РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"21" березня 2019 р. м. Жмеринка

Жмеринський міськрайонний суд Вінницької області

в складі головуючого судді Шепеля К.А.,

за участю секретаря судового засідання Райчук Б.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 сільської ради Жмеринського району, ОСОБА_3 районної державної адміністрації про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування, -

у с т а н о в и в :

Позивач звернувся до суду із цим позовом і зазначив, що 1 квітня 1997 року в с. Рожепи Жмеринського району помер його батько - ОСОБА_4, після смерті якого відкрилась спадщина у виді земельної ділянки №14, площею 2,2175 га на території ОСОБА_2 сільської ради Жмеринського району для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка рахується за спадкодавцем на підставі сертифікату на земельну частку (пай) серії ВН №021480, а також на підставі розпорядження голови ОСОБА_3 РДА №343 від 21 травня 2007 року "Про затвердження технічної документації із землеустрою та видачу державних актів на право власності на земельні ділянки власникам сертифікатів на право на земельну частку (пай) на території ОСОБА_2 сільської ради" та Списку померлих громадян, яким передаються у власність земельні ділянки у розмірі земельної частки (паю) та отримують державні акти на право власності на землю на території ОСОБА_2 сільської ради Жмеринського району Вінницької області. Спадщину після смерті ОСОБА_4 позивач прийняв шляхом вступу в фактичне володіння та управління спадковим майном померлого на підставі положень статті 549 ЦК України в редакції 1963 року. Інших спадкоємців немає. Позивач звернувся до державного нотаріуса ОСОБА_3 районної державної нотаріальної контори за отриманням свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_4. Однак постановою державного нотаріуса йому було відмовлено у вчиненні нотарільної дії, оскільки відсутні правовстановлюючі документи на спадкове майно. На даний час вищевказаний сертифікат на земельну частку (пай) втрачено, про що позивачем було розміщено відповідне оголошення в пресі. На підставі викладеного, позивач просив визнати за ним право на вищезазначену земельну ділянку на території ОСОБА_2 сільської ради в порядку спадкування після смерті ОСОБА_4.

Ухвалою судді від 17 січня 2019 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі (а.с.28).

Ухвалою суду від 14 лютого 2019 року закрито підготовче провадження по справі, призначено справу до судового розгляду по суті на 7 березня 2019 року (а.с.39).

Ухвалою суду від 7 березня 2019 року судовий розгляд відкладено у зв'язку із ненадходженням копії спадкової справи (а.с.44).

Позивач ОСОБА_1 та представник позивача адвокат ОСОБА_5 в судове засідання не зявились, представник подала заяву, в якій позов підтримала за викладених в позовній заяві обставин, просила розгляд справи провести у її відсутність.

Представник відповідача ОСОБА_2 сільської ради Жмеринського району та представник відповідача ОСОБА_3 райдержадміністрації в судове засідання не з'явилися. Від представника ОСОБА_2 сільської ради 13 лютого 2019 року надійшла заява про визнання позову та розгляд справи у відсутність представника сільської ради (а.с.37).

Представник ОСОБА_3 РДА був належним чином повідомлений про підготовче та судове засідання по справі (а.с.32, 41), однак, не повідомивши про причину, жодного разу не з'явився, відзиву на позов чи клопотань не надсилав.

Відповідно до частини першої статті 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Згідно з частиною другою статті 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось, оскільки розгляд справи відповідно до положень цього Кодексу здійснювався судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до такого.

Між сторонами виникли правовідносини спадкування за законом, що регулюються Цивільним Кодексом УРСР 1963 року, оскільки спадщина відкрилась до набрання чинності ЦК України, тобто до 1 січня 2004 року.

Відповідно до копії свідоцтва про смерть ОСОБА_4 помер 26 березня 1997 року в с. Рожепи Жмеринського району (а.с.9).

Згідно з копією свідоцтва про народження позивача, батьком вказаний ОСОБА_4, а матір'ю - ОСОБА_6 (а.с.7). Шлюб між ОСОБА_4І, та ОСОБА_6 було розірвано 15 липня 1980 року, що підтверджується копією свідоцтва про розірвання шлюбу (а.с.8).

