Справа № 299/2771/18
П О С Т А Н О В А

Іменем України

17 січня 2019 року м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі:

головуючої - судді Кожух О.А.,

суддів - Джуги С.Д., Собослоя Г.Г.,

за участі секретаря - Волощук В.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Закарпатгаз» на ухвалу Виноградівського районного суду Закарпатської області від 17 вересня 2018 року (головуючий суддя Надопта А.А.) щодо відмови у забезпеченні позову у цивільній справі № 299/2771/18 за позовом Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Закарпатгаз» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про визнання правочину недійсним,-

в с т а н о в и в :

Публічне акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Закарпатгаз» оскаржило в апеляційному порядку ухвалу Виноградівського районного суду Закарпатської області від 17.09.2018, якою у задоволенні заяви ПАТ «Закарпатгаз» про забезпечення позову - відмовлено.

В обґрунтування апеляційної скарги посилається на неправильне застосування та порушення судом норм процесуального права, у зв'язку з чим просить ухвалу судді місцевого суду скасувати та прийняти нове судове рішення, яким задовольнити заяву відповідача ПАТ «Закарпатгаз» про забезпечення позову, а саме заборонити ОСОБА_2 здійснювати відчуження автозаправної станції стаціонарного типу, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.

Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що заява ПАТ «Закарпатгаз» про забезпечення позову подана у справі за позовом ПАТ «Закарпатгаз» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про визнання недійсним договору купівлі-продажу нерухомого майна від 15.09.2017. Натомість суд у мотивувальній частині ухвали припустився помилки та вважав, що така заява про забезпечення позову подана ПАТ «Закарпатгаз» у іншій справі - за позовом ПАТ «Закарпатгаз» до ТОВ «Колесо», де третя особа ОСОБА_1 про визнання недійсним договору дарування автозаправної станції стаціонарного типу від 17.06.2015, укладеного між ТОВ «Колесо» та ОСОБА_1 Допустивши таку помилку, місцевий суд дійшов хибного висновку, що ПАТ «Закарпатгаз» не пред'являє вимог до ОСОБА_2 (який набув права власності на підставі договору купівлі-продажу нерухомого майна від 15.09.2017), а вид забезпечення позову щодо заборони ОСОБА_2 вчиняти певні дії, який просить вжити позивач, не відповідає заявленим позовним вимогам про визнання недійсним договору дарування від 17.06.2015.

У відзивах на апеляційну скаргу ОСОБА_1 та ОСОБА_2 просили апеляційну скаргу залишити без задоволення.

ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в судове засідання апеляційноггого суду не з'явились, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, про свідчать повідомлення про вручення поштових відправлень (а.с. 63-64). Клопотань про відкледення розляду справи від них не надходило.

Зважаючи на те, що позиція відповідачів апеляційному суду відома -викладена у відзивах на апеляційну скаргу - судова колегія, відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦПК України, розглянула справу за відсутності відповідачів.

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши надіслані до апеляційного суду матеріали та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що така підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відмовляючи у вжитті заходів забезпечення позову, суд першої інстанції виходив із того, що ПАТ «Закарпатгаз» не оспорює правомірність набуття права власності ОСОБА_2, не пред'являє позовних вимог до ОСОБА_2, а вид забезпечення позову щодо заборони ОСОБА_2 вчиняти певні дії, який просить вжити позивач, не відповідає заявленим позовним вимогам про визнання недійсним договору дарування від 17.06.2015.

Проте із таким висновком місцевого суду погодитися не можна.

Встановлено та з матеріалів справи вбачається, що у 07.09.2018 року ПАТ «Закарпатгаз» подало заяву про забезпечення позову - саме у справі за позовом ПАТ «Закарпатгаз» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про визнання недійсним договору купівлі-продажу нерухомого майна від 15.09.2017 (справа № 299/2771/18).

Як вбачається із заяви судді Виноградівського районного суду Бак М.Д. про самовідвід у справі № 299/2771/18, вказаний позов ПАТ «Закарпатгаз» до відповідачів ОСОБА_1 та ОСОБА_2 подано до місцевого суду у той же день - 07.09.2018, що й заяву про забезпечення позову (а.с.15).

Проте, до матеріалів, надісланих до апеляційного суду, не було приєднано відповідної позовної заяви. Така заява була надана апеляційному суду представником позивача.

На обґрунтування своєї заяви ПАТ «Закарпатгаз» вказувало, що 15.09.2017 за договором купівлі-продажу нерухомого майна ОСОБА_1 відчужив спірне нерухоме майно ОСОБА_2 Зазначало, що такий договір ОСОБА_1 уклав з метою утруднення виконання можливого рішення, відразу коли дізнався, що 30.08.2017 ПАТ «Закарпатгаз» звернулося до Господарського суду Закарпатської області із позовом до ТОВ «Колесо», де третя особа ОСОБА_1 про визнання недійсним договору дарування автозаправної станції стаціонарного типу від 17.06.2015, укладеного між ТОВ «Колесо» та ОСОБА_1

Посилалося на те, що існує реальна можливість подальшої реалізації автозаправної станції, про що свідчать дії ОСОБА_1 з відчуження спірного майна ОСОБА_2, а невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду та ефективний захист та поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся.

Під забезпеченням позову слід розуміти вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача, які гарантують реальне виконання судового рішення, прийнятого за його позовом.

Забезпечення позову необхідне у разі, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 150 ЦПК України позов забезпечується забороною вчиняти певні дії.

Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами (ч. 3 ст. 150 ЦПК України).

Як роз'яснено у п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України N 9 від 22.12.2006 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Встановлено, що 07.09.2018 ПАТ «Закарпатгаз» подало до Виноградівського районного суду позов до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про визнання недійсним договору купівлі-продажу нерухомого майна від 15.09.2017, згідно якого ОСОБА_1 відчужив ОСОБА_2 автозаправну станцію стаціонарного типу, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, яка складається із адмінкорпусу (А), насосної (Б), автомийки (В), бензосховища (Г), навісу з автозаправними колонками (Д), № 1 швидкісної автозаправної колонки, вимощення-І, зареєстрованої Виноградівським бюро технічної інвентаризації 25.10.2001 р. за №474, реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна - 12.

У вказаному позові ПАТ «Закарпатгаз» оспорює законність набуття саме відповідачем ОСОБА_2 права власності на таку автозаправну станцію.

Провадження у такій справі відкрито 02.10.2018 (справа № 299/2771/18) (а.с.71-73).

Також 07.09.2018 (у день подання позову) ПАТ «Закарпатгаз» подало заяву про забезпечення цього позову, у якій просило заборонити ОСОБА_2 здійснювати відчуження спірної автозаправної станції.

Заява мотивована тим, що згідно з рішенням господарського суду Закарпатської області від 27.01.2015 на користь ПАТ «Закарпатгаз» із ТОВ «Колесо» стягнуто 153 267,45 грн. суму збитків і 3 065,35 грн. у відшкодування судового збору. Постановою Львівського апеляційного господарського суду від 06.04.2015 вказане рішення скасовано та у задоволенні позову відмовлено. Однак ухвалою Вищого господарського суду України від 09.06.2015 постанову Львівського апеляційного господарського суду від 06.04.2015 скасовано, а рішення господарського суду Закарпатської області від 27.01.2015 - залишено без змін.

Боржник ТОВ «Колесо» добровільно не виконав рішення суду, а заходи примусового виконання рішення виявилися безрезультатними, оскільки боржник ТОВ «Колесо» в особі директора ОСОБА_3, із метою ухилення від виконання судового рішення неправомірно відчужив (шляхом укладення договору дарування від 17.06.2015) на користь сина директора (ОСОБА_1) автозаправну станцію стаціонарного типу.

У подальшому, 15.09.2017 ОСОБА_1 здійснив відчуження нерухомого майна (шляхом укладення договору купівлі-продажу) на користь ОСОБА_2, а тому ПАТ «Закарпатгаз», у зв'язку з чим невжиття заходів забезпечення позову позбавить ефективного захисту та поновлення порушених прав позивача, за захистом яких він звернувся, оскільки є реальна можливість подальшої реалізації автозаправної станції.

З наведеного слідує, що між сторонами дійсно виник спір щодо права власності ОСОБА_2 на таку автозаправну станцію. При цьому, в разі відчуження майна, існує реальна загроза утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, та позбавлення ефективного захисту й поновлення порушених прав ПАТ «Закарпатгаз».

Заборона ОСОБА_2 здійснювати відчуження майна жодним чином не вплине на господарську діяльність, оскільки не перешкоджає володіти та користуватись відповідним майном.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що заява ПАТ «Закарпатгаз» про забезпечення позову є обґрунтованою, а ухвала суду першої інстанції у відповідності до ст. 374 ЦПК України підлягає скасуванню з прийняттям із цього питання нової постанови, якою заяву ПАТ «Закарпатгаз», про вжиття заходів забезпечення позову слід задовольнити.

Керуючись ст.368, ч.1 п.2 ст. 374, 381- 384 ЦПК України, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Закарпатгаз» - задовольнити.

Ухвалу Виноградівського районного суду Закарпатської області від 17 вересня 2018 року - скасувати.

Заяву Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Закарпатгаз» () про забезпечення позову - задовольнити.

Заборонити ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1, АДРЕСА_2) здійснювати відчуження автозаправної станції стаціонарного типу, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, яка складається із адмінкорпусу (А), насосної (Б), автомийки (В), бензосховища (Г), навісу з автозаправними колонками (Д), № 1 швидкісної автозаправної колонки, вимощення-І, зареєстрованої Виноградівським бюро технічної інвентаризації 25.10.2001 за №474, реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна - 12.

Копію постанови направити Виноградівському районному відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області для виконання.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття. Касаційну скаргу на постанову апеляційного суду може бути подано безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 23 січня 2019 року.

Головуюча:

Судді: