РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 січня 2019 року м. Кремінна

Справа № 414/2742/18

Провадження № 2/414/25/2019

Кремінський районний суд Луганської області у складі:

головуючого судді Безкровного І.Г.,

за участю секретаря с/з Водолазської Т.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Кремінна Луганської області цивільну справу за правилами спрощеного позовного провадження за позовною заявою ОСОБА_2, в інтересах якої діє представник ОСОБА_3, до ОСОБА_4 про стягнення аліментів на час навчання,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2, в інтересах якої діє представник ОСОБА_3, звернулася до Кремінського районного суду Луганської області з позовною заявою до ОСОБА_4 про стягнення аліментів на час навчання доньки. В обґрунтування позову вона зазначає, що перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, який за рішенням Кремінського районного суду Луганської області від 12.03.2001 було розірвано. Від цього шлюбу сторони мають повнолітню доньку ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка 22.07.2016 за власною ініціативою змінила прізвище на «ОСОБА_5».

На даний час ОСОБА_5 продовжує навчання у ДЗ «Луганський національний університет імені Тараса Шевченка» на першому курсі на контрактній основі, стипендії не отримує, працювати не має можливості, оскільки навчається на денній формі навчання. У зв'язку із навчанням ОСОБА_5 потребує матеріальної допомоги. Наразі її навчання, проїзд, проживання, харчування, одяг, знаряддя для навчання одноосібно оплачує позивач.

В той же час, її батько ОСОБА_4 будь-якої допомоги їй не надає, при цьому отримує пенсію, аліменти нікому не виплачує.

У зв'язку з цим позивач просила стягнути з ОСОБА_4 аліменти на її користь на час навчання повнолітньої доньки ОСОБА_5 в розмірі 1/4 частини з усіх видів доходу відповідача щомісяця, починаючи з дня подання позовної заяви і до закінчення нею навчання або до досягнення двадцяти трьох років.

Позивач ОСОБА_2 та її представник ОСОБА_3 у судове засідання не з'явилися, остання надала заяву про розгляд справи за їх відсутності, в якій також зазначила, що позивач підтримує позовні вимоги у повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_4 та його представник ОСОБА_8 у судове засідання також не з'явилися, останній надав заву про розгляд справи за їх відсутності. Також представником відповідача ОСОБА_8 було подано відзив на позовну заяву, в якому представник зазначив, що відповідач визнає позов частково та не заперечує проти стягнення з нього аліментів на час навчання доньки ОСОБА_4 у розмірі 1/6 частини з усіх видів його доходу щомісячно до закінчення нею навчання або досягнення донькою двадцяти трьох років. Представник зазначає, що надавати допомогу доньці у більшому розміру відповідач не має можливості, оскільки є пенсіонером та перебуває на обліку у невропатолога із захворюванням спини і суглобів, у зв'язку з чим потребує постійного медикаментозного лікування, так само, як і його дружина ОСОБА_9, яка перебуває на диспансерному обліку із загальним захворюванням, при цьому остання також потребує санаторно-курортного лікування. В той же час, відповідач не має субсидії на сплату житлово-комунальних послуг і несе значні витрати на придбання дров для опалення будинку.

У зв'язку із неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, а справа розглядалася на підставі наявних письмових матеріалів.

Розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, всебічно, повно та об'єктивно дослідивши та оцінивши за своїм внутрішнім переконанням надані докази як окремо, так і в їх сукупності, суд дійшов наступних висновків.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_2 та відповідач ОСОБА_4 перебували у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано згідно з рішенням Кремінського районного суду Луганської області від 12.03.2001 (а.с. 12).

Від цього шлюбу сторони мають повнолітню доньку ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, яка 22 липня 2016 року змінила прізвище на «ОСОБА_5». Зазначені обставини підтверджуються свідоцтвом про народження серії НОМЕР_3 та свідоцтвом про зміну прізвища серії НОМЕР_4 (а.с. 10, 11).

