ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 березня 2019 року м. Чернівці

справа № 725/6259/15-ц

провадження № 22-ц/822/118/19

Чернівецький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Яремка В. В.,

суддів: Литвинюк І.М., Перепелюк І.Б.

секретар Тодоряк Г. Д.

з участю представника позивача ОСОБА_1, представника відповідачки ОСОБА_2 - ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» (далі - ПАТ «УкрСиббанк») до ОСОБА_4, ОСОБА_2, ОСОБА_5 про стягнення заборгованості та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ПАТ «УкрСиббанк», ОСОБА_4 про визнання поруки припиненою за апеляційною скаргою ПАТ «УкрСиббанк» на рішення Першотравневого районного суду м. Чернівці від 07 листопада 2018 року у складі судді Галичанського О.І.,

встановив:

У листопаді 2015 року Публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк» (далі - ПАТ «УкрСиббанк») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_4, ОСОБА_2, ОСОБА_5 про стягнення заборгованості.

Позивач зазначав, що 02 жовтня 2007 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» та ОСОБА_4 укладено договір про надання споживчого кредиту №0, відповідно до умов якого останній споживчий кредит у розмірі 40000 доларів США зі сплатою відсотків за користування кредитом з розрахунку 10,5 % на рік з кінцевим терміном повернення кредиту - 02 серпня 2028 року. Нарахування відсотків за користування кредитом здійснюється за фактичну кількість днів у періоді на залишок заборгованості.

З метою забезпечення виконання зобов'язань за вказаним кредитним договором 02 жовтня 2007 року банком було укладено два договори поруки з ОСОБА_2 та ОСОБА_5 за № 146628 та № 146797, за умовами яких вони взяли на себе зобов'язання відповідати за боргові зобов'язання, які виникають з кредитного договору у тому ж об'ємі, що і ОСОБА_4

Умови кредитного договору відповідач ОСОБА_4 належним чином не виконував, щомісячно кредит не погашав, проценти за його користування не сплачував, у зв'язку із чим допустив заборгованість за кредитним договором, яка станом на 11 листопада 2015 року становить 24831,54 доларів США - заборгованість за кредитом й процентами та 23469,48 грн - пеня за несвоєчасне погашення заборгованості, з яких 19985,76 доларів США - строкова заборгованість за кредитом, 2485,71 доларів США - прострочена заборгованість за кредитом, 196,63 доларів США - поточна заборгованість за процентами, 2163,44 доларів США - прострочена заборгованість за процентами, 119310,12 грн - пеня за несвоєчасне погашення кредиту в межах строку позовної давності, 11559,36 грн - пеня за несвоєчасну сплати процентів.

Позивач просив стягнути з відповідачів на свою користь у солідарному порядку вищевказану заборгованість.

У вересні 2017 року ОСОБА_2 предявла зустрічний позов про визнання поруки припиненою, в якій посилався на те, що позивачем пропущено встановлений законом шестимісячний строк на пред'явлення вимоги до поручителя про виконання ним зобов'язання за договором поруки.

Просив суд визнати поруку припиненою за договором № 146628 від 02 жовтня 2007 року, укладений між ПАТ «УкрСиббанк» та ОСОБА_2 При цьому помилково сформулював назву вимоги як вимога про припиненим договору поруки.

Просив також відмовити у первісному позові ПАТ «УкрСиббанк» до нього про стягнення заборгованості.

Рішенням Першотравневого районного суду м. Чернівці від 07 листопада 2018 року позов ПАТ «УкрСиббанк» задоволено частково.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_4, ОСОБА_5 суму боргу за договором про надання споживчого кредиту №0 від 02 жовтня 2007 року в розмірі 24 831,54 доларів США та 23 469,48 грн заборгованості зі сплати пені за порушення термінів повернення кредиту на користь ПАТ «УкрСиббанк».

У задоволенні первісних позовних вимог про стягнення заборгованості з ОСОБА_2 відмовлено.

Зустрічний позов ОСОБА_2 до ПАТ «Укрсиббанк», ОСОБА_4 про визнання поруки припиненою задоволено.

