Справа № 203/3665/19
Провадження № 2-о/0203/86/2019
КІРОВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ДНІПРОПЕТРОВСЬКА
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 листопада 2019 року Кіровський районний суд м. Дніпропетровська у складі: головуючого, судді - Колесніченко О.В.,

за участю секретаря - Давіденко Ю.А.

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, -

В С Т А Н О В И В:

У жовтні 2019 року заявники звернулися до суду зі спільною заявою про розірвання шлюбу, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що з 19 жовтня 2002 року перебувають у зареєстрованому шлюбі, від якого мають неповнолітню дитину ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , однак сімейне життя у подружжя перестало складатись через відсутність взаєморозуміння, різні погляди на спільне життя та обов`язки, у зв`язку з чим шлюбні відносини, спільне господарство та спільне проживання припинені. Задля здійснення своїх батьківських обов`язків 13 вересня 2019 року заявники уклали договір про виховання та утримання дитини, нотаріально посвідченого. Вважають, що подальше спільне життя, як подружжя, примирення і збереження шлюбу неможливе, а тому просили шлюб розірвати.

Ухвалою судді Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 01 листопада 2019 року відкрито провадження за правилами загального провадження.

Будучи належним чином повідомленими про час та місце розгляду справи, заявники в судове засідання не з`явилися, подавши через канцелярію суду заяви про розгляд справи у їх відсутності, в яких вимоги підтримала в повному обсязі та просили задовольнити. При цьому зазначили, що спільне господарство не ведуть та подружні стосунки припинені між ними з 15.10.2018, майновий спір відсутній, проживають окремо. Дитина після розірвання шлюбу буде проживати разом з матір`ю, про що заявники дійшли згоди. Після розірвання шлюбу ОСОБА_1 просила залишити прізвище ОСОБА_1 .

Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, відповідно до вимог ч.4 ст. 109 Сімейного кодексу України, з`ясувавши, що заявники після подання 15 жовтня 2019 року спільної заяви про розірвання шлюбу, її не відкликали, дослідивши наявні у матеріалах справи письмові докази, вважає за можливе ухвалити рішення про задоволення заяви, виходячи з наступного.

Судом встановлено, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 з 19 жовтня 2002 року перебувають у шлюбі, зареєстрованому відділом реєстрації актів громадянського стану Кіровського районного управління юстиції м. Дніпропетровська, актовий запис №421, що підтверджується свідоцтвом про одруження, залученим до матеріалів справи в копії (а.с. 7). Сторони є батьками народженої у цьому шлюбі дитини - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження, копія якого долучена до матеріалів справи (а.с.8).

Сімейне життя не склалося з причин втрати взаєморозуміння, різних характерів і поглядів на взаємні права і обов`язки подружжя, через що втрачене почуття любові і поваги один до одного, у зв`язку з чим заявники шлюбні стосунки припинили, спільне господарство не ведуть та проживають окремо з 15 жовтня 2018 року. Спір з приводу поділу сумісного майна подружжя відсутній, як і вирішено за спільною згодою питання проживання та утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3 з матір`ю, про що заявники зазначили в заявах. Також це підтверджено у договорі про виховання та утримання дитини від 13 вересня 2019 року(а.с.9).

Відповідно до ч.3 ст. 293 ЦПК України у порядку окремого провадження розглядаються також справи про надання права на шлюб, про розірвання шлюбу за заявою подружжя, яке має дітей, за заявою будь-кого з подружжя, якщо один з нього засуджений до позбавлення волі, про встановлення режиму окремого проживання за заявою подружжя та інші справи у випадках, встановлених законом.

Згідно ч. 1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Відповідно до ч. 1 ст. 55 СК України дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги.

Положеннями ч. ч. 3, 4 ст. 56 СК України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України шлюб розривається, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них.

Відповідно до ч.ч.1, 3 ст. 109 СК України подружжя, яке має дітей, має право подати до суду заяву про розірвання шлюбу разом із письмовим договором про те, з ким із них будуть проживати діти, яку участь у забезпеченні умов їхнього життя братиме той з батьків, хто буде проживати окремо, а також про умови здійснення ним права на особисте виховання дітей. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей.

В ході розгляду справи, судом перевірена наявність відповідних підстав для розірвання шлюбу і суд переконався у дійсному волевиявленні сторін.

Вирішуючи справу, суд зважає на особливий характер сімейних відносин та їх об`єктивну недоступність для оточуючих, при цьому, бере до уваги наявність у подружжя неповнолітньої дитини, враховує також її інтереси та зазначає про те, що задля охорони її інтересів є кращим проживання в повній родині, проте зауважує, що зазначені вище та дійсні причини спільної заяви подружжя про розірвання шлюбу, категоричне обоюдне заперечення подружжя проти збереження шлюбу, вочевидь свідчать про те, що примирення сторін неможливе, подальше спільне життя сторін як подружжя і збереження шлюбу буде суперечити їхнім інтересам, що мають істотне значення, тому відповідно до ч. ч.2 ст.107, ч.ч.1,3 ст. 109, ст. 112 СК України суд приходить до висновку про наявність підстав для розірвання шлюбу.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 3,4,11-13,81,209,265,268,293,294 ЦПК України, суд - В И Р І Ш И В:

Вимоги ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про розірвання шлюбу - задовольнити.

Шлюб між ОСОБА_1 /РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 / та ОСОБА_2 /РНОКПП НОМЕР_2 , АДРЕСА_2 , зареєстрований 19 жовтня 2002 року відділом реєстрації актів громадянського стану Кіровського районного управління юстиції м. Дніпропетровська, актовий запис №421 - розірвати.

Після розірвання шлюбу прізвище ОСОБА_1 залишити ОСОБА_1 .

Судові витрати у справі відшкодуванню не підлягають.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги у паперовій формі до Дніпровського апеляційного суду через Кіровський районний суд м. Дніпропетровська протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя О. В. Колесніченко