РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 січня 2019 року м. Рівне

Справа № 569/6360/17

Провадження № 22-ц/4815/62/19

Рівненський апеляційний суд в складі колегії судді судової палати з розгляду цивільних справ: Бондаренко Н.В. (суддя-доповідач), Ковальчук Н.М., Гордійчук С.О.

учасники справи:

позивач - ОСОБА_4,

відповідач - ОСОБА_5,

розглянув в порядку письмового провадження без виклику учасників справи апеляційну скаргу ОСОБА_4 на рішення Рівненського міського суду Рівненської області в складі судді Кучиної Н.Г. від 17 жовтня 2018 року, проголошене в 12 год. 43 хв. в м. Рівне, повне судове рішення складено - 23 жовтня 2018 року,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_4 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_5, треті особи, які не заявляють самостійних вимог відділ опіки та піклування служби у справах дітей Рівненського міськвиконкому, Управління з надання адміністративних послуг в м. Рівне про стягнення аліментів та визначення місця проживання малолітніх дітей.

Позов мотивувала тим, що 5.10.2014 року між нею та відповідачем зареєстровано шлюб, від якого вони мають неповнолітніх дітей: ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2. Після укладення шлюбу вона переїхала на постійне місце проживання у м. Шепетівку, Хмельницької області. У лютому 2017 року відповідач відправив її у м. Рівне народжувати дитину. Після народження дитини відповідач заборонив їй повертатися до нього і сказав, що син - ОСОБА_6 буде залишатися разом з ним і він позбавить її права на дітей та заборонить бачитися з ними.

Вона з донькою проживає окремо від відповідача за місцем своєї реєстрації. В неї з відповідачем постійно виникають сварки з приводу місця проживання дітей, що дуже негативно впливає на їх розвиток та виховання.

На даний час їх син не відвідує жоден медичний заклад, що є грубим порушенням його прав та інтересів, а так само і її як матері, в зв'язку з чим вона змушена також ставити питання про зняття дитини з місця реєстрації за адресою батька та реєстрації дитини за її місцем проживання.

Крім того, відповідач добровільно допомоги на утримання дітей не надає, домовленість між нею та відповідачем щодо надання допомоги на утримання дітей відсутня, а тому вважає, що з нього підлягають стягненню аліменти на їх утримання.

Просила визначити місце проживання малолітніх дітей ОСОБА_7 та ОСОБА_6, знявши їх з реєстраційного обліку за адресою: АДРЕСА_1 та зареєструвавши їх за адресою реєстрації їх матері у АДРЕСА_2, а також стягнути з відповідача на її користь на утримання дітей, сина ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1 та доньки ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2, аліменти в розмірі 1/3 частини від його доходу, щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з дня пред'явлення позову і до досягнення дітьми повноліття.

Ухвалою Рівненського міського суду від 24 травня 2017 року відкрито провадження у справі за позовною заявою ОСОБА_4 до ОСОБА_5, треті особи без самостійних вимог відділ опіки та піклування служби у справах дітей Рівненського міськвиконкому, Управління з надання адміністративних послуг в м. Рівне про стягнення аліментів та визначення місця проживання малолітніх дітей в частині стягнення аліментів. Позовну заяву ОСОБА_4 до ОСОБА_5, треті особи без самостійних вимог відділ опіки та піклування служби у справах дітей Рівненського міськвиконкому, Управління з надання адміністративних послуг в м. Рівне про стягнення аліментів та визначення місця проживання малолітніх дітей в частині визначення місця проживання малолітніх дітей повернуто ОСОБА_4 для подання до належного суду - Шепетівського міськрайонного суду Хмельницького області.

16.06.2017 року ОСОБА_4 подано до суду першої інстанції письмову заяву про збільшення позовних вимог, в якій просила стягнути аліменти на утримання дітей в твердій грошовій сумі в розмірі 1450 грн. на кожну дитину щомісячно, з послідуючою індексацією відповідно до закону, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення ними повноліття. Також просила стягнути з відповідача на її користь аліменти на її утримання в розмірі 850 грн. щомісячно до досягнення донькою ОСОБА_7 трьох років.

Рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 17 жовтня 2018 року позов ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про стягнення аліментів на утримання дітей та на її утримання про стягнення аліментів задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 аліменти на утримання дитини, ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2 у розмірі 800 грн., але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 24.04.2017 року і до досягнення дитиною повноліття.

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про стягнення аліментів на утримання сина ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, та на її утримання до досягнення дитиною трьох років відмовлено. Допущено негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Рішення суду в частині позовних вимог про стягнення з відповідача аліментів на утримання сина ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, мотивовано тим, що неповнолітня дитина, проживає разом з відповідачем, а тому відсутні юридичні підстави для стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на утримання сина.