Визнано припиненим договір поруки № 146628 від 02 жовтня 2007 року, укладений між ПАТ « УкрСиббанк» та ОСОБА_2

Стягнуто пропорційно з ОСОБА_4, ОСОБА_5 на користь ПАТ «УкрСиббанк» 8830 грн 03 коп. - витрат зі сплати судового збору та 420 грн - витрат, пов'язаних з розміщення оголошення про виклик до суду.

В апеляційній скарзі ПАТ «УкрСиббанк» просить рішення: в частині первісних позовних вимог до ОСОБА_2 скасувати та ухвалити в цій частині нове судове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в цій частині в повному обсязі; в частині зустрічних позовних вимог скасувати та ухвалити в цій частині нове судове рішення, яким відмовити у цьому позові.

Посилається на неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Зазначає, що при вирішенні вимог до поручителя ОСОБА_2, суд припустився помилки у визначенні дати початку перебігу шестимісячного строку для пред'явлення банком вимог до поручителя, не звернувши уваги, що порука щодо указаної особи не припинилася.

Апеляційний суд, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, вважає, що апеляційну скаргу слід задовольнити частково: рішення в частині первісних позовних вимог до ОСОБА_2 скасувати, задовольнивши ці позовні вимоги, а в частині зустрічних позовних вимог скасувати, відмовивши у позові в цій частині, з наступних підстав.

Відповідно до статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам рішення суду в оскаржуваній частині не відповідає.

Відмовляючи в задоволенні первісного позову в частині стягнення на користь банку заборгованості з ОСОБА_2 та задовольняючи зустрічний позов про визнання договору поруки припиненим (помилково зазначено про прнипинення договору поруки), суд першої інстанції виходив з того, що банком не пред'явлено у судовому порядку у встановлений законом шестимісячний строк вимогу до поручителя ОСОБА_2, а отже порука є такою, що припинена.

Проте з таким висновком погодитися не можна, оскільки він не відповідає фактичним обставинам справи, суд дійшов його внаслідок неповного з'ясування обставин, що мають значення для справи, неправильного застосування норм матеріального права та порушення процесуального права, що згідно з пунктами 1, 3, 4 частини 1 статті 376 ЦПК України є підставою для скасування оскаржуваного рішення в частині первісних позовних вимог до ОСОБА_2 та в частині зустрічних позовних вимог.

У справі встановлено, що 02 жовтня 2007 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк», правонаступником якого є ПАТ «УкрСиббанк», та ОСОБА_4 укладено договір про надання споживчого кредиту №0, відповідно до умов якого останній отримав споживчий кредит у розмірі 40000 доларів США зі сплатою відсотків за користування кредитом з розрахунку 10,5 % на рік з кінцевим терміном повернення кредиту - 02 серпня 2028 року.

На забезпечення виконання зобов'язання за вказаним кредитним договором 02 жовтня 2007 року між банком та ОСОБА_2 було укладено договір поруки № 146628, а також між банком та ОСОБА_5 - договір поруки № 146797, відповідно до умов яких останні взяли на себе обов'язок нести перед банком солідарну з позичальником відповідальність за невиконання ним зобов'язань за вказаним кредитним договором.

Встановлено і це не оспорюється відповідачами, в т.ч. заявником, й стверджується розрахунком заборгованості за кредитом ОСОБА_4, що станом на 11 листопада 2015 року внаслідок неналежного виконання позичальником зобов'язання за кредитним договором утворилась заборгованість у розмірі становить 24 831,54 доларів США - заборгованості за кредитом й процентами та 23469,48 грн - пеня за несвоєчасне погашення заборгованості, з яких 19985,76 доларів США - строкова заборгованість за кредитом, 2485,71 доларів США - прострочена заборгованість за кредитом, 196,63 доларів США - поточна заборгованість за процентами, 2163,44 доларів США - прострочена заборгованість за процентами, 119310,12 грн - пеня за несвоєчасне погашення кредиту в межах позовної давності, 11559,36 грн - пеня за несвоєчасну сплату процентів.

Пунктом 1.4 договору поруки від 02 жовтня 2007 року, укладеного між банком і ОСОБА_2, передбачено, що відповідальність поручителя і боржника є солідарною.

Згідно з пунктом 1.3 зазначеного договору поруки поручитель відповідає за виконання зобов'язань позичальником за основним договором, включаючи повернення основної суми боргу (в т. ч. суми кредиту, регресу), сплату процентів, комісій, відшкодування можливих збитків, сплату та інших штрафних санкцій, передбачених умовами основного договору.

