Справа № 603/658/18
Провадження №2/603/38/2019
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"19" березня 2019 р. м. Монастириська

Монастириський районний суд Тернопільської області в складі:

головуючого - судді Галіяна І. М.

секретаря судового засідання Бішко І.М.

розглянувши в порядку загального позовного провадження цивільну справу № 603/658/18

позивач: ОСОБА_1

представник позивача: ОСОБА_2

відповідач: ОСОБА_3

предмет позову: стягнення коштів,

за участі:

позивача - ОСОБА_1

представника позивача адвоката ОСОБА_2

відповідача ОСОБА_3

в с т а н о в и в :

Представник позивача ОСОБА_1 адвокат ОСОБА_2 звернувся в Монастириський районний суд Тернопільської області з позовом до відповідача ОСОБА_3, про стягнення в користь позивача кошти в сумі 2500 грн. за прострочення оплати проданої телички.

Вказані вимоги мотивує тим, що в серпні 2017 року ОСОБА_1 домовилась з ОСОБА_3 про продаж їй телички за 2500 грн. Після передачі телички, ОСОБА_3 повідомила ОСОБА_1, що гроші передасть пізніше, коли їх вишле дочка з Франції, проте відповідач по сьогоднішній день не оплатила кошти за теличку в обумовленій сумі.

В ході проведення підготовчого судового засідання представником позивача до суду подано зміни до позовної заяви, згідно яких просить стягнути з відповідача в користь позивача борг у сумі 1750 грн. 93 коп. з урахуванням індексу інфляції та трьох процентів річних за неоплачений товар.

Зміни до позовної заяви мотивовано тим, що у відзиві на позовну заяву відповідач визнала спірні обставини справи та зазначила, що у червні 2017 року вона домовилась із позивачем про купівлю у неї телички за 2500 грн. Також відповідач вказала, що у серпні 2017 року частково оплатила вартість телички у розмірі 1000 грн., а 1500 грн. недоплатила тому, що ОСОБА_1 їй не віддала борг у розмірі 1500 грн. за роботу синів у Херсоні. Так як відповідач по сьогоднішній день не оплатила частину коштів за продану теличку в сумі 1500 грн., представник позивача просив стягнути з відповідача вказану суму. Окрім цього просив, відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України (надалі ЦК України), стягнути інфляційні витрати та 3% річних.

28.09.2018 року ухвалою судді Монастириського районного суду Тернопільської області вказану позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження в даній цивільній справі. Справу вирішено розглядати за правилами загального позовного провадження. Також в даній ухвалі відповідачу запропоновано надати відзив на позовну заяву. Окрім зазначеного в даній ухвалі зобовязано відповідача надати вичерпну відповідь окремо на кожне поставлене представником позивача, у відповідності до ст. 93 ЦПК України, питання по суті.

08.11.2018 року представником позивача подано клопотання про витребування доказів з Монастириського відділення поліції ГУНПУ в Тернопільській області.

Також, 08.11.2018 року до матеріалів справи за заявою представника позивача, долучено відповідь з Монастириського районного управління ГУ Держпродспоживслужби в Тернопільській області від 20.09.2018 року.

28.11.2018 року відповідачем подано відзив на позовну заяву. Цього ж числа в судовому засіданні задоволено клопотання представника позивача про витребування доказів з Монастириського відділення поліції ГУНПУ в Тернопільській області.

05.12.2018 року представником позивача подано заяву про виклик свідка на підставі ст. 91ЦПК України та відповідь на відзив.

Окрім зазначеного представником позивача 05.12.2018 року подано зміни до позовної заяви.

07.12.2018 року відповідачем подано заяву про виклик свідка.

Представник позивача, позивач кожен окремо змінені позовні вимоги підтримали повністю просять їх задовольнити з підстав зазначених в змінах до позовної заяви.

Відповідач змінені позовні вимоги про стягнення з неї боргу в сумі 1750 грн. з урахуванням встановленого індексу інфляції та трьох процентів річних не визнала з підстав зазначених в відзиві.

Відповідач зазначила, що дійсно домовилась із ОСОБА_1 про купівлю у неї телички за 2500 грн. 1000 грн. з яких оплатила у серпні 2017 року а іншу частину коштів, у розмірі 1500 грн. зобовязувалася повернути у вересні 2017 року. Однак вказану суму коштів не повернула, оскільки вважала що 1500 грн. підлягає списанню в рахунок погашення боргу, що виник 7 років тому у ОСОБА_1 перед ОСОБА_3 за роботу як її так і її синів на сезонних роботах у Херсоні.

