КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 березня 2019 року м. Київ

Справа № 22-ц/824/3548/2019 Головуючий у судді 1-ї інстанції - Корбут В.М.

Унікальний №1-9/09 Доповідач - Гаращенко Д.Р.

Київський апеляційний суд. Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ у складі:

головуючого Гаращенка Д.Р.

суддів Невідомої Т.О., Пікуль А.А.

при секретарі Гавриленко М.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Богуславського районного суду Київської області від 13 грудня 2018 року про відмову в поновлені строку для подання скарги на дії державного виконавця Оболонського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві Кудрявцева ДмитраВадимовича у справі за скаргою ОСОБА_1 на неправомірні дії державного виконавця Оболонського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві Кудрявцева Дмитра Вадимовича, стягувач: ОСОБА_3,

ВСТАНОВИЛА:

У липні 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду зі скаргою на дії державного виконавця Оболонського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві (далі - Оболонського РВ ДВС міста Києва ГТУЮ у місті Києві) Кудрявцева Д.В., стягувач: ОСОБА_3

Просив визнати постанову державного виконавця Оболонського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві Кудрявцева Д.В. від 23 серпня 2017 року такою, що не підлягає виконанню з моменту її ухвалення, тобто з 23 серпня 2017 року, оскільки вона є неправомірною, та поновити строк на подання даної скарги, пропущений у зв'язку з поважними причинами.

В обґрунтування скарги посилався на те, що вироком Богуславського районного суду Київської області від 16 лютого 2009 року його було визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.121 КК України та призначено покарання у виді позбавлення волі на строк п'ять років, стягнуто з нього на користь потерпілого ОСОБА_3 79 900,37 грн.

На підставі рішення суду 25 травня 2009 року Богуславський районний суд Київської області було видано виконавчий лист №1-9.

Починаючи з 09 жовтня 2012 року ОСОБА_1 працює водієм автотранспортного засобу 1 класу в автоколону №1 Управління транспорту ПАТ «Акціонерна компанія «Київводоканал».

В травні 2018 року ОСОБА_1 стало відомо про проведення бухгалтерією роботодавця відрахувань з його заробітної плати.

З усної бесіди з керівництвом йому стало відомо, що відповідні відрахування здійснюються на підставі постанови державного виконавця від 23 серпня 2017 року.

Вважаючи такі дії незаконними ОСОБА_1 21 травня 2018 року звернувся із скаргою до начальника ДВС Оболонського району м. Києва.

Згідно відповіді ДВС Оболонського району м. Києва від 04 липня 2018 року строк пред'явлення виконавчого листа до виконання стягувачем не пропущений, а тому його перебування на виконанні законне. Проте доказів на підтвердження своєчасності звернення стягувача до виконавчої служби надано не було, так само як і доказів звернення стягувача з заявою про поновлення строку для пред'явлення виконавчого документа до виконання.

Вважаючи, що за таких підстав відрахування з його заробітної плати здійснюється незаконно, просив скаргу задовольнити.

Одночасно боржником було подано клопотання про поновлення строку для подання скарги на дії державного виконавця Оболонського РВ ДВС міста Києва ГТУЮ у місті Києві Кудрявцева Д.В.

Ухвалою Богуславського районного суду Київської області від 13 грудня 2018 року в задоволенні клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку на оскарження дій державного виконавця Оболонського РВ ДВС міста Києва ГТУЮ у місті Києві Кудрявцева Д.В. було відмовлено; скаргу ОСОБА_1 на неправомірні дії державного виконавця Оболонського РВ ДВС міста Києва ГТУЮ у місті Києві Кудрявцева Д.В. було залишено без розгляду. В задоволенні клопотання ОСОБА_3 про стягнення з ОСОБА_1 матеріальних витрат в розмірі 1 545,00 грн. відмовлено.

Не погоджуючись з ухвалою суду першої інстанції, ОСОБА_1, 03 січня 2019 року подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на її незаконність та необґрунтованість, порушення норм процесуального права, просив ухвалу суду першої інстанції скасувати, поновити строк на подання скарги на дії державного виконавця, пропущений з зв'язку з поважними причинами та визнати такою, що не підлягає виконанню, і скасувати постанову державного виконавця Оболонського районного відділу державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві Кудрявцева Д.В. ВП №50442522 від 23 серпня 2017 року.