З довідки директора навчально-наукового інституту історії, міжнародних відносин і соціально-політичних наук № 197 від 03.09.2018 вбачається, що ОСОБА_5 навчається на першому курсі денної форми у Навчально-науковому інституті історії, міжнародних відносин і соціально-політичних наук державного закладу «Луганський національний університет імені Тараса Шевченка» за державним замовленням за спеціальністю «середня освіта (історія)». Також відповідно до довідки ректора цього державного закладу № 23 від 01.10.2018 ОСОБА_5 з 01.09.2018 стипендію не отримує (а.с. 14, 16).

Відповідно до довідки № 233 від 28.09.18 ОСОБА_5 проживає у гуртожитку Луганського національного університету імені Тараса Шевченка (без реєстрації місця проживання) за адресою: АДРЕСА_3 (а.с. 15).

Відповідно до довідки про склад сім'ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб № 6049 від 25.09.2018, виданої адміністратором відділу адміністративних послуг виконавчого комітету Кремінської міської ради Луганської області, позивач ОСОБА_2 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2. Разом з позивачем за вказаною адресою також зареєстрована та, відповідно, перебуває на її утриманні її донька ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 13).

На підтвердження того, що ОСОБА_2 несе витрати у зв'язку із навчанням ОСОБА_5, позивачем надано наступні підтверджуючі документи: накладну № 1 від 26.08.2018, яка свідчить про витрати на канцелярські товари в розмірі 500 грн; чек № 0.0..1 від 27.09.2018 про сплату коштів за проживання у гуртожитку в розмірі 2065 грн; чек № 11670 від 10.09.2018 та чек № 12253 від 17.09.2018, що свідчать про витрати на проїзд ОСОБА_5 до місця навчання на загальну суму 222,92 грн (а.с. 18, 19, 20, 21).

Разом з тим, із доданих представником відповідача до відзиву документів судом встановлено, що ОСОБА_4 є пенсіонером та перебуває на обліку у невропатолога із захворюванням спини і суглобів, у зв'язку з чим потребує постійного медикаментозного лікування, так само, як і його дружина ОСОБА_9, яка перебуває на диспансерному обліку із загальним захворюванням, а також потребує санаторно-курортного лікування. В той же час, відповідач не має субсидії на сплату житлово-комунальних послуг і несе значні витрати на придбання дров для опалення будинку. На підтвердження зазначених обставин представником відповідача надано відповідні довідки, товарно-транспортні накладні та квитанції (а.с. 44, 45, 46, 47, 48, 49).

В свою чергу, позивачем та її представником не надано належних та допустимих доказів, що свідчили б про можливість відповідача надавати ним допомогу повнолітній доньці на час її навчання саме у розмірі 1/4 частини з усіх видів його доходу щомісячно.

Відповідно до ч.ч. 1-3 ст. 199 Сімейного кодексу України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

У пункті 20 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15.05.2006 зазначається, що обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

Судом було встановлено, що ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка є донькою позивача ОСОБА_2 та відповідача ОСОБА_4, на даний час досягла віку 18 років (і в той же час їй не виповнилося 23 років), продовжує навчатися на контрактній основі у Луганському національному університеті імені Тараса Шевченка та потребує у зв'язку з цим матеріальної допомоги, зокрема на оплату навчання, підручників, проїзду до навчального закладу, який знаходиться у м. Старобільськ Луганської області, проживання за місцем його знаходження у м. Старобільськ Луганської області, оскільки навчається на денній формі навчання тощо. В той же час, відповідач ОСОБА_4 є пенсіонером і отримує дохід, а отже має можливість надавати матеріальну допомогу доньці, яка продовжує навчання і потребує такої допомоги, що було визнано самим відповідачем у наданому його представником відзиві. Позивач надає матеріальну допомогу доньці у зв'язку із продовженням навчання останньої, що було встановлено судом із позовної заяви та доданих до неї документів, однак зазначена обставина не звільняє відповідача від обов'язку як батька позивача брати участь у наданні такої допомоги доньці, оскільки судом було встановлено, що відповідач отримує дохід і має таку можливість.