Як вказала відповідач у судовому засіданні, ОСОБА_1, заборгувала перед нею 1500 грн., з огляду на те, що вона як бригадир нараховувала і виплачувала працівникам за роботу. В кінці роботи кожному бригадиру кожен працівник повинен був виплачувати 500 грн., а так як сини позивача ОСОБА_4 та ОСОБА_5, яких вона взяла на роботу та і сама позивач їй не заплатили вказану суму то вважає, що і вона не повинна повертати 1500 грн. заборгованості за теличку.

Розглянувши у відповідності до вимог глави 6 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) справу, заслухавши вступне слово позивача, представника позивача, відповідача, ознайомившись з письмовими доказами, якими сторони обґрунтовують позовні вимоги та заперечення на позов, поясненнями учасників справи, викладеними в заявах по суті справи, показаннями свідків суд вважає, що позов підлягає до задоволення з таких міркувань.

Згідно паспорта великої рогатої худоби серії LF №821812, виданого 04.05.2018 року, власником тварини по кличці «Ласа» є ОСОБА_1

Судом встановлено та сторонами не заперечується, що в червні 2017 року ОСОБА_1 в усній формі домовилась з ОСОБА_3 про купівлю-продаж телички за 2500 грн. із відстроченням оплати за теличку до вересня 2017 року. На виконання домовленостей між сторонами ОСОБА_1 передала вказану теличку ОСОБА_3, й у серпні 2017 року отримала частину коштів у розмірі 1000 грн. іншу частину коштів у розмірі 1500 грн. ОСОБА_3 зобовязувалася повернути у вересні 2017 року, після отримання допомоги від дочки із Франції. Натомість, ОСОБА_3 відмовилась повертати борг, оскільки вважала його списаним в рахунок боргу що виник 7 років тому у ОСОБА_1Я перед ОСОБА_3.

Згідно п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ч. 1 ст. 626 наведеного Кодексу договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

За змістом ст. 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Статтею 629 зазначеного Кодексу передбачено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ч. 1 ст. 206 ЦК України, усно можуть вчинятися правочини, які повністю виконуються сторонами у момент їх вчинення, за винятком правочинів, які підлягають нотаріальному посвідченню та (або) державній реєстрації, а також правочинів, для яких недодержання письмової форми має наслідком їх недійсність.

У ст. 208 ЦК України визначено, коли додержання письмової форми при вчиненні правочинів є обовязковим. Водночас у ст. 218 ЦК України сформульовано правило, відповідно до якого недодержання сторонами письмової форми правочину, яка встановлена законом, немає наслідком його недійсність, крім випадків, встановлених законом. Однак сторони правочину, який згідно із законом належить вчиняти у письмовій формі, обмежені в засобах доказування факту його вчинення. Згідно з абз. 2 ч. 1 ст. 218 ЦК України рішення суду не може ґрунтуватися на свідченнях свідків.

Відповідно до ст. 655 ЦК України, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Статтею 658 ЦК України встановлено, що право продажу товару, крім випадків примусового продажу та інших випадків, встановлених законом, належить власникові товару. Якщо продавець товару не є його власником, покупець набуває право власності лише у випадку, якщо власник не має права вимагати його повернення.

Відповідно до ст. 632 зазначеного Кодексу ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін. У випадках, встановлених законом, застосовуються ціни (тарифи, ставки тощо), які встановлюються або регулюються уповноваженими органами державної влади або органами місцевого самоврядування (ч. 1). Зміна ціни після укладення договору допускається лише у випадках і на умовах, встановлених договором або законом (ч. 2).

Відповідно до ч. 1 ст. 692 ЦК України, покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

У випадку, якщо договором купівлі-продажу передбачена оплата товару через певний час після його передачі покупцю, покупець повинен провести оплату в строк, передбачений договором. (ч. 2 ст. 692 ЦК України).

Якщо покупець не виконує свого обов'язку щодо оплати переданого йому товару в установлений договором купівлі-продажу строк, продавець набуває право вимоги такої оплати (ч. 3 ст. 692 ЦК України), або розірвання договору з підстав, передбачених ст. 651 ЦК України.

Так в судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_1 була власником спірної рогатої худоби, а тому мала право на її продаж.

