КИЇВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ОДЕСИ
Провадження № 2/947/5740/19
Київський районний суд м. Одеси в складі:
головуючого судді Петренка В.С.,
за участю секретаря Швець А.С.,
представник позивача ОСОБА_1 О.В., діючий на підставі ордеру,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження в м. Одесі цивільну справу за позовом
до Другого Київського відділу Державної виконавчої служби міста Одеси Головного територіального управління юстиції в Одеській області, Першого Приморського відділу Державної виконавчої служби міста Одеси Головного територіального управління юстиції в Одеській області,
за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк», ОСОБА_3
про зняття арешту з рухомого майна,
13.09.2019 року ОСОБА_2 звернувся до Київського районного суду м. Одеси з позовною заявою до Другого Київського відділу Державної виконавчої служби міста Одеси Головного територіального управління юстиції в Одеській області, Першого Приморського відділу Державної виконавчої служби міста Одеси Головного територіального управління юстиції в Одеській області, за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк», ОСОБА_3 , в якій просить суд зняти арешт (заборону реєстрації та відчуження) з рухомого майна, а саме: з автомобіля CITROEN С 3, 2004 р.в., № шасі VF7FСКFVЕ26853633, р/н НОМЕР_1 , що належить йому - ОСОБА_2 , накладений постановою Першого Приморського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції від 02.06.2009 р.; зняти арешт (заборону реєстрації та відчуження) з рухомого майна, а саме: з автомобіля CITROEN С 3, 2004 р.в., № шасі VF7FСКFVЕ26853633, р/н НОМЕР_1 , що належить ОСОБА_2 , накладений постановою Другого Київського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції від 07.05.2010 р.
В обґрунтування заявленого позову позивач посилається на те, що він є власником автомобіля марки CITROEN С 3, 2004 р.в., № шасі VF7FСКFVЕ26853633, р/н НОМЕР_1 , на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 № НОМЕР_3 .
Позивач вказує, що влітку 2019 року йому стало відомо, що на зазначений автомобіль накладено арешт.
Позивач стверджує, що з метою з`ясування інформації та зняття вищевказаних арештів, він звернувся із відповідними заявами до виконавчих служб, що накладали арешти, та постановою начальника Першого Київського ВДВС м. Одеса ГТУЮ в Одеській області від 02.09.2019 р. було знято арешт з автомобіля CITROEN С 3, 2004 р.в., № шасі VF7FСКFVЕ26853633, р/н НОМЕР_1 , накладений постановою Першого Київського ВДВС м. Одеси від 31.05.2012 р. про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження при примусовому виконанні виконавчого листа № 2-6897/11, виданого Київським районним судом м. Одеси.
Крім того, встановлено, що виконавче провадження стосовно вищевказаного виконавчого листа у Першому Київському ВДВС м. Одеса ГТУЮ в Одеській області було завершено на підставі п. 8 ч. 1 ст. 49 ЗУ «Про виконавче провадження» (в редакції 1999 р.), у зв`язку із виконанням рішення суду.
З урахуванням викладеного, ОСОБА_2 звернувся до суду з позовною заявою про зняття арешту з рухомого майна, а саме: з автомобіля CITROEN С 3, 2004 р.в., № шасі VF7FСКFVЕ26853633, р/н НОМЕР_1 , що йому належить.
Відповідно до автоматизованої системи документообігу цивільну справу було розподілено судді Київського районного суду м. Одеси Петренку В.С.
