Справа №621/2996/19
РІШЕННЯ

Іменем України

02 грудня 2019 року м. Зміїв

Зміївський районний суд Харківської області у складі головуючого судді Бородавки К.П. за участю секретаря Єрмоленко О.О., позивача ОСОБА_1 , відповідача ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів на дитину, -

встановив:

ОСОБА_1 (далі позивач) звернулась до суду з вказаним позовом, в якому просить збільшити розмір аліментів, що стягнуті з ОСОБА_2 (далі відповідач) згідно рішення Зміївського районного суду Харківської області від 29.04.2014 по справі №621/730/14-ц на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 400 грн на місяць до 2500 грн на місяць, починаючих дня звернення до суду з даною заявою.

В обґрунтування позову зазначено, що стягнутий розмір аліментів є нижчим від встановленого чинним законодавством мінімального розміру аліментів 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, в той час як відповідно до ч.2 ст.182 СК України розмір аліментів не може бути меншим за такий мінімальний розмір; аліментів в розмірі 400 грн не достатньо для утримання дитини, позивач фактично позбавлена можливості належним чином самостійно забезпечувати спільну з відповідачем дочку.

Ухвалою суду від 11.10.2019 провадження у справі відкрито, призначено судове засідання.

Позивач в судовому засіданні просила позов задовольнити, з підстав наведених в ньому, зазначивши, шо їй не вистачає коштів утримувати дитину самостійно, з 2018 р. вона влаштувалась на роботу, її матеріальний стан після прийняття судом рішення про стягнення з відповідача аліментів не погіршився, будь-яких захворювань ані вона, ані дитина не мають, доказів на підтвердження поліпшення матеріального стану відповідача у неї немає, про існування таких доказів їй не відомо.

Відповідач в судовому засіданні проти задоволення позову заперечував, правом надання відзиву на позов не скористався, зауважив, що отримує мінімальну заробітну плату, працюючи монтажником в ТЦ Барабашово.

Фактичні обставини справи, встановлені судом.

З 05.03.2011 сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі (а.с.11).

Від шлюбу сторони мають доньку ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.12).

Рішенням Зміївського районного суду Харківської області від 29.04.2014 з відповідача на користь позивача стягнуті аліменти на утримання малолітньої доньки ОСОБА_3 , в твердій грошовій сумі у розмірі 400 грн щомісячно, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (а.с.15-16).

Згідно з довідки Зідьківської ЗОШ І-ІІІ ступенів ім. Г.І. Ковтуна Зміївської районної ради Харківської області від 17.09.2019 №56 Веселова Дарина навчається в Зідьківській ЗОШ І-ІІІ ступенів ім. Г.І. Ковтуна в 2-А класі (а.с.13).

За довідкою про склад сім`ї виконавчого комітету Зміївської селищної ради від 16.09.2019 №814 донька ОСОБА_5 проживає разом з матір`ю - позивачем, бабусею - матір`ю позивачки та братом позивачки за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.13). Наведене також підтверджується актом обстеження від 19.09.2019 (а.с.14), підписаним депутатом Зідьківської селищної ради Колотило Ю.П., в якому зазначено, що відповідач за даною адресою не зареєстрований і не проживає, що останнім в судовому зсіданні не заперечувалось.

Позивач та відповідач визнали в судовому засіданні, що рішенням Зміївського районного суду Харківської області від 20.11.2019 шлюб між ними розірваний.

Вирішуючи спір, суд враховує такі норми права.

Відповідно до ч.1 та ч.2 ст.27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 № 789ХІІ (78912) та набула чинності для України 27.09.1991, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Приписами ч.1 ст.192 СК України передбачено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

У постанові Верховного Суду України від 05.02.2014 у справі № 6-143цс13 зроблено висновок, що розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. СК України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження. Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану платника або одержувача аліментів, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст.192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки). Отже, у спірних правовідносинах підлягає застосуванню не тільки стаття 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (ст.182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів, ст.183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», стаття 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»).

Ураховуючи наведене, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Зміна раніше встановленого розміру аліментів можлива за наявності доведених в судовому порядку підстав, передбачених ст.192 СК України, зокрема зміни матеріального або сімейного стану, або стану здоров`я платника або одержувача аліментів.

Суд зазначає, що позивачем не доведений факт: - зміни (погіршення) її майнового стану на день розгляду справи, навпаки остання зазначила, що вона влаштувалась на роботу вже після прийняття судом рішення про стягнення аліментів з відповідача, - або поліпшення майнового стану відповідача, - зміни сімейного стану будь-кого із сторін, - погіршення стану її здоров`я, що давало б їй підстави для збільшення розміру стягуваних аліментів; належних та допустимих доказів на підтвердження наявності відповідних обставин позивачем не надано.

Судом і в ухвалі суду від 11.10.2019 і в судовому засіданні, враховуючи приписи ч.5 ст.12 ЦПК України, роз`яснений визначений ст.12 та ст.81 ЦПК України обов`язок сторін, зокрема позивача подавати докази на підтвердження поліпшення матеріального становища відповідача, збільшення розміру його доходів тощо, а також право, у разі неможливості самостійно надати докази, подати клопотання про витребування доказів судом.

З приводу покликань позивача стосовно необхідності додаткових коштів, оскільки дитина подорослішала, аліментів, стягнутих судом в сумі 400 грн, є в рази меншим від прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, суд зазначає таке.

Приписами ч.2 ст.182 СК України, в редакції з 28.08.2018, визначено, що мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Законом України від 03.07.2018 № 2475-VIII частину першу статті 71 Закону України «Про виконавче провадження» доповнено абзацом другим, яким передбачено, що виконавець стягує з боржника аліменти у розмірі, визначеному виконавчим документом, але не менше мінімального гарантованого розміру, передбаченого Сімейним кодексом України.

Отже, законодавством передбачений механізм, який надає можливість забезпечити виплату аліментів у розмірі не нижче мінімального гарантованого розміру, передбаченого СК України навіть при наявності постановлених раніше судових рішень про стягнення аліментів у розмірі, нижчому ніж мінімальний гарантований розмір аліментів, встановлений законом на час стягнення.

Вказаний висновок щодо застосування норм права викладено у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 20.06.2019 у справі № 632/580/17 (провадження № 61-51сво18).

З огляду на викладене, позовні вимоги про збільшення розміру аліментів є необґрунтованими та такими, що задоволенню не підлягають.

Керуючись статтями 13, 19, 81, 141, 263-268 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Відмовити в задоволенні позову ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_2 ) до ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_2 , місце проживання: АДРЕСА_3 ) про збільшення розміру аліментів на дитину.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене до Харківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення в порядку, визначеному п.15.5 розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Дата складення повного судового рішення 06.12.2019.

Суддя К.П. Бородавка