Також судом встановлено, що між сторонами був укладений усний договір купівлі-продажу телички.

Отже судом встановлено факт укладення та виконання усного договору за відповідною ціною, що підтверджується переданням позивачем телички відповідачу, прийняттям її відповідачем та частковою оплатою за теличку.

Також судом встановлено, що відповідач не сплатила частину коштів у розмірі 1500 грн. за придбану теличку, тобто фактично невиконала взяті на себе добровільно зобовязання в повній мірі за укладеним договором.

Таким чином, сума боргу в розмірі 1500 грн. підлягає стягненню відповідно до ч. 3 ст. 692 ЦК України.

Посилання відповідача на відсутність правових підстав для стягнення заборгованості, оскільки така підлягає списання в рахунок боргових зобовязань позивача перед відповідачем є неспроможними, оскільки це сторонами не обумовлювалося та не відноситься до предмету доказування за цим позовом.

Щодо вимоги про стягнення із відповідача на підставі ч. 2 ст. 625 ЦК України інфляційних втрат та трьох процентів річних від простроченої суми, то суд вважає за необхідне зазначити таке.

Цивільне законодавство містить загальні умови виконання зобов'язання, що полягають у його виконанні належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (ст. 526 ЦК України).

Принцип належного виконання полягає в тому, що виконання має бути проведене: належними сторонами; щодо належного предмета; у належний спосіб; у належний строк (термін); у належному місці.

Наслідки прострочення грошового зобов'язання, коли боржник повинен повернути грошові кошти, але неправомірно не повертає їх, також вичерпно врегульовані законодавством. У цьому разі відповідно до частини другої ст. 625 ЦК України боржник зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Оскільки ст. 625 ЦК України розміщена в розділі І «Загальні положення про зобов'язання» книги 5 ЦК України, то вона поширює свою дію на всі зобов'язання, якщо інше не передбачено в спеціальних нормах, які регулюють суспільні відносини з приводу виникнення, зміни чи припинення окремих видів зобов'язань.

Отже суд погоджується із підставністю нарахування позивачем на суму боргу відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України інфляційних витрат та трьох процентів річних.

Суд також погоджується із позивачем щодо періоду (вересень 2017 року) з якого остання розпочала нарахування інфляційних витрат та трьох процентів річних, оскільки відповідач саме у цей період повинна була повернути борг, таким чином позивач у вересні 2017 року мала законні та обґрунтовані сподівання на отримання коштів за продану теличку.

Судові витрати за розгляд позовної заяви, в силу дії статті 141 ЦПК України, суд покладає на відповідача з огляду на задоволення позовних вимог.

Керуючись ст. 124 Конституції України, ст.ст. 12, 13, 81, 141, 258, 259, 263-265 ЦПК України, ст.ст. 11, 206, 627, 629, 632, 655, 658, 692 ЦПК України, суд, -

у х в а л и в :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення коштів задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_3 в користь ОСОБА_1, 1500 (тисячу пятсот) грн. 00 коп. заборгованості за усним договором купівлі-продажу телички.

Стягнути з ОСОБА_3 в користь ОСОБА_1 56 грн. 21 коп. 3% річних від простроченої суми за період з 01.09.2017 року по 01.12.2018 року.

Стягнути з ОСОБА_3 в користь ОСОБА_1 194 грн. 72 коп. втрати від інфляції за період з 01.09.2017 року по 01.12.2018 року.

Стягнути з ОСОБА_3 в користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 704 грн. 80 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Тернопільського апеляційного суду через Монастириський районний суд Тернопільської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а у разі ухвалення рішення за відсутності учасників справи протягом тридцяти днів з дати складення повного судового рішення.

У разі оголошення в судовому засіданні лише вступної та резолютивної частини судового рішення чи ухвалення рішення за відсутності учасників справи або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 21.03.2019 року.

Учасники справи:

Позивач: ОСОБА_1, (паспорт серії МС №135054 ІПН НОМЕР_1), проживаючої за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1.

Представник позивача: адвокат ОСОБА_2, (Свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю №701 від 27.04.2012 року, Довіреність №100 від 05.03.2018 року на здійснення представництва інтересів позивача в судах), місцезнаходження якого: вул.С.Бандери №1 м.Монастириська Тернопільська область.

Відповідач: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, (паспорт серії МС 551486) проживаючої (зареєстрованої) за адресою: с.Григорів Монастириського району Тернопільської області.

Суддя ОСОБА_6