ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 628/941/15-ц

Провадження № 22-ц/818/458/19

16 січня 2019 року

м.Харків

Харківський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого - Овсяннікової А.І.

суддів - Коваленко І.П., Сащенко І.С.

за участю секретаря - Дашковської Н.К.

учасники справи:

позивач Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк»

відповідач ОСОБА_2

представник ОСОБА_3

розглянув у відкритому судовому засіданні в місті Харкові апеляційну скаргу ОСОБА_2 в особі його представника ОСОБА_3 на заочне рішення Куп'янського міськрайонного суду Харківської області від 08 червня 2015 року у складі судді Волчек О.О. по цивільній справі № 628/941/15-ц за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,-

ВСТАНОВИВ:

У березні 2015 року Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості.

В обґрунтування позову зазначає, що 12 квітня 2007 року між Банком та ОСОБА_2 укладено кредитний договір №HAH2AV14350067, за яким відповідач отримав кредит у розмірі 65511,10 грн. строком до 11 квітня 2012 року.

ОСОБА_2 умови договору належним чином не виконав.

Станом на 04 березня 2015 року заборгованість за кредитним договором №HAH2AV14350067 становить 486650,23 грн, яка складається з: 58773,16 грн. - заборгованість за кредитом; 101291,29 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 5371,82 грн. - заборгованість по комісії за користуванням кредитом; 321213,96 грн. - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором.

Просить стягнути заборгованість за кредитним договором від 12 квітня 2007 року в загальній сумі 486650,23 грн

Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не з'явився.

Заочним рішенням Куп'янського міськрайонного суду Харківської області від 08 червня 2015 року позов ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ «Приватбанк»: 486650,23 грн. за кредитним договором №HAH2AV14350067 від 12 квітня 2007 року, судовий збір в сумі 3654 грн. та судові витрати, пов'язані за розміщення оголошення в пресі в розмірі - 272,70 грн.

Рішення мотивовано тим, що відповідач отримав кредит у розмірі 65511,10 грн. та своєчасно вказану суму та відсотки за користування кредитом не сплатив, внаслідок чого виникла заборгованість, яка підлягає стягненню. Розрахунок Банку відповідачем не спростовано.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить рішення скасувати та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позову.

Рішенням Куп'янського міськрайонного суду Харківської області від 14 червня 2012 року звернуто стягнення на предмет застави - автомобіль ГАЗ, модель 330232-414 шляхом продажу автомобіля ПАТ КБ «Приватбанк» з укладанням від імені ОСОБА_2 договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою покупцем, зі зняттям автомобіля з обліку в органах ДАІ України, а також наданням Банку всіх повноважень, необхідних для здійснення продажу. Початкова ціна для подальшої реалізації автомобіля 64360 грн

Жодних відомостей про стан реалізації предмета застави та до яких сум було зараховано кошти в судовому рішенні не зазначено.

Рішенням суду 14 червня 2012 року встановлено, що заборгованість виникла ще станом на 21 березня 2011 року, а тому звертаючись до суду 23 березня 2015 року з вимогою про повернення споживчого кредиту позивач порушив строки позовної давності.

Відзиву подано не було.

Колегія суддів, вислухав суддю - доповідача, пояснення з'явившихся осіб, дослідив матеріали справи та обговорив доводи апеляційної скарги вважає, що скарга підлягає задоволенню.

Як встановлено судом і підтверджується матеріалами справи 12 квітня 2007 року між ЗАТ КБ «ПриватБанк»(правонаступником якого є АТ КБ «ПриватБанк») та ОСОБА_2 укладено кредитний договір №HAH2AV14350067, згідно умов якого Банк зобов'язується надати позичальникові кредитні кошти у вигляді непоновлюваної кредитної лінії у розмірі 78666,10 грн. строком до 11 квітня 2012 року включно на наступні цілі: 63570,00 грн. на придбання автомобіля ГАЗ 330232-414; сплата винагороди 1271,40 грн. за надання фінансового інструменту; у розмірі 635,70 грн. на сплату страхових платежів по договору особистого страхування на поточний рік; 34,00 грн. для сплати за реєстрацію предмету застави в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна та у розмірі 13155,00 грн. на сплату страхових платежів.

