_____________________________________________________________________________________________________________________
Справа № 520/2412/18
Провадження № 2/520/1881/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.11.2019 року Київський районний суд м. Одеси у складі:

головуючий - суддя Васильків Олена Василівна,

секретар судового засідання - Белінська Ганна Сергіївна,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання заповіту недійсним та визнання права власності на спадщину, -

ВСТАНОВИВ:

І. ПРОЦЕДУРА

28.02.2018 року позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до відповідача, в якому просить визнати недійсним заповіт, складений 28.07.2015 року ОСОБА_3 на користь відповідача ОСОБА_2 , а також просить визнати за нею право власності на спадщину у вигляді 17/24 частин квартири АДРЕСА_1 .

Ухвалою від 02.03.2018 року позовну заяву залишено без руху.

02.04.2018 року позивачем до суду подано заяву, якою усунуто недоліки, що були підставою для залишення позову без руху.

Ухвалою від 06.04.2018 року провадження у справі відкрито.

Ухвалою суду від 16.05.2018 року провадження у справі зупинено в зв`язку з направленням до компетентного суду Російської Федерації судового доручення про вручення відповідачу ОСОБА_2 виклику до суду та позовної заяви з додатками.

29.10.2018 року до суду від Селіжарського районного суду Тверської області Російської Федерації надійшли матеріали виконання судового доручення, в зв`язку з чим провадження у справі поновлено.

Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 21.02.2019 року по справі призначено посмертну судово-психіатричну експертизу, на час проведення якої провадження у справі зупинено.

30.09.2019 року з КНП "Одеський обласний медичний центр психічного здоров`я" Одеської міської ради повернуто матеріали справи з висновком експерта №389 від 12.09.2019 року, в зв`язку з чим провадження у справі поновлено.

Ухвалою суду від 24.10.2019 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_4 позовні вимоги підтримали в повному обсязі та просять їх задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 до судового засідання не з`явилась в зв`язку з непроживанням в Україні. В ході виконання судового доручення відповідач ОСОБА_2 пояснила, що не має наміру приймати участь в судових засіданнях, в справі буде приймати участь її представник ОСОБА_5 .

Особа, яку відповідач ОСОБА_2 уповноважила на представництво своїх інтересів за довіреністю, а саме ОСОБА_5 брала участь в підготовчому судовому засіданні, на теперішній час в зв`язку зі зміною в законодавстві України щодо представництва не може бути представником відповідача, оскільки не є адвокатом.

ІІ. АРГУМЕНТИ (ДОВОДИ) УЧАСНИКІВ СПРАВИ

В своїх позовних вимогах позивач посилається на те, що 04.12.2012 року ОСОБА_3 склала заповіт на користь позивача. ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 померла, після чого позивач ОСОБА_1 звернулась до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини та дізналась, що наприкінці липня 2015 року ОСОБА_3 склала інший заповіт на користь ОСОБА_2 . Позивач ОСОБА_1 зазначає, що заповіт на користь ОСОБА_2 є недійсним, оскільки під час укладення заповіту ОСОБА_3 не усвідомлювала значення своїх дій та не могла керувати ними через те, що хворіла психічним розладом - деменція. Вважаючи себе єдиною спадкоємицею після смерті ОСОБА_3 позивач звернулась до суду за захистом своїх прав.

Відповідач ОСОБА_2 в порядку виконання судового доручення 20.08.2018 року в Селіжарівському районному суді Тверської області надала пояснення, що наміру приймати участь при розгляді справи вона не має, в справі буде приймати участь її представник ОСОБА_5 , намірів надати докази також не має. Щодо суті позовних вимог ОСОБА_2 пояснила, що позов не визнає повністю, вважає заповіт законним волевиявленим ОСОБА_3 , яка підписувала його у здравому глузді.

ІІІ. ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ СПРАВИ

Судом досліджено заповіт, посвідчений 04.04.2012 року державним нотаріусом Третьої одеської державної нотаріальної контори Різой Н.В. /а.с.5/, відповідно до якого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 на випадок своєї смерті зробила таке розпорядження: належну їй частку квартири під АДРЕСА_1 , заповіла гр. ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Судом досліджено заповіт, посвідчений 28.07.2015 року державним нотаріусом Сьомої одеської державної нотаріальної контори Михальовою Л.І. /а.с.4/, відповідно до якого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 на випадок своєї смерті зробила таке розпорядження: все її майно, де б воно не знаходилось, та з чого б воно не складалось, і взагалі все те, що на день її смерті буде їй належати, та на що за законом вона матиме право, заповіла ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

З матеріалів справи вбачається, що квартира АДРЕСА_1 , належить ОСОБА_3 на підставі Свідоцтва про право на спадщину за законом від 08.07.2011 року /а.с.32/.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 померла, про що 10.01.2017 року складено відповідний актовий запис №402, що вбачається з свідоцтва про смерть, серії НОМЕР_1 , виданого Одеським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області /а.с.33/.

В підготовчому судовому засіданні 21.02.2019 року судом допитано свідків ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 .

Свідок ОСОБА_10 в підготовчому судовому засіданні суду пояснив, що він є колишнім сусідом родини ОСОБА_11 , його брат був кращим другом ОСОБА_12 та мати свідка була хрещеною ОСОБА_12 , підтримувала тісні стосунки з ОСОБА_3 . Свідок ОСОБА_10 вказав, що ОСОБА_13 часто приїжджала до його матері, навіть коли мати свідка в останній рік життя вже не ходила. ОСОБА_13 вела довгі, нав`язливі бесіди щодо того, що вона боїться за своє життя, що хтось прийде та вб`є її, що їй треба переїхати в Москву. Окрім того, вона постійно намагалася познайомити свідка ОСОБА_10 з якимись жінками, не дивлячись на його відмови. Свідок ОСОБА_10 , який за фахом є лікарем, зазначив, що перші відхилення в психічному стані ОСОБА_3 почались ще в 2002-2003 році, коли вона могла раптово поїхати на інший кінець міста на цілий день, а її чоловік телефонував матері свідка, оскільки боявся, що вона може загубитися. В 2014 році додому до ОСОБА_3 викликався психіатр, тоді вона відмовилась від госпіталізації, була госпіталізована вже перед смертю в кінці 2016 року.

Свідок ОСОБА_9 в підготовчому судовому засіданні суду пояснила, що була квартиранткою ОСОБА_3 та з 2013 року проживала в одній кімнаті з ОСОБА_3 , в іншій кімнаті жили інші квартиранти. Свідок ОСОБА_9 зазначила, що жила з ОСОБА_3 протягом двох років. Після подій Майдану на початку 2014 року у ОСОБА_3 почалися хвилювання, що її прийдуть та вб`ють, вона хотіла переїхати в Росію, оскільки вона росіянка і тут її вб`ють. Позивач навіть викликала з цього приводу психіатра. Одного разу на 90річчя ОСОБА_3 - в липні 2014 року з Росії приїжджали тьотя ОСОБА_2 та дядя ОСОБА_18 , які сказали, що почали відновлення документів, щоб продати квартиру та забрати з собою ОСОБА_3 в Росію. Потім ще раз дядя ОСОБА_2 телефонував свідку, коли свідок була у відпустці не в м. Одесі, що вони знову приїхали за ОСОБА_14 , однак вона їх вигнала. Свідок ОСОБА_9 також пояснила суду, що ОСОБА_3 настільки боялась, що її хтось вб`є, що намагалась не пускати свідка на роботу, погрожувала їй, пропонувала гроші, лише б свідок залишалася з нею вдома.

Свідок ОСОБА_8 в підготовчому судовому засіданні суду пояснила, що з кінця 80-х років знайома з позивачем ОСОБА_1 , ОСОБА_3 та її сином, оскільки з ОСОБА_1 та її чоловіком - сином ОСОБА_3 працювала на одному заводі. ОСОБА_3 була товариською людиною, любила увагу до себе, завжди розмовляла зі свідком, коли зустрічала її. З кінця 2014 року вже явно в поведінці ОСОБА_3 почали проявлятися ознаки, можливо пов`язані зі старістю. ОСОБА_3 у відповідь на вітання просила, щоб їй купили білет в Росію, а то її тут вб`ють. До того все життя, ОСОБА_3 дуже пишалася тим, що вона росіянка, а після подій 2014 року дуже перелякалася, що її за це вб`ють, тому ОСОБА_3 просила купити їй білет в Росію та навіть пропонувала за це свою квартиру.

Свідок ОСОБА_15 в підготовчому судовому засіданні суду пояснила, що з 1987 року дружить з позивачем ОСОБА_1 , в зв`язку з чим знала ОСОБА_3 , оскільки це була сім`я її подруги. Свідок зазначила, що з кінця 2014 року ОСОБА_3 стало погано. Позивач та свідок приїхали до неї за викликом квартирантки ОСОБА_16 . ОСОБА_3 лежала на кроваті в пальто та сапогах, скаржилась, що всі хочуть її вбити. Позивач та свідок намагалися її заспокоїти, потім вирішили, що потрібно викликати психіатра. Психіатр сказав, що ОСОБА_3 потрібно лікувати, що у неї старече недоумство, що з роками це буде посилюватися. Також свідок зазначила, що в тому ж під`їзді живуть її батьки, тому по їх словам вона знає, що ОСОБА_3 вела себе неадекватно, просилася перейти жити до батьків свідка, могла спати в під`їзді, просилась до сусідів, розказувала, що її заберуть, на вулиці просила перевести її через тротуар і таке інше.

Свідок ОСОБА_17 в підготовчому судовому засіданні суду пояснив, що ОСОБА_3 знав як мати чоловіка ОСОБА_1 . Свідок зазначив, що в останні роки, приблизно з 2014 року у ОСОБА_3 почалися проблеми з психікою. Приблизно за три місяці до її смерті свідок прийшов до неї, так як його попросили допомогти. Тоді ОСОБА_3 закрилась в квартирі на внутрішню засувку та не могла відкритися. Вона кричала, що російських будуть вбивати. Щодо обставин складання заповіту на користь ОСОБА_2 свідок зазначив, що нічого не знає.