Визначаючи розмір аліментів, які підлягають стягненню з ОСОБА_5 на користь позивача на утримання дитини ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2, в сумі 800 грн., але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, суд першої інстанції виходив з того, що саме такий розмір аліментів буде розумним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини у даному віці.

Рішення в частині відмови в задоволенні позовної вимоги про стягнення аліментів на утримання ОСОБА_4 мотивовано тим, що відповідач має нерегулярний, мінливий дохід, на його утриманні перебуває син, ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, та враховуючи стан здоров'я відповідача, позивачем не доведено можливості відповідача надавати матеріальну допомогу на її утримання.

В поданій на вказане рішення суду апеляційній скарзі ОСОБА_4 покликається на його незаконність та необґрунтованість через неповне встановлення обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, а також неправильну оцінку та дослідження доказів.

Вказує, що судом допущено порушення норм матеріального права, оскільки ч.2 ст. 184 СК України встановлено, що розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, підлягає індексації.

В мотивувальній частині оскаржуваного рішення відсутнє посилання на письмовий доказ, який було досліджено в судовому засіданні, а саме відповідь ПрАТ "Шепетівський цукровий комбінат" від 9.10.2018 року №864, згідно якої за період з 20.09.2018 року нарахована заробітна плата відповідача фактично за сім робочих днів становить 3038 грн. 07 коп.

Також, судом не надано належної правової оцінки і тій обставині, що пенсія по інвалідності ІІІ групи загального захворювання є також джерелом постійного доходу відповідача.

Звертає увагу, що згідно медичної довідки, виданої КНП "Центр первинної медико-санітарної допомоги "Ювілейний", малолітня донька ОСОБА_7 потребує посиленого вітамінізованого харчування та спеціального ортопедичного взуття.

Просить частково скасувати рішення суду першої інстанції та стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання доньки ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2 в розмірі 1450 грн. щомісячно, з послідуючою індексацією відповідно до закону, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення нею повноліття, а також аліменти на її утримання в розмірі 850 грн. щомісячно до досягнення донькою ОСОБА_7 трьох років.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_5 вказує, що рішення суду є законним та обґрунтованим, а доводи апеляційної скарги безпідставними та такими, що не відповідають обставинам справи.

Доводить, що його працевлаштування у ПрАТ "Шепетівський цукровий комбінат" було тимчасовим на період збору та переробки цукрового буряка та з 29.10.2018 року він звільнений наказом №136/2-Л.

Наголошує, що передбачене ст. 84 СК України право дружини на утримання не є безумовним, виникнення якого можливе лише у разі достатнього матеріального забезпечення чоловіка.

При ухваленні рішення суд врахувавши, що він має нерегулярний, мінливий дохід, є інвалідом, на його утриманні перебуває син, правильно встановив неможливість надавати ним матеріальну допомогу на утримання дружини.

Просить рішення суду залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Відповідно до частини першої статті 368 ЦПК України у суді апеляційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 369 цього Кодексу.

Згідно з частиною тринадцятою статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Зважаючи на те, що справа є малозначною, її розгляд здійснено в порядку письмового провадження, без виклику сторін.

Згідно із ч. 1ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, 5.10.2014 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_5 відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Рівненського міського управління юстиції було зареєстровано шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_1.

Від даного шлюбу у сторін є двоє малолітніх дітей: син - ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1 та донька - ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Сторонами не заперечується, що малолітня ОСОБА_7 проживає разом з матір'ю - позивачем по справі. В свою чергу син сторін - ОСОБА_6 проживає з відповідачем та перебуває на його повному утриманні.

Згідно ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Частинами 1-3 ст. 181 СК України передбачено, що способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними; за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі; за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Відповідно до вимог ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружину, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відповідно до ст. 7 Закону України "Про державний бюджет України на 2018 рік" прожитковий мінімум для дитини віком до 6 років становить 1 492 гривень.

Згідно довідки №10-Р від 11.10.2018 року ОСОБА_5 працював охоронцем в ТОВ "Діва-Агропром" в період з 25.09.2017 року по 10.05.2018 року.

Відповідно до довідки № 11/10-2018 від 11.10.2018 року ОСОБА_5 працював механізатором в ТОВ "Агро-Зевс" в період з 11.05.2018 року по 3.09.2018 року.

Із довідки №52 від 16.10.2018 року вбачається, що відповідач з 20.09.2018 року прийнятий на період переробки цукрового буряка на посаду касира відділу безпеки ПрАТ "Шепетівський цукровий комбінат".

