Дата документу 20.03.2019 Справа № 336/7085/14-ц
Запорізький апеляційний суд
Єдиний унікальний №336/7085/14 Головуючий у 1 інстанції: Щаслива О.В.
Провадження № 22-ц/807/638/19 Суддя-доповідач: ОСОБА_1

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 березня 2019 року м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з цивільних справ:

Головуючого: Кочеткової І.В.,

суддів: Маловічко С.В.,

ОСОБА_2,

секретар: Бєлова А.В.,

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, третя особа департамент архітектури та містобудування Запорізької міської ради про усунення перешкод у користуванні нерухомим майном, виділ в натурі частки в справі спільної часткової власності на нерухоме майно,

за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 22 листопада 2016 року ,

В С Т А Н О В И В :

У вересні 2014 року ОСОБА_3 звернулась до суду з позовом, який в ході розгляду справи неодноразово уточнювала і доповнювала. Зазначала, що їй на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом № 4-428 від 17 лютого 1996 року та рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя у справі № 2-8017.10 від 16 грудня 2010 року належить Ѕ частка житлового будинку № 79 по вул. Ізмаїльській в м. Запоріжжі, який розташований на приватизованій земельній ділянці площею 465 кв.м. Співвласником іншої Ѕ частки будинку є відповідачка ОСОБА_4, яка не впускає її до входу на горище спірного будинку для обслуговування даху її частини будинку, труби теплопостачання та газопроводу, який знаходиться на фасаді будинку. Відповідач встановила металевий паркан висотою у три метра. Між сторонами виник спір з приводу порядку користування будинком і надвірними спорудами.

Посилаючись на зазначені обставини, позивач просила, остаточно уточнивши позовні вимоги, відповідно до запропонованого нею варіанту виділу, який складений судовим експертом ОСОБА_5 у експертному висновку № 12-16 від 10 жовтня 2016 року, виділити їй в натурі Ѕ частку житлового будинку під літерою А, яка складається з житлової кімнати 2-5 площею 7,9 м2, житлової кімнати 1-2 площею 6,2 м2, житлової кімнати 2-4 площею 12,7 м2; в прибудові під літерою А1: коридор 2-1 площею 2,3 м2, коридор 2-2 площею 2,7 м2, гардероб 2-3 площею 0,8 м2, кухню 2-6 площею 4,5 м2, котельню 2-7 площею 3,1 м2, а також ганок до літ. А1, сходи, козирок до літ. А1, зливну яму № 4, 1/2 частину паркану № 1, паркан № 7, 1/2 частину паркану № 8, замощення Ш, замощення ІУ.

Крім того, просила усунути їй перешкоди в доступі до горища та газопроводу шляхом демонтування паркану № 8 від прибудови під літерою А1 до теплиці під літерою Г. Стягнути з відповідача на користь позивача витрати по сплаті судового збору та інші судові витрати.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 22 листопада 2016 року позов ОСОБА_6 задоволено частково.

Зобов'язано ОСОБА_4 не чинити перешкод ОСОБА_3 у доступі до горища і газопроводу у будинку № 79 по вул. Ізмаїльській у м. Запоріжжі. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Задовольняючи частково позов, суд першої інстанції виходив з того, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Разом з тим, відмовляючи ОСОБА_3. у задоволенні позову про виділ частки домоволодіння в натурі, місцевий суд виходив з того, що запропонований варіант виділу запропонований експертом з відступами від вимог пункту 2.9 ДБН В.2.2-15-2005 «Житлові будинки. Загальні положення» та ДБН В.3.2-2-2990 «Житлові будинки. Реконструкція та капітальний ремонт». Відповідач не погоджується із запропонованим позивачем варіантом поділу будинку. Поділ будинку за запропонованим позивачем варіантом звужує право відповідача на володіння та користування тією часткою спільного майна, яка відповідає розміру її ідеальної частки. За відсутності домовленості між співвласниками виділ частки неможливий.

Не погоджуючись з рішенням суду,ОСОБА_3 в частині відмови у задоволені позову звернулося до суду з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись, на незаконність, порушення судом норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, оскільки судом першої інстанції спір, який виник між сторонами щодо володіння та користування житловим будинком не вирішений, та її право на виділ частки будинку не реалізовано. Просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити її позовні вимоги та виділити їй в натурі Ѕ частку будинковолодіння №79 по вул. Ізмаїльській в м. Запоріжжі відповідно до запропонованого нею варіанту виділу, який складений судовим експертом ОСОБА_5 у експертному висновку № 12-16 від 10 жовтня 2016 року, стягнути з ОСОБА_4 на користь позивача витрати, понесені у звязку із оскарженням рішення суду.