Відповідно до довідок виконавчого комітету ОСОБА_2 сільської ради спадщину після смерті ОСОБА_4 прийняв його син ОСОБА_1 шляхом вступу в фактичне володіння та управління майном померлого, розпорядився його домашнімита особистими речами в травні 1997 року. За померлим ОСОБА_4 дійсно рахується земельний пай в розмірі 2,2175 га (а.с.10, 11).

Відповідно до інформації відділу у ОСОБА_3 районі Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області за ОСОБА_4 рахується земельна ділянка №14, площею 2,2175 га на території ОСОБА_2 сільської ради (а.с.12).

Згідно з копіями розпорядження голови ОСОБА_3 РДА №343 від 21 травня 2007 року "Про затвердження технічної документації із землеустрою та видачу державних актів на право власності на земельні ділянки власникам сертифікатів на право на земельну частку (пай) на території ОСОБА_2 сільської ради" та Списку померлих громадян, яким передаються у власність земельні ділянки у розмірі земельної частки (паю) та отримують державні акти на право власності на землю на території ОСОБА_2 сільської ради Жмеринського району Вінницької області за померлим ОСОБА_4 закріплена земельна ділянка №14, площею 2,2175 га на території ОСОБА_2 сільської ради (а.с.13-14, 15-16).

Відповідно до копій витягів зі спадкового реєстру заповітів та спадкових справ, ОСОБА_4 заповіту на випадок своєї смерті не залишив, спадкова справа після його смерті не заводилася (а.с.17, 18).

Згідно з копією газети "Наша газета" позивач розмістив оголошення про втрату сертифікату на земельну частку (пай) серії ВН №№021480 (а.с.19-20).

Згідно з постановою державного нотаріуса ОСОБА_3 районної державної нотаріальної контори від 11 січня 2019 року позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на земельну частку (пай), розташовану на території ОСОБА_2 сільської ради після смерті ОСОБА_4 (а.с.21).

Згідно з листом завідувача Державного нотаріального архіву Вінницької області від 5 лютого 2019 року спадкову справу після смерті ОСОБА_4 не виявлено (а.с.46).

Оцінивши вищевказані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому їх дослідженні, суд, відповідно до вимог статей 77, 78, 79, 80 ЦПК України, вважає їх належними, допустимими, достовірними та достатніми, оскільки вони містять інформацію щодо предмета доказування, отримані в порядку встановленому законом, на їх підставі можна встановити дійсні обставини справи, а в своїй сукупності вони дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмету доказування.

Відповідно до статті 524 ЦК УРСР спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом.

Згідно зі статтею 548 ЦК УРСР для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини.

Відповідно до статті 549 ЦК УРСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном.

Відповідно до статті 5 ЗК України (в редакції 1990 року) кожний член колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства у разі виходу з нього має право одержати свою частку землі в натурі (на місцевості), яка визначається в порядку, передбаченому частинами шостою і сьомою статті 6 цього Кодексу. Право на земельну частку може бути передано у спадщину в порядку і на умовах, передбачених цивільним законодавством щодо успадкування майна, та статутом відповідного колективного підприємства. За відсутності спадкоємців переважне право на земельну частку мають члени цих підприємств, кооперативів і товариств.

Таким чином, суд дійшов висновку, що відповідачами були порушені права позивача на спадкування належних ОСОБА_4 земельних часток (паїв), що стало підставою звернення позивача до суду з цим позовом, і як наслідок, відсутності у відповідачів обєктивних підстав для заперечення проти позову. Тому суд вважає, що позов слід задвольнити повністю.

Керуючись статтями 263, 264, 265 ЦПК України, на підставі статей 524, 548,549 ЦК УРСР 1963 року, статті 5 ЗК України 1990 року, суд, -

у х в а л и в :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 сільської ради Жмеринського району, ОСОБА_3 районної державної адміністрації про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, картка платника податків НОМЕР_1, громадянином України, право в порядку спадкування за законом на земельну ділянку №14, площею 2,2175 га, яка розташована на території ОСОБА_2 сільської ради Жмеринського району Вінницької області з цільовим призначеннм для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка рахується за ОСОБА_4, померлим 26 березня 1997 року в с. Рожепи Жмеринського району Вінницької області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Вінницького апеляційного суду.

Головуючий К.Шепель