РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 грудня 2019 року

м. Рівне

Справа № 557/469/17

Провадження № 22-ц/4815/1489/19

Головуючий суддя в суді 1 інстанції: Пацко Д.В.

Рішення ухвалене в смт. Гоща Рівненської області

Дата ухвалення повного тексту не зазначено

Рівненський апеляційний суд :

в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ :

головуючий : Боймиструк С.В.,

судді: Бондаренко Н.В., Гордійчук С.О.

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу представника АТ КБ "Приватбанк" - Крилової О.Л. на заочне рішення Гощанського районного суду Рівненської області від 11 вересня 2019 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И В :

У квітні 2017 року Публічне акціонерне товариство Комерційний банк "Приватбанк" (ПАТ КБ "Приватбанк") звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором №б/н від 07.12.2012 та судові витрати у справі.

Позов мотивує тим, що між сторонами 07.12.2012 підписано заяву №б/н, згідно якої ОСОБА_1 отримала кредит у розмірі 700,00 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок із сплатою процентів за користування кредитом. Зазначає, що відповідачка не виконувала договірних зобов`язань, в зв`язку з чим станом на 28.02.2017 виникла заборгованість в сумі 11198,24 грн, яку позивач просив стягнути з відповідачки.

Заочним рішенням Гощанського районного суду Рівненської області від 11 вересня 2019 року позов ПАТ КБ "Приватбанк" задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ КБ "Приватбанк" заборгованість за кредитним договором №б/н від 07.12.2012 в розмірі 308,70 грн непогашеного тіла отриманого кредиту. Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

У поданій на вказане рішення апеляційній скарзі представник АТ КБ "ПриватБанк" Крилова О.Л. вказує на те, що банк не згідний з рішенням суду першої інстанції в частині незадоволених вимог щодо стягнення тіла кредиту, оскільки вважає, що воно винесене з порушенням норм матеріального і процесуального права, недостатньо повно досліджені письмові докази та дійсні обставини справи, що мають значення для справи, а тому ухвалено необґрунтоване, незаконне рішення суду.

Зазначає, що в порушення ст.ст.1048, 1054 ЦК України, місцевий суд зробив помилковий висновок про відсутність підстав для стягнення з відповідача відсотків по кредиту. Відтак, встановивши, що банк надав відповідачу кредит, а відповідач його не повернув, місцевий суд не мав жодних підстав відмовляти у стягнення відсотків по кредиту.

Покликаючись на викладені обставини, просить оскаржуване рішення скасувати в частині відмови у стягненні суми та ухвалити нове рішення, яким позов АТ КБ "Приватбанк" задовольнити.

Інші учасники справи правом на подачу відзиву не скористались.

Згідно з ч.13 ст. 7, ч.1 ст. 274, ч.1 ст. 368, ч.1 ст. 369 ЦПК України, без повідомлення учасників справи, дана справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду у порядку письмового та спрощеного позовного провадження, як малозначна справа.

За результатами апеляційного розгляду колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з таких підстав.

Задовольняючи частково позов банку, суд першої інстанції дійшов висновку про наявність правових підстав для стягнення в примусовому порядку з боржника отриманого ним та не погашеного тіла кредиту в розмірі 308,70 грн, в решті у позові слід відмовити.

Такі висновки місцевого суду відповідають обставинам справи та вимогам закону.

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Згідно з частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (стаття 611 ЦК України).

Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (стаття 610 ЦК України).

Одним із видів порушення зобов`язання є прострочення - невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк.

Судом установлено, що 07.12.2012 ОСОБА_1 підписала анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку.

Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом із Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами становить між нею та банком договір про надання банківських послуг.

У заяві також зазначено, що вона ознайомилася та погодилася з Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами банку, які були надані їй для ознайомлення в письмовому вигляді.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17 (провадження № 14-131цс19) викладено правову позицію, що Умови та Правила надання банківських послуг, які містяться в матеріалах справи, не визнаються відповідачем та не містять його підпису, не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами.

Будь-які дані про тип картки, строк її дії, розміри бажаного кредитного ліміту та відсотків за користування кредитними коштами, строку повернення коштів, розміри пені та штрафів за несвоєчасне погашення кредиту у підписаній відповідачкою анкеті-заяві відсутні.

Пред`являючи вимоги про погашення кредиту, банк просив, крім тіла кредиту, стягнути складові його повної вартості, зокрема заборгованість за відсотками, пенею та штрафами.

