КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Унікальний номер справи 369/8066/18 Апеляційне провадження № 22-ц/824/2995/2019Головуючий у суді першої інстанції - Дубас Т.В. Доповідач у суді апеляційної інстанції - Оніщук М.І.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 березня 2019 року Київський апеляційний суд у складі:

суддя-доповідач ОніщукМ.І.,

судді Українець Л.Д., Шебуєва В.А.,

секретар Горбачова І.В.,

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві апеляційну скаргу ОСОБА_3 на ухвалу Києво-Святошинського районного суду Київської області від 05 вересня 2018 року про часткове задоволенні скарги ОСОБА_3 на рішення та бездіяльність державного виконавця Києво-Святошинського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області Арабаджийської Оксани Сергіївни, боржник - ОСОБА_5,

В С Т А Н О В И В:

У липні 2018 року ОСОБА_3 (далі - заявник або стягувач) звернувся до суду зі скаргою, в якій просив:

- визнати неправомірним та скасувати повідомлення державного виконавця Києво-Святошинського РВ ДВС ГТУЮ у Київській області Арабаджийської О.С. від 21.11.2017 про повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття до виконання;

- визнати неправомірною бездіяльність державного виконавця Києво-Святошинського РВ ДВС ГТУЮ у Київській області Арабаджийської О.С. щодо пропущення строку на надіслання стягувачу повідомлення про повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття до виконання від 21.11.2017;

- зобов'язати державного виконавця Києво-Святошинського РВ ДВС ГТУЮ у Київській області Арабаджийську О.С. відкрити виконавче провадження за виконавчим листом № 369/12454/15-ц;

- стягнути з Києво-Святошинського РВ ДВС ГТУЮ у Київській області на його користь понесені витрати на правову допомогу в розмірі 5 120 грн.

В обґрунтування вимог скарги вказував, що рішенням Апеляційного суду Київської області від 21.09.2017 витребувано у ОСОБА_5 на його користь житловий будинок та земельну ділянку площею 0,1000 га, кадастровий номер НОМЕР_2, що розташовані по АДРЕСА_1.

20.10.2017 Києво-Святошинським районним судом Київської області видано виконавчий лист.

06.11.2017 він направив заяву про відкриття виконавчого провадження, виконавчий лист та квитанцію про сплату авансового платежу на адресу Києво-Святошинського РВ ДВС ГТУЮ у Київській області.

26.06.2018 він отримав повідомлення про повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття до виконання. Як на підставу повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття до виконання державний виконавець посилається на п. 6 ч. 4 ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження» і зазначає, що у виконавчому документі відсутня дата народження боржника, що унеможливлює виконання рішення суду.

Вказував на незаконність такого рішення державного виконавця, оскільки відсутність у виконавчому листі ідентифікаційного номера, дати народження боржника не може бути підставою для повернення виконавчого документа стягувачу.

Крім цього, вказував, що державний виконавець грубо порушила порядок та строки надіслання виконавчих документів стороні виконавчого провадження.

У зв'язку з викладеним просив задовольнити скаргу та відшкодувати йому витрати пов'язані з правничою допомогою адвоката в розмірі 5 120,00 грн. (а.с.1,4).

Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 05.09.2018 скаргу задоволено частково.

Визнано неправомірними дії державного виконавця Києво-Святошинського РВ ДВС ГТУЮ у Київській області Арабаджийської О.С. від 21.11.2017 щодо повернення стягувачу без прийняття до виконання виконавчого листа № 369/12454/15-ц, виданого Києво-Святошинським районним судом Київської області 20.10.2017.

Скасовано повідомлення державного виконавця Києво-Святошинського РВ ДВС ГТУЮ у Київській області Арабаджийської О.С. від 21.11.2017 про повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття до виконання за виконавчим листом № 369/12454/15-ц, виданим Києво-Святошинським районним судом Київської області 20.10.2017 про витребування у ОСОБА_5 на користь ОСОБА_3 житлового будинку та земельної ділянки площею 0,1000 га, кадастровий номер НОМЕР_2, що розташовані по АДРЕСА_1.

Зобов'язано державного виконавця Києво-Святошинського РВ ДВС ГТУЮ у Київській області Арабаджийську О.С. повторно розглянути заяву ОСОБА_6 про прийняття до примусового виконання виконавчого листа № 369/12454/15-ц, виданого Києво-Святошинським районним судом Київської області 20.10.2017, на підставі поданої стягувачем заяви та виконавчого листа.

Стягнуто з Києво-Святошинського РВ ДВС ГТУЮ у Київській області на користь ОСОБА_3 витрати на правову допомогу в розмірі 1 000,00 грн.

У задоволенні іншої частини заявлених вимог відмовлено (а.с.55-60).

В апеляційній скарзі стягувач, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просить скасувати ухвалу в частині вирішення питання про розподіл судових витрат і в цій частині ухвалити нове судове рішення про стягнення на його користь понесених ним витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 5 120,00 грн. Вказує, що суд дійшов необґрунтованого висновку про зменшення понесених ним витрат на професійну правничу допомогу, при цьому суду були надані належні документи, визначені процесуальним законом, на підтвердження таких витрат та їх розміру (а.с.67-69)

Справа надійшла до суду апеляційної інстанції 03.01.2019 (а.с.93,94).

