Справа № 686/2125/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 березня 2019 р. м. Хмельницький

Хмельницький міськрайонний суд в складі головуючого судді Продана Б.Г., за участю секретаря судового засідання Боднар А.П., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Хмельницькому цивільну справу № 686/2125/19 за заявою ОСОБА_1, заінтересована особа: Полонська міська рада Полонської міської обєднаної територіальної громади

про встановлення факту прийняття спадщини,

ВСТАНОВИВ:

Заявник звернувся до суду та вказав, що 27.06.1999 року померла його бабуся, ОСОБА_2, яка заповіла йому ве своє майно. З метою оформлення права на спадщину заявник звернувся до нотаріуса, однак отримав відмову, оскільки пропустив строк на прийняття спадщини. Так як ОСОБА_1 фактично вступив в управління майном, йому необхідно встановити факт прийняття спадщини. У звязку із чим змушений звернутись до суду.

В судовому засіданні заявник не зявився, представник подав заяву про слухання справи у їх відсутності, заявлені вимоги підтримав та просить їх задоволити в повному обсязі.

Представник заінтересованої особи в судовому засіданні не зявився, подав заяву про слухання справи у його відсутності, не заперечує проти задоволення заяви.

Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що заява підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Згідно ст. 293 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Відповідно до ч 2. суд розглядає в порядку окремого провадження справи про: встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Відповідно до ч. 2 ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Так, судом встановлено, що відповідно до повторного свідоцтва про смерть серії І-БВ № 326969 від 20 липня 2118 року, що знаходиться в матеріалах справи, померлою значиться ОСОБА_2, яка померла 27 червня 1999 року, про що 28 червня 1999 року складено відповідний актовий запис № 33. ОСОБА_2 була бабусею заявника ОСОБА_1.

Згідно із сертифікатом на право на земельну частку (пай) серія ХМ № 0099609 від - лютого 1997 року, копія додається, що виданий на імя ОСОБА_2, відповідно до якого їй належить право на земельну частку (пай) розміром 2,38 в умовних кадастрових гектарах.

Відповідно до дублікату заповіту від 15 червня 1999 року спадкодавцем зазначено ОСОБА_2, що мешкала в с. Новоселиця Полонського району Хмельницької області по вул. Леніна, 59.

Згідно із довідкою Старости ІІовоселицького старостинського округу № 242 здд 26 вересня 2018 року ОСОБА_2. яка померла 27.06.1999 року від дня народження та до дня смерті проживала за адресою: с. Новоселиця Полонського районуХмельницької області, вул. Соборна, 59 (до перейменування Леніна), копія довідки додається.

Згідно із довідкою Старости Новоселицького старостинського округу № 320 від 16 листопада 2018 року заповіт від імені ОСОБА_2, яка померла 27.06Л999 року, посвідчений 15.06.1999 року секретарем Новоселицької сільської ради на день її смерті не змінено та не скасовано, копія довідки додається.

Пунктом 4 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України положення зазначеного Кодексу застосовуються до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання ЦК України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов'язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності.

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України у п.1 постанови від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», відносини спадкування регулюються правилами ЦК України, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року.

Відповідно до листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування норми п. 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК, згідно з якими цей ЦК застосовується також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким із спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом, слід розуміти таким чином, що правила книги шостої ЦК може бути застосовано лише до спадщини, яка відкрилася після 1 липня 2003 року і не була прийнята ніким зі спадкоємців, право на спадкування яких виникло відповідно до норм статей 529 - 531 ЦК УРСР. При вирішенні спорів про спадкування, спадщина по яких відкрилась і була прийнята до 1 січня 2004 року, не допускається застосування судами норм ЦК 2003 року, а застосуванню підлягають норми законодавства, чинного на час відкриття спадщини, зокрема ЦК УРСР.

Оскільки спадщина після смерті ОСОБА_2 відкрилася 27 червня 1999 року, тому до даних правовідносин підлягають застосуванню норми Цивільного кодексу Української РСР 1963 року.

Відповідно до статей 524, 529 ЦК УРСР спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом.

Статтею 548 ЦК УРСР визначено, що для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Для прийняття спадщини необхідне волевиявлення спадкоємця і здійснення ним певної дії.

Положеннями статті 549 ЦК УРСР визнавалося, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Вищевказані дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

Відповідно до статті 553 ЦК УРСР спадкоємець за законом або за заповітом вправі був відмовитися від спадщини протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

Відповідно до п. 113 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 14 червня 1994 року №18/5 (чинної на час відкриття спадщини) свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям, що прийняли спадщину, тобто таким, які фактично вступили в управління або володіння спадковим майном чи подали заяву в державну нотаріальну контору про прийняття спадщини (ст. 549 Цивільного кодексу). Доказом вступу в управління чи володіння спадковим майном можуть бути: довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, виконавчого комітету місцевої Ради народних депутатів чи відповідної місцевої державної адміністрації про те, що спадкоємець безпосередньо перед смертю спадкодавця проживав разом з ним, або про те, що спадкоємцем було взято майно спадкодавця; довідка державної податкової служби, страховика чи іншого органу про те, що спадкоємцем після відкриття спадщини сплачувались податки або страхові платежі по обов'язковому страхуванню. квитанція про сплату податку, страхового платежу; копія рішення суду, що набрало законної сили, про встановлення факту своєчасного прийняття спадщини; запис у паспорті спадкоємця або в будинковій книзі, який свідчить про те, що спадкоємець був постійно прописаний в спадковому будинку (квартирі) в період шести місяців після смерті спадкодавця, та інші документи, що підтверджують факт вступу спадкоємця в управління чи володіння спадковим майном.

Доказом вступу в управління чи володіння спадковим майном може бути наявність у спадкоємців ощадної книжки, іменних цінних паперів, квитанцій про здані в ломбард речі, свідоцтва про реєстрацію (технічного паспорта, реєстраційного талону) на автотранспортний засіб чи іншу самохідну машину або механізм, державного акта на право приватної власності на землю та інших документів, виданих відповідними органами на ім'я спадкодавця на майно, користування яким можливе лише після належного оформлення прав на нього.

Оригінал сертифікату на право на земельну частку (пай) серія ХМ № 0099609 від 14 лютого 1997, виданий на імя ОСОБА_2 та відповідно до якого їй належить право на земельну частку (пай) розміром 2,38 в умовних кадастрових гектарах наявний у спадкоємця ОСОБА_1 із дня смерті ОСОБА_2 до цього часу. Він згідно із заповітом є єдиним спадкоємцем після її смерті.

Згідно із довідкою Старости Новоселицького старостинського округу № 332 від 04 грудня 2018 року ОСОБА_1 фактично вступив в управління та володіння спадковим майном, а саме: земельною часткою (паєм), що підтверджується сертифікатом на право на земельну частку (пай) серія ХМ № 0099609 від 14.02.1997 року оригінал якого із дня смерті наявний на руках у спадкоємця ОСОБА_1 Копія довідки додається.

Таким чином, зважаючи на вищевикладені обставини та додані до заяви письмові докази, суд приходить до висновку, що ОСОБА_1 фактично вступив в управління та володіння спадковим майном після смерті ОСОБА_2 та підтверджується факт прийняття ним спадщини, в поряду передбаченому ст. 549 ЦК УРСР.

Відповідно до роз'яснень, викладених у пунктах 2, 23 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року № 7, якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем, проживання з ним однією сім'єю, постійного проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, прийняття спадщини, яка відкрилася до 1 січня 2004 року.

З огляду на вищевикладене та на те, що дані обставини ніким не оспорюються та підтверджуються копіями документів, які долучені до матеріалів справи, суд приходить до висновку, що заяваОСОБА_1 про встановлення факту прийняття спадщини є підставною, обґрунтованою та підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 258, 263 265, 293, 315 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Заяву задоволити.

Встановити факт прийняття спадщини спадкоємцем ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 після смерті ОСОБА_2, яка померла 27.06.1999 року в с. Новоселиця Полонського району Хмельницької області шляхом його фактичного вступу в управління та володіння спадковим майном.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Хмельницького апеляційного суду.

заявник: ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, іпн НОМЕР_1, адреса: 29000, АДРЕСА_1.

заінтересована особа: Полонська міська рада Полонської міської обєднаної територіальної громади, , адреса: 30501, Хмельницька обл.., Полонський р-н., м. Полонне, вул.. Лесі Українки 113.

Дата складання повного тексту рішення 06.03.2019 року.

Суддя