В обґрунтування апеляційних вимог, посилався на те, що працює водієм у зв'язку з чим інформація роботодавця стосовно нарахованої заробітної плати повідомляється апелянту із значним запізненням.

Після виявлення незрозумілих відрахувань апелянт звернувся в лютому 2018 року з заявою до дирекції роботодавця, який листом від 21 травня 2018 року проінформував про існування постанови оскаржуваної постанови.

Про існування виконавчого провадження апелянт дізнався лише в лютому 2018 року, будь-яких листів, копій постанов, повідомлень від державного виконавця на адресу боржника не надходило.

Не проведення відрахувань у період з 2012 року по 2017 рік внаслідок саме бездіяльності державного виконавця, а не з вини боржника.

Сама оскаржувана постанова винесена з порушенням Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та порушує законні права та інтереси апелянта як сторони виконавчого провадження.

Жодних дій спрямованих на ухилення від виконання рішення суду боржником не вчинялось. В грудні 2008 року апелянтом було відшкодовано стягувану у добровільному порядку моральну шкоду в розмірі 1 000,00 грн., що було залишено судом першої інстанції поза увагою.

Виходячи з принципу «належного урядування», визначення якого міститься в рішеннях Європейського суду з прав людини в справі «москаль проти Польщі», «Пінкова та Пінк проти Чеської Республіки» та «Лелас проти Хорватії», ризик будь-якої помилки державного органу повинен покладатися на саму державу, а тому оскаржувана постанова державного виконавця є незаконною та підлягає скасуванню.

В судовому засіданні боржник апеляційну скаргу підтримав та просив задовольнити, ухвалу суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення скарги.

Інші учасники процесу повідомлялись судом належним чином про дату, час, і місце розгляду справи по суті, причини своєї неявки суду не повідомили.

Відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦПК України неявка у судове засідання сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про день, час та місце розгляду справи не перешкоджає розгляду справи.

Вислухавши доповідь судді-доповідача, боржника, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів прийшла до наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що вироком Богуславського районного суду Київської області від 16 лютого 2009 року ОСОБА_1 було визнано винним у вчиненні злочину передбаченого ч.1 ст.121 КК України, призначено покарання у виді позбавлення волі на строк п'ять років. Строк відбування покарання ОСОБА_1 рахувати з 16 лютого 2009 року. Міру запобіжного заходу засудженому ОСОБА_1 до вступу вироку в законну силу змінено з підписки про невиїзд на взяття під варту, взявши його під варту в залі суду після проголошення вироку та утримувати в СІЗО №13 Управління Державного департаменту з питань виконання покарань по м. Києву і Київській області. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь потерпілого ОСОБА_3 8 400,37 грн. в рахунок відшкодування матеріальної шкоди, 70 000,00 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди та 1 500,00 витрати на оплату юридичної допомоги, а всього 79 900,37 грн. Речові докази по справ: фрагмент металевого прута - знищити. (а.с.4-6)

25 травня 2009 року Богуславським районним судом Київської області було видано виконавчий лист №1-9. (а.с.7)

17 липня 2009 року виконавчий лист був пред'явлений стягувачем для виконання до Оболонського РВ ДВС м.Києва ГТУЮ у м.Києві.

12 жовтня 2010 року виконавчий лист було надіслано державним виконавцем до Бориспольської виправної колонії за місцем відбування покарання боржником ОСОБА_1

01 грудня 2011 року виконавчий документ був повернутий стягувану.

03 січня 2013 року виконавчий документ був повторно надісланий до Оболонського РВ ДВС м.Києва ГТУЮ у м.Києві.

19 березня 2015 року на підставі п.2 ч.1 ст.47 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції чинній на момент винесення постанови) державним виконавцем було повернуто виконавчий документ стягувачу та роз'яснено право на повторне пред'явлення виконавчого документа до виконання в строк до 19 березня 2016 року.

14березня 2016 року виконавчий документ був третє пред'явлений до Оболонського РВ ДВС м.Києва ГТУЮ у м.Києві для виконання.

Згідно довідки про звільнення серії КИВ №06293 від 26 червня 2012 року ОСОБА_1у період з 16 лютого 2009 року по 26 червня 2012 року відбував покарання в Ірпінському виправному центрі (№132) та на підставі постанови Ірпінського міського суду Київської області від 18 червня 2012 року був звільнений умовно-достроково на не відбутий строк 1 рік 7 місяців 6 днів. (а.с.20)

09 жовтня 2012 року ОСОБА_1 був прийнятий на посаду водія до Технічного департаменту ПрАТ «Акціонерна компанія «Київводоканал». (а.с.8)

Повідомлення про працевлаштування ОСОБА_1 до Оболонського РВ ДВС м.Києва ГТУЮ у м.Києві не направляв.

