КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 759/8104/19
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 грудня 2019 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ :

суддя-доповідач Слюсар Т.А.

суддів: Волошиної В.М., Мостової Г.І.,

розглянувши у порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Святошинського районного суду м. Києва від 24 жовтня 2019 року у складі судді Горбенко Н.О.,

у справі за заявою адвоката Карапетян Армена Рафіковича в інтересах ОСОБА_1 про зустрічне забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , публічного акціонерного товариства «Платинум Банк», третя особа: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Русанюк Золтан Золтанович, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Апатенко Марина Анатоліївна, приватний виконавець Київського міського виконавчого округу Телявський Анатолій Миколайович, про визнання договору недійсним, скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, скасування реєстраційного запису про право власності, поновлення відомостей в державних реєстрах речових прав на нерухоме майно, -

В С Т А Н О В И В :

У квітні 2019 року ОСОБА_2 звернувся у суд із позовом до ОСОБА_1 , публічного акціонерного товариства «Платинум Банк» (надалі - ПАТ «Платинум Банк») про визнання договору недійсним, скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, скасування реєстраційного запису про право власності, поновлення відомостей в державних реєстрах речових прав на нерухоме майно.

Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 03 липня 2019 року задоволено заяву позивача ОСОБА_2 та вжито заходи забезпечення позову у вигляді накладення арешту на нерухоме майно, а саме квартири, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 . Вказана ухвала суду набрала законної сили та передана на виконання до компетентних органів.

В підготовчому судовому засіданні представником ОСОБА_1 заявлено клопотання про застосування зустрічного забезпечення позову, в обґрунтування якого зазначено, що оскільки позивач у справі не має зареєстрованого в установленому законом порядку місця проживання (перебування) чи місцезнаходження на території України, а у випадку відмови у задоволенні позову відповідачу можуть бути заподіяні збитки, які в сукупності відповідач оцінює у розмірі 260 000 грн. Заявник просив задовольнити зустрічне забезпечення шляхом зобов`язання ОСОБА_2 внести на депозитний рахунок Святошинського районного суду м. Києва грошові кошти, в розмірі 260 000 грн.

Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 24 жовтня 2019 року відмовлено у задоволенні заяви адвоката Карапетян А.Р. в інтересах ОСОБА_1 про зустрічне забезпечення позову.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, просить скасувати ухвалу районного суду та ухвалити нове судове рішення, яким задовольнити заяву про зустрічне забезпечення позову.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що відсутність у позивача зареєстрованого в установленому законом порядку місця проживання (перебування) чи місцезнаходження доведена доказами, які наявні в матеріалах справи та не спростованні позивачем, а надання Інформації про наявність майна у позивача, що знаходиться на території України обов`язок позивача, а не ОСОБА_1 .

Посилаючись на те, що відсутність майна у позивача, що знаходиться на території України в розмірі, достатньому для відшкодування можливих збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову була підтверджена позивачем у судовому засіданні, шляхом ставлення питань до останнього та відмовою відповідати на них, скаржник просить апеляційну скаргу задовольнити.

За змістом ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Колегія суддів, дослідивши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду та матеріали справи в межах апеляційного оскарження, вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Відмовляючи у задоволенні клопотання про зустрічне забезпечення позову, суд першої інстанції виходив з того, що представником відповідача не надано суду доказів на підтвердження розміру збитків, яких може зазнати відповідач у зв`язку із забезпеченням позову, а також не надано належних доказів на підтвердження їх можливого існування.

Такі висновки суду першої інстанції колегія суддів визнає законними й обґрунтованими. Вони повністю узгоджуються з сукупністю зібраних у справі й належно оцінених в ухвалі доказів.