Судом досліджено Висновок судово-психіатричних експертів №389 від 12.09.2019 року /а.с.147-151/, відповідно до якого ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , під час укладання, та підписання заповіту від 28.07.2015 року, страждала на хронічний, стійкий психічний розлад у вигляді: "Судинної деменції внаслідок церебрального атеросклерозу з психотичними симптомами переважно маячними" (F01.81 за клінічними критеріями Міжнародної класифікації хвороб 10-го перегляду), внаслідок чого ОСОБА_3 , абсолютно не усвідомлювала значення своїх дій та не могла керувати ними.

IV. ПРАВОВІ НОРМИ, ЩО ПІДЛЯГАЮТЬ ЗАСТОСУВАННЮ

Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Згідно з ч. 1 ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті.

Частиною 2 ст. 1257 ЦК України передбачено, що за позовом заінтересованої особи суд визнає заповіт недійсним, якщо буде встановлено, що волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його волі.

Відповідно до ч. 1 ст. 225 ЦК України правочин, який дієздатна фізична особа вчинила у момент, коли вона не усвідомлювала значення своїх дій та (або) не могла керувати ними, може бути визнаний судом недійсним за позовом цієї особи, а в разі її смерті - за позовом інших осіб, чиї цивільні права або інтереси порушені.

V. ОЦІНКА ДОВОДІВ УЧАСНИКІВ СПРАВИ ТА ВИСНОВКИ СУДУ

В ході судового розгляду справи судом встановлено, що ОСОБА_3 04.04.2012 року склала заповіт на користь своєї невістки - позивача ОСОБА_1 , а 28.07.2015 року склала заповіт на користь своєї сести ОСОБА_2 .

Висновком судово-психіатричних експертів встановлено, що під час укладання, та підписання заповіту від 28.07.2015 року, ОСОБА_3 страждала на хронічний, стійкий психічний розлад у вигляді: "Судинної деменції внаслідок церебрального атеросклерозу з психотичними симптомами переважно маячними", внаслідок чого вона абсолютно не усвідомлювала значення своїх дій та не могла керувати ними.

За таких обставин, з урахуванням вищевикладеного, проаналізувавши та оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що вимоги позивача в частині визнання заповіту від 28.07.2015 року недійсним підлягають задоволенню, так як обґрунтовані та доведені.

Щодо позовних вимог ОСОБА_1 про визнання права власності на квартиру, зазначену в заповіті від 04.04.2012 року, суд зазначає, що стороною позивача суду не надано належних та допустимих доказів в сенсі ст. ст. 77, 78 ЦПК України на підтвердження обставин щодо наявності будь-яких перешкод в оформленні спадкових прав позивача у встановленому діючим законодавством порядку шляхом отримання нотаріально посвідченого свідоцтва про право власності.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

За таких обставин, з урахуванням вищевикладеного, проаналізувавши та оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що вимоги позивача підлягають частковому задоволенню, так як частково обґрунтовані та доведені. Доводи відповідача, виказані нею в ході допиту по окремому судовому дорученню не підтверджені доказами, її правова позиція не мотивована та не доведена. Суд зазначає, що відповідач не надала до суду обгрунтованих заперечень, а її вислів про те що .. "заповіт є законним волевиявленим ОСОБА_3 , яка підписувала його у здравому глузді ", суперечить зібраним та дослідженим матеріалам справи, показанням свідків, висновку судово-психіатричних експертів.

VI. РОЗПОДІЛ СУДОВИХ ВИТРАТ

Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

З урахуванням задоволення позовних вимог сума сплаченого при поданні позовної заяви судового збору підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Керуючись ст. ст. 2, 76-83, 141, 263-265, 273, 354-355 ЦПК України, ст. ст. 16, 225, 1216, 1233, 1257 ЦК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 , (РНОКПП невідомий, паспорт серії НОМЕР_3 , виданий 25.03.1996 року Малиновським РВ УМВС України в Одеській області, місце проживання: АДРЕСА_2 ) до ОСОБА_2 (РНОКПП невідомий, в м. Одесі та Одеській області не зареєстрована, місце проживання: АДРЕСА_3 ) про визнання заповіту недійсним та визнання права власності на спадщину, - задовольнити частково.

Визнати недійсним заповіт, складений 28.07.2015 року ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 , посвідчений державним нотаріусом Сьомої одеської державної нотаріальної контори Михальовою Л.І. та зареєстрований в реєстрі за №3-1162.

В іншій частині позовних вимог ОСОБА_1 - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 , (РНОКПП невідомий, в м. Одесі та Одеській області не зареєстрована, місце проживання: АДРЕСА_3 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП невідомий, паспорт серії НОМЕР_3 , виданий 25.03.1996 року Малиновським РВ УМВС України в Одеській області, місце проживання: АДРЕСА_2 ) судовий збір в розмірі 704,80 грн. /сімсот чотири гривні 80 копійок/.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Відповідно до п.п. 15.5 п.п.15 п. 1 Розділу ХШ Перехідних Положень ЦПК України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги можуть бути подані через Київський районний суд м. Одеси.

Повний текст рішення суду складено 09.12.2019 року.

Суддя Васильків О. В.