ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
справа № 753/2693/19
провадження № 2/753/4359/19
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"18" березня 2019 р. суддя Дарницького районного суду м. Києва Колесник О.М. розглянувши заяву позивача ОСОБА_2 про забезпечення позову, -

В С Т А Н О В И В :

У провадженні Дарницького районного суду м. Києва перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання договору позики недійсним.

15.03.2019 року ОСОБА_2 звернувся до суду із заявою про забезпечення позову шляхом накладення арешту на квартиру АДРЕСА_1 та заборони органам і суб'єктам, які здійснюють повноваження у сфері примусового виконання судових рішень та інших виконавчих документів, державним та приватним виконавцям, вчиняти будь-які дії, спрямовані на відчуження зазначеної квартири, а також органам і суб'єктам, які здійснюють повноваження у сфері державної реєстрації прав, державним реєстраторам права на нерухоме майно, державним реєстраторам органів місцевого самоврядування, у тому числі особам, які виконують функції державного реєстратора прав на нерухоме майно вчиняти будь-які реєстраційні дії (реєстрацію права власності, сканування реєстрації права власності та інших речових прав, у тому числі реєстрацію правочинів щодо відчуження, передачі у володіння та користування третім особам, внесення до статутних капіталів юридичних осіб передачі в іпотеку, будь-якого іншого обтяження та інше) щодо зазначеної квартири.

В обґрунтування заяви вказував на те, що спірна квартира є предметом іпотеки за договором іпотеки від 26.08.2015 р., посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Холод Т.А., за реєстр. №1077, який був укладений між ОСОБА_3 (Іпотекодержатель) та ОСОБА_2 ОСОБА_5 та ОСОБА_6(Іпотекодавці), згідно умов якого іпотекодавцями було передано іпотекодержателю в іпотеку квартиру АДРЕСА_1. Даний договір був укладений в забезпечення виконання ОСОБА_2 договору позики, укладеного між позивачем та відповідачем 26.08.2015 р., відповідно до умов якого ОСОБА_2отримав від ОСОБА_3 у безпроцентну позику грошові кошти в сумі 751660,00 грн. на строк до 26.02.2016 р. В подальшому, між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 тричі укладались договори про внесення змін та доповнень до договору позики, де змінювались розмір та строк повернення позики, проте фактично сума позики залишалась незмінною 751660,00 грн. Через складну економічну ситуацію в Україні, матеріальне становище позивача із часом суттєво погіршувалось, внаслідок чого позивачем було допущено заборгованість за договором позики. 13.02.2019 р. приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Апетенко М.А. вчинено виконавчий напис №225 щодо звернення стягнення на предмет іпотеки, на підставі якого 07.03.2019 р. приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Бердар М.М. виніс постанови про відкриття виконавчого провадження №58573026 щодо стягнення з позивача заборгованості в сумі 1400000,00 грн., що становить частину заборгованості за договором позики, накладено арешт на предмет іпотеки та стягнути з позивача основну винагороду в сумі 140000,00 грн., яка буде стягнута за кошти, отримані саме від реалізації арештованого майна боржника. Отже, примусовий продаж приватним виконавцем предмету іпотеки у виконавчому провадженні №58573026 може утруднити чи взагалі зробити неможливим виконання можливого рішення суду про задоволення позову, що в свою чергу, призведе до порушення конституційного права та законних інтересів позивача, тому просить вжити саме такі заходи забезпечення позову, що є співмірними із заявленими позовними вимогами.

Вивчивши заяву та матеріали справи, вважаю, що заяву слід задовольнити частково із наступних підстав.

Відповідно до ч.ч. 1,2 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

У відповідності до роз'яснень, викладених у постанові Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» № 9 від 22.12.2006 року, забезпечення позову є необхідною умовою здійснення завдань цивільного судочинства, які полягають у справедливому, неупередженому та своєчасному розгляді й вирішенні цивільних справ із метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

У відповідності до п. 1, ч. 1, ст. 150 ЦПК України позов забезпечується зокрема, накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи інших осіб.

Відповідно до ч. 5 ст. 153 ЦПК України, залежно від обставин справи суд може забезпечити позов повністю або частково.

Як зазначено у п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має: з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам, а також враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована відповідно до закону як підприємець.

Враховуючи вищевикладене, з урахуванням предмету та підстав спору, який виник між сторонами та співмірність обраного позивачем виду забезпечення позову із заявленими вимогами, законних прав та інтересів відповідача порушено не буде, а відтак суд дійшов до висновку про достатність підстав для часткового задоволення заяви про забезпечення даного позову шляхом накладення арешту на предмет іпотеки.

В іншій частині заяви слід відмовити, так як є похідною вимогою, оскільки накладений арешт виключає можливість відчуження, реєстрацію та реалізацію вищезазначеної квартири.

Керуючись ст.ст.149-153, 260, 353 ЦПК України, -

У Х В А Л И В:

Заяву позивача ОСОБА_2 про забезпечення позову - задовольнити частково.

Накласти арешт на квартиру АДРЕСА_1

В іншій частині - відмовити.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Копію ухвали направити ОСОБА_2 для пред'явлення до виконання, ОСОБА_3 - для відома.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом п'ятнадцяти днів з дня її проголошення. Учасник справи, якому повна ухвала суду не були вручені у день її проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п'ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя: О.М. Колесник