дитина, з якою вона мала намір здійснити поїздку, захворіла й з 12 грудня 2018 року перебуває на стаціонарному лікуванні. По завершенню лікування потребує реабілітації та постійного стороннього догляду, а також за рекомендацією лікарів їй заборонено змінювати кліматичну зону, що унеможливлює їх поїздку до Фінляндії, а тому вказала про анулювання поїздки (а.с.26).

Зі справи убачається, що 28 грудня 2018 року представник позивача - адвокат Сичов С.О. звернувся до відповідача з листом-вимогою про повернення сплачених коштів (а.с.8-9).

Однак, 14 січня 2019 року на даний лист - вимогу відповідач надала відповідь, в якій відмовила в поверненні коштів (а.с.10-14).

Задовольняючи позов районний суд виходив з підстав його обґрунтованості та доведеності.

Такі висновки суду першої інстанції колегія суддів визнає законними й обґрунтованими. Вони повністю узгоджуються з сукупністю зібраних у справі й належно оцінених у рішенні доказів.

Твердження апеляційної скарги про те, що районний суд не вжив заходів щодо залучення у справі в якості третьої особи - туристичного оператора «ALF», про що усно було заявлено представником відповідача та що унеможливило об`єктивно та повно розглянути справу, а також безпідставно стягнуто суму попередньої оплати ОСОБА_2 за подорож, колегія суддів визнає необґрунтованими.

Відповідно до принципів змагальності та диспозитивності цивільного судочинства, викладених у статтях 12, 13 ЦПК України, учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Статтями 76, 81 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до положень ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Так, ОСОБА_2 заявлено вимоги щодо стягнення грошових коштів з ФОП ОСОБА_1 , а матеріали справи не містять доказів наявності договірних відносин між позивачем та туристичним оператором «ALF».

Долучені до справи агентський договір № 329 на реалізацію туристичних послуг від 19 травня 2016 року та додаткова угода (про підвищену винагороду) до вказаного агентського договору від 31 жовтня 2018 року вказують на наявність договірних відносин між ТОВ «АЛЬФ ТУРИСТИЧНИЙ ОПЕРАТОР» та ТОВ «Корал Тревел Маркет», субагентом якого є ФОП ОСОБА_1 , проте їх зміст та обставини справи не вказують на те, що ухваленим по справі рішенням зачіпаються права та законні інтереси туристичного оператора.

При цьому, колегія суддів враховує наступне.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 208 ЦК України у письмовій формі належить вчиняти правочини між фізичною та юридичною особою, крім правочинів, передбачених частиною першою статті 206 цього Кодексу.

Положенням ч. 1 ст. 901 ЦК України встановлено, що за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Згідно зі ст. 902 ЦК України виконавець повинен надати послугу особисто. У випадках, установлених договором, виконавець має право покласти виконання договору про надання послуг на іншу особу, залишаючись відповідальним у повному обсязі перед замовником за порушення договору.

У п. 19 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 квітня 1996 року №5 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про захист прав споживачів» роз`яснено, що угода, укладена громадянином всупереч установленим правилам безпосередньо з неуповноваженим працівником підприємства побутового обслуговування про особисте виконання ним роботи без відповідного оформлення, не породжує прав і обов`язків між громадянином та цим підприємством і не може бути підставою для покладення на останнє відповідальності за невиконання такої угоди, втрату або пошкодження майна.

Спеціальним законом, який регламентує відносини у сфері організації/надання туристичних послуг, є Закон України «Про туризм».

Згідно із п. 4 ч. 2 ст. 24 Закону України «Про туризм» суб`єкти туристичної діяльності зобов`язані надавати туристам необхідну і достовірну інформацію про туристичні послуги, права, обов`язки та правила поведінки туристів (екскурсантів), умови страхування, порядок відшкодування завданих збитків, умови відмови від послуг, правила візового митного режиму, перетинання державного кордону та іншу інформацію, передбачену цим Законом.

Відповідно до п. 3 ч. 4 ст. 20 Закону України «Про туризм» в договорі на туристичне обслуговування зазначається готель та інші аналогічні засоби розміщення, їх місце розташування, категорія, а також відомості про підтвердження відповідності послуг готелю встановленим вимогам, строк і порядок оплати готельного обслуговування.

Згідно з частиною другою статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Відповідно до частини третьої статті 203 ЦК України волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Волевиявлення є важливими чинником, без якого неможливо вчинення правочину, що узгоджується зі свободою договору, установленою статтею 627 ЦК України. Своє волевиявлення на укладення договору учасник правочину виявляє в момент досягнення згоди з усіх істотних умов, складання та скріплення підписом письмового документа, в якому фіксуються правові наслідки.

Згідно з частиною другою статті 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, є зокрема, договори, тому неукладення договору, тобто його відсутність, не породжує цивільних прав та обов`язків.

Враховуючи, що з наявних у справі доказів встановлено відсутність письмового договору між позивачем та відповідачем про надання туристичних послуг, колегія суддів визнає законними та обґрунтованими висновки суду першої інстанції щодо наявності правових підстав до задоволення позову.