Рішенням Апеляційного суду Запорізької області від 22 лютого 2017 року рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 22 листопада 2016 року скасовано у частині відмови у задоволенні позову ОСОБА_3 0. М. до ОСОБА_4 про виділ в натурі частки у праві спільної часткової власності на нерухоме майно та ухвалено у цій частині нове рішення про його задоволення. Виділено ОСОБА_3 0. М. в натурі Ѕ частку житлового будинку № 79 по вул. Ізмаїльській у м. Запоріжжі, під літерою А, яке складається з: житлової кімнати 2-5, площею 7,9 кв. м, житлової кімнати 1-2, площею 6,2 кв. м, житлової кімнати 2-4, площею 12, 7 кв. м; у прибудові під літерою А1: коридор 2-1, площею 2,3 кв. м, коридор 2-2, площею 2,7 кв. м, гардероб 2-3, площею 0,8 кв. м, кухню 2-6, площею 4,5 кв. м, котельню 2-7, площею 3,1 кв. м, ґанок до літ. А1, сходи, козирок до літ. А1, зливну яму № 4, 1/2 частину паркану № 1, паркан № 7,1/2 частину паркану № 8, замощення Ш, замощення IV. В іншій частині рішення суду першої інстанції залишено без змін. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Апеляційний суд, скасовуючи рішення суду першої інстанції у частині вирішення позовних вимог ОСОБА_3. до ОСОБА_4 про виділ у натурі частки у праві спільної часткової власності на нерухоме майно, виходив із того, що спір, який виник між сторонами, не знайшов вирішення у суді і порушене право позивача на виділ частки у домоволодінні в натурі фактично не знайшло судового захисту, що не відповідає завданням цивільного судочинства. Судом першої інстанції не враховано, що відповідно до висновку експертного дослідження № 12-16 від 10 жовтня 2016 року існує технічна можливість виділу в натурі частки спірного будинку. Оскільки поділ будинку можливий, тому суд, здійснюючи поділ майна в натурі (виділ частки), повинен передати співвласнику частку житлового будинку та нежилих будівель, яка відповідає розміру й вартості його частки, якщо це можливо без завдання неспівмірнорї шкоди господарському призначенню будівлі.

Постановою Верховного Суду від 10 жовтня 2018 року касаційну скаргу ОСОБА_4 задоволено частково. Рішення Апеляційного суду Запорізької області від 22 лютого 2017 року скасовано в частині вирішення позовних вимог ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про виділ в натурі частки у праві спільної часткової власності на нерухоме майно, справу у цій частині передано на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Відповідно до ст.367 ЦПК України апеляційний суд перевіряє законність та обґрунтованість судового рішення лише в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно вимог ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Згідно ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Оскаржуване рішення в частині, що переглядається, відповідає вказаним вимогам закону.

Встановлено, що будинок № 79 по вул. Ізмаїльській у м. Запоріжжі належить сторонам по справі на праві спільної часткової власності, по 1/2 частині будинку кожній. (т. 1 а. с. 7-14).

Вказаний будинок сторони успадкували після смерті своїх батьків ОСОБА_7, який помер 05.08.1995, та ОСОБА_8, яка померла 23.01.2010 (т1, а.с.11-14).

Фактично між сторонами склався порядок користування житловим будинком і надвірними спорудами.

У користуванні ОСОБА_3 у житловому будинку «А» знаходяться квартира №2, яка складається із кімнати 2-4, житловою площею 12,7 кв.м і кімната 2-5, житловою площею 8,1 кв.м, а також самовільна прибудова «А-1», де розташовані коридор 2-1, площею 2,3 кв.м., коридор2-2, площе. 2,7 кв.м, гардероб 2-3, площею 0,8 кв.м, кухня 2-6, площею 4,5 кв.м, санвузол 2-7, площею 3,1 кв.м., що складає 52/100 частки від площі будинку та 3/5 від вартості будинку, а без урахування самовільних будівель у її користуванні знаходяться 39/100 частки від площі будинку і 39/100 від вартості будинку без урахування самовільних прибудов. Крім того, у користуванні ОСОБА_3 знаходяться мансарда нежитлова над літ.А1 «МС», ганок до А1, сходи до МС, козирок до А1, замощення Ш, замощення 1У, паркани №№7,8,9,10, зливна яка №4

