Єдиний унікальний номер 243/6933/17 Номер провадження 22-ц/804/198/19
Номер провадження 22-ц/4804/198/19
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 січня 2019 року Донецький апеляційний суд у складі:

судді-доповідача Халаджи О. В.

суддів: Новікової Г. В., Папоян В. В.,

секретар Сергєєва К.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Бахмут цивільну справу № 243/6933/17, за апеляційною скаргою Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» на рішення Слов'янського міськрайонного суду Донецької області від 23 жовтня 2018 року у цивільній справі за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором (суддя Мінаєв І. М. повний текст рішення виготовлений 24 жовтня 2018 року),

В С Т А Н О В И В:

03.08.2017 року Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк» звернулось до Слов'янського міськрайонного суду Донецької області з позовом до відповідача ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, обґрунтувавши свої вимоги порушенням відповідачем зобов?язань відповідно до умов договору.

16 серпня 2011 року між Публічним акціонерним товариством Комерційний банк «Приватбанк», яке змінило назву на акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк» (далі - АТ КБ «Приватбанк») та ОСОБА_2 було укладено договір б/н, відповідно до умов якого відповідачу надано кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

Банк у повному обсязі виконав свої зобов'язання за договором та угодою, а саме надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому договором. Відповідно до пунктів 2.1.1.5.5 Умов та правил надання банківських послуг, позичальник зобов'язується погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим договором. Згідно п.2.1.1.5.6 Умов та правил надання банківських послуг, у разі невиконання зобов'язань за договором, на вимогу банку позичальник повинен виконати зобов'язання з повернення кредиту (у тому числі простроченого кредиту та овердрафту), оплати винагороди банку. Власник карти зобов'язаний слідкувати за витратами коштів в межах платіжного ліміту з метою запобігання виникнення овердрафту, згідно п.1.1.2.7 Умов та правил надання банківських послуг. Відповідно до п. 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг, при порушенні позичальником строків платежів по якомусь з грошових зобов'язань, передбачених цим договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобов'язується сплатити банку штраф в розмірі 500 грн. + 5% від суми позову. Відповідач не надавав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору, що має відображення у розрахунку заборгованості за договором. Таким чином, у порушення умов кредитного договору, а також статей 509, 526, 1054 ЦК України, відповідач зобов'язання за вказаним договором не виконав.

У зв'язку з тим, що ОСОБА_2 порушуються зобов'язання за кредитним договором відповідач станом на 20 червня 2017 року має заборгованість у сумі 82481,87 грн., з якої: 6715,80 грн. - заборгованість за кредитом 67752,62 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом, 3609,55 грн. - заборгованість за пенею та комісією, 500,00 грн. штраф (фіксована частина), 3903,90 грн. - штраф (процентна складова).

Рішенням Слов'янського міськрайонного суду Донецької області від 23 жовтня 2018 року у задоволенні позову АТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_2 відмовлено.

Ухвалюючи рішення про відмову позовних вимог, суд першої інстанції дійшов до висновку, що позивачем було пропущено строк позовної давності звернення до суду від моменту закінчення строку дії картки.

Не погоджуючись з даним рішенням суду, позивач подав апеляційну скаргу, з вищезазначеним рішенням не згодний, вважає, що воно є незаконним, винесеним з порушенням норм процесуального та матеріального права, за недоведеністю обставин, що мають значення та невідповідність висновків суду обставинам справи. Зазначає, що 25.03.2014 року, 31.05.2014 року, 31.07.2014 року відповідачем було здійснено платежі, що не спростовувалося відповідачем, вказує на те, що строк позовної давності був перерваний та почався знову. Позивачем надані належні та допустимі докази по справі. Крім іншого наданий також розрахунок заборгованості, у якому вказані суми відсотків, пені та інші суми відповідно до Кредитного договору. Відповідачем ці докази не спростовані. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою складено між ним та Банком Договір, що підтверджується підписом. Просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове, яким позов АТ КБ «ПриватБанк» задовольнити.

Від ОСОБА_2 надійшов відзив на апеляційну скаргу в якому він зазначає, що копії документів, наданих позивачем, не оформлені належним чином, копія анкети-заяви неправильно засвідчена. Стосовно останніх платежів, вказує на те, що банком було здійснено автоматичне погашення простроченої заборгованості, проте банк жодним чином не попередив про автоматичне погашення, ніякі доручення на такі дії він не давав та не підписував раніше і взагалі відповідача не було на території України в цей час. Просив скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Представник АТ КБ «ПриватБанк» у судове засідання не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи без його участі, просив скаргу задовольнити в повному обсязі (т. 2 а.с. 102-103).

ОСОБА_2 у судовому засіданні проти задоволення апеляційної скарги заперечував, просив її залишити без задоволення, рішення без змін.

Згідно із ч. 2 ст. 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Відповідно до частини 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою «Апеляційне провадження».

