Провадження № 2/161/722/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 березня 2019 року Луцький міськрайонний суд Волинської області

в складі: головуючого судді - Крупінської С.С.

при секретарі - Бакай Г.М.

з участю представника позивача - ОСОБА_1

представника відповідача - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Луцька цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до Львівського науково-дослідного інституту судових експертизи Міністерства юстиції України про стягнення грошових коштів, -

в с т а н о в и в :

ОСОБА_3 звернувся в суд з позовом до Львівського науково-дослідного інституту судових експертизи Міністерства юстиції України про стягнення грошових коштів.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що в провадженні суду перебувала справа за його позовом, ОСОБА_4, ОСОБА_5 до ОСОБА_6, ОСОБА_7 про визнання права спільної часткової власності на земельну ділянку, що знаходиться в м. Луцьку по вул.. Вороніхіна, 1.

12.12.2014 року на адресу відповідача надійшла ухвала суду про призначення судової земельно-технічної експертизи. Проведення експертизи було доручено судовому експерту ОСОБА_8, який при проведенні експертизи не в повному обсязі ознайомився з матеріалами справи, що потягнуло за собою неналежне виконання зобовязання та порушив ряд законодавчих вимог, які потрібно було врахувати при поділі земельної ділянки. Експертом було самостійно визначено варіант поділу земельної ділянки виходячи з рівності часток сторін у вищезазначеному житловому будинку та відповідно і земельної ділянки.

Рішенням апеляційного суду від 09 жовтня 2015 року експертний висновок було визнано таким, що не може слугувати належним доказом в даній справі. Надання експертом висновку без повного та всебічного ознайомлення з матеріалами справи у дослідженні постановленого питання, а також порушення встановлених законом норм є неналежним виконанням зобовязання, що з урахуванням обставин справи є підставою для покладення на експерта цивільно-правової відповідальності.

Просить суд, стягнути з відповідача в його користь 2 460 грн. сплачених коштів за неналежно проведену експертизу.

В судовому засіданні представник позивача позов підтримав, просив суд його задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнав, просив суд в його задоволенні відмовити.

Заслухавши думку учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов до задоволення не підлягає.

Судом встановлено, що 04.12.2014 року Луцьким міськрайонним судом в цивільній справі № 161/14182/14-ц за позовом ОСОБА_6, ОСОБА_7 до ОСОБА_3, ОСОБА_5, ОСОБА_4 про виділ частини земельної ділянки в натурі та зустрічним позовом ОСОБА_3, ОСОБА_5, ОСОБА_4 до ОСОБА_6, ОСОБА_7 про виділ частини земельної ділянки в натурі за клопотанням ОСОБА_5 було призначено судову земельно-технічну експертизу, на вирішення якої поставлено питання «Чи можливо виділити в натурі частки сторін належної їм земельної ділянки, що розташована в м. Луцьку по вул. Вороніхіна, 1 із врахуванням їх частки у будинковолодінні за вказаною адресою? Якщо можливо, то яким чином?». Проведення експертизи було доручено експертам Волинського відділення Львівського науково-дослідного інституту судових експертиз.

Відповідно до п. 1.8 «Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертиз досліджень», затвердженої Наказом Міністерства юстиції України 08.10.1998 року № 53/5 (у редакції наказу Міністерства юстиції України від 26.12.2012 року № 1950/5 та з наступними змінами та доповненнями) підставою для проведення експертиз відповідно до чинного законодавства є процесуальний документ (постанова, ухвала) про призначення експертизи, складений уповноваженою на те особою (органом), у якому обовязково зазначаються реквізити, перелік питань, поставлених експерту, а також обєкти, що підлягають дослідженню.

30.04.2015 року експертом складено висновок № 8219, у якому було запропоновано варіанти поділу земельної ділянки між співвласниками з урахуванням їх часток. Розподіл даної земельної ділянки проведено у відповідності до постановлених в ухвалі питань, ініціатором яких був позивач по справі.

Діючим на момент розгляду справи ЦПК України передбачалося, що у відповідності до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів , речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів.

Ч. 1 ст. 58 ЦПК України було визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування, а в ст. 66 ЦПК України зазначено, що висновок експерта це докладний опис проведених експертом досліджень, зроблені у результаті них висновки та обґрунтовані відповіді на питання, задані судом.

Тобто, дане свідчить про те, що експерт дає відповідь у висновку на поставлене судом конкретне питання, а не дає правову оцінку спірного питання.

Ст. 147 ЦПК України в редакції чинній на день ухвалення рішення в ч. 6, 7 визначено, що висновок експерта для суду не є обовязковим і оцінюється судом за правилами, встановленими статтею 212 цього Кодексу, незгода суду з висновком експерта повинна бути мотивована в рішенні або ухвалі.

Власне, не приймаючи до уваги висновок експерта апеляційний суд Волинської області в своєму рішенні зазначив про це та навів правову оцінку чому не приймає його до уваги, а саме судом встановлено, що у суду першої інстанції не було правових підстав для поділу земельної ділянки з урахуванням власності сторін на нерухоме майно, яке знаходиться на спірній земельній ділянці, оскільки сторони по справі є власниками окремих квартир у будинку, а не співвласниками даного цього будинку, а тому земельна ділянка, яка належить сторонам на праві спільної сумісної власності, частки у якій вже визначені законом як рівні і будь-яких законних підстав для відступлення судом від засад їх рівності відповідачі не навели.

Статтею 1166 ЦК України визначено, що майнова шкода, завдана неправомірними діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Підставами цивільно-правової відповідальності є: протиправність поведінки (дія чи бездіяльність); наявність майнової та (або) моральної шкоди; причинний зв'язок між протиправною поведінкою і заподіяною шкодою; вина особи, яка заподіяла шкоду. Вказані складові цивільно-правової відповідальності, крім вини, доводить позивач, оскільки у цивільному законодавстві встановлено презумпцію вини (стаття 1166 Цивільного кодексу України).

Позивач не надав суду доказів неправомірності проведених експертом дій, чи здійснення ним бездіяльності.

Отже, зважаючи на вище викладене, суд приходить до висновку, що під час судового розгляду позивачем не доведено існування безпосереднього причинного зв'язку між діями відповідача та шкодою, завданою позивачу, так як експертом виконувалася ухвала Луцького міськрайонного суду, а питання, яке було поставлено на вирішення експерта, запропоноване особисто ОСОБА_3, а отже відсутні достатні правові підстави для покладення відповідальності по стягненню коштів за неналежно проведену експертизу позивачу саме на відповідача.

Керуючись ст. ст. 4, 10, 12, 18, 19, 42, 81, 82, 141, 200, 206, 263-265 ЦПК України, ст. ст. 1166 ЦК України, суд , -

в и р і ш и в :

В задоволенні позову ОСОБА_3 до Львівського науково-дослідного інституту судових експертизи Міністерства юстиції України про стягнення грошових коштів - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Волинського апеляційного суду через Луцький міськрайонний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкриття чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення суду виготовлено 19.03.2019 року.

Суддя Луцького міськрайонного суду С.С. Крупінська