У фактичному користуванні ОСОБА_4 знаходиться квартира №1, яка складається із кухні 1-1, площею 7,7 кв.м, кімнати 1-2, площею 6,2 кв.м, кладової 1-3, площею 1,5 кв.м, коридора 1-5, площею 2,8 кв.м, кімнати 1-4, площею 13,8 кв.м, що складає 48/100 частки від площі будинку та 2/5 частки від вартості будинку. Крім того у користування ОСОБА_4 знаходяться надвірні будівлі і споруди: ганок до літ.а, козирок до літ. А, «Г» теплиця, «Б» сарай, «ПГ» погріб з шийкою, «Е» душ вбиральня, №6 хвіртка, замощення - 1,П,У,У1; зливна яма №5, паркани №№1,11,12,13, водопровід що складає 56/100 від вартості домоволодіння та 67/100 частку від вартості домоволодіння без урахування самовільних споруд.

Кожним із співвласників укладені окремі договори з відповідними службами із надання послуг газопостачання, електропостачання, водопостачання тощо.

Між сторонами виник спір щодо порядку користування вказаним домоволодінням.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 25 грудня 2014 року по справі було призначено будівельно-технічну експертизу, на вирішення якої поставлені питання щодо визначення можливих варіантів поділу спірного домоволодіння та господарських споруд між співвласниками. Проведення експертизи доручено експертам Дніпропетровського науково-дослідного інституту судових експертиз.

