Справа № 127/7283/18
Провадження № 22-ц/801/646/2019
Головуючий у суді 1-ї інстанції Вохмінова О. С.
Доповідач:Сопрун В. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 березня 2019 рокуСправа № 127/7283/18м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі:

головуючого Сопруна В.В.,

суддів Матківської М.В., Міхасішина І.В.,

за участю секретаря судового засідання: Кирилюк Л.М.,

за участю сторін: представника позивача ОСОБА_3 - Куцого Р.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці цивільну справу №127/7283/18 за позовом ОСОБА_3 до ФОП ОСОБА_5 про захист прав споживачів, стягнення коштів, відшкодування моральної шкоди,

за апеляційною скаргою представника позивача ОСОБА_3 - адвоката Куцого Ростислава Андрійовича на ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 15 лютого 2019 року, яка постановлена суддею Вохміновою О.С. в приміщенні Вінницького міського суду Вінницької області, повний текст складено 15 лютого 2019 року,

в с т а н о в и в :

18 січня 2019 року представник позивача Куций Р.А. звернувся до суду з заявою про ухвалення додаткового рішення у справі щодо стягнення витрат на правничу допомогу, мотивуючи її тим, що рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 11 жовтня 2018 року позов ОСОБА_3 задоволено частково. Розірвано договір купівлі-продажу телефону «Sony Xperia» F3111, що був укладений 04 березня 2018 року між ОСОБА_3 та ФОП ОСОБА_5 Стягнуто з ФОП ОСОБА_5 на користь ОСОБА_3 суму в розмірі 2999 грн. В решті позову - відмовлено. Стягнуто з ФОП ОСОБА_5 на користь держави судовий збір в розмірі 704,80 грн.

Відповідно до постанови Вінницького апеляційного суду від 08 січня 2019 року рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 11 жовтня 2018 року залишено без змін.

Оскільки судом не вирішене питання щодо витрат на правничу допомогу, відповідно до ст. ст. 137, 141, 270 ЦПК України представник позивача Куций Р.А. просив стягнути з відповідача на користь ОСОБА_3 понесені ним витрати на правничу допомогу при розгляді справи в суді першої інстанції в сумі 7752 грн.

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 15 лютого 2019 року заяву представника позивача ОСОБА_3 - адвоката Куцого Р.А. про ухвалення додаткового рішення в зазначеній цивільній справі залишено без розгляду.

Не погодившись з вказаною ухвалою суду, представник позивача адвокат Куций Р.А. подав апеляційну скаргу, оскільки вважає, що ухвала Вінницького міського суду Вінницької області від 15 лютого 2019 року є незаконною, постановленою з порушенням норм процесуального права. Просив ухвалу суду скасувати, справу направити до суду першої інстанції для вирішення питання щодо ухвалення додаткового рішення про стягнення витрат на правничу допомогу.

Колегія суддів, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, заслухавши осіб, які з'явилися в судове засідання, дослідивши матеріали справи, прийшла до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню за таких підстав.

У відзиві на апеляційну скаргу представник відповідача ОСОБА_6 зазначив, що вважає оскаржувану ухвалу суду такою, що відповідає нормам матеріального та процесуального права. Просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу суду без змін.

Згідно ч.1-3, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Статтею 264 ЦПК України передбачено, що під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Зазначеним вимогам судове рішення не відповідає.

Залишаючи заяву про ухвалення додаткового рішення без розгляду, суд першої інстанції послався на ч.8 ст.141 ЦПК України.

Проте колегія суддів, не погоджується з таким висновком суду першої інстанції виходячи з наступного.

Судом встановлено, що рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 11 жовтня 2018 року позов ОСОБА_3 задоволено частково. Розірвано договір купівлі-продажу телефону «Sony Xperia» F 3111, що був укладений 04 березня 2018 року між ОСОБА_3 та ФОП ОСОБА_5. Стягнуто з ФОП ОСОБА_5 користь ОСОБА_3 суму в розмірі 2999 грн. В решті позову - відмовлено. Стягнуто з ФОП ОСОБА_5 на користь держави судовий збір в розмірі 704,80 грн.

Постановою Вінницького апеляційного суду від 08 січня 2019 року рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 11 жовтня 2018 року залишено без змін.

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 13 листопада 2018 року в задоволенні заяви ОСОБА_3 про ухвалення додаткового рішення у справі №127/7283/18 про відшкодування витрат на правничу допомогу - відмовлено, оскільки позивач не виконав вимог ч.8 ст.141 ЦПК України і протягом 5 днів після ухвалення рішення, а також разом із заявою від 01 листопада 2018 року про ухвалення додаткового рішення у даній справі не надав жодного доказу здійснення ним оплати за надану правничу допомогу та її розмір. В договорі розмір витрат на правничу допомогу не встановлений.

Постановою Вінницького апеляційного суду від 08 січня 2019 року ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 13 листопада 2018 року щодо відмови в ухваленні додаткового рішення скасовано, а заяву ОСОБА_3 про ухвалення додаткового рішення - залишено без розгляду.

Апеляційним судом було встановлено, що представник позивача Куций Р.А. під час судових дебатів заявив, що докази понесення витрат на правничу допомогу, будуть надані додатково, проте позивач не виконав вимоги ч.8 ст.141 ЦПК України і протягом п`яти днів після ухвалення рішення, а також з заявою від 01 листопада 2018 року про ухвалення додаткового рішення не надав жодного доказу здійснення ним оплати за надану правничу допомогу та її розмір. За таких обставин і на підставі ч. 8 ст. 141 ЦПУ України суд першої інстанції повинен був залишити заяву ОСОБА_3 без розгляду, а не розглядати таку заяву по суті. Тому ухвала першої інстанції була скасована, а заява ОСОБА_3 про ухвалення додаткового рішення у справі - залишена без розгляду.

Статтею 137 ЦПК України передбачено, що витрати, пов'язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов'язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Порядок розподілу судовий витрат між сторонами визначений статтею 141 ЦПК України і у разі часткового задоволення позову судові витрати щодо сплати правничої допомоги покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до ч.8 ст.141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв'язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п'яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Згідно ч.1 ст.270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати; судом не вирішено питання про судові витрати; суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 430 цього Кодексу.

Звертаючись із заявою про ухвалення додаткового рішення представник позивача Куций Р.А. просив ухвалити додаткове рішення, яким стягнути з відповідача на користь позивача витрати на правничу допомогу в розмірі 7752 грн.

Колегія суддів, вважає, що суд першої інстанції, прийшов до помилкового висновку про залишення заяви представника позивача ОСОБА_3 - адвоката Куцого Р.А. про ухвалення додаткового рішення саме без розгляду на підставі ч.8 ст.141 ЦПК України.

Відповідно до ч.ч.3,5 ст.270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. Додаткове рішення або ухвалу про відмову в прийнятті додаткового рішення може бути оскаржено.

За таких обставин, суд першої інстанції, повинен був ухвалити додаткове рішення або постановити ухвалу про відмову в прийнятті додаткового рішення, як того вимагає норма ст.270 ЦПК України.

Склад та розмір витрат, пов'язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмету доказування по справі.

З матеріалів справи вбачається, що на підставі ордера від 27 травня 2018 року серії ВН № 008534 (т.1 а.с.16) та угоди від 06 березня 2018 року (т.1 а.с.130) адвокат АО «Вінницька обласна колегія адвокатів України» Куций Р.А. надавав позивачу ОСОБА_3 правничу допомогу та представляв його інтереси у справі до ТОВ «АЛЛО», ФОП ОСОБА_5 про захист прав споживача.

У пункті 4.1 даної угоди сторони визначили, що за послуги, надані адвокатом, замовник сплачує виконавцю винагороду.

Згідно п. 5 угоди замовник здійснює оплату за даною угодою одноразово в готівковому порядку через 10 днів після ухвалення судового рішення на користь замовника (т.1 на звороті а.с.130).

Як встановлено апеляційним судом, рішення ухвалено Вінницьким міським судом Вінницької області 11 жовтня 2018 року, отже оплата витрат на правничу допомогу адвоката повинна була здійснитись в готівковому порядку через 10 днів після ухвалення судового рішення, тобто 21 жовтня 2018 року (п.5 угоди).

Проте, оплата витрат на правничу допомогу в розмірі 7752 грн. була здійснена лише 08 січня 2019 року, що підтверджується квитанцією №02 від 08 січня 2019 року (т.1 а.с.237).

Поновлення строку встановленого в абз.2 ч.8 ст.141 ЦПК України законом не передбачено.

За таких обставин відсутні правові підстави для задоволення заяви представника позивача ОСОБА_3 - адвоката Куцого Р.А. про ухвалення додаткового рішення щодо розподілу судових витрат, пов'язаних із наданням правничої допомоги.

Враховуючи вище викладене, колегія суддів приходить до висновку, що ухвала суду першої інстанції про залишення без розгляду заяви про ухвалення додаткового рішення є незаконною, постановленою з порушенням норм процесуального права, а тому підлягає скасуванню. Разом з тим, в задоволені заяви про ухвалення додаткового рішення слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 141, 270, 367, 374, 376, 381-384 ЦПК України, суд,

постановив:

Апеляційну скаргу представника позивача ОСОБА_3 - адвоката Куцого Ростислава Андрійовича задовольнити частково.

Ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 15 лютого 2019 року скасувати.

Відмовити в задоволені заяви представника позивача ОСОБА_3 - адвоката Куцого Ростислава Андрійовича про ухвалення додаткового рішення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту її прийняття і може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги протягом тридцяти днів до Верховного Суду з дня складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 20 березня 2019 року.

Головуючий: підпис Сопрун В.В.

Судді: підписи Матківська М.В.

Міхасішин І.В.

Згідно з оригіналом: Сопрун В.В.