Справа № 214/7206/18
2/214/1015/19
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

10 січня 2019 року Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Прасолова В.М.

при секретарі Улятовській М.О.

за участю позивачки ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кривому Розі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Виконавчого комітету Саксаганської районної у місті ради про визнання права власності на нерухоме майно, -

ВСТАНОВИВ:

Позивачка ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Виконавчого комітету Саксаганської районної у місті ради, в якому просить визнати за нею право власності на двохкімнатну квартиру АДРЕСА_1 загальною площею 44,5 кв.м., набуту у власність на підставі договору купівлі-продажу нерухомого майна, посвідченого 2 серпня 2000 року Криворізькою універсальною товарною біржею за реєстраційним номером 003/360-Н.

В обґрунтування предявлених вимог позивачка зазначає наступне. У відповідності до договору купівлі-продажу нерухомого майна, посвідченого Криворізькою універсальною товарною біржею 2 серпня 2000 року, зареєстрованого за №003/360-H вона стала власником двокімнатної квартири АДРЕСА_2 (колишня назва Балакіна) в м. Кривому Розі, загальною площею 44,50 кв.м, житловою площею 29,80 кв.м. Право власності за вищевказаним договором зареєстровано в КП ДОР «Криворізьке БТІ» 27 серпня 2000 року в реєстровій книзі №45П-494-494. При укладанні вказаного договору купівлі-продажу нерухомого майна його не було нотаріально посвідчено, що потягло за собою його недійсність і в результаті змусило її звернутися до Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області з відповідним цивільним позовом, рішенням якого від 29 травня 2018 року договір визнано дійсним. Згодом примірник договору купівлі-продажу вказаного нерухомого майна нею було втрачено (випадково знищено). Відновленню шляхом отримання дублікату договору він не підлягає, оскільки Криворізької універсальної товарної біржі на сьогодні не існує, відповідно архівних даних її діяльності також. За положеннями ст.317 ЦК України власникові належить право володіння, користування та розпорядження належним йому майном. Не маючи оригіналу договору купівлі-продажу квартири, вона позбавлена двох складових її права власності, а саме вільно користуватися житлом, а це отримати субсидію чи укласти договори на постачання житлових послуг, та можливості розпорядитися ним. В ситуації, що склалася, ст.392 ЦК України, в разі втрати документу, який засвідчує право власності на будь яке майно передбачено можливість предявлення позову про визнання цього права. Вартість спірного нерухомого майна відповідно до технічної характеристики квартири складає 67 846 грн.

У судовому засіданні позивачка предявлені вимоги підтримала, наполягала на їх задоволенні з підстав, викладених в позові.

Представник відповідача ОСОБА_2 в судове засідання не зявилась, подавши заяву про розгляд справи за її відсутності. При вирішенні спору покладалась на розсуд суду.

В судовому засіданні безпосередньо досліджені наступні докази: рішення суду (а.с.4), договір купівлі-продажу (а.с.5), витяг з технічного паспорта на квартиру (а.с.6).

Суд, керуючись вимогами ст.77 ЦПК України, згідно якої предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення, оцінюючи з точки зору належності досліджені у судовому засіданні докази, приходить до наступних висновків.

Суд вважає належними доказами: рішення суду (а.с.4), договір купівлі-продажу (а.с.5), так як ці докази стосуються обставин, що підтверджують заявлені вимоги, а саме підтверджують факт належності ОСОБА_1 спірної квартири, набуття її у власність на підставі договору куп ліві-продажу, посвідченого товарною біржею. Дійсність договору підтверджена в судовому порядку.

Суд вважає належним доказом: витяг з технічного паспорта на квартиру (а.с.6), так як цей доказ стосується обставин, що підтверджують заявлені вимоги, а саме технічних характеристик квартири, вартості спірного майна.

Суд, відповідно до ст.78 ЦПК України, вважає досліджені у судовому засіданні зазначені письмові докази та показання свідка допустимими, так як ці докази одержані без порушення порядку, встановленого законом.

Оцінюючи докази з точки зору їх достовірності, суд приходить до висновку, що досліджені у судовому засіданні письмові докази є достовірними.