Ухвалою судді Київського районного суду м. Одеси Петренка В.С. від 16.09.2019 рокупозовну заяву ОСОБА_2 до Другого Київського відділу Державної виконавчої служби міста Одеси Головного територіального управління юстиції в Одеській області, Першого Приморського відділу Державної виконавчої служби міста Одеси Головного територіального управління юстиції в Одеській області, за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк», ОСОБА_3 про зняття арешту з рухомого майна було залишено без руху. Повідомлено ОСОБА_2 про необхідність виправити недоліки позову протягом 10 (десяти) днів з дня отримання цієї ухвали, а саме: доплатити судовий збір за вимогу немайнового характеру, відповідно до пп. 2 п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», у розмірі 768 (сімсот шістдесят вісім) грн. 40 коп., з урахуванням вже сплаченої суми у розмірі 768,40грн. Роз`яснено ОСОБА_2 , що у разі невиконання ухвали суду в зазначений строк позовна заява буде вважатися неподаною та повернута зі всіма доданими до неї документами, на підставі ч. 3 ст. 185 ЦПК України.
Ухвалою судді Київського районного суду м. Одеси Петренка В.С. від 24.09.2019року було прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження по цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_2 до Другого Київського відділу Державної виконавчої служби міста Одеси Головного територіального управління юстиції в Одеській області, Першого Приморського відділу Державної виконавчої служби міста Одеси Головного територіального управління юстиції в Одеській області, за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк», ОСОБА_3 про зняття арешту з рухомого майна. Розгляд справи призначено в порядку загального позовного провадження. Призначено підготовче засідання.
У підготовчому засіданні 01.11.2019року було закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.
У судовому засіданні 03.12.2019 року представник позивача заявлені позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив суд їх задовольнити.
Представники відповідачів - Другого Київського відділу Державної виконавчої служби міста Одеси Головного територіального управління юстиції в Одеській області та Першого Приморського відділу Державної виконавчої служби міста Одеси Головного територіального управління юстиції в Одеській області про час та місце підготовчого та судового засідань повідомлені належним чином, що підтверджується повідомленнями про вручення поштових відправлень, які наявні у матеріалах справи, у підготовче та судове засідання не з`явились, про поважність причин відсутності не повідомили, відзив на позовну заяву не надали.
Представник третьої особи - Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» та третя особа - ОСОБА_3 про час та місце підготовчого та судового засідань також повідомлені належним чином, що підтверджується повідомленнями про вручення поштових відправлень, які наявні у матеріалах справи, у підготовче та судове засідання не з`явились, про поважність причин відсутності не повідомили, письмові пояснення або заперечення на позовну заяву не надали.
Відповідно до ст.ст. 280, 281 ЦПК України за згодою представника позивача Київським районним судом м. Одеси постановлена ухвала про заочний розгляд справи.
Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову, виходячи з наступного.
Як вбачається із матеріалів справи, позивачу - ОСОБА_2 на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 № НОМЕР_3 , належить автомобіль марки CITROEN С 3, 2004 р.в., № шасі НОМЕР_4 , р/н НОМЕР_1 (а.с. 4).
Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 10.12.2008 року з ОСОБА_2 та ОСОБА_4 у солідарному порядку на користь АКІБ «УкрСиббанк» було стягнуто суму кредитної заборгованості в розмірі 112 812,54 грн., та судові витрати в сумі 1158,12 грн.