Відповідно до пункту 2.2. договору поруки у випадку невиконання боржником своїх зобов'язань за основним договором кредитор має право пред'явити свої вимоги безпосередньо до поручителя, які є обов'язковими до виконання поручителем на десятий робочий день з дати відправлення йому такої вимоги.

Пунктом 3.1. договору поруки визначено, що цей договір набирає чинності з моменту його підписання обома сторонами та діє до повного припинення всіх зобов'язань боржника за основним договором.

Крім того, судом встановлено, що кредитор і позичальник визначили як строк дії договору вцілому - до 02 серпня 2028 року, так і строки виконання зобов'язань зі щомісячним погашенням платежів - щомісячно, у розмірі та строки, визначені у графіку повернення кредиту та сплати процентів.

Наслідки прострочення позичальником повернення позики визначено у частині 2 статті 1050 ЦК України. Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Сторони кредитного договору встановили як строк дії договору до моменту виконання сторонами в повному обсязі взятих на себе зобов'язань, так і строки виконання зобов'язань зі щомісячним погашенням платежів. Таким чином, погашення кредитної заборгованості та строки сплати чергових платежів умовами договору визначено місяцями.

Отже, поряд з установленням строку дії договору сторони встановили й строки виконання боржником окремих зобов'язань (внесення щомісячних платежів), що входять до складу зобов'язання, яке виникло на основі договору.

Строк виконання кожного щомісячного зобов'язання згідно із частиною третьою статті 254 ЦК України спливає у відповідне число останнього місяця строку. Перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок (стаття 253 ЦК України).

Як встановлено у справі останній платіж позичальником ОСОБА_4 було вчинено 03 листопада 2014 року.

Згідно графіка погашення кредиту, який включає в себе фіксовану суму щомісячного погашення кредиту, до якого входить тіло кредиту і проценти, наступна проплата за кредитним договором мала б відбутись 30 листопада 2014 року, проте позичальник припинив погашати кредит.

Вимога про погашення простроченого зобов'язання була направлена відповідача 10 вересня 2015 року (т.1, а.с.12-14).

Зобов'язання виникають з підстав, передбачених статтею 11 ЦК України, зокрема з договорів.

За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти (частина 1 статті 1054 ЦК України).

За договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку.

Відповідно до частини 1 статті 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником (частина 1 статті 553 ЦК України).

У разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.

Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки (частини 1, 2 статті 554 ЦК України).

Припинення поруки пов'язане, зокрема, із закінченням строку її чинності.

За змістом частини 4 статті 559 ЦК України, у редакції, яка була чинною на час виникнення спірних відносин, порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя.

Порука - це строкове зобов'язання, і незалежно від того, чи встановлено договором строк її дії, сплив цього строку - припиняє суб'єктивне право кредитора.

Отже, вимогу до поручителя про виконання ним солідарного з боржником зобов'язання за договором повинно бути пред'явлено в судовому порядку в межах строку дії поруки, тобто протягом шести місяців з моменту настання строку погашення чергового платежу за основним зобов'язанням, якщо умовами договору передбачено погашення кредиту періодичними платежами. У разі пред'явлення банком вимог до поручителя більш ніж через шість місяців після настання строку для виконання відповідної частини основного зобов'язання в силу положень частини 4 статті 559 ЦК України у відповідній редакції порука припиняється в частині певних щомісячних зобов'язань щодо повернення грошових коштів поза межами цього строку.

Строк пред'явлення кредитором вимог до поручителя про повернення боргових сум, погашення яких згідно з умовами договору визначено періодичними платежами, повинен обчислюватися з моменту настання строку погашення кожного чергового платежу за основним зобов'язанням.

Такий правовий висновок висловлено Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 13 червня 2018 року у справі № 408/8040/12-ц (провадження № 14-145цс18).

За умовами спірного кредитного договору боржник ОСОБА_4, а відтак і поручителі, узяли на себе зобов'язання повертати суму кредиту рівними частинами щомісяця, в терміни, встановлені графіком погашення кредиту (щомісячними платежами).