Ухвалою Київського апеляційного суду від 09.01.2019 поновлено ОСОБА_3 строк на апеляційне оскарження, відкрито апеляційне провадження та надано учасникам справи строк для подання відзиву на апеляційну скаргу (а.с.95-97).

При цьому слід зазначити, що державним виконавцем також було подано апеляційну скаргу на ухвалу суду, проте її було залишено без руху ухвалою Київського апеляційного суду від 09.01.2019 та надано час для усунення виявлених недоліків (а.с.99-101).

Ухвалою Київського апеляційного суду від 21.01.2019 справу за апеляційною скаргою ОСОБА_7 призначено до апеляційного розгляду на 13.02.2019 (а.с.104,105).

13.02.2019 справу було знято з розгляду у зв'язку із перебуванням судді-доповідача на лікарняному та призначено до розгляду на 20.03.2019 (а.с.112-114).

Ухвалою Київського апеляційного суду від 19.02.2019 апеляційну скаргу державного виконавця було визнано не поданою та повернуто заявнику, у зв'язку із невиконанням вимог суду про усунення недоліків (а.с.115,116).

Учасники справи в судове засідання не з'явились, про день, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином (а.с. 113, 119). Відтак суд апеляційної інстанції визнав за можливе розглянути справу за відсутності учасників справи, які не з'явились у судове засідання, оскільки їх неявка не перешкоджає апеляційному розгляду (ч. 2 ст. 372 ЦПК України).

Заслухавши доповідь судді, вивчивши та дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до частини 1 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судове рішення оскаржено стягувачем лише в частині вирішення питання розподілу судових витрат. В іншій частині судове рішення учасниками справи не оскаржено.

Згідно вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Частково стягуючи витрати на професійну правничу допомогу суд першої інстанції виходив з того, що саме сума в розмірі 1 000 грн. є співмірною із обсягом наданих стягувачу правових послуг адвокатом.

Суд апеляційної інстанції вважає висновок суду в цій частині помилковим, з огляду на наступне.

Відповідно до частини 1 статті 452 ЦПК України, судові витрати, пов'язані з розглядом скарги, покладаються судом на заявника, якщо було постановлено рішення про відмову в задоволенні його скарги, або на орган державної виконавчої служби чи приватного виконавця, якщо було постановлено ухвалу про задоволення скарги заявника.

Згідно із частинами 1, 3 статті 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. До витрат, пов'язаних з розглядом судової справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов'язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов'язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов'язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Частинами 1-4 статті 137 ЦПК України визначено, що витрати, пов'язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов'язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Також, частинами 5, 6 статті означеної статті передбачено, що у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов'язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

На підтвердження витрат на правову допомогу заявником до скарги було додано договір про надання правової допомоги із адвокатом ОСОБА_8 з доданою до нього калькуляцією-рахунком про перелік наданих робіт (послуг) з надання правової допомоги у межах даної справи, акт приймання-передачі наданих послуг з правової допомоги, а також квитанція про сплату послуг з надання правової допомоги у визначеному договором та додатком до нього розмірі в сумі 5 120 грн. 00 коп. Крім того, надано копію свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю, виданого ОСОБА_8 (а.с.34-38)

Відтак заявником, у відповідності з вимогами статті 137 ЦПК України, були надані суду докази на підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу.

Натомість, у свою чергу, інша сторона не заявляла клопотання суду про зменшення розміру витрат на правову допомогу та, відповідно, не наводила доводи на підтвердження їх не співмірності.

Таким чином, суд першої інстанції вирішуючи питання розподілу судових витрат, залишив поза увагою указані вище положення процесуального закону та належним чином не дослідив надані заявником докази на підтвердження понесених ним витрат на професійну правничу допомогу, внаслідок чого зробив припущення, що заявлена сума витрат на правову допомогу є не співмірною із обсягом наданих послуг.

За таких обставин, вимога про компенсацію заявнику витрат на професійну правничу допомогу в повному обсязі за рахунок відділу державної виконавчої служби є законною, обґрунтованою, доведеною і такою, що підлягала задоволенню.

Отже, ухвала суду в оскаржуваній частині підлягає скасуванню, з ухваленням в цій частині нового судового рішення про стягнення з органу державної виконавчої служби понесених стягувачем витрат на професійну правничу допомогу в заявленому розмірі.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 268, 367, 368, 371, 372, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 - задовольнити.

Ухвалу Києво-Святошинського районного суду Київської області від 05 вересня 2018 року в частині стягнення з Києво-Святошинського РВ ДВС ГТУЮ у Київській області на користь ОСОБА_3 витрат на правову допомогу в розмірі 1 000,00 грн. - скасувати.

В цій частині ухвалити нове судове рішення.

Стягнути з Києво-Святошинського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області (місцезнаходження: Київська область, м. Вишневе, вул. Лесі Українки, 86, ) на користь ОСОБА_3 (ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2, ідентифікаційний код НОМЕР_1) витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 5 120 (п'ять тисяч сто двадцять) грн. 00 коп.

В іншій частині ухвалу Києво-Святошинського районного суду Київської області від 05 вересня 2018 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту може бути оскаржена до Верховного Суду.

Повний текст постанови складений 20 березня 2019 року.

Суддя-доповідач М.І. Оніщук

Судді Л.Д. Українець

В.А.Шебуєва