Постановою державного виконавця Кудрявцева Д.В. від 23 серпня 2017 року було звернено стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника. Копія постанови була направлена на адресу Технічного департаменту ПрАТ «АК «Київводоканал» для виконання. (а.с.53)

Копія цієї постанови була також направлена на адресу боржника та стягувача. (а.с.52)

За період з січня 2018 року по березень 2018 року з заробітної плати ОСОБА_1 було здійснено відрахування та виплати Технічним департаментом ПрАТ «АК Київводоканал» на підставі постанови державного виконавця від 23 серпня 2017 року ВП №50442522 на суму: в січні 2018 року - 1 152,35 грн.; в лютому 2018 року - 1 153,44 грн.; в березні 2018 року - 1 292,19 грн. (а.с.49)

08 лютого 2018 року ОСОБА_1 звернувся до Оболонський РВ ДВС м.Києва ГТУЮ у м.Києві із заявою, в якій просив призупинити утримання з нього коштів, які утримуються Технічним департаментом ПАТ «АК «Київводоканал». (а.с.44)

Зі скаргою на дії державного виконавця ОСОБА_1 звернувся 12 липня 2018 року, згідно відмітки на поштовому конверті, в якому знаходилась скарга. (а.с.12)

Відмовляючи в поновленні строк на звернення до суду зі скаргою на дії державного виконавця суд першої інстанції виходив з того, що про порушення своїх законних прав та інтересів боржник дізнався наприкінці січня 2018 року, після проведеного бухгалтерією роботодавця утримання, що підтверджується змістом його заяви від 08 лютого 2018 року, яка адресована В.О. начальника відділу Оболонського РВ ДВС м.Києва ГТУЮ у м.Києві.

Належних і допустимих доказів на підтвердження факту звернення боржника 21 травня 2018 року до Оболонського районного суду м. Києва з відповідною скаргою на дії державного виконавця, ОСОБА_1 суду не надано.

Звернення боржника 21 травня 2018 року до Оболонського РВ ДВС м.Києва ГТУЮ у м.Києві зі скаргою, яка містила прохання на роз'яснення дій державного виконавця по здійсненню виконавчих дій за виконавчим листом строк пред'явлення до виконання якого закінчився, з відрахуванням строку на звернення з відповідною скаргою саме до Богуславського районного суду Київської області після отримання відповіді, судом першої інстанції було розцінено як зловживання з боку боржника направлені на безпідставне поновлення процесуальних строків.

Суд першої інстанції прийшов до висновку, що вказані боржником причини пропуску процесуального строку не можна вважати поважними та вони є надуманими, а тому клопотання про поновлення строку не підлягає задоволенню, а скарга підлягає залишенню без розгляду.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції з наступних підстав.

Згідно зі ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Відповідно до ч. 5 ст. 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов'язковими до виконання на всій території України. У п. 9 ч. 3 ст. 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов'язковість рішень суду.

Судові рішення, що набрали законної сили, обов'язкові для всіх органів державної влади та органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, установлених міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Отже, виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції».

Відповідно до абзаців 3, 4 п. 13 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №6 від 07 лютого 2014 року «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» (зі змінами та доповненнями) у разі відсутності спеціальної норми щодо вирішення певних питань, що виникають при розгляді скарг на рішення, дії або бездіяльність посадових осіб державної виконавчої служби, при розгляді таких скарг мають застосовуватися положення ЦПК, якими врегульовано аналогічні питання, а саме: стаття 122 ЦПК - про відкриття провадження у справі; статті 26, 27, 45 ЦПК - щодо кола осіб, які беруть участь у справі, їхніх прав та обов'язків; статті 74 - 77 ЦПК- про судові виклики та повідомлення; глави 4 розділу III ЦПК - про судовий розгляд; глав 1, 2 розділу V ЦПК - щодо апеляційного та касаційного оскарження судових рішень тощо.