Тобто, крім установлення строку дії договору, сторони встановили й строки виконання боржником окремих зобов'язань (внесення щомісячних платежів), що входять до змісту зобов'язання, яке виникло на основі договору.

Строк виконання боржником кожного щомісячного зобов'язання згідно із частиною 3 статті 254 ЦК України спливає у відповідне число останнього місяця строку.

Якщо умовами кредитного договору передбачено окремі самостійні зобов'язання боржника про повернення боргу щомісяця частинами та встановлено самостійну відповідальність боржника за невиконання цього обов'язку, то в разі неналежного виконання позичальником цих зобов'язань позовна давність за вимогами кредитора до нього про повернення заборгованих коштів повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення кожного чергового платежу.

Оскільки відповідно до статті 554 ЦК України поручитель відповідає перед кредитором у тому самому обсязі, що й боржник, то зазначені правила(з урахуванням положень частини 4 статті 559 цього Кодексу у відповідній редакції) повинні застосовуватись і до поручителя.

Можна зробити висновок, що в разі неналежного виконання боржником зобов'язань за кредитним договором передбачений частиною 4 статті 559 ЦК України у відповідній редакції строк пред'явлення кредитором вимог до поручителя про повернення боргових сум, погашення яких згідно з умовами договору визначено періодичними платежами, повинен обчислюватися з моменту настання строку погашення кожного чергового платежу.

Згідно з пунктом 1.2.2 договору про надання споживчого кредиту позичальник зобов'язується повертати кредит шляхом щомісячної сплати платежів у розмірі 395 доларів США в терміни, встановлені графіком погашення кредиту.

Оскільки кредитним договором передбачено, що чергові платежі боржник повинен був здійснювати в терміни, встановлені графіком погашення кредиту, а за договором поруки поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник за всіма зобов'язаннями останнього за основним договором, тому з часу несплати кожного з платежів починається обрахування встановленого частиною 4 статті 559 цього Кодексу у відповідній редакції шестимісячного строку для пред'явлення вимог до поручителя.

У разі пред'явлення вимоги до поручителя більше ніж через шість місяців після настання строку для виконання відповідної частини основного зобов'язання, в силу положень частини 4 статті 559 ЦК України у відповідній редакції порука припиняється в частині певних щомісячних зобов'язань щодо повернення грошових коштів поза межами цього строку.

Разом з тим правовідносини поруки за договором не можна вважати припиненими в іншій частині, яка стосується відповідальності поручителя за невиконання боржником окремих зобов'язань за кредитним договором про погашення кредиту до збігу шестимісячного строку з моменту виникнення права вимоги про виконання відповідної частини зобов'язань.

З аналізу частини 4 статті 559 ЦК України у відповідній редакції можна зробити висновок, що застосоване в цій нормі поняття «строк чинності поруки» повинне розглядатися як строк, протягом якого кредитор може реалізувати свої права за порукою як видом забезпечення зобов'язання.

Закінчення строку, установленого договором поруки, так само як сплив шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання або одного року від дня укладення договору поруки, якщо строк основного зобов'язання не встановлений, припиняє поруку за умови, що кредитор протягом строку дії поруки не пред'явить вимоги до поручителя.

Зазначені правові висновки викладені Верховним Судом України, зокрема у постановах від 17 вересня 2014 року у справі № 6-53цс14, від 20 квітня 2016 року у справі № 6-2662цс15, від 29 березня 2017 року у справі № 6-3087цс16.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 13 червня 2018 року у справі № 408/8040/12 (провадження № 14-145цс18) не встановила підстав відступити від наведених висновків та зазначила, що у разі пред'явлення банком вимог до поручителя більше ніж через шість місяців після настання строку виконання відповідної частини основного зобов'язання в силу положень частини 4 статті 559 ЦК України у відповідній редакції порука припиняється в частині певних щомісячних зобов'язань щодо повернення грошових коштів поза межами цього строку.

