Справа №477/1673/19
Провадження №2/477/778/19
26 листопада 2019 року м.Миколаїв
Жовтневий районний суд Миколаївської області у складі:
головуючої судді Саукової А.А.,
з секретарем Тристан В.О.,
за участю позивачів ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Миколаєві цивільну справу за позовом ОСОБА_3 та ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,
08 липня 2019 року позивачі ОСОБА_3 та ОСОБА_2 звернулися до суду з позовом, в якому просили визнати ОСОБА_4 таким, що втратив право користування житловим приміщенням розташованим по АДРЕСА_1 .
В обґрунтування заявлених вимог позивачі вказували, що вони є рідними сестрами та співвласниками будинку по АДРЕСА_1 . В зазначеному будинку зареєстрований ОСОБА_4 , однак з грудня 2018 року він у будинку не проживає, комунальних послуг не сплачує та не бере участі у його утриманні. У зв`язку з цим позивачі звернулися до суду із позовом про визнання його таким, що втратив право користування житловим приміщенням.
В судовому засіданні позивачі підтримали позовні вимоги та просила їх задовольнити суду пояснили, що відповідач ОСОБА_4 є сином позивача ОСОБА_3 . Він в будинку не проживає з грудня 2018 року. У нього є кредитні заборгованості, їм телефонують з приводу його зобов`язань, але де перебуває відповідач їм не відомо.
Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце судового засідання повідомлений за зареєстрованим місцем проживання належним чином тачерез оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, в порядку частини 11 статті 128 ЦПК України, у зв`язку з наявністю даних щодо не проживання відповідача за місцем реєстрації, причини неявки в судове засідання не повідомив, відзив не подав.
В судовому засіданні ухвалено про заочний розгляд справи.
В судовому засіданні проголошено вступну та резолютивну частини рішення.
Суд, дослідивши матеріали справи, в межах заявлених позовних вимог і на підставі наданих доказів, встановив наступні обставини та взаємовідносини сторін та дійшов до такого висновку.
Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав та їх обтяжень ОСОБА_2 на праві приватної спільної часткової власності належить 1/2 частка, житлового будинку по АДРЕСА_1 . Підставою виникнення права власності є договір купівлі-продажу житлового будинку від 25 грудня 2014 року, відповідно до якого ОСОБА_3 продала Ѕ частку належного їй будинку (а.с.11-15).
Права власника житлового будинку (квартири) визначені статтею 383 ЦК України України та статтею 150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім`ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд.
Згідно до частини 2 статті 405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.
В частині 4 ст. 156 ЖК УРСР зазначено, що до членів сім`ї власника будинку (квартири) належать особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу.
Відповідно до ч. 2 ст. 64 ЖК УРСР до членів сім`ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім`ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство.
Відповідач ОСОБА_4 є рідним сином позивача ОСОБА_3 , яка є власником 1/2 частини будинку, тобто відповідач є членом сім`ї власника житла та відповідно до вимог частини 2 статті 405 ЦК України може втратити право на користування цим житлом у разі відсутності без поважних причин понад один рік.
Згідно до частини 1 статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
За положеннями частини 1 статті 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Відповідно до пункту 27 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 18 грудня 2009 року «Про судове рішення в цивільній справі» під час судового розгляду предметом доказування є факти, якими обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше юридичне значення для вирішення справи і підлягають встановленню при ухваленні рішення.
Згідно з актом про не проживання, складеному сусідами ОСОБА_5 , ОСОБА_6 і ОСОБА_7 , ОСОБА_4 не проживає у житловому будинку розташованому по АДРЕСА_1 , з грудня 2018 року (а.с. 17). При цьому у акті відсутній підпис ОСОБА_7 та даний акт належним чином не завірений, а лише є вказівка депутата с. М- ОСОБА_8 , що вищевказані громадяни проживають по АДРЕСА_1 .
Позивачі також підтвердили в судовому засіданні, що відповідач ОСОБА_4 не проживає в спірному будинку з грудня 2018 року, тобто ні на час подачі позову, ні на час розгляду справи строк, визначений ч.2 ст. 405 ЦК України, не сплинув.
Позивач, як сторона по справі, зобов`язаний довести ті обставини, на які він посилається, як на підставу своїх вимог.
Інших належних та допустимих доказів не надано, про допит свідків не заявлено.
На підставі викладеного, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимогпро визнання ОСОБА_4 таким, що втратив право користування житловим приміщенням, розташованим по АДРЕСА_1 .
Керуючись статями 258-259, 263-265ЦПК України,
У задоволенні позову ОСОБА_3 та ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про визнання його таким, що втратив право користування житловим приміщенням, розташованим по АДРЕСА_1 , відмовити.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту рішення.

У відповідності до підпункту 15.5 пункту 1 Перехідних положень ЦПК України в редакції від 03 жовтня 2017 року, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Повне найменування сторін:

позивач: ОСОБА_3 , АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ;

позивач: ОСОБА_2 , АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ;

відповідач: ОСОБА_4 , АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 .

Повний текст рішення складено і підписано 06 грудня 2019 року.

Суддя А.А.Саукова