Заочним рішенням Київського районного суду м. Одеси від 21.12.2016 року було знято арешт з автомобіля «NISSAN QASHQAI», 2007 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_5 , який належить ОСОБА_2 , накладений постановою ВП № 20176342 Першого Приморського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції від 02 червня 2009 року. Знято арешт з автомобіля «NISSAN QASHQAI», 2007 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_5 , який належить ОСОБА_2 , накладений постановою ВП № 24460233 Першого Київського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції від 10 листопада 2011 року.

Згідно відповіді Регіонального сервісного центру МВС в Одеській області від 23.07.2019 року за №31/15-224аз, відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру транспортних засобів, станом на 22.07.2019 року на автомобіль «CITROEN С 3», номерний знак НОМЕР_1 , було накладено арешт на підставі постанови Першого Приморського ВДВС м. Одеса за вих. 4995 від 02.06.2009; арешт на підставі постанови Другого Київського ВДВС м. Одеса за вих. 15153 від 07.05.2010 (борг 10114 грн.); арешт на підставі постанови Першого Київського ВДВС м. Одеса за вих. 04/49651 від 31.05.2012 (борг 2245грн.) (а.с. 5).

Так, листом від 21.08.2019 року №В-30, Перший Приморський ВДВС м. Одеса повідомив позивача про те, що перевіркою АСВП, у тому числі Єдиного державного реєстру виконавчих проваджень, що є окремим спецрозділом, який є архівною складовою частиною АСВП та містить відомості про виконавчі провадження, зареєстровані до запровадження АСВП встановлено, що у 2009 році в провадженні Першого Приморського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції перебувало виконавче провадження відносно ОСОБА_2 , виконавчий документ №2-5129/08, виданий 12.05.2009р. Приморським районним судом м. Одеси, сума заборгованості становить 113970,66 грн. на користь АКІБ «УкрСиббанк», виконавчий документ був направлений за належністю до Другого Малиновського ВДВС Одеського управління юстиції. Додатково повідомлено, що відповідно до пункту 9.9 Порядку роботи з документами в органах державної виконавчої служби, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 25.12.2008 № 2274/5, строк зберігання завершених виконавчих проваджень, переданих на зберігання становить 3 (три) роки, крім виконавчих проваджень, завершених за постановами про накладення адміністративного стягнення, строк зберігання становить 1 (один) рік. Підстави для зняття арешту з майна боржника визначені вимогами статей 40, 59 Закону України «Про виконавче провадження» відсутні. Враховуючи вищевикладене та керуючись вимогами Закону України «Про виконавче провадження», повідомлено про відсутність підстав для розгляду заяви по суті та зняття арешту з майна. Згідно п.2 ч.4 ст.59 Закону України "Про виконавче провадження" арешт знімається у разі задоволення вимог усіх стягувачів, оплати виконавчого збору, витрат виконавчого провадження. У зв`язку з чим запропоновано оплатити суму боргу, виконавчого збору та витрат виконавчого провадження (а.с. 8).

Згідно відповіді Другого Київського ВДВС міста Одеси від 29.08.2019 року №35192, згідно перевірки даних АСВП та ЄДРВП було встановлено, що на виконанні у Другому Київському відділі державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції перебувало наступне виконавче провадження: виконавче провадження № 18827439 з примусового виконання виконавчого листа № 2-1457/09 виданого Київським районним судом м. Одеси від 29.03.2010 року про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 грошової суми у розмірі 10114,00 грн. Вищевказане виконавче провадження 31.07.2010 року було завершено на підставі п. 10 ст. 49 ЗУ «Про виконавче провадження» 9 в редакції 1999 року), а виконавчий документ було направлено до Першого Київського ВДВС Одеського МУЮ для подальшого виконання за належністю. Виконавче провадження № 18827439 було передано на зберігання до архіву. На виконання наказу Міністерства юстиції України від 25.12.2008 № 2274/5 «Про затвердження Порядку роботу з документами в органах державної виконавчої служби», Положень порядку з діловодства в органах державної виконавчої служби та з метою забезпечення належного обліку передачі до архіву завершених проваджень, вищевказане виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа № 2-1457/09 виданого Київським районним судом м. Одеси від 29.03.2010 року про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 грошової суми у розмірі 10114,00 грн. було знищено через закінчення трирічного терміну його зберігання. У зв`язку зі знищенням виконавчого провадження, Другий Київський відділ державної виконавчої служби міста Одеса Головного територіального управління юстиції в Одеській області не в змозі зняти арешт з майна боржника ОСОБА_2 . Додатково повідомлено, що згідно п.2 ч.4 ст. 59 ЗУ «Про виконавче провадження» підставою для зняття арешту з усього майна боржника є надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника (у тому числі від реалізації майна боржника), необхідних для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчі провадження та штрафів, накладених на боржника.Згідно доданих до заяви документів, було встановлено, що виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа № 2-1457/09 виданого Київським районним судом м. Одеси від 29.03.2010 року про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 грошової суми у розмірі 10114,00 грн. було завершено державним виконавцем Першого Київського ВДВС Одеського МУЮ в порядку п. 8 ст. 37 ЗУ «Про виконавче провадження» (в редакції 1999 року). У зв`язку, з чим запропоновано звернутися із заявою до Першого Київського відділу державної виконавчої служби міста Одеса Головного територіального управління юстиції в Одеській області для вирішення питання щодо зняття арешту з майна ОСОБА_5 (а.с. 7).