Як вбачається з матеріалів справи, банк звернувся до поручителя ОСОБА_2 10 вересня 2015 року із вимогою за № 30-11/28863 про сплату боргу за договором про надання споживчого кредиту від 02 жовтня 2007 року, в якій зазначено, що банк вимагає достроково повністю повернути кредит та сплатити нараховані проценти, а також штрафні санкції (пеня, штраф) у разі не усунення порушень на 32 день з дня отримання цієї вимоги, а у випадку відсутності підтвердження отримання вимоги - з 41 календарного дня з дня відправлення повідомлення (вимоги) про дострокове поверненя кредиту. Згідно з поштовим повідомленням його вручено позивачу 14 вересня 2015 року, отже строк повернення кредиту у повному обсязі настав на 32 день з отримання вимоги, 15 жовтня 2015 року.

Після указаного строку право банку як кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припинилося.

Проте суд першої інстнації дійшов помилкового висновку про те, що позов банку до ОСОБА_2 не підлягає задоволенню, не врахувавши наведених норм матеріального права та обставин справи про те, що, пред'явивши в межах строку дії кредитного договору досудову вимогу від 10 вересня 2015 року, банк встановив новий строк виконання основного зобов'язання до 15 жовтня 2015 року.

Банк звернувся до суду з позовом до позичальника та поручителів про стягнення кредитної заборгованості 20 листопада 2015 року, тобто в межах шестимісячного строку, а тому відсутні правові підстави стверджувати, що порука є припиненою у повному обсязі.

Поряд із цим із наданої банком виписки за кредитним договором встановлено, що боржник ОСОБА_4 останній платіж здійснив в листопаді 2014 року, з моменту прострочення цих періодичних платежів банк не пред'являв вимог до поручителя в межах шести місяців за кожним місячним платежем, окрім вимоги від 10 вересня 2015 року.

З урахуванням того, що позов до поручителя про стягнення кредитної заборгованості подано 20 листопада 2015 року, а за умовами кредитного договору щомісячний платіж повинен був здійснюватись позичальником не пізніше останнього робочого дня поточного місяця, колегія суддів дійшла висновку про те, що порука ОСОБА_2 в частині внесення щомісячних платежів, нарахованих до 01 травня 2015 року, є такою, що припинилася.

Також, усупереч нормі частини 2 статті 1050 ЦК України та умовам кредитного договору банк пред'явив до відповідачів вимоги про стягнення процентів нарахованих в т.ч. після закінчення строку договору, зокрема, за період з 16 жовтня 2015 року по 11 листопада 2015 року.

Зокрема, виходячи з розрахунку заборгованості порука припинилася щодо несплачених до 20 травня 2015 року наступних платежів, пред'явлених банком до стягнення.

Так, з 22471,47 доларів США заборгованості за кредитом порука припинилася щодо платежів на суму 1210,38 доларів США - заборгованості за кредитом (22471,47 -21261,09).

З огляду на встановлений кредитним договором строк сплати ануїтетних платежів до 02 числа місяця, порука не припинилася за цим видом заборгованості на 21261,09 доларів США.

Порука за нарахованими процентами припинилася щодо платежів на суму 1180,56 доларів США, строк сплати яких минув до 02 травня 2015 року.

З огляду на встановлений кредитним договором строк сплати процентів до 02 числа місяця, порука не припинилася щодо платежу на 1179,50 доларів США (з розрахунку: 2163,5-1180,56).

Щодо поруки на нараховані суми пені, то вона припинилася на суми нарахованої пені за період до 20 травня 2015 року та підлягає стягненню в межах платежів, нарахованих за період з 20 травня 2015 року по 15 жовтня 2015 року (в межах шестимісячного строку і до закінчення строку дії договору).

Зокрема, цей розмір пені, виходячи з відомостей, зазначених у розрахунках пені становить: за несвоєчасне погашення кредиту - 7788 грн 98 коп. (з розрахунку: (1222,74/33*17)+1281,24+1562,11+1494,28+381,94+1319,02+455,68+(1662,03/30* 12) = 605,01+2335,42=4281,61); за несвоєчасну сплату процентів - 7541 грн 23 коп. (з розрахунку:(1198,16/33*17)+1249,60+1516,59+1444,21+369,19 +1269,17+438,38

+(1592,16/30*12)).

Всього розмір пені, що підлягає стягненню з поручителя становить 15330 грн 21 коп. (7788,98+7541,23).

Тому на часткове задоволення позовних вимог з ОСОБА_4 та ОСОБА_2 на користь ПАТ «УкрСиббанк» слід стягнути солідарно: 23440,59 доларів США заборгованості за кредитом та процентами (21261,09+1179,50), а також 15330 грн 21 коп - заборгованості з пені.