При цьому, суд апеляційної інстанції враховує й зміст п.п.1.1 долученого до справи субагентського договору № 1205/2 від 12 травня 2017 року, укладеного між ТОВ «Корал Тревел Маркет», як агентом, та ФОП ОСОБА_1 , як субагентом, відповідно до якого агент доручає, а субагент зобов`язується на умовах цього договору за винагороду надавати послуги агенту в укладанні договорів на туристичне обслуговування з туристами від імені туроператора і за його рахунок. Субагент самостійно здійснює пошук туристів, укладає з туристами і (або) іншими замовниками тура договори на туристичне обслуговування за формою встановленою туроператором (п.2.1 договору).

Крім того, статтею 3 агентського договору № 329 від 19 травня 2016 року, укладеного між ТОВ «АЛЬФ ТУРИСТИЧНИЙ ОПЕРАТОР», як туроператором та ТОВ «Корал Тревел Маркет», як турагентом, субагентом якого є ФОП ОСОБА_1 встановлені обов`язки туроператора та турагента, які зокрема встановлюють обов`язок для тур агента на першу вимогу туроператора, надати останньому договір на туристичне обслуговування, укладений з замовником (туристом)...(п.п.3.2.2 договору), а також сповіщати туроператора про зміну замовлення чи відмову від замовлення у письмовій формі, з підписом особи та печаткою (у разі наявності печатки (п.п.3.2.5 договору).

Окрім цього, відповідно до п.3.2.8 агентського договору № 329 турагент оператора зобов`язаний укласти договір на туристичне обслуговування з кожним туристом по формі та на умовах, визначених туроператором у типовому договорі та туристичне обслуговування туроператора. У разі укладання тур агентом договору з туристом на інших умовах ніж визначені туроператором, тур агент самостійно несе відповідальність перед туристом і відшкодовує туроператору всі витрати і збитки, які є наслідком невиконання інших умов у договір з туристом.

Отже, умовами як агентського так і субагентського договорів на субагента покладено обов`язок укладення від імені туроператора договору на туристичне обслуговування не лише у письмовій формі, а й на умовах, визначених туроператором.

Між тим, всупереч умов договорів, які регулюють відносини між учасниками туристичних послуг ФОП ОСОБА_1 , отримуючи від ОСОБА_2 частини платежу за туристичну поїздку, зобов`язана була укласти від імені та формою, встановленою туроператором, письмового договору, в якому домовитися про всі істотні умови договору, строки його виконання, відповідальність сторін за порушення умов .

Остільки ФОП ОСОБА_1 не виконано покладених на неї обов`язків з укладення належної форми договору із клієнтом, правові підстави до залучення до участі у справі ТОВ «АЛЬФ ТУРИСТИЧНИЙ ОПЕРАТОР» й звільнення відповідача від відповідальності за завдання ОСОБА_2 збитків, - відсутні.

Долучені до справи матеріали виключають визнання наявності між ТОВ «Корал Тревел Маркет» в особі ФОП ОСОБА_1 , а також туроператором і позивачем укладеного договору про надання туристичних послуг.

Посилання апеляційної скарги на те, що суд першої інстанції неправомірно застосовано положення ст. 638 ЦК України та ст. 19-1 Закону України «Про туризм», оскільки між скаржником та позивачем було досягнуто згоди на бронювання туристичного туру, що полягає в бронюванні авіа перевезення та розміщення в готелі, а відповідач як сторона договору на туристичне обслуговування виконала взяті на себе зобов`язання, при цьому, своє вільне волевиявлення позивач підтвердила здійснивши перший внесок за туристичний тур, а в подальшому надавши згоду на ануляцію туру, колегія суддів визнає такими, що не вказують на укладення між сторонами належної форми договору й зарахування сплаченого позивачем авансу у якості штрафних санкцій.

При цьому, колегія суддів враховує й долучені до справи докази про те, що 15 грудня 2018 року ОСОБА_2 повідомила відповідача про неможливість поїздки й саме цього дня заявила про ануляцію замовлення (а.с.26).

Між тим, згідно наявного у справі змісту листування між сторонами, відповідач повідомила ТОВ «АЛЬФ ТУРИСТИЧНИЙ ОПЕРАТОР» про відмову позивач від поїздки лише 29 грудня 2018 року (а.с.28-29), що вказує на сплин значного проміжку часу після офіційного повідомлення ОСОБА_2 про настання непередбачуваних обставин.

Доводи апеляційної скарги про те, що позивач не перший раз користувалась послугами відповідача і достеменно знала про існування штрафних санкцій, при цьому, всі істотні умови даного договору на туристичне обслуговування - є публічним договором та містяться на офіційному сайті Туристичного оператора і є у вільному доступі для ознайомлення, колегія суддів визнає безпідставними.

Так, відсутність передбаченої вимогами закону та домовленістю із турагентом письмової форми договору із туристом за туром, є перешкодою у визнанні укладеним договору про надання туристичних послуг та обізнаності про штрафні санкції, а наявність такої обізнаності в інших турах не може слугувати підставою для застосування до позивача штрафних санкцій.

Відповідно до ч. 1 ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Викладені у рішенні висновки відповідають обставинам справи та долученим до справи доказам. Норми матеріального й процесуального права районним судом застосовано правильно.

За таких обставин, колегія суддів дійшла висновку про відхилення апеляційної скарги та залишення рішення суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 382 ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Святошинського районного суду м. Києва від 31 липня 2019 року залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дня її прийняття й оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, передбачених положеннями ч.2 ст.389 ЦПК України.

Повне судове рішення складено 05 грудня 2019 року.

Суддя-доповідач:

Судді: