Справа № 202/6567/19
Провадж. 2/202/2311/2019
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

26 листопада 2019 року Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді - Бєльченко Л.А.

при секретарі Розсоха І.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Індустріального відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області про зняття арешту з майна,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулася до суду з даним позовом до відповідача, зазначаючи, що в провадженні Індустріального відділу державної виконавчої служби м. Дніпра ГТУЮ у Дніпропетровській області перебувало виконавче провадження № 20091522 з виконання виконавчого листа № 2-1439 від 26.05.2010 року про стягнення з неї на користь ПАТ «УкрСиббанк» суми боргу у розмірі 572485,55 грн. В рамках вказаного виконавчого провадження 07.07.2010 року постановою державного виконавця Індустріального ВДВС було накладено арешт на належну їй, позивачеві, квартиру за адресою: АДРЕСА_1 та заборонено її відчуження, про що внесено до Державного реєстру обтяжень запис № 10007232. 30.11.2010 року виконавче провадження № 20091522 було завершено, однак арешт з її квартири знятий не був. Звернувшись до ВДВС із заявою про зняття арешту їй було відмовлено у зв`язку зі знищенням матеріалів виконавчого провадження за спливом терміну зберігання.

У зв`язку з викладеним, позивач просила суд скасувати арешт, накладений постановою державного виконавця Індустріального відділу державної виконавчої служби м. Дніпра ГТУЮ у Дніпропетровській області від 07.07.2010 року на належну їй квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , що зареєстрований у Єдиному реєстрі заборон відчужень об`єктів нерухомого майна за реєстровим № 10007232 від 07.07.2010 року.

В судовому засіданні позивач підтримала позовні вимоги та просила їх задовольнити.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, надав на адресу суду заяву про розгляд справи за його відсутності на підставі наявних доказів (а.с. 18).

Суд, вислухавши позивача, дослідивши письмові докази по справі, вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що на виконанні у Індустріального відділу державної виконавчої служби м. Дніпра ГТУЮ у Дніпропетровській області перебувало виконавче провадження ВП № 20091522 з виконання виконавчого листа № 2-1439 від 26.05.2010 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «УкрСиббанк» суми боргу у розмірі 572485,55 грн.

Постановою державного виконавця Індустріального ВДВС від 07.07.2010 року на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , котра належить позивачеві, був накладений арешт та оголошено заборону на її відчуження (а.с. 6-8).

Судом встановлено, що виконавче провадження № .11.2010 року було завершено, однак арешт з майна позивача знятий не був (а.с. 18).

Відповідно до листа Індустріального ВДВС м. Дніпра ГТУЮ у Дніпропетровській області, виконавче провадження № 20091522 знищено у зв`язку зі спливом трирічного строку зберігання.

Згідно зі ст.. 25 Закону України «Про виконавче провадження» в редакції, що діяла на час виникнення спірних правовідносин, державний виконавець здійснює виконавчі дії по виконанню рішення до завершення виконавчого провадження у встановленому цим Законом порядку, а саме: закінчення виконавчого провадження згідно із статтею 37 цього Закону; повернення виконавчого документа стягувачу згідно із статтею 40 цього Закону; повернення виконавчого документа до суду чи іншого органу (посадовій особі), який його видав, згідно із статтею 40-1 цього Закону.

Відповідно до статті 38 цього Закону у разі закінчення виконавчого провадження згідно із статтею 37 цього Закону, крім направлення виконавчого документа за належністю до іншого органу державної виконавчої служби; повернення виконавчого документа стягувачу згідно із статтею 40 цього Закону; повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, згідно із статтею 40-1 цього Закону, припиняється чинність арешту майна боржника, скасовуються інші здійснені державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії, необхідні у зв`язку з завершенням виконавчого провадження. Завершене виконавче провадження не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом. Якщо у виконавчому провадженні державним виконавцем був накладений арешт на майно боржника, у постанові про закінчення виконавчого провадження, повернення виконавчого документа стягувачу або повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, державний виконавець зазначає про скасування арешту, накладеного на майно боржника.

Статтею 4 ЦПК України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

За статтею 447 цього Кодексу сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

У пункті 5 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 03 червня 2016 року «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» роз`яснено, що у разі якщо опис та арешт майна проводився державним виконавцем, скарга сторони виконавчого провадження розглядається в порядку, передбаченому розділом VII ЦПК, а якщо такі дії вчинялися при виконанні вироку суду щодо цивільного позову у кримінальному провадженні, то відповідна скарга підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства відповідно до вимог статті 181 Кодексу адміністративного судочинства України. Інші особи, які є власниками (володільцями) майна і які вважають, що майно, на яке накладено арешт, належить їм, а не боржникові, можуть звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту, що передбачено статтею 60 Закону про виконавче провадження.

З огляду на зазначене, суд вважає, що ОСОБА_1 обраний невірний спосіб захист її порушеного права. Тому суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог позивача. Остання має право звернутися до суду за захистом свого порушеного права зі скаргою, яка розглядається в порядку, передбаченому розділом VII ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 3,4,10,12,81,259,263-265 ЦПК України, суд-

В И Р І Ш И В :

Відмовити ОСОБА_1 у задоволенні позовних вимог до Індустріального відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області про зняття арешту з майна.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

На рішення може бути подана апеляційна скарга до Дніпровського апеляційного суду через суд першої інстанції протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.

Суддя- Бєльченко Л.А.