Висновком судової будівельно-технічної експертизи Дніпропетровського науково-дослідного інституту судових експертиз № 16/17-15 від 11 вересня 2015 року запропоновано два варіанти розподілу спірного житлового будинку без урахування самовільного будівництва. За першим варіантом розподілу житлового будинку та господарських споруд пропонується виділити першому співвласнику Чижовій Л.М. на Ѕ частку (на додатку №2 забарвлено жовтим кольором) в житловому будинку приміщення кухня1-1 площею 7,7 кв.м, коридор 1-2 площею 6,2 кв.м, житлова кімната 2-4, площею 12,7кв.м, що складає Ѕ частку від площі будинку та 51/100 від вартості будинку без урахування самовільних прибудов, а також надвірні споруди: ганок до «а», козирьок до «а», сарай «Б», теплиця «Г», погріб із шийкою «пг», зливна яма №5, Ѕ водопроводу №2, Ѕ паркану №1, Ѕ замощення «І», замощення «ІІ», Ѕ замощення «VІ», замощення «V», №13 паркан, №12 паркан, №11 паркан, Ѕ №6 хвіртка . Разом по домоволодінню без урахування самовільних побудов 59/100 вартості будинковолодіння. Іншому співвласнику Обелець О.М. на Ѕ частку (на додатку №2 забарвлено блакитним кольором) пропонується виділити в житловому будинку кімнату 2-5, площею 8,1 кв.м, кімнату 1-4, площею 13,8 кв.м, коридор 1-5, площею 2,8 кв.м, кладову 1-3, площею, площею 1,5 кв.м, що складає Ѕ частку від площі будинку та 49/100 від вартості будинку без урахування самовільних прибудов. В надвірних спорудах №4 зливна яма, Ѕ №2 водопровід, Ѕ № 1 паркан, Ѕ «І» замощення, Ѕ №6 хвіртка, Ѕ замощення «VІ», паркани №№7,8,9,10, ІІІ, ІV. Разом по домоволодінню без урахування самовільних побудов вказані приміщення і надвірні споруди складають 41/100 частки від вартості будинковолодіння, без урахування самовільних прибудов. В грошовому вираженні частка першого співвласника Ѕ частини від вартості домоволодіння без урахування самовільних прибудов складає 68 672, 5 грн., що на 10 214 грн. більше ідеальної частки. Для влаштування окремих квартир у відповідності з існуючими вимогами та нормами необхідно виконати такі переобладнання: закласти дверні прорізи між приміщеннями 1-1 і 1-5; 2-4 і 2-5; пробити додатковий віконний проріз в приміщенні 1-1; частину приміщення 1-2 обладнати під кімнату; віконний проріз в приміщенні 1-1 переобладнати в дверний з облаштуванням подвійних дверей для входу до кв.№1; закласти дверний проріз в приміщення 1-1; пробити двірний проріз між пнриміщеннями 1-1 і 1-2; закласти двірний проріз між приміщеннями 1-2 і 1-5; пробити додатковий дверний проріз у приміщенні 1-2; розібрати частину перегородки в приміщенні 2-4; встановити перегородку між приміщеннями 1-2 і 2-4; приміщення 1-4 обладнати під єдину кухню-їдальню; влаштувати прибудову приміщення коридору площею 2,85 кв.м, шириною не менше 1,50 м висотою не менше 2,2м. Дозвіл на виконання будівельних робіт (реконструкції) надається інспекціями державного архітектурно-будівельного контролю на підставі затвердженої у встановленому порядку проектної документації, при наявності дозволу виконкому, газового господарства і держпожінспекції. За другим варіантом розподілу житлового будинку та господарських споруд пропонується виділити першому співвласнику Чижовій Л.М.(на додатку №3 забарвлено жовтим кольором) в житловому будинку кухню 1-1, площею 7,7 кв.м, коридор 1-2, площею 6,2 кв.м, житлову кімнату 2-4, площею 12,7 кв.м, що складає Ѕ частку від площі будинку та 51/100 від вартості будинку без урахування самовільних прибудов, а також надвірні споруди: ганок до «а», козирьок до «а», сарай «Б», теплиця «Г», погріб із шийкою «пг», зливна яма №5, Ѕ водопроводу №2, Ѕ паркану №1, Ѕ замощення «І», замощення «ІІ», Ѕ замощення «VІ», замощення «V», №13 паркан, №12 паркан, №11 паркан, Ѕ №6 хвіртка . Разом по домоволодінню без урахування самовільних побудов 59/100 вартості будинковолодіння. Іншому співвласнику Обелець О.М. на Ѕ частку (на додатку №3 забарвлено блакитним кольором) в житловому будинку кімнату 2-5, житловою площею 8,1 кв.м, кімнату 1-4, площею 13,8 кв.м, коридор1-5, площею 2,8 кв.м, кладова 1-3, площею 1,5 кв.м, що складає Ѕ частку від площі будинку та 49/100 вартості будинку без урахування самовільних прибудов. В надвірних спорудах №4 зливна яма, Ѕ №2 водопровід, Ѕ № 1 паркан, Ѕ «І» замощення, Ѕ №6 хвіртка, Ѕ замощення «VІ», паркани №№7,8,9,10, ІІІ, ІV. Разом по домоволодінню без урахування самовільних побудов вказані приміщення і надвірні споруди складають 41/100 частки від вартості будинковолодіння, без урахування самовільних прибудов. В грошовому вираженні частка першого співвласника Ѕ частини від вартості домоволодіння без урахування самовільних прибудов складає 68 672 грн., що на 10 214 грн. більше ідеальної частки. Розмір компенсації наведених вище варіантів на користь другого співвласника складає 46 270 грн. Для влаштування окремих квартир у відповідності з існуючими вимогами та нормами необхідно виконати такі переобладнання: закласти дверний проріз між приміщеннями 1-1 і 1-5; закласти дверний проріз між приміщеннями 2-4 і 2-5; частину приміщення 1-2 обладнати під кімнату; пробити дверний проріз у приміщення 1-1 з облаштуванням подвійних дверей для входу до кв.№1; пробити дверний проріз між приміщеннями 1-1 і 1-2; закласти дверний проріз між приміщеннями 1-2 і 1-5; закласти дверний проріз між приміщеннями 1-1; пробити додатковий проріз у приміщення 1-4; розібрати перегородку між приміщеннями 1-4 і 2-5; встановити перегородку між приміщеннями 1-4 і 2-5, розібрати частину перегородки в приміщенні 2-4, встановити перегородку між приміщеннями 1-2 і 2-4, влаштувати прибудову приміщення кухні площею 7,1 кв.м, шириною не менше 1,8 м, висотою не менше 2,2 м. Дозвіл на виконання будівельних робіт (реконструкції) надається інспекціями державного архітектурно-будівельного контролю на підставі затвердженої у встановленому порядку проектної документації, при наявності дозволу виконкому, газового господарства і держпожінспекції (т. 1 а. с. 82-108).

Висновком експертного дослідження судового експерта ОСОБА_5 № 1-16 від 14 січня 2016 року було запропоновано варіант поділу спірного домоволодіння (без урахування самовільного будівництва) з відступами від вимог пункту 2.9 ДБН В.2.2-15-2005 «Житлові будинки. Загальні положення» та ДБН В.3.2-2-2990 «Житлові будинки. Реконструкція та капітальний ремонт». За запропонованим поділом ОСОБА_4 відходить частина домоволодіння площею 25, 8 кв. м і надвірні споруди, що становлять 4/10 частики, а ОСОБА_3 27,0 кв. м. і надвірні споруди, що становить 6/10 часток. Розмір компенсації власнику, частка якого зменшилась, становить 52 200, 00 грн (т. 1 а. с. 168-177).