Постановою начальника Першого Київського відділу державної виконавчої служби міста Одеси Головного територіального управління юстиції в Одеській області Кочмар В.В. від 02.09.2019 року було знято арешт з автомобіля CITROEN С 3, 2004 року випуску, номерний НОМЕР_1 , що належить ОСОБА_2 , накладений постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 31.05.2012, при примусовому виконанні виконавчого листа № 2-6897/11, виданого Київським районним судом м. Одеси 05.04.2012, про стягнення зі ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 неустойки (пені) за несвоєчасну сплату аліментів у розмірі 2245,40 грн. Всі інші діючі арешти, які були накладені органами Державної виконавчої служби при виконанні інших виконавчих документів крім зазначеного, а також арешти, які були накладені іншими органами (особами) залишено чинними (а.с. 6).

Крім того, листом від 29.03.2018 року за №26-08/15834 АТ «УкрСиббанк» повідомив позивача про те, що 17.03.2006 року між ним - ОСОБА_2 та Банком було укладено кредитний договір № 220-6 ДОУ 1 А (в обліковій системі Банку №0). На підставі договору купівлі-продажу прав вимог за кредитами від 08.12.2011 року, укладеного між АТ «УкрСиббанк» та АТ «Дельта банк», банк здійснив відступлення права вимоги заборгованості за кредитним договором. У в`язку з відступленням права вимоги заборгованості банк повністю вибув із зобов`язань, що виникали на підставі укладеного з ним кредитного договору. Відповідно, будь-які фінансові претензії за вказаним кредитним договором з боку АТ «УкрСиббанк» до нього, ОСОБА_2 , відсутні, оскільки фактичним кредитором за кредитним договором є АТ «Дельта Банк» (а.с. 10).

Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно зі ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Відповідно до ст. 319 Цивільного кодексу України власник володіє користується, розпоряджається своїм майно на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав.

На підставі ст. 321 Цивільного кодексу України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності, або обмежене в його здійснені лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Як роз`яснює п. 2 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України від 3.06.2016 року № 5 «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно). Позови на захист майнових прав малолітніх та неповнолітніх дітей боржника (засудженого) можуть бути пред`явлені їхніми законними представниками, а у випадках, встановлених законом, органами та особами, яким надано право захищати права, свободи чи інтереси інших осіб (статті 3, 45 ЦПК). Відповідачами в справі є боржник, особа, в інтересах якої накладено арешт на майно, а в окремих випадках - особа, якій передано майно, якщо воно було реалізоване. Як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, має бути залучено відповідний орган державної виконавчої служби, а також відповідний орган доходів і зборів, банк та іншу фінансову установу, які у випадках, передбачених законом, виконують судові рішення (стаття 3 Закону України від 21 квітня 1999 року № 606-XIV "Про виконавче провадження" (у редакції Закону України від 04 листопада 2010 року № 2677-VI) (далі - Закон про виконавче провадження).

Звертаючись до суду із позовом, позивач ставить перед судом вимоги про зняття арешту із майна, що належить йому, оскільки накладення арешту на майно порушує його права, як власника, захист якого передбачено ст.ст. 319, 321, 391 ЦК України.

На думку суду позивач звернувся до відповідачів про зняття арешту як до неналежних, оскільки, виконавча служба виконує дії, в тому числі про накладення арешту та про його зняття і не може бути відповідачем по справі та вимоги в межах даної цивільної справи неможливо вирішити, оскільки вирішення цієї позовної вимоги стосується прав та обов`язків іншої особи, у даному випадку стягувачів, які не є відповідачами у даній справі, а є третіми особами АТ «УкрСиббанк» та ОСОБА_3 , а відтак вирішення даної вимоги є можливим шляхом пред`явлення інших позовних вимог до інших осіб поза межами даного цивільного провадження.

Більш того, суд зазначає, що на підставі договору купівлі-продажу прав вимог за кредитами від 08.12.2011 року, укладеного між АТ «УкрСиббанк» та АТ «Дельта банк», банк здійснив відступлення права вимоги заборгованості за кредитним договором АТ «Дельта Банк», тобто фактичним кредитором за кредитним договором є АТ «Дельта Банк», який взагалі не є стороною у даній справі.

Враховуючи вимоги ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, надавши належні та допустимі докази відповідно до вимог ст.ст. 76-81 ЦПК України.

При ухваленні рішення суд бере до уваги, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при рівності прав щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості.

Враховуючи принцип безпосередності судового розгляду цивільних справ, рішення може бути обґрунтоване лише доказами, одержаними у визначеному законом порядку та дослідженими в тому судовому засіданні, в якому ухвалюється рішення.

Суд оцінює докази відповідно до вимог статей 77, 78, ч. 3 ст. 82 ЦПК України за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Обставини, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть вважатися встановленими в цивільній справі, якщо такі засоби доказування відсутні. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення.

При цьому, згідно із статтею 81 ЦПК України, обов`язок доказування певних обставин лежить на стороні, яка посилається на них як на підставу своїх вимог та заперечень.

Недоведеність обставин, на наявності яких наполягає позивач - є підставою для відмови у позові; а у разі, якщо на тому наполягає відповідач для відхилення його заперечень проти позову, а, відповідно, для задоволення вимог позивача.

Положеннями ч.ч. 1, 3 ст. 13 ЦПК України визначено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Згідно ст.ст. 12, 81 ЦПК України - цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обовязків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Так, статтею 59 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено наступне, особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. У разі набрання законної сили судовим рішенням про зняття арешту з майна боржника арешт з такого майна знімається згідно з постановою виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. Виконавець зобов`язаний зняти арешт з коштів на рахунку боржника не пізніше наступного робочого дня з дня надходження від банку документів, які підтверджують, що на кошти, які знаходяться на рахунку, заборонено звертати стягнення згідно із цим Законом, а також у випадку, передбаченому пунктом 10 частини першої статті 34 цього Закону. У разі виявлення порушення порядку накладення арешту, встановленого цим Законом, арешт з майна боржника знімається згідно з постановою начальника відповідного відділу державної виконавчої служби, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець. Підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є:

отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом;

надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника (у тому числі від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника;

отримання виконавцем документів, що підтверджують про повний розрахунок за придбане майно на електронних торгах;

наявність письмового висновку експерта, суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у зв`язку із значним ступенем його зношення, пошкодженням;

відсутність у строк до 10 робочих днів з дня отримання повідомлення виконавця, зазначеного у частині шостій статті 61 цього Закону, письмової заяви стягувача про його бажання залишити за собою нереалізоване майно;

отримання виконавцем судового рішення про скасування заходів забезпечення позову;

погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника;

отримання виконавцем документального підтвердження наявності на одному чи кількох рахунках боржника коштів, достатніх для виконання рішення про забезпечення позову;

підстави, передбачені пунктом 12 розділу XIII "Прикінцеві та перехідні положення" цього Закону.

У всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду.

Крім того, відповідно до ч. 1. ст. 50 Закону «Про виконавче провадження» (в редакції, яка діяла на час виникнення спірних правовідносин) у разі закінчення виконавчого провадження (крім направлення виконавчого документа за належністю іншому органу державної виконавчої служби, офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, закінчення виконавчого провадження за рішенням суду, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій), повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, арешт, накладений на майно боржника, знімається, скасовуються інші вжиті державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії, необхідні у зв`язку із завершенням виконавчого провадження. Завершене виконавче провадження не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом.

Відповідно до ст. 60 Закону «Про виконавче провадження» (в редакції, яка діяла на час виникнення спірних правовідносин) особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. У разі прийняття судом рішення про зняття арешту з майна арешт з майна знімається за постановою державного виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. Копія постанови про зняття арешту з майна надсилається боржнику та органу (установі), якому була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно боржника. Державний виконавець зобов`язаний зняти арешт з рахунку боржника не пізніше наступного робочого дня з дня надходження від банку документів, які підтверджують, що на кошти, які знаходяться на рахунку, заборонено звертати стягнення згідно із цим Законом. З майна боржника може бути знято арешт за постановою начальника відповідного відділу державної виконавчої служби, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, якщо виявлено порушення порядку накладення арешту, встановленого цим Законом. Копія постанови начальника відділу державної виконавчої служби про зняття арешту з майна боржника не пізніше наступного дня після її винесення надсилається сторонам та відповідному органу (установі) для зняття арешту. У разі наявності письмового висновку експерта, суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у зв`язку із значним ступенем його зносу, пошкодженням або в разі якщо витрати, пов`язані із зверненням на таке майно стягнення, перевищують грошову суму, за яку воно може бути реалізовано, арешт з майна боржника може бути знято за постановою державного виконавця, що затверджується начальником відділу, якому він безпосередньо підпорядкований. Копії постанови державного виконавця про зняття арешту з майна надсилаються не пізніше наступного робочого дня після її винесення сторонам та відповідному органу (установі) для зняття арешту. У всіх інших випадках незавершеного виконавчого провадження арешт з майна чи коштів може бути знятий за рішенням суду.

В даному конкретному випадку відсутні обставини, передбачені ч.ч. 1-4 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження», ч. 1. ст. 50 та ч.ч. 1-4 ст. 60 Закону «Про виконавче провадження» (в редакції, яка діяла на час виникнення спірних правовідносин).

Також, суд приходить до висновку про відсутність підстав для застосування ч.5 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» та ч.5 ст. 60 Закону «Про виконавче провадження» (в редакції, яка діяла на час виникнення спірних правовідносин), оскільки ОСОБА_2 ,в порушення вимог ст. 81 ЦПК України, не надав суду доказів виконання судового рішення Приморського районного суду м. Одеси від 10.12.2008 року про стягнення з нього - ОСОБА_2 та ОСОБА_4 у солідарному порядку на користь АКІБ «УкрСиббанк» суму кредитної заборгованості в розмірі 112 812,54 грн., та судових витрат в сумі 1158,12 грн., на підставі якого також були накладені арешти, відповідні виконавчі листи не визнані такими, що не підлягають виконанню.

Лист АТ «УкрСиббанк» відносно того, що будь-які фінансові претензії за вказаним кредитним договором з боку АТ «УкрСиббанк» до нього, ОСОБА_2 , відсутні, як доказ виконання рішення суду, суд до уваги не приймає, оскільки на підставі договору купівлі-продажу прав вимог за кредитами від 08.12.2011 року, укладеного між АТ «УкрСиббанк» та АТ «Дельта банк», банк здійснив відступлення права вимоги заборгованості за кредитним договором АТ «Дельта Банк», тобто фактичним кредитором за кредитним договором є АТ «Дельта Банк», який взагалі не є стороною у даній справі.

Враховуючи вищенаведене, суд вважає, що позов пред`явлено до неналежних відповідачів, обставини на які посилається позивач, як на підставу своїх вимог про те, що наявність арешту майна порушує його права власності на це майно, не ґрунтуються на матеріалах справи та вимогах ч.2 ст. 321 ЦК України, а тому позовні вимоги ОСОБА_2 до Другого Київського відділу Державної виконавчої служби міста Одеси Головного територіального управління юстиції в Одеській області, Першого Приморського відділу Державної виконавчої служби міста Одеси Головного територіального управління юстиції в Одеській області, за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк», ОСОБА_3 про зняття арешту з рухомого майна,є необґрунтованими та такими, що задоволенню не підлягають.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, у зв`язку з відмовою у позові, судові витрати позивачу не відшкодовуються.

Керуючись ст.ст. 141, 258-260, 263-265, 280-282 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_2 до Другого Київського відділу Державної виконавчої служби міста Одеси Головного територіального управління юстиції в Одеській області, Першого Приморського відділу Державної виконавчої служби міста Одеси Головного територіального управління юстиції в Одеській області, за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк», ОСОБА_3 про зняття арешту з рухомого майна відмовити.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду повністю або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Повний текст рішення складено 05.12.2019 року.

Суддя Петренко В. С.