Дата документу 21.03.2019 Справа № 336/6606/18
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний №336/6606/18 Головуючий у 1 інстанції Галущенко Ю.А.
Провадження № 22-ц/807/1206/19 Суддя-доповідач ОСОБА_1
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 березня 2019 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Запорізького апеляційного суду у складі:

головуючого Онищенка Е.А.

суддів: Бєлки В.Ю.,

ОСОБА_2

розглянувши в порядку спрощеного провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 27 грудня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про зміну розміру аліментів та способу їх стягнення,-

В С Т А Н О В И Л А:

У жовтні 2018 року ОСОБА_4 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3 про зміну розміру аліментів та способу їх стягнення.

В обґрунтування позову зазначала, що вона та відповідач ОСОБА_3 є батьками неповнолітнього ОСОБА_5,ІНФОРМАЦІЯ_1, який проживає з нею та перебуває на її утриманні.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 09.12.2013 р. з відповідача на користь позивача на утримання дитини сторін стягнуто аліменти у розмірі 500 гр. щомісячно.

Посилаючись на те, що зазначених коштів на теперішній час не достатньо для забезпечення дитині належного та необхідного утримання, її потреби з віком зростають, відповідач має матеріальну можливість приймати участь в утриманні сина в більшому розмірі, однак добровільно цього не робить,позивач просить суд змінити розмір аліментів, які стягуються з відповідача на її користь на утримання дитини з твердої грошової суми 500 гр. щомісячно до розміру 1/3 частини від усіх видів заробітку(доходу)відповідача, щомісячно, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до її повноліття.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 27 грудня 2018 року позов задоволено.

Змінено розмір аліментів, які стягуються з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 на утримання ОСОБА_5,ІНФОРМАЦІЯ_1, та стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 на утримання неповнолітнього ОСОБА_5,ІНФОРМАЦІЯ_1, аліменти у розмірі 1/3 частини від усіх видів його заробітку(доходу),але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття,з дня набрання рішенням суду законної сили.

Стягнуто з ОСОБА_3 у дохід держави судовий збір у розмірі 704,80 грн.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права, просить змінити рішення суду в частині стягнення розміру аліментів, яким позов задовольнити частково та стягнути з нього аліменти у розмірі ј частини від усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Ухвалою Запорізького апеляційного суду від 25 січня 2019 року відкрито апеляційне провадження в справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи та надано учасникам справи строк п'ятнадцять днів з дня вручення копії цієї ухвали для надання відзиву на апеляційну скаргу.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Згідно із ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Зважаючи на те, що справа є малозначною, її розгляд здійснено в порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення з наступних підстав.

Згідно зі ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до п.1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Суд, зберігаючи обєктивність і неупередженість:

1) керує ходом судового процесу;

2) сприяє врегулюванню спору шляхом досягнення угоди між сторонами;

3) розяснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обовязки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій;

4) сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом;

5) запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обовязків.

Рішення суду першої інстанції відповідає вказаним вимогам.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що визначений судом розмір аліментів не є достатнім для повноцінного розвитку дитини.

Судова колегія погоджується з висновком суду першої інстанції виходячи з наступного.

Судом встановлено, позивачка та відповідач є батьками неповнолітнього ОСОБА_5,ІНФОРМАЦІЯ_1, який проживає з позивачем та перебуває на її утриманні.

На утримання сина відповідач за рішенням суду з 22.10.2013 р.сплачує аліменти у розмірі 500 грн. щомісячно,до його повноліття.

Відповідно до ч. 1 ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Враховуючи зростання прожиткового мінімуму для дітей віком від 6 до 18 років та стан здоров'я дитини суд першої інстанції дійшов обґрунтованих висновків про те, що розмір аліментів у сумі 500 грн. не є достатнім для забезпечення потреб дитини.

На підставі наведеного, висновки суду першої інстанції є обґрунтованими та узгоджуються з матеріалами справи, при встановленні зазначених фактів судом не було порушено норм цивільного процесуального законодавства й правильно застосовано норми матеріального права.

Посилання ОСОБА_3 в апеляційній скарзі на перебування на його утриманні його матері ОСОБА_6 та матері дружини ОСОБА_7 та сина ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_2, не можуть бути прийняті до уваги з огляду на наступне.

Належних та допустимих доказів про те, що на утриманні відповідача перебувають його мати ОСОБА_6 та матір дружини ОСОБА_7 не надано, водночас, з матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_6 перебуває на обліку в Пенсійному фонді України та отримує пенсію ( а.с. 40,45).

Також ОСОБА_3 не надано доказів сплати ним коштів на утримання ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Інші наведені в апеляційній скарзі доводи є такими, що не спростовують висновків суду першої інстанції та не можуть бути прийняті до уваги, оскільки вони зводяться до переоцінки доказів і незгоди з висновками суду по їх оцінці.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов'язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов'язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов'язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення ЄСПЛ від 18 липня 2006 року № 63566/00 "Проніна проти України (Pronina v. Ukraine)", § 23).

Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно до ч. 1 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Порушень матеріального чи процесуального закону, які могли б призвести до скасування судового рішення, судом апеляційної інстанції не встановлено.

Таким чином, доводи апеляційної скарги є необґрунтованими, а рішення суду відповідає вимогам закону та матеріалам справи.

Керуючись ст. ст. 259, 367, 374, 375 ЦПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення.

Рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 27 грудня 2018 року у цій справі залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 21 березня 2019 року.

Головуючий

Судді: