Справа № 352/2006/18
Провадження № 2/352/198/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 січня 2019 року м. Івано-Франківськ

Тисменицький районний суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого - судді Гургули В.Б.,

секретаря Кожуховської О.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Тисменицького районного суду в загальному позовному провадженні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,-

в с т а н о в и в :

Позивачка звернулась до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу.

Свої позовні вимоги обґрунтувала тим, що 15 серпня 2013 року вона зареєструвала шлюб з ОСОБА_2, який зареєстровано в Лисецькій селищній раді Тисменицького району Івано-Франківської області, актовий запис №12.

В даному шлюбі у них народилась дочка ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Причиною звернення до суду є те, що впродовж останнього року сімейне життя між ними поступово погіршувалося, що привело до фактичного припинення між ними шлюбних відносин. Позивачка зазначає, що на даний момент вони не проживають разом та не ведуть спільне сімейне господарство, відповідач не провідує дитину, не займається її вихованням.

Позивачка стверджує, що примирення між ними неможливе, шлюб існує тільки формально, його збереження суперечитиме її інтересам та інтересам дитини.

Від позивачки до суду надійшла заява, в якій просила справу розглядати без її участі.

Відповідач в судове засідання не з'явився, подав до суду заяву, в якій просить справу розглядати у його відсутності.

Суд вважає, що судове засідання можливо провести без участі сторін, на підставі наявних у справі доказів, без фіксування судового засідання технічними засобами, що буде відповідати вимогам ч.2 ст.247 ЦПК України.

Згідно з ч.2 ст.112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересах їх дітей.

Відповідно до правової позиції Пленуму Верховного Суду України, викладеної в пункті 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя»: проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з'ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя».

Судом встановлено, що шлюб між сторонами фактично розпався, сторони не підтримують подружніх відносин, відновлення сім'ї неможливе та суперечить інтересам подружжя, а тому суд приходить до переконання, що вимоги позивачки є доведеними та такими що підлягають задоволенню.

Суд вважає, що шлюб слід розірвати, неповнолітню дитину ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, залишити проживати з матірю, після розірвання шлюбу залишити позивачці шлюбне прізвище «Волосянко».

Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, повязаних з розглядом справи. Частиною 2 ст. 134 ЦПК України зазначено, що у разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору.

Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У звязку із вищевказаним із відповідача слід стягнути в користь позивачки судовий збір в розмірі 704 грн. 80 коп.

На підставі наведеного, відповідно до пункту 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», керуючись ст.ст. 104, 110, 112 СК України, ст. ст. 10-13, 89, 133, 141, 258-259, 263-264, 354-355 ЦПК України, суд,-

в и р і ш и в :

Позов задоволити.

Шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2, який зареєстрований в Лисецькій селищній раді Тисменицького району Івано-Франківської області, актовий запис № 12 розірвати.

Неповнолітню дочку ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, залишити проживати з матірю.

Після розірвання шлюбу залишити позивачці ОСОБА_1 шлюбне прізвище «Волосянко».

Стягнути з відповідача ОСОБА_2 (паспорт серія СЕ 646970, місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_2) на користь позивачки ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1, місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_3, с-ще Лисець, Тисменицький район, Івано-Франківська область) судовий збір у розмірі 704 грн. 80 коп. (сімсот чотири гривні 80 копійок).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Івано-Франківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивачка:

ОСОБА_1 (місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_3, с-ще Лисець, Тисменицький район, Івано-Франківська область, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1).

Відповідач:

ОСОБА_2 (місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_2, паспорт серія СЕ 646970).

Суддя Гургула В.Б.