Згідно пенсійного посвідчення НОМЕР_2 ОСОБА_5 є інвалідом третьої групи загального захворювання.

За наведеного, встановивши, що ОСОБА_5 має мінливий нерегулярний дохід, є інвалідом 3 групи та у нього на утриманні перебуває їх спільний з позивачем син, врахувавши рівність обов'язку матері та батька щодо утримання дитини, суд першої інстанції обґрунтовано прийшов до висновку про стягнення із відповідача аліментів на утримання дитини ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2 в розмірі 800 грн. щомісячно, з якими погоджується й колегія суддів.

Позивачкою належними та допустимими доказами не підтверджено розміру витрат, які вона несе у зв'язку з утриманням малолітньої дитини та, що є необхідність у стягненні аліментів саме у тому розмірі, який вона просить.

Покликання ОСОБА_4 на відповідь ПрАТ "Шепетівський цукровий комбінат" від 9.10.2018 року №864, згідно якої за період з 20.09.2018 року нарахована заробітна плата відповідача фактично за сім робочих днів становить 3038 грн. 07 коп., не заслуговують на увагу, оскільки вказаний документ в матеріалах справи відсутній та до апеляційної скарги позивачкою не доданий.

Крім того, нарахування відповідачу заробітної плати за певний період сезонної роботи не може свідчити про наявність у нього стабільного заробітку, який давав би йому можливість сплачувати аліменти у більшому розмірі, ніж визначено судом.

Не підтверджує вказану обставину і доводи позивачки про отримання ОСОБА_5 пенсії за інвалідністю, оскільки згідно, наданої відповідачем, довідки №141761 від 3.12.2018 року розмір отримуваної в 2018 році пенсії становив 1452 грн. на місяць.

Доводи апеляційної скарги про те, що малолітня ОСОБА_7 за станом здоров'я потребує посиленого вітамінізованого харчування та спеціального ортопедичного взуття, також не свідчать про необхідність стягнення аліментів на її утримання в більшому розмірі, так як позивачкою не надано будь-яких доказів понесення нею таких витрат та їх розмір.

Крім того, ОСОБА_4 не позбавлена права у відповідності до ст. 185 СК України звернутись в суд з вимогами до платника аліментів про стягнення додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами, зокрема її хворобою.

Згідно із ст. 184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше.

Пунктом 7 ст. 5 Закон України "Про індексацію грошових доходів населення" встановлено, що індексація розміру аліментів, визначеного судом у твердій грошовій сумі, проводиться за рахунок коштів платника аліментів.

Відповідно до ст. 9 ЗУ "Про індексацію грошових доходів населення" індексація розміру аліментів, визначеного судом у твердій грошовій сумі, здійснюється підприємствами, установами, організаціями, фізичними особами, фізичними особами - підприємцями, які проводять відповідні відрахування аліментів із доходу платника аліментів.

Таким чином, індексація аліментів прямо передбачена законом та здійснюється підприємствами, установами, організаціями, фізичними особами, фізичними особами - підприємцями, які проводять відповідні відрахування аліментів із доходу платника аліментів, а тому необхідність додатково зазначати про її нарахування в резолютивній частині судового рішення про стягнення аліментів відсутня.

Згідно з ч. 2 ст. 84 СК України, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років.

За положеннями ч. 4 ст. 84 СК України право на утримання дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу.

Отже, за змістом вказаної норм права, розмір утримання не пов'язаний з розміром доходу дружини, а залежить від можливості чоловіка надавати матеріальну допомогу.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Однак, позивачкою не доведено, що ОСОБА_5 із врахуванням відсутності у нього постійного місця роботи, перебування на його утриманні однієї малолітньої дитини та стягнення судом з нього аліментів на іншу малолітню дитину, має можливість надавати матеріальну допомогу дружині.

Враховуючи викладене, суд першої інстанції повно та всебічно з'ясував дійсні обставини справи, дав належну оцінку зібраним доказам і ухвалив рішення з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а тому підстав для його зміни чи скасування немає.

Частиною 13 ст. 141 ЦПК України передбачено, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Відповідно до вимог п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» позивачка від сплати судового збору звільнена.

Таким чином, судовий збір за подачу апеляційної скарги слід віднести за рахунок держави.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 381, 382, 383, 384, 390 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 залишити без задоволення.

Рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 17 жовтня 2018 року залишити без змін.

Судовий збір за подачу апеляційної скарги віднести за рахунок держави.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її проголошення. Касаційна скарга може бути подана до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини постанови, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Судді: Бондаренко Н.В.

Ковальчук Н.М.

Гордійчук С.О.