З урахуванням передбаченого законом строку розгляду такої скарги проведення попереднього судового засідання не є обов'язковим.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 449 ЦПК України, скаргу може бути подано до суду: а) у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права або свободи; б) у триденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права, у разі оскарження постанови про відкладення провадження виконавчих дій.

Згідно із ч. 2 ст. 449 ЦПК України пропущений з поважних причин строк для подання скарги може бути поновлено судом.

За роз'ясненнями, які містяться в п. 16 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 7 лютого 2014 року №6 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» строки звернення заявника зі скаргою до суду є процесуальними, можуть бути поновлені за наявності поважних для цього причин за заявою заявника, яка подається одночасно зі скаргою або викладається в скарзі у вигляді клопотання. При вирішенні питання про поновлення строку на подання скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби суд має виходити з того, що у відповідному законодавстві не міститься перелік таких поважних причин, їх з'ясовують у кожному конкретному випадку залежно від обставин справи. Наприклад, при оскарженні бездіяльності зазначених осіб у вигляді невжиття заходів з примусового виконання судового рішення до уваги може бути взято ті обставини, що стягувач, який подав до відповідного органу заяву про відкриття виконавчого провадження і не отримав у визначений законом строк (з урахуванням поштового обігу) задоволення своїх вимог, вважається обізнаним про ймовірність порушення його прав у виконавчому провадженні незалежно від того, чи отримав він від державного виконавця певні процесуальні документи та чи ознайомлений він із матеріалами виконавчого провадження.

Якщо скаргу подано з пропуском строку, встановленого законом, та відсутнє клопотання про його поновлення, така скарга суддею одноособово залишається без розгляду при її прийнятті та повертається заявникові. При цьому заявникові може бути роз'яснено право на повторне звернення до суду на загальних підставах.

З матеріалів виконавчого провадження вбачається, що боржник станом на 08 лютого 2018 року був обізнаний з проведенням відповідних утримань з його заробітної плати саме на підставі постанови державного виконавця Оболонського РВ ДВС м.Києва ГТУЮ у м.Києві.

Будь-яких дій спрямованих на ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження, оскарженням постанови державного виконавця шляхом направлення скарги його безпосередньому керівнику або звернення до будь-якого суду боржником вчинено не було та свого підтвердження в матеріалах справи не віднайшло.

Так, статтею 122 ЦПК України визначено, що строки, встановлені законом або судом, обчислюються роками, місяцями і днями, а також можуть визначатися вказівкою на подію, яка повинна неминуче настати.

Згідно ст.123 ЦПК України перебіг процесуального строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок.

Відповідно ч.3 ст. 124 ЦПК України якщо закінчення строку припадає на вихідний, святковий чи інший неробочий день, останнім днем строку є перший після нього робочий день.

Відповідно до ч.5 ст.74 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції закону чинній на момент винесення оскаржуваної постанови) рішення та дії виконавця, посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені протягом 10 робочих днів з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи законних інтересів. Рішення виконавця про відкладення проведення виконавчих дій може бути оскаржене протягом трьох робочих днів з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи законних інтересів.

Ураховуючи наведене, перебіг десятиденного строку на оскарження дій державного виконавця щодо оскарження постанови державного виконавця від 23 серпня 2017 року розпочався 09 лютого 2018 року та мав закінчитися 22 лютого 2018 року, зі скаргою до Богуславського районного суду Київської області боржник звернувся 12 липня 2018 року.

Таким чином доводи апелянта щодо поважності причин пропуску процесуального строку не знайшли свого підтвердження в матеріалах справи, а тому суд першої інстанції обґрунтовано прийшов до висновку відмову у задоволенні клопотання.

Всі інші доводи апеляційної скарги правильності висновків суду першої інстанції не спростовують.

При цьому судом враховано, що Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово вказував, що пункту першого статті 6 Конвенції зобов'язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов'язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення (справа ГарсіаРуїз проти Іспанії).

Враховуючи викладене колегія суддів вважає, доводи апелянта необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

З урахуванням викладених обставин колегія суддів вважає, що інші доводи апеляційної скарги щодо порушень з боку суду першої інстанції допущених під час розгляду справи, на суть рішення не впливають.

Керуючись ст.ст. 268, 367, 368, 375, 381, 383, 384 ЦПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Богуславського районного суду Київської області від 13 грудня 2018 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст постанови складений 18 березня 2019 року.

Головуючий Д.Р. Гаращенко

Судді Т.О. Невідома

А.А. Пікуль