Твердження апеляційної скарги про те, що судом першої інстанції безпідставно відмовлено у задоволенні заяви про зустрічне забезпечення позову, оскільки відсутність у позивача зареєстрованого в установленому законом порядку місця проживання (перебування) чи місцезнаходження доведена доказами, які наявні в матеріалах справи та не спростованні позивачем, а надання Інформації про наявність майна у позивача, що знаходиться на території України обов`язок позивача, а не ОСОБА_1 , колегія суддів визнає такими, що не вказують на наявність правових підстав до застосування зустрічного забезпечення.

Відповідно до ч.ч.1,2 ст. 154 ЦПК України, суд може вимагати від особи, яка звернулася із заявою про забезпечення позову, забезпечити відшкодування збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову (зустрічне забезпечення).

Зустрічне забезпечення застосовується тільки у випадку забезпечення позову.

Перелік випадків, у яких суд зобов`язаний застосувати зустрічне забезпечення визначений частиною третьою статті 154 ЦПК України, та є вичерпним. Так, суд зобов`язаний застосовувати зустрічне забезпечення, якщо: позивач не має зареєстрованого в установленому законом порядку місця проживання (перебування) чи місцезнаходження на території України та майна, що знаходиться на території України, в розмірі, достатньому для відшкодування можливих збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову, у випадку відмови у позові; або суду надані докази того, що майновий стан позивача або його дії щодо відчуження майна чи інші дії можуть ускладнити або зробити неможливим виконання рішення суду про відшкодування збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову, у випадку відмови у позові.

Аналіз вищенаведених норм права дає підстави для висновку, що за відсутності обставин, які є обов`язковою умовою застосування зустрічного забезпечення, таке забезпечення є правом, а не обов`язком суду. Це питання віднесено на розсуд суду і застосовується у разі наявних до того обґрунтованих сумнівів щодо безперешкодного можливого відшкодування збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову.

У відповідності до частини 4 статті 154 ЦПК України, зустрічне забезпечення, як правило, здійснюється шляхом внесення на депозитний рахунок суду грошових коштів у розмірі, визначеному судом.

Розмір зустрічного забезпечення визначається судом з урахуванням обставин справи. Заходи зустрічного забезпечення позову мають бути співмірними із заходами забезпечення позову, застосованими судом, та розміром збитків, яких може зазнати відповідач у зв`язку із забезпеченням позову (частина п`ята статті 154 ЦПК України).

Таким чином, зустрічне забезпечення - це гарантія відшкодування ймовірних для відповідача збитків. Воно має на меті зберегти певний баланс сторін і нейтралізувати можливі негативні наслідки, які можуть виникнути в результаті застосування судом забезпечувальних заходів за заявою позивача.

Доводи апеляційної скарги про відсутність майна у позивача, що знаходиться на території України в розмірі, достатньому для відшкодування можливих збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову була підтверджена позивачем у судовому засіданні, шляхом ставлення питань до останнього та відмовою відповідати на них, не вказують на обов`язковість застосування зустрічного забезпечення у даній справі й не встановлюють обставин, які свідчать про можливе заподіяння збитків відповідачу невжиттям таких заходів.

З огляду на обраний вид забезпечення позову, який не впливає на матеріальний стан відповідача, як власника майна, та не призводить до понесення додаткових витрат внаслідок його застосування, враховуючи відсутність доказів завдання відповідачу збитків внаслідок накладення арешту на спірну квартиру, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відмову у задоволенні заяви про зустрічне задоволення позову.

Також відповідачем не доведено розмір збитків, які можуть бути спричинені вжитими судом заходами забезпеченням позову.

У зв`язку із викладеним, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відмову у задоволенні клопотання про зустрічне забезпечення позову.

Інші доводи апеляційної скарги також висновків суду не спростовують і не впливають на їх правильність.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, ухвала суду першої інстанції постановлена з дотриманням норм процесуального права, висновки суду обґрунтовані, та не вбачає підстав для її скасування.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 382 ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну ОСОБА_1 відхилити.

Ухвалу Святошинського районного суду м. Києва від 24 жовтня 2019 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повне судове рішення складено 05 грудня 2019 року.

Суддя-доповідач:

Судді: