Ухвала

02 грудня 2019 року

м. Київ

справа № 752/20752/17

провадження № 61-35268св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

Стрільчука В. А. (суддя-доповідач), Карпенко С. О., Тітова М. Ю.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову у справі за скаргою ОСОБА_1 на дії та постанову старшого державного виконавця Голосіївського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції міста Києва Коваль Любов Іванівни, заінтересована особа - стягувач Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк», за касаційною скаргою представника ОСОБА_1 - адвоката Зайвого Андрія Олександровича на ухвалу Голосіївського районного суду міста Києва від 31 січня 2018 року та постанову Апеляційного суду міста Києва від 17 травня 2018 року,

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2017 року ОСОБА_1 звернулася до суду зі скаргою, в якій просила: визнати дії старшого державного виконавця Голосіївського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції міста Києва Коваль Л. І. з відкриття виконавчих проваджень № 54629393 від 04 вересня 2017 року та № 54632932 від 05 вересня 2017 року протиправними; зобов`язати старшого державного виконавця Голосіївського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції міста Києва Коваль Л. І. скасувати вказані постанови про відкриття виконавчого провадження; повернути стягувачу Публічному акціонерному товариству «Дельта-банк`виконавчі листи № 2/752/4199/14 та № 752/4943/14-ц, видані 22 травня 2017 року Голосіївським районним судом міста Києва; зняти арешт з майна, що належить їй на праві власності, а саме: з квартири АДРЕСА_1 та з 1/2 частини квартири АДРЕСА_2 , який було накладено 06 вересня 2017 року на підставі постанови про арешт майна боржника, винесеної відділом державної виконавчої служби Голосіївського районного управління юстиції міста Києва 04 вересня 2017 року, виконавче провадження № 54629393, реєстраційний номер обтяження 22188253. Свої вимоги ОСОБА_1 обґрунтувала тим, що виконавче провадження проводиться на підставі виконавчих документів, що не могли бути видані, оскільки сплив строк виконання рішення суду.

Ухвалою Голосіївського районного суду міста Києва від 31 січня 2018 року в задоволенні скарги відмовлено.

Постановою Апеляційного суду міста Києва від 17 травня 2018 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, ухвалу Голосіївського районного суду міста Києва від 31 січня 2018 року залишено без змін.

08 червня 2018 року представник ОСОБА_1 - адвокат Зайвий А. О. подав до Верховного Суду касаційну скаргу на ухвалу Голосіївського районного суду міста Києва від 31 січня 2018 року та постанову Апеляційного суду міста Києва від 17 травня 2018 року у вищевказаній справі.

Статтею 388 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) визначено, що судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

Ухвалою Верховного Суду у складі судді Касаційного цивільного суду від 03 серпня 2018 року відкрито касаційне провадження в цій справі та витребувано її матеріали з Голосіївського районного суду міста Києва.

29 листопада 2019 року до Верховного Суду надійшла заява ОСОБА_1 про забезпечення позову, в якій вона просить зупинити стягнення у виконавчому провадженні № 54629393 за виконавчим листом № 752/4943/14-ц, виданим 22 травня 2017 року Голосіївським районним судом міста Києва, що перебуває на примусовому виконанні в Голосіївському районному відділі державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції міста Києва.

Заява ОСОБА_1 про забезпечення позову не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до частини другої статті 149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Суд касаційної інстанції при розгляді касаційних скарг діє в порядку та межах, визначених цивільним процесуальним законодавством України, його повноваження обмежені правилами Глави 2 Розділу V Цивільного процесуального кодексу України «Касаційне провадження».

Відповідно до частини першої статті 402 ЦПК України у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.

За правилами статті 400 цього Кодексу під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Вирішення питання про забезпечення позову правилами зазначеної Глави ЦПК України не передбачене та до компетенції Верховного Суду не відноситься.

Отже, відповідно до визначених процесуальним законом повноважень та функцій Верховний Суд здійснює перевірку рішень судів першої та апеляційної інстанцій, що виключає можливість вирішення процесуального питання забезпечення позову на цій стадії розгляду справи за поданим клопотанням позивача.

Тому в задоволенні заяви про забезпечення позову необхідно відмовити.

Керуючись статтями 260, 400, 401 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

УХВАЛИВ:

В задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:В. А. Стрільчук

С. О. Карпенко

М. Ю. Тітов