Разом з тим, відповідно до ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.

Згідно з ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує:

1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини;

2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів;

3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина;

3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів;

3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів;

4) інші обставини, що мають істотне значення.

Аналізуючи викладені вище правові норми, судом відзначається, що правовідносини з обов'язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання, не є продовженням безумовного обов'язку батьків з утримання неповнолітніх дітей, більш того, вони регулюються самостійними нормами матеріального права, якими вказаний обов'язок встановлений щодо обох батьків і залежить від умови можливості надавати матеріальну допомогу.

Навідміну від правовідносин щодо участі батьків у додаткових витратах, правовідносини обов'язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина на період навчання регулюються главою 16 СК України, яка зокрема, передбачає обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті 199, 200, 201 цього Кодексу). У визначенні розміру аліментів слід враховувати вартість навчання, підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження.

Аналогічний правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 24.02.2016 у справі № 6-1296цс15, який суд враховує під час розгляду цієї цивільної справи в силу приписів ч. 4 ст. 263 ЦПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову.

Визначаючи розмір аліментів на час навчання, що підлягають стягненню з відповідача на користь позивача, суд виходить з вартості витрат позивача на навчання доньки, що знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, також суд бере до уваги, що обов'язок надання такої допомоги покладається на обох батьків, у той час як така можливість у відповідача є обмеженою з огляду на його стан здоров'я, необхідність витрачати кошти на лікування та сплату житлово-комунальних послуг, в тому числі на опалення будинку.

За таких обставин, враховуючи встановлені обставини справи, а також беручи до уваги принципи розумності та справедливості, суд вважає за необхідне задовольнити позов частково та стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на час навчання ОСОБА_5 у розмірі 1/6 частини усіх видів доходу відповідача щомісяця, починаючи стягнення з 11 жовтня 2018 року і до припинення ОСОБА_5навчання, але не більше, ніж до досягнення нею 23 років.

Оскільки суд дійшов висновку про необхідність часткового задоволення позову, а позивача при зверненні з позовом до суду було звільнено від його сплати на підставі п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», суд вважає за необхідне відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України також стягнути з відповідача на користь держави судовий збір пропорційно розміру задоволених вимог, а саме у сумі 479,26 грн.

Також на підставі п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд вважає за необхідне допустити негайне виконання рішення в межах суми платежу за один місяць.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 5, 10-13, 76-81, 89, 141, 258, 259, 263-265, 430 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_2, в інтересах якої діє представник ОСОБА_3, до ОСОБА_4 про стягнення аліментів на час навчання - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_4 (РНОКПП НОМЕР_1; місце проживання: АДРЕСА_1) на користь ОСОБА_2(РНОКПП НОМЕР_2; місце проживання: АДРЕСА_2) аліменти на час навчання їх повнолітньої доньки ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, у розмірі 1/6 частини з усіх видів доходу ОСОБА_4 щомісяця, починаючи стягнення з 11 жовтня 2018 року і до припинення ОСОБА_5навчання (у Луганському національному університеті імені Тараса Шевченка), але не більше, ніж до досягнення нею 23 років.

У задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_4 (РНОКПП НОМЕР_1; місце проживання: АДРЕСА_1) на користь держави (отримувач коштів: ГУК у м. Києві/м. Київ/22030106; ; банк отримувача: Казначейство України (ЕАП); код банку отримувача: 899998; рахунок отримувача: 6001; код класифікації доходів бюджету: 22030106) судовий збір у розмірі 479,26 грн (чотирьохсот сімдесяти дев'яти гривень двадцяти шести копійок).

Рішення в частині стягнення аліментів в межах суми виплат за один місяць допустити до негайного виконання.

Рішення може бути оскаржено шляхом подання апеляційної скарги до Луганського апеляційного суду безпосередньо або через Кремінський районний суд Луганської області протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя І.Г. Безкровний