Обґрунтовуючи право вимоги в цій частині, в тому числі розмір і порядок нарахування заборгованості по неустойці, крім самого розрахунку кредитної заборгованості за договором від 28.02.2017, банк додав довідку про Умови кредитування з використанням кредитки "Універсальна, 55 днів пільгового періоду" та Витяг з Умов та Правил про надання банківських послуг затверджених наказом від 06.03.2010 №СП-2010-256.

Згідно наданих позивачем розрахунків у ОСОБА_1 станом на 28.02.2017 виникла заборгованість, яка становить 11198,24 грн. та складається з: 308,70 грн - заборгованість за тілом кредиту; 7180,10 грн - заборгованість по процентам за користування кредитом; 2700,00 грн - заборгованість за пенею та комісією; 500 грн. штраф (фіксована частина), 509,44 грн - штраф (процентна складова).

Витягом з Умов та Правил надання банківських послуг, що надані позивачем на підтвердження позовних вимог, визначені, в тому числі: пільговий період користування коштами, права та обов`язки клієнта (позичальника) і банку, відповідальність сторін, зокрема пеня за несвоєчасне погашення кредиту та/або процентів, штрафи за порушення строків платежів за будь-яким із грошових зобов`язань та їх розміри і порядок нарахування, та інші умови.

При цьому матеріали справи не містять підтверджень, що саме ці Умови та Правила надання банківських послуг розумів кредитор та ознайомився і погодився з ними, підписуючи анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачкою кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема щодо сплати процентів та неустойки (пені, штрафів), і саме у зазначених в цих документах розмірах та порядку нарахування.

Крім того, роздруківка із сайту позивача належним доказом бути не може, оскільки інформація у ній повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування, що підтверджено й у постанові Верховного Суду України від 11 березня 2015 року (провадження № 6-16цс15) і не спростовано при розгляді вказаної справи.

Апеляційний суд вважає, що у даному випадку також неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила частини першої статті 634 ЦК України, оскільки Умови та Правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача (www.privatbank.ua) неодноразово змінювалися самим ПАТ КБ "ПриватБанк" у період - з часу виникнення спірних правовідносин (07.12.2012) до моменту звернення до суду із вказаним позовом (21.04.2017), тобто кредитор міг додати до позовної заяви Витяг з Тарифів та Витяг з Умов у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову.

За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та Правила надання банківських послуг, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, пені та штрафів за несвоєчасне погашення кредиту, надані банком витяг з Тарифів обслуговування кредитної картки "Універсальна" та витяг з Умов та Правил надання банківських послуг не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із ОСОБА_1 кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин.

Згідно з частиною шостою статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Вказане враховано судом першої інстанції під час вирішення питання щодо наявності правових підстав для стягнення з відповідача на користь АТ КБ "ПриватБанк" заборгованості по процентах, пені та штрафів, нарахованих відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та Правил надання банківських послуг в розмірі 500,00 грн. (фіксована частина), та 509,44 грн. (процентна складова), що призвело до правильного застосування норм матеріального права.

Також, відповідачкою не спростовано факт укладення 07.12.2012 між сторонами кредитного договору у вигляді заяви-анкети. Підписана між сторонами заява-анкета не містить і строку повернення кредиту (користування ним).

Покликання апеляційної скарги про безпідставність відмови судом першої інстанції в задоволенні позовних вимог в частині стягнення заборгованості за процентами, пенею та штрафами не заслуговують на увагу враховуючи вищенаведені норми закони та позицію Верховного Суду.

Відповідно до ч.1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Підстав для скасування ухваленого у справі судового рішення та задоволення поданої апеляційної скарги, виходячи з меж її доводів, апеляційний суд не вбачає, оскільки ці доводи правильності зробленого судом першої інстанції висновку не спростовують.

Відповідно до ч.1 та ч.13 ст.141 ЦПК України судові витрати, понесені по оплаті судового збору при подачі апеляційної скарги віднести за рахунок АТ КБ "ПриватБанк".

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375,376, 381, 382, 383, 384, 390 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу представника АТ КБ "Приватбанк" - Крилової О.Л. залишити без задоволення.

Заочне рішення Гощанського районного суду Рівненської області від 11 вересня 2019 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.

Повний текст постанови складений 05 грудня 2019 року.

Головуючий: С.В. Боймиструк

Судді: Н.В. Бондаренко

С.О. Гордійчук