Водночас на часткове задоволення зустрічного позову поруку ОСОБА_2 за договором поруки від 02 жовтня 2007 року, укладеним між банком та ОСОБА_2 слід визнати такою, що припинена в частині щомісячних платежів, час сплати яких настав до 20 травня 2015 року.

Відповідно до частини 13 статті 141 ЦПК України розподіл судових витрат слід змінити.

Відповідно до частин 1, 13 статті 141 ЦПК України з відповідачів на користь позивача слід стягнути витрати зі сплати судового збору, пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

На час пред'явлення позову ціна позову складала 588677 грн 61 коп. (24831,54 доларів США*22,7613 (курс валют)+23469,48 грн).

Позов банку задоволено на загальну суму 548868 грн 51 коп.

Відсоток задоволення позовних вимог банку про стягнення заборгованості з ОСОБА_2 складає 93,23% (з розрахунку: 548868,51*100/588677,61) та 50% щодо вимог про відмову у задоволенні зустрічного позову про визнання поруки припиненою.

Позивачем за подання позовної заяви сплачено судовий збір у розмірі 8830 грн 03 коп. та 14205 грн 05 коп. за подання апеляційної скарги (13245,05 грн - за оскарження рішення в частині первісного позову та 960 грн - оскарження рішення в частині зустрічного позову), а всього на суму 23035 грн 08 коп.

Позивачем за подання зустрічної позовної заяви сплачено судовий збір у розмірі 640 грн.

Враховуючи задоволення позовних вимог банку про стягнення заборгованості з ОСОБА_4, ОСОБА_5 на 100%, задоволення позовних вимог банку про стягнення заборгованості з ОСОБА_2 93,23%, задоволення зустрічного позову на 50%, в рахунок відшкодування витрат зі сплати судового збору з відповідачки ОСОБА_2 на користь ПАТ «УкрСиббанк» слід стягнути 7638 грн 54 коп. ( 23035,08/3/100%*93,23%) + 480), а з ОСОБА_4, ОСОБА_5 - по 7938 грн 27 коп. з кожного (23035,08-7158,54)/2).

Також на користь ОСОБА_2 з ПАТ «УкрСиббанк» слід стягнути 320 грн. сплаченого судового збору за подання зустрічного позову.

На підставі наведеного та керуючись пунктами 1, 3, 4 частини 1 статті 376, статтею 382 ЦПК України, апеляційний суд

постановив:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» задовольнити частково.

Рішення Першотравневого районного суду м. Чернівці від 07 листопада 2018 року в частині відмови у задоволенні позову Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» про солідарне стягнення заборгованості з ОСОБА_2, ОСОБА_4 та в частині задоволення зустрічного позову ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк», ОСОБА_4 про визнання поруки припиненою скасувати.

Позов Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» до ОСОБА_4, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_4, ОСОБА_2, солідарно, на користь Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» 23440 (двадцять три тисячі чотириста сорок) доларів США 59 центів - заборгованості за кредитом й процентами та 15330 (п'ятнадцять тисяч триста тридцять) гривень 21 коп. - пені.

Зустрічний позов ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» про визнання поруки припиненою задовольнити частково.

Визнати поруку ОСОБА_2 за договором від 02 жовтня 2007 року, укладеним між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» та ОСОБА_2, такою, що припинена в частині щомісячних платежів, час сплати яких настав до 20 травня 2015 року.

Розподіл судових витрат змінити.

Стягнути на користь Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» у рахунок відшкодування витрат зі сплати судового збору: з ОСОБА_4 - 7938 (сім тисяч дев'ятсот тридцять вісім) гривень 27 коп., з ОСОБА_5 - 7938 (сім тисяч дев'ятсот тридцять вісім) гривень 27 коп., з ОСОБА_2 -7638 (сім тисяч шістсот тридцять вісім) гривень 54 коп.

Стягнути з ПАТ «УкрСиббанк» на користь ОСОБА_2 320 (триста двадцять) гривень у рахунок відшкодування витрат зі сплати судового збору

У решті рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови - 21 березня 2019 року.

Головуючий В. В. Яремко

Судді: І.М. Литвинюк

І.Б. Перепелюк