Керуючись вимогами ст.80 ЦПК України, суд вважає, що сукупність визнаних судом допустимими, належними та достовірними доказами є достатньою для встановлення наступних фактів та обставин.

2 серпня 2000 року ОСОБА_3 та ОСОБА_4 продали, а ОСОБА_1 придбала квартиру АДРЕСА_3 (колишня назва вул. Балакіна), яка складається з двох кімнат загальною площею 44,50 кв.м, в тому числі житловою площею 29,80 кв.м. Вказаний договір було зареєстровано на Криворізькій універсальній Товарній Біржі на підставі ст.15 Закону України «Про товарну біржу».

Сторони договору купівлі-продажу нерухомого майна виконали умови договору, передали один одному обєкт нерухомості та прийняли його. Право власності на спірну квартиру зареєстровано в КП «Криворізьке БТІ» ДОР за ОСОБА_1

Рішенням Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу від 29 травня 2018 року дійсність договору купівлі-продажу нерухомого майна підтверджена.

На даний час оригінал договору позивачкою втрачено, отримати дублікат неможливо, оскільки Криворізької універсальної товарної біржі на сьогодні не існує.

Вказані обставини встановлено судом із пояснень позивачки, змісту позову та досліджених судом доказів: рішення суду (а.с.4), договору купівлі-продажу (а.с.5), витягу з технічного паспорта на квартиру (а.с.6).

Встановленим судом фактам та обставинам відповідають правовідносини, які регулюються нормами Конституції України, ЦК України.

Згідно зі ст.ст.41, 55 Конституції України, право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Права людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом способами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. Питання набуття права власності на нерухоме майно регулюється цивільним законодавством.

Враховуючи, що відповідно до ст.328 ЦК України набуття права власності це певний юридичний механізм, з яким закон повязує виникнення в особи субєктивного права власності на певні обєкти, тому суд при застосуванні цієї норми повинен встановити, з яких саме передбачених законом підстав, у який передбачений законом спосіб позивач набув право власності на спірний обєкт та чи підлягає це право захисту в порядку, визначеному ст.392 ЦК України.

Згідно ст.328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

За правилами ст.392 ЦК України позов про визнання права власності може бути предявлено, якщо особа є власником майна, але її право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Відповідно до ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого права та інтересу. Суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства та захисту права, повинен сприяти учасникам цивільних правовідносин, які звернулися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів у реалізації ними цих прав.

Судом встановлено, що позивачка правомірно набула у власність квартиру АДРЕСА_2 (колишня назва Балакіна) в м. Кривому Розі на підставі договору купівлі-продажу, дійсність якого підтверджена рішенням суду. Право власності за ОСОБА_1 зареєстроване в КП ДОР «Криворізьке БТІ». Відсутність оригіналу правовстановлюючого документу позбавляє позивачку можливості реалізації нею права власності, яке за встановлених судом обставин підлягає захисту.

Вислухавши пояснення позивачки, враховуючи позицію представника відповідача, дослідивши письмові докази, суд на підставі ст. 12 ЦПК України, згідно якої кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається, та ст.13 ЦПК України, згідно якої цивільні справи розглядаються в межах заявлених вимог і на підставі доказів поданих учасниками справи, суд приходить до переконання, що позовні вимоги слід задовольнити повністю.

Керуючись ст. ст. 15, 16, 392 ЦК України, ст. ст. 2, 4, 12, 13, 77, 78, 80, 133, 141, 206, 223, 228, 258-260, 263-265, 268, 274, 315, 354, 355 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до Виконавчого комітету Саксаганської районної у місті ради про визнання права власності на нерухоме майно задовольнити повністю.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП НОМЕР_1, зареєстрованою за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2) право власності на квартиру АДРЕСА_4 (колишня назва Балакіна) в м. Кривому Розі Дніпропетровської області, загальною площею 44,50 кв. м., житловою площею 29,80 кв.м.

Рішення може бути оскаржено до Дніпровського апеляційного суду протягом 30 днів з дати підписання шляхом подання апеляційної скарги через Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги усіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження, або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне рішення складено 15 січня 2019 року.

Головуючий суддя В.М. Прасолов