Висновком експертного дослідження судового експерта ОСОБА_5 № 12-16 від 10 жовтня 2016 року було запропоновано варіант поділу спірного домоволодіння, за яким ОСОБА_4 відходить частина домоволодіння площею 25, 8 кв. м, а ОСОБА_3 40, 2 кв. м. Цей варіант також визначений із відступами від вимог пункту 2.9 ДБН В.2.2-15-2005 «Житлові будинки. Загальні положення» та ДБН В.3.2-2-2990 «Житлові будинки. Реконструкція та капітальний ремонт». Розмір компенсації власнику, частка якого зменшилась, становить 990 , 22 грн. (т. 2 а. с. 28-32). У зазначеному висновку не врахована мансарда нежитлова «МС» над літ. «А1», залишковою вартістю 5 915 грн.

Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до частини першої статті 16 ЦК України, частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно положень статті 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів.

Відповідно до статті 81 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу свої вимог та заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Аналогічні положення щодо доказів і доказування містяться і в статтях 76, 81 діючого ЦПК України.

Поняття спільної часткової власності визначено у частині першій статті 356 ЦК України як власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності.

Право спільної часткової власності це право двох або більше осіб за своїм розсудом володіти, користуватися і розпоряджатися належним їм у певних частках майном, яке складає єдине ціле.

Кожен учасник спільної часткової власності володіє не часткою майна в натурі, а часткою в праві власності на спільне майно в цілому. Ці частки є ідеальними й визначаються відповідними процентами від цілого чи у дробовому вираженні.

Частиною 4 ст.357 ЦК України передбачено, що співвласник житлового будинку може зробити у встановленому законом порядку за свій рахунок добудову (прибудову) без згоди інших співвласників, якщо це не порушує їхні права. Така добудова (прибудова) є власністю співвласник4а, який її зробив, і не змінює розміру часток співвласників у праві спільної часткової власності.

Згідно зі статтею 364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності.

Якщо виділ у натурі частки зі спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга статті 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки.

Верховний Суд України у постановах від 04 грудня 2013 року № 6-130цс13 та від 30 вересня 2015 року № 6-286цс15 висловив правову позицію щодо виділу частки з майна, що є у спільній частковій власності, відповідно до якої при розгляді справ такої категорії судам слід звертати увагу на те, що не підлягають поділу (виділу) обєкти нерухомого майна, до складу яких входять самочинно збудовані (реконструйовані, переплановані) обєкти нерухомого майна, оскільки вони не є обєктами права власності (положення статей 364, 367, 376 ЦК України, пункт 2.3 глави 2 Інструкції щодо проведення поділу, виділу та розрахунку часток обєктів нерухомого майна, затвердженої наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 18 червня 2007 року № 55).

Втручання у право власності може бути виправдним згідно зі статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод і буде відповідати усталеній прецедентній практиці ЄСПЛ якщо воно здійснено: з метою урегулювання спору і врахування права власності іншого співвласника (суспільний інтерес); на підставі закону; з дотриманням вимог співмірності і пропорційності, виплатою належної компенсації.

За наявності чотирьох експертних висновків, різних варіантів поділу спірного домоволодіння (з компенсацією вартості різного розміру і без такої) апеляційний суд погоджується із висновком суду першої інстанції про неможливість вирішити питання про поділ будинку в натурі з огляду на таке.

За даними технічної документації до складу спірного житлового будинку входять самовільні прибудови та будівлі : прибудова літ. «А1», рік побудови 1977-1978, мансарда нежитлова літ. «МС», рік побудови 1977-1997, ганок до «А1»,рік побудови 1987, сходи до «МС»,рік побудови 1997, козирок до «А1»,рік побудови 1997, душ-вбиральня літ. «Е», рік побудови 2012, а всього будівель і споруд залишком вартості 76 010 грн. (т.1, а.с.82-111).

Залишкова вартість будинку і надвірних споруд без урахування самочинних будівель і споруд становить 116 917 грн. (т.1, а.с.84-89).

Отже вартість самочинних будівель і споруд складає 39,4% залишкової вартості спірного домоволодіння.

Після набуття сторонами у спадщину по Ѕ частці спірної нерухомості кожною із них за власні кошти здійснено будівництво надвірних споруд, а саме: душу-вбиральні літ. «Е», залишковою вартістю 29 841 грн., замощення П, вартістю 967 грн., паркани №№8,9 загальною вартістю 2069 грн., зливна яма №5, вартістю 3 472 грн.