За частиною 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Заслухавши доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Згідно ч.1 ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом першої інстанції встановлено, 16 серпня 2011 року юридична особа - публічне акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк», яке змінило назву на Акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк», і ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уклали договір б/н, за яким кредитор зобов'язався надати позичальнику кредит у вигляді встановлення кредитного ліміту на платіжну картку у розмірі 6000,00 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 27,6 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки, а позичальник зі своєї сторони зобов'язався отримати кредит, використати його за цільовим призначенням, повернути банку основну суму кредиту, сплатити проценти за користування ним, а також виконати інші обов'язки, визначені цим договором, який складається із: підписаної відповідачем заяви та Умов та правил надання банківських послуг затверджених наказом № СП-2010-256 від 06.03.2010 року, затверджених наказом № СП-2010-256 від 06.03.2010 року, Правил користування платіжною карткою та Тарифів банку, які викладені на банківському сайті.

Кредитний договір складається із підписаної відповідачем заяви, Умов та правил надання банківських послуг та Тарифів банку, які викладені на банківському сайті. (а.с.6-31). Зміст правочину не суперечить актам цивільного законодавства та моральним засадам суспільства, і на підставі статті 629 ЦК України цей договір є обов'язковим для виконання.

Останній платіж на погашення заборгованості згідно наданого банком розрахунку відповідачем внесено 25 березня 2014 року у сумі 220,00 грн. (а.с.4-5, том 1).

Наявними в матеріалах справи документами підтверджено, що Банк повністю виконав умови кредитного договору, видавши ОСОБА_2 кредитні ресурси, що не заперечується і відповідачем по справі.

Відповідач же не надавав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору, що має відображення у розрахунку заборгованості за договором (а.с.4-5, том 1).

Розмір заборгованості згідно розрахунку заборгованості, наданого позивачем, за станом на 20 червня 2017 року за кредитом (тілом кредиту) складає 6715,80 грн. Крім того, банком нараховані відсотки у сумі 67752,62 грн. за користування кредитом в розмірі, встановленому «Тарифами банку», які викладені на банківському сайті, з розрахунку 360 календарних днів на рік, що підтверджується п.2.1.1.12.6 Умовами та правилами надання банківських послуг, комісію та пеню у сумі 3609,55 грн., а також штрафи відповідно до п.2.1.1.7.6 Умов, а саме: штраф (фіксована частина) 500 грн., штраф (процентна складова) - 3903,90 грн.

Згідно наданої позивачем виписки з 01.08.2011 р. по 29.09.2017 р. ОСОБА_2 користувався послугами банку:

1) за карткою НОМЕР_1 за період з 16.08.2011 р. по 25.12.2013 р., залишок коштів після операцій складає -5983,62 грн. (наявна заборгованість), станом на 28.12.2013 р. баланс картки -11,99 грн., за період з 27.12.2013 р. по 25.03.2014 р., залишок коштів після операцій складає -5995,80 грн. (наявна заборгованість);

2) за карткою НОМЕР_2 за період з 26.12.2013 р. по 31.08.2017 р. 26.12.2013 р. з рахунку внаслідок проводки, створеної пакетом Groupdeals (головний офіс), списано 5983,62 грн., залишок після операції складає -5983,62 грн. (наявна заборгованість) залишок коштів після операцій станом на 31.08.2017 р. складає -91675,48 грн. (наявна заборгованість);

3) за карткою НОМЕР_3 за період з 22.08.2012 р. по 31.07.2014 р. залишок коштів після операцій складає 0,00 грн. (а.с.110-114, том 1).

Відмовляючи в задоволені позову, суд першоїі інстнції вірно дійшов до висновку, що строк позовної давності пропущений.

Згідно з розрахунком заборгованості останні платежі ОСОБА_2 зробив 25.03.2014 року, 31.05.2014 року, 31.07.2014 року (т. 1 а. с. 4-5).

Під час розгляду справи в суді першої інстанції відповідач зробив заяву про застосування позовної давності (т. 1 а. с. 53-54).

Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Згідно із частиною четвертою статті 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України).

Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність.

Згідно зі статтею 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок.

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України).

Початок перебігу строку давності збігається з моментом виникнення в зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому поряду через суд.

Таким чином, у разі неналежного виконання позичальником зобов'язання за кредитним договором, позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу.

Згідно зі статтею 266 ЦК України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги.

Аналогічну за змістом правову позицію викладено у постановах Верховного Суду України від 19 березня 2014 року № 6-14цс14, від 12 листопада 2014 року № 6-167цс14 та у постанові Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі №444/9519/12 (провадження № 14-10цс18).

Пунктом 1.1.7.31 Умов та правил надання банківських послуг, які є невід?ємною частиною кредитного договору, термін позовної давності стосовно вимог Банку про повернення кредиту, сплати відсотків за користування кредитом, винагороди, неустойки - пені, штрафів, витрат Банку складає 50 років.

Умови та Правила надання банківських послуг, пунктом 1.1.7.31 яких установлено позовну давність тривалістю в п'ятдесят років, не містять підпису відповідача, окрім того у заяві позичальника від 16.08.2011 року домовленості сторін щодо збільшення строку позовної давності немає, тому суд приходить до висновку про недотримання сторонами письмової форми договору про збільшення позовної давності. Зазначений висновок суду узгоджується з правовою позицією, викладеною у постанові Верховного Суду України № 6-1926цс15 від 04.11.2015 р.

Згідно п.2.1.1.2.11 після настання зазначеного на картці останнього місяця терміну її дії банк випускає картку на новий термін, за що клієнт сплачує банку винагороду у розмірі, встановленому діючими Тарифами Банку. Пунктом 2.1.1.2.12 визначено, що після закінчення терміну дії відповідна карта продовжується банком на новий термін (шляхом надання клієнту карти з новим строком дії), за зверненням клієнта до банку, відповідно до діючих тарифів. Перевипуск карти на новий строк здійснюється банком при дотриманні клієнтом умов обслуговування карти, передбаченої договором. Окрім того, згідно п.2.1.1.2.13 для перевипуску карти до закінчення строку її дії клієнт повинен звернутися у відділення банку.

Аналізуючи вищенаведені положення Умов та правил банківських послуг, суд зазначає, що перевипуск банком карти здійснюється лише за зверненням клієнта, а після закінчення строку дії карти її використання заборонено, тобто неможливе. За змістом банківської операції перевипуск картки - це заміна платіжної картки клієнта іншою карткою, зі збереженням наявного балансу грошових коштів на рахунку, що прив?язаний до картки (наприклад, у зв?язку із закінченням строку її дії). В той же час з наданих позивачем банківських виписок вбачається, що 26.12.2013 р. заборгованість ОСОБА_2 за кредитним договором у сумі 5983,62 грн. була проведена на картку НОМЕР_2 і надалі почала обліковуватися за цією карткою. В той же час, зазначена сума заборгованості обліковувалася і за карткою № НОМЕР_1, яка використовувалася відповідачем до 25.03.2014 р. (здійснювалися платіжні операції). Окрім того, позивачем не надані суду докази звернення відповідача саме за перевипуском картки НОМЕР_1, а надані суду заява про зміну персональних даних ОСОБА_2 від 26.12.2013 р. та його фотографія з карткою підтверджують факт звернення відповідача до банку та отримання ОСОБА_2 картки НОМЕР_2. Таким чином, у суду відсутні підстави для визнання наданої відповідачу картки НОМЕР_2 перевипущеною карткою (картки за № НОМЕР_1), оскільки за умови перевипуску картки попередня картка не може бути використана, і заборгованість за попередньої карткою не має за нею обліковуватися.

Таким чином, колегія суддів Донецького апеляційного суду погоджується з висновкам суду першої інстнації про те, що АТ КБ «ПриватБанк» пропустив передбачений статтею 257 ЦК України трирічний строк позовної давності звернення до суду, про застосування якого заявив відповідач. оскільки останній платіж відповідач здійснив 25 березня 2014 року, а з позовом ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулося 03 серпня 2017 року.

Стосовно платежів які відповідно до розрахунку по заборгованості були здійснені 31.05.2014 року та 31.07.2014 року, суд не бере до уваги, оскільки банком було здійснено автоматичне погашення простроченої заборгованості.

Згідно Постанови Національного банку України № 22 від 21.01.2004 року «Про затвердження Інструкції про безготівкові розрахунку в Україні в національній валюті» та п. 1.7 цієї Інструкції, кошти з рахунків клієнтів банку списують лише за доручення власників цих рахунків.

Відповідно до ч. 1 ст. 1071 ЦК України банк може списати грошові кошти з рахунка клієнта на підставі його розпорядження.

Також слід зазначити, що під час здійснення операцій списання коштів, відповідач знаходився на тимчасово окупованій території АР Крим (т.2 а.с.93), та не міг здійснювати дані платежі.

Встановивши фактичні обставини справи, з якими законодавець пов'язує вирішення спору - строк дії картки, порядок погашення кредиту за договором та строк внесення останнього платежу, а також подану відповідачем заяву про застосування позовної давності, суд першої інстанції, правильно відмовив у задоволенні позовних вимог ПАТ КБ «ПриватБанк» у зв'язку з пропуском строку позовної давності, визначеного статтею 257, ЦК України.

Рішення суду першої інстанцій ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права та відповідають правовому висновку Верховного Суду України, викладеному у постанові від 19 березня 2014 року у справі № 6-14цс14. Доводи апеляційної скарги не спростовують правильний висновок суду першої інстанції.

Оскільки судом першої інстанції, повно та всебічно з'ясовано дійсні обставини справи, надано належну оцінку зібраним у ній доказам, постановлено законне і обґрунтоване рішення, подану апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суд першої інстанції - без змін.

Керуючись статтями 375, 382, 390 ЦПК України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» залишити без задоволення.

Рішення Слов'янського міськрайонного суду Донецької області від 23 жовтня 2018 року без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню не підлягає.

Повний текст судового рішення виготовлено 24 січня 2019 року.

Суддя-доповідач О. В. Халаджи

Судді: Г. В. Новікова

В. В. Папоян