Рішенням Купянського міськрайонного суду Харківської області від 14 червня 2012 року в рахунок погашення заборгованості ОСОБА_2. за кредитним договором №HAH2AV14350067 у сумі 175175,48 грн. звернуто стягнення на предмет застави - автомобіль ГАЗ шляхом продажу автомобіля ПАТ КБ «Приватбанк» з укладанням від імені ОСОБА_2 договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою покупцем зі зняттям автомобіля з обліку в органах ДАІ України, а також наданням Банку всіх повноважень, необхідних для здійснення продажу.

Задовольняючи позовні вимоги Банку суд першої інстанції виходив з тих обставин, що відповідач належним чином не виконав умови кредитного договору, а тому наявна заборгованість підлягає стягненню.

Повністю погодитись з таким висновком суду не можна.

За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору (частини перша, друга статті 1054 ЦК України).

За змістом частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Відповідно до положень статей 589, 590 ЦК України, статей 19, 20 Закону України «Про заставу» у разі невиконання зобов'язання, забезпеченого заставою, заставоутримувач набуває право звернення стягнення на предмет застави.

За змістом цих норм звернення стягнення на предмет застави повинне задовольнити вимоги кредитора за основним зобов'язанням, і тільки ця обставина може бути підставою для припинення зобов'язання, що вважається виконаним згідно зі статтею 599 ЦК України.

Забезпечувальне зобов'язання має додатковий (акцесорний) характер, а не альтернативний основному.

Право вибору конкретного способу судового захисту належить позивачу. При цьому здійснення особою права на захист не може ставитися в залежність від застосування нею інших способів правового захисту.

Звернення стягнення на предмет застави, якщо сума, одержана від реалізації предмета застави, не покриває вимоги заставодержателя, не свідчить про припинення договірних правовідносин сторін й не звільняє боржника від відповідальності за невиконання ним грошового зобов'язання, а також не позбавляє кредитора права на отримання відповідних сум.

Наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє правовідносин сторін кредитного договору, не звільняє останнього від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання.

Разом з тим, вирішуючи даний спір, суд, пославшись на доведеність розміру кредитної заборгованості, не врахував наступного.

За умовами укладеного між сторонами договору кредит надавався на строк з 12 квітня 2007 року по 11 квітня 2012 року включно.

У поданому позові Банк ставив питання про стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором станом на 04 березня 2015 року в сумі 486650,23 грн., яка складається з: 58773,16 грн. - заборгованість за кредитом, в тому числі прострочене тіло; 101291,29 грн. - заборгованість за відсотками, в тому числі за прострочення відсотків; 5371,82 грн. - заборгованість по комісії, в тому числі прострочення комісії; 321213,96 грн. - заборгованість з пені.

Згідно наданого банком розрахунку, нарахування зазначених у ньому сум, в тому числі процентів за користування кредитом, проводилось і після 11 квітня 2012 року (закінчення строку дії договору), зокрема до березня 2015 року.

Відповідно до частини другої статті 1054 ЦК України до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 («Позика») глави 71 («Позика. Кредит. Банківський вклад»), якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Згідно з частиною першою статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

З аналізу змісту наведених норм можна дійти висновку, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред'явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов'язання.

Тобто, право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку, припиняється після спливу визначеного цим договором строку кредитування чи у разі пред'явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України.

Якщо за рішенням про стягнення кредитної заборгованості чи звернення стягнення на предмет застави заборгованість за кредитним договором указана в такому рішенні у повному обсязі, кредитор має право на отримання гарантій належного виконання зобов'язання відповідно до частини другої статті 625 ЦК України, а не у вигляді стягнення процентів.

Наявність судового рішення про дострокове задоволення вимог кредитора щодо всієї суми заборгованості, яке боржник виконав не в повному обсязі, не є підставою для нарахування процентів та пені за кредитним договором, який у цій частині змінений кредитором, що зазначено в судовому рішенні.

Саме такі висновки містяться у постановах Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року (справа № 14-10цс18) та від 04 липня 2018 року (справа № 14-154цс18).

Отже, стягненню підлягає тільки заборгованість в межах строку дії договору.

В суді апеляційної інстанції представником Банку надано уточений розрахунок заборгованості, виконаний в межах строку дії договору. З даного розрахунку вбачається, що заборгованість за кредитом в межах строку позовної давності станом на 19 березня 2012 року -2120 грн. 14 коп., заборгованість за відсотками за період з 19 березня 2012 року по 11 квітня 2012 року - 1868 грн. 68 коп., заборгованість за комісії за період з 19 березня 2012 року по 11 квітня 2012 року - 131 грн. 02 коп., загальна сума -4119 грн. 84 коп.

Отже, дані суми підлягають стягненню з відповідача, а позовні вимоги - частковому задоволенню.

Судові витрати підлягають перерозподілу ст. 141 ЦПК України.

Що стосується стягнення витрат на правничу допомогу, то суд виходить з наступного.

Згідно ст. 15, 133, 137 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою.

Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.

Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи.

До витрат, пов'язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу;

Витрати, пов'язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов'язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

3. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

4. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

Згідно правил пункту 2 частини другої статті 141 ЦПК України інші судові витрати, пов'язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові - на позивача.

Відповідно до пунктів 1, 2 частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов'язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес;

Частиною восьмою статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв'язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п'яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських послуг (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхньої вартості, виходячи з конкретних обставин справи.

До суду на підтвердження витрат на правничу допомогу відповідачем надано наступні документи: копію Адвокатської угоди б/н від 10 червня 2018 року; копію Свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю №1376 виданого 01 квітня 2015 року Радою адвокатів Харківської області; Ордер на представництво в суді першої та апеляційної інстанції, копії касових чеків щодо сплати винагороди адвокату; розрахунок суми судових витрат відповідно до договору про надання правової допомоги б/н від 10 червня 2018 року, що містить опис виконаних робіт адвокатом; Копію Акту прийому-передачі наданих послуг за договором про надання правової допомоги /н від 10 червня 2018 року;

Обсяги правової допомоги, наданої адвокатом клієнту визначено у акті прийому-передач, відповідно до якого адвокатом здійснено наступні дії: аналіз судової практики, вивчення документів - 500 грн., складання заяви про скасування заочного рішення- 2500 грн., складання апеляційної скарги- 2000 грн., представництво інтересів в суді першої інстанції , судові засідання 02 серпня 2018 року, 29 серпня 2018 року, 19 вересня 2018 року -3*1600 грн., участь у судовому засіданні суду апеляційної інстанції -1600 грн.

Матеріали справи свідчать, що ці дії фактично вчинені представником відповідача адвокатом ОСОБА_3: вона приймала участь в судових засіданнях, подано заяву про перегляд заочного рішення та апеляційну скаргу та інші дії.

Посилання представника позивача щодо значної вартості послуг адвоката щодо участі у судових засіданнях, оскільки представник їздив у інше місто та можливості вибрати іншого представника, який поживає у м. Куп'янськ - безпідставне.

Згідно ст. 59 Конституції України кожен має право на професійну правничу допомогу. У випадках, передбачених законом, ця допомога надається безоплатно. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

Згідно ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту.

Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.

При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

ОСОБА_2 вільний у виборі представника, який буде захищати його інтереси у суді, незалежно від того, де розташовано робоче місце адвоката, у тому числі й у м. Харкові ,а не за місцем розташування суду першої інстанції.

Враховуючи, що позовні вимоги Банку задоволено частково, відповідачу має бути компенсовано 10000 грн.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374 ч.1 п.2,376, 381-384 ЦПК України,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 в особі його представника ОСОБА_3 - задовольнити.

Рішення Куп'янського міськрайонного суду Харківської області від 08 червня 2015 року - скасувати.

Ухвалити нове рішення.

Позовні вимоги Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2(ІНФОРМАЦІЯ_1, паспорт НОМЕР_3, виданий Куп'янським МРВ УМВС України в Харківській області 26 листопада 1998 року, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2) на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк»( 01001, м.Київ, вул. Грушевського, будинок 1Д, ) 4119 грн. 84 коп.( чотири тисячі сто дев'ятнадцять гривень вісімдесят чотири копійки), з яких: 2120 грн. 14 коп. -тіло кредиту, 1868 грн. 68 коп. -відсотки, 131 грн. 02 коп. -заборгованість по комісії, 58 грн. 30 коп. (п'ятдесят вісім гривень тридцять копійок) судового збору та 10000(десять тисяч) грн. за надання правничої допомоги.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 23 січня 2019 року.

Головуючий - А.І. Овсяннікова

Судді: І.П. Коваленко

І.С. Сащенко