Вартість збудованого відповідачкою душа-вбиральні (29 841 грн.) за висновками експерта перевищує вартість кімнати 1-2 , площею 6,2 кв.м (7 747 грн.), якою користується відповідачка і яку експерт пропонує, а позивачка просить виділити їй у власність на належні їй Ѕ частку у спірному майні.

Проте вказані обєкти за всіма експертними висновками обліковуються як обєкти спільної-часткової власності, і питання щодо можливих варіантів розподілу будинку в натурі вирішувалося експертом без урахування положень ч.4 ст.357 ЦК України.

За змістом частини першої статті 376 ЦК України самочинним вважається будівництво житлового будинку, будівлі, споруди, іншого нерухомого майна, якщо вони збудовані на земельній ділянці, що не була відведена особі, яка здійснює будівництво; або відведена не для цієї мети; або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи належно затвердженого проекту; або з істотним порушенням будівельних норм і правил.

Таким чином, самочинним є будівництво об'єкта нерухомого майна за наявності будь-якої з умов, зазначених у ній.

Отже, відсутність дозволу на будівництво, проекту або порушення умов, передбачених у цих документах, тягне визнання такого будівництва самочинним відповідно до частини першої статті 376 ЦК України.

Головним наслідком самочинного будівництва є те, що в особи, яка його здійснила, не виникає права власності на нього, як на об'єкт нерухомості (частина друга статті 376 ЦК України).

У розумінні частини першої статті 376 ЦК України самочинним будівництвом є не тільки новостворений об'єкт, а й об'єкт нерухомості, який виник у результаті реконструкції, капітального ремонту, перебудови, надбудови вже існуючого об'єкта, здійснених без одержаного дозволу місцевих органів виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування, розробленої та затвердженої в установленому порядку проектної документації, дозволу на виконання будівельних робіт, наданого органами архітектурно-будівельного контролю, оскільки в результаті таких дій об'єкт втрачає тотожність із тим, на який власником (власниками) отримано право власності . Усі об'єкти нерухомого майна, які зведені після одержання акта приймання в експлуатацію, незалежно від того, значились вони до одержання акта приймання в проектній документації чи ні, вважаються самочинними (пункт 3.4.1. Методичних рекомендацій з питань технічної інвентаризації об'єктів нерухомого майна, затверджених наказом Держжитлокомунгоспу України від 5 вересня 2003 року № 146.

За змістом частини першої статті 376 ЦК України правила про самочинне будівництво і його наслідки поширюються на всі випадки будівництва (реконструкції) всіх типів будівель, споруд та іншого нерухомого майна.

Пунктом 2.3 розділу 2 Інструкції щодо проведення поділу, виділу та розрахунку часток об'єктів нерухомого майна, затвердженої наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 18 червня 2007 року № 55 передбачено, що не підлягають поділу об'єкти нерухомого майна, до складу яких входять самочинно збудовані (реконструйовані, переплановані) об'єкти нерухомого майна. Питання щодо поділу об'єктів нерухомого майна може розглядатись лише після визнання права власності на них відповідно до закону.

Як зазначалося вище, до складу спірного нерухомого майна входять самочинні будівлі і споруди, залишкова вартість яких становить39,4% ввід загальної вартості спірного житлового будинку.

Вказані будівлі і споруди були збудовані за життя батьків сторін, а отже кожний із спадкоємців має право на Ѕ частку будівельних матеріалів, обладнання тощо, які були використані в процесі цього будівництва.

Фактично самочинні будівлі та споруди, крім душу-вбиральні літ. «Е», знаходяться у користуванні позивачки, що не заперечувалося останньою у суді.

На думку колегії, питання щодо поділу житлового будинку в натурі між його співвласниками може розглядатися лише після визнання права власності на самочинні прибудови, вартість яких становить майже 40% загальної вартості будинку і надвірних споруд, згідно Порядку прийняття в експлуатацію і проведення технічного обстеження індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, громадських будинків та будівель і споруд сільськогосподарського призначення I та II категорій складності, які збудовані без дозволу на виконання будівельних робіт, затвердженого наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 24 квітня 2015 року № 79.

Зважаючи на те, що позивачем не надано належних і допустимих доказів прийняття в експлуатацію самочинних будівель і споруд у відповідності до вказаного Порядку, цей варіант поділу надано з відступами від вимог пункту 2.9 ДБН В.2.2-15-2005 «Житлові будинки. Загальні положення» та ДБН В.3.2-2-2990 «Житлові будинки. Реконструкція та капітальний ремонт», поділ будинку в натурі за висновком експертного дослідження судового експерта ОСОБА_5 № 12-16 від 10 жовтня 2016 року є неможливим.

Запропоновані два інших варіанти розподілу будинку без урахування самовільного будівництва за висновком судової будівельно-технічної експертизи Дніпропетровського науково-дослідного інституту судових експертиз № 16/17-15 від 11 вересня 2015 року також не можуть бути прийняті до уваги.

Відповідно до положень ст.152 ЖК України виконання власниками робіт з переобладнання та перепланування жилого будинку і жилого приміщення приватного житлового фонду, які не передбачають втручання в несучі конструкції та/або інженерні системи загального користування, не потребує отримання документів, що дають право на їх виконання. Після завершення зазначених робіт введення обєкту в експлуатацію не потребується.

Отже, отримання відповідних документів на переобладнання та перепланування жилого будинку необхідно лише у випадку втручання у несучі конструкції та/або інженерні системи загального користування, у іншому випадку дозвільна документація не є необхідною.

Відповідно до Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій, затверджених наказом Держжитлокомунгоспу України 17 травня 2005 року №76 та зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 25 серпня 2005 року за №927/11207, до елементів перепланування житлових приміщень належать: перенесення і розбирання перегородок, перенесення і влаштування дверних прорізів, улаштування і переустаткування тамбурів, прибудова балконів на рівні перших поверхів багатоповерхових будинків.

Переобладнанням визначається улаштування в окремих квартирах багатоквартирних будинків індивідуального опалення та іншого інженерного обладнання, перенесення нагрівальних, сантехнічних і газових приладів; влаштування і переустаткування туалетів, ванних кімнат, вентиляційних каналів.

За вищевказаним висновком судової будівельно-технічної експертизи № 16/17-15 від 11 вересня 2015 року обидва варіанти розподілу спірного житлового будинку без урахування самовільного будівництва передбачають низку будівельних робіт з втручанням у несучі конструкції.

Дозвіл на виконання будівельних робіт (реконструкції) інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю на підставі затвердженої у встановленому порядку проектної документації, дозвіл виконкому, газового господарства і держпожінспекції сторонами не наданий.

Відсутність таких дозволів унеможливлює поділ будинку в натурі.

Четвертий варіант поділу будинку в натурі, запропонований у висновку № 1-16 від 14 січня 2016 року (без урахування самовільного будівництва) також не може бути прийнятий до уваги, оскільки він зроблений з відступами від вимог пункту 2.9 ДБН В.2.2-15-2005 «Житлові будинки. Загальні положення» та ДБН В.3.2-2-2990 «Житлові будинки. Реконструкція та капітальний ремонт». Вказаний варіант розподілу також передбачає втручання в несучі конструкції, а саме: пробиття дверного отвору в приміщення 1-2. Дозвіл на виконання будівельних робіт за вказаним варіантом інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю на підставі затвердженої у встановленому порядку проектної документації, дозвіл виконкому, газового господарства і держпожінспекції сторонами також не наданий.

Апеляційний суд розяснив сторонам положення ст.152 ЖК України і запропонував надати дозвіл на виконання будівельних робіт (реконструкції) інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю на підставі затвердженої у встановленому порядку проектної документації, дозвіл виконкому, газового господарства і держпожінспекції за висновком судової будівельно-технічної експертизи Дніпропетровського науково-дослідного інституту судових експертиз № 16/17-15 від 11 вересня 2015 року.

Від надання таких дозволів сторони відмовилися.

Апеляційний суд запропонував сторонам провести додаткову судову-будівельну експертизу для визначення реальних часток кожного із співвласників у спірному будинку без урахування будівель і споруд, які були збудовані сторонами після 2010 року за кошти кожного із співвласників, і які відповідно до ч.4 ст. 357 ЦК України є власністю співвласника, який їх зробив, і не змінює розміру часток співвласників у праві спільної часткової власності.

Проте від проведення такої експертизи сторони також відмовилися.

Аналіз фактичних обставин справи і зібраних у справі доказів свідчить про неможливість поділу будинку в натурі за наявності самовільних будівель і споруд, вартість яких становить майже 40% від вартості житлового будинку. Без урахування самочинних будівель і споруд будинок також не може бути поділений в натурі, оскільки за висновком експерта такий поділ передбачає низку будівельних робіт з втручанням в несучі конструкції за наявності дозволів компетентних органів. Проте такі дозволи сторонами по справі суду не надані.

