Провадження № 2/522/7806/19
02 грудня 2019 року м. Одеса
Приморський районний суд м. Одеси
у складі: судді - Бондар В.Я.,
за участю секретаря судового засідання - Грищук В.О.
розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Одесі цивільну справу за позовом Приморської районної адміністрації Одеської міської ради, як орган опіки та піклування, в інтересах малолітньої ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , за участі третьої особи: Служба у справах дітей Одеської міської ради, Одеська місцева прокуратура №3, про відібрання дитини без позбавлення матері батьківських прав, -
Позивач 23.10.2019 року звернувся до Приморського районного суду м. Одеси з позовом до ОСОБА_2 , за участі третьої особи: Служба у справах дітей Одеської міської ради, Одеська місцева прокуратура №3, про відібрання ОСОБА_1 без позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав.
Позовні вимоги мотивовані тим, що родина ОСОБА_2 , які проживають за адресою: АДРЕСА_1 , перебуває на обліку служби у справах дітей Одеської міської ради як така, що опинилася у складних обставинах. Згідно з повідомленням КНП «ДМП №3» від 17.10.2019 року №602 на обліку перебуває малолітня ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з діагнозом: цукровий діабет 1 типу з 09.11.2016 року. Батьки ОСОБА_1 від лікування інсуліном відмовилися та самостійно намагалися лікувати дитину за допомогою дієти. В результаті таких дій 03.05.2017 року дитина була госпіталізована до ОДКЛ . Малолітня ОСОБА_1 була переведена на замісну терапію інсуліном та оформлена соціальна допомога до 18 років. Батьки дитини регулярно безкоштовно отримували інсулін, актропід, протофан. Рівень цукру в крові вимірювали не регулярно, внаслідок чого 14.08.2017 року дитина була доставлена до реанімаційного відділення ОДКЛ в стані коми, кетоацидозу, у зв`язку з постійним порушенням дієти та режиму введення інсуліну. Батьки відмовлялися від госпіталізації дитини, обстеження проходили не в повному обсязі, інсулін кололи не вчасно. 27.09.2019 року ОСОБА_1 знову потрапила до відділення реанімації ОДКС в тяжкому стані. На теперішній час стан здоров`я ОСОБА_1 потребує стаціонарного лікування та є загроза життю. Відповідно інформації зі шкоди батьки ОСОБА_1 безвідповідально ставляться до хвороби дитини, несвоєчасно отримують інсулін, що призвело до поганого самопочуття дитини довготривалий час. 26.09.2019 року малолітня ОСОБА_1 була доставлена зі шкоди до ОДКЛ у дуже важкому стані у присутності класного керівника. Також школа повідомляла, що під час бесід з батьками вони були з ознаками алкогольного сп`яніння. Розпорядження Приморської районної адміністрації Одеської міської ради від 18.10.2019 року №437, прийнято рішення «Про негайне відібрання малолітньої ОСОБА_1 із родини ОСОБА_2 та тимчасово влаштування до медичного закладу».
Ухвалою суду від 01.11.2019 року провадження у справі відкрите, справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з призначенням судового засідання на 02.12.2019 року.
У судовому засіданні 02.12.2019 року представник позивача ОСОБА_4 , представник Одеської місцевої прокуратури №3 Місюрко Г.А. та представник служби у справах дітей Одеської міської ради Максимов О.Г. підтримали заявлені позовні вимоги та просили задовольнити.
Відповідач у судове засідання не з`явилася, про час, дату та місце судового розгляду була повідомлена належним чином.
Відповідач з поясненнями чи запереченнями щодо позовних вимог до суду не зверталася, відзиву не надавала, представник позивача не заперечувала заочного порядку розгляду справи, тому суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.
Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог.
Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_2 у батьків ОСОБА_2 та ОСОБА_5 народилася донька ОСОБА_1 , про що свідчить свідоцтво про народження серії НОМЕР_1 , видане Третім відділом реєстрації актів цивільного стану Приморського районного управління юстиції м. Одеси.
З довідки №1020 з місця проживання про склад сім`ї та реєстрацію від 21.10.2019 року вбачається, що ОСОБА_1 проживає з матір`ю ОСОБА_2 , братом ОСОБА_6 та дідусем ОСОБА_7 .
З листа Одеської загальноосвітньої школи №52 І-ІІІ ступенів Одеської міської ради Одеської області №01-18/156 від 27.09.2019 року вбачається, що школа повідомила службу у справах дітей про те, що ОСОБА_1 була доставлена 26.09.2019 року зі шкоди до Одеської обласної клінічної лікарні у дуже важкому стані на кареті швидкої допомоги. Повідомлено, що батьки безвідповідально ставляться до хвороби дитини, під час бесіди з батьками неодноразово відмічено, що є ознаки алкогольного сп`яніння.
01.10.2019 року було зареєстровано кримінальне провадження на підставі рапорту інспектора сектору превенції Портофранківського ВП Стоянової А про злісне невиконання обов`язків по догляду за дитиною батьками ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Комунальне некомерційне підприємство «Дитяча міська поліклініка №3» Одеської міської ради листом №602 від 17.10.2019 року повідомило про те, що малолітня ОСОБА_1 знаходиться на обліку у лікарні з діагнозом - цукровий діабет І типу. Дитина неодноразово потрапляла до лікарні, у зв`язку з неналежним доглядом батьків та на разі ОСОБА_1 перебуває у тяжкому стані.
Служба у справах дітей Одеської міської ради звернулася 18.10.2019 року до Приморської районної адміністрації Одеської міської ради з клопотання про негайне відібрання малолітньої ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 із родини ОСОБА_2 .
Приморська районна адміністрація Одеської міської ради 18.10.2019 року прийняла розпорядження №437 «Про негайне відібрання малолітньої ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 із родини ОСОБА_2 та тимчасове влаштування до медичного закладу».
Згідно з ст. ст. 150, 157 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, той із батьків, хто проживає окремо від дитини зобов`язаний брати участь у її вихованні та утриманні.
Відповідно ст. 12 Закону України "Про охорону дитинства" на батьків покладається відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки зобов`язані виховувати дітей, піклуватися про їх здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку їх природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.
Відповідно до п. 16 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» від 30.03.2007 р. № 3, ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини, має місце, коли батьки не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти.
Пунктом 8 Порядку провадження органами опіки та піклування діяльності пов`язаної із захистом прав дитини, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 24.09.2008 р. № 866 встановлено що, якщо виникла безпосередня загроза життю або здоров`ю дитини, орган опіки та піклування, якому стало відомо про це, приймає рішення про негайне відібрання дитини у батьків або осіб, які їх замінюють.
Цією ж постановою визначено, що про відібрання дитини у батьків або осіб, які їх замінюють, орган опіки та піклування того ж дня письмово інформує органи прокуратури за місцем проживання дитини та у семиденний строк після прийняття рішення звертається до суду з позовом про позбавлення батьків чи одного з них батьківських прав, про відібрання дитини в матері, батька без позбавлення батьківських прав.
Відповідно ст. 150 СК України, встановлено обов`язки батьків щодо виховання та розвитку дитини, до яких, серед інших, належить і обов`язок піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.
Згідно ч. 1 ст.170 СК України, закріплено загальні положення про відібрання дітей від батьків без позбавлення їх батьківських прав. Так, суд може постановити рішення про відібрання дитини від батьків або одного з них, не позбавляючи їх батьківських прав, у випадках, передбачених пунктами 2-6 частини першої статті 164 цього Кодексу, а також в інших випадках, якщо залишення дитини у них є небезпечним для її життя, здоров`я і морального виховання. У цьому разі дитина передається другому з батьків, бабі, дідові, іншим родичам - за їх бажанням або органові опіки та піклування. Під час ухвалення рішення про відібрання дитини від батьків або одного з них без позбавлення їх батьківських прав суд бере до уваги інформацію про здійснення соціального супроводу сім`ї (особи) у разі здійснення такого супроводу.
У відповідності до вказаного положення відібрання дитини від батьків без позбавлення їх батьківських прав можливе лише за наявності підстав, передбачених пунктами 2-6 частини першої статті 164 СК України, а саме: батьки ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. А також в інших випадках, якщо залишення дитини у них є небезпечним для її життя, здоров`я і морального виховання.
Європейський суд з прав людини в рішенні у справі «Савіни проти України» від 18 грудня 2008 року звернув особливу увагу на те, що застосовуючи такий захід, як відібрання дитини від батьків без позбавлення їх батьківських прав, необхідно виходити з інтересів дитини й враховувати право на повагу до його сімейного життя, проголошене ст.8 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод. Право батьків і дітей бути поряд один з одним становить основоположну складову сімейного життя, а заходи національних органів, спрямовані перешкодити цьому, є втручанням у права, гарантовані ст.8 Конвенціїпро захист прав людини та основоположних свобод. Розірвання сімейних зв`язків, а відтак позбавлення дитини її коріння виправдане лише за наявності виняткових обставин - необхідність захисту дитини від небезпеки у випадку реального існування такої.
У частині 2 пункту 16 Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» № 3 від 30.03.2007 року зазначено, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти.
З урахуванням викладених обставин, суд приходить до висновку про переконливість наданих позивачем доказів та необхідність відібрання у відповідача дитини, що наразі, буде відповідати її інтересам, адже ОСОБА_1 неодноразово потрапляла до реанімаційного відділення у зв`язку з недбалим ставленням батьків до її здоров`я.
За таких обставин, з метою захисту інтересів дитини та подальшого забезпечення належних умов виховання та всебічного розвитку, суд вважає доцільним позов задовольнити.
Керуючись ст.ст. 1, 2, 5, 12, 30, 43, 76, 81, 84, 89, 95, 223, 235, 241, 258, 259, 263-265, 268, 354 ЦПК України, суд, -
Позовну заяву Приморської районної адміністрації Одеської міської ради, як орган опіки та піклування, в інтересах малолітньої ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , за участі третьої особи: Служба у справах дітей Одеської міської ради, Одеська місцева прокуратура №3, про відібрання дитини без позбавлення матері батьківських прав - задовольнити.
Відібрати малолітню ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , із родини ОСОБА_2 , які проживають за адресою: АДРЕСА_1 , без позбавлення матері батьківських прав.
Допустити негайне виконання рішення, на підставі п. 5 ч.1 ст. 430 ЦПК України.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Апеляційна скарга на заочне рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Заочне рішення суду набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Повний текст рішення суду складено 06.12.2019 року.
Суддя: В.Я.Бондар