Фактичний порядок користування житловим будинком і надвірними спорудами, що склався між сторонами, не порушує права позивачки, а тому суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відсутність підстав для їх зміни.

Доводи ОСОБА_3 про те, що у спірному будинку відсутні самочинні будівлі і споруди, оскільки їх будівництво було здійснено батьком сторін у 1977 р. за згодою Шевченківського райвиконкому, що підтверджується відповідним листом виконкому №57 від 08.02.1977, є неспроможними.

Із листа №57 від 08.02.1977р. Шевченківського виконкому м.Заполріжжя, адресованого Начальну Запорізького ИБТІ, вбачається, що виконком дозволяє гр..ОСОБА_9 оформити документи на нову службову прибудов розміром 2,5 на 4,0 кв.м згідно висновку управління головного архітектора міста №53/77 від 19 січня 1977 (т.2, а.с.25).

Проте за довідкою Державного архіву Запорізької області від 09.03.2017 «01-32/ч-0511 в документах Шевченківського райвиконкому м. Запоріжжя за 1977 рік рішення про узаконення прибудови, зокрема, висновку головного архітектора) за адресою вул. Ізмаїльська, 79 не виявлено (т.3, а.с.59).

Фактичний розмір прибудови «А-1» становить 19.9 кв.м, мансарди 20,5 кв.м (т.1, а.с.110).

Відповідно до свідоцтва про право на спадщину, виданого ОСОБА_3 Пятою запорізькою державною нотаріальною конторою 17.02.1996р., до складу спадкового майна, що залишилося після смерті її батька ОСОБА_7, який помер 05.08.1995р., увійшли Ѕ частка житлового будинку №79 по вул. Ізмаїльській, в м. Запоріжжі, розташованого на земельній ділянці 454 кв.м. На вказані земельній ділянці розташовані житловий будинок А, житловою площею 34,6 кв.м, сарай «Б», погріб пг, вбиральня З, замощення 1, паркан №1, водопровід номер 2.

Службова прибудова «А-1», площею 19,9 кв.м та мансарда над нею, площе. 20,5 кв.м як самочинні споруди до складу спадкового майна не увійшли.

Із листів ТОВ «ЗМБТІ» від 14.07.2017 №6153, від 02.11.2016 №10910 вбачається, що згідно архівним даним спірний житловий будинок з господарчими будівлями і спорудами належить в рівних частках ОСОБА_4 та ОСОБА_3 за виключенням самочинно збудованих до 1987 року та не введених в експлуатацію прибудови літ.»А-1», мансарди над прибудовою «А-1» під літ. «МС».

Аналогічні відомості щодо самочинності прибудови «А-1» і мансарди «МС» містяться і в технічних паспортах на будинковолодіння №79 по вул.Ізмаїльська в м.Запоріжжі, у відповідях департаменту архітектури та містобудування Запорізької міської ради (т.1,а.с.7-9, 105-107,177, 209-210, 224-225, 227-228, т.2, а.с. 33-34, 40-42).

Здійснення позивачкою будівельних робіт з переобладнання житлового будинку у березні 2017 року у відповідності із висновком експертного дослідження судового експерта ОСОБА_5 № 12-16 від 10 жовтня 2016 року в той час, коли справа ще перебувала у провадженні касаційного суду, не є підставою для задоволення апеляційної скарги, оскільки запропонований варіант розподілу судом визнаний неприйнятним.

Згідно пункту 1 частини 1 статті 374 ЦПК України за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право постановити ухвалу про відхилення апеляційної скарги і залишення рішення без змін.

Відповідно статті 375 ЦП К України апеляційний суд залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Докази та обставини, на які посилається заявник в апеляційній скарзі, були предметом дослідження суду першої інстанції та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановленні судом першої інстанції були дотримані норми матеріального та процесуального права.

За вказаних обставин доводи апеляційної скарги про невідповідність висновків суду першої інстанції вимогам закону є безпідставними.

Отже, апеляційний суд вважає, що рішення суду ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому підстав для його скасування з мотивів, викладених в апеляції, не вбачається.

Керуючись ст. ст.374, 375, 382 ЦПК України, апеляційний суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення.

Рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 22 листопада 2016 року у цій справі в частині виділу частки у праві спільної часткової власності в натурі залишити без змін.

В іншій частині рішення суду першої інстанції не переглядалося.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття.

Касаційна скарга на постанову подається протягом тридцяти днів з дня її проголошення безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Повний текст постанови складено і підписано 21 березня 2019 року.

Головуючий

Судді: