Справа № 308/6476/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 листопада 2019 року місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в особі:

головуючого - судді Придачук О.А.

за участю секретаря судового засідання - Бомбушкар В.П.

розглянувши у вiдкритому судовому засiданнi в залі суду в м. Ужгород цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання батьківства,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся в суд з позовною заявою до ОСОБА_2 посилаючись на те, що він протягом тривалого часу з ОСОБА_2 перебували у фактичному шлюбі (без реєстрації), проживали разом однією сім`єю. Неодноразові спроби народити дитину не давали результату, лікувальні заходи в м.Ужгороді також не давали результатів. За наслідками лікування проведеного в 2014 році їх було направлено Управлінням охорони здоров`я Закарпатської області до Державного закладу «Прикарпатський центр репродукції людини» на проведення лікування методами допоміжних репродуктивних технологій. Це лікування було проведено МОЗ України. Після вдалого лікування ОСОБА_2 завагітніла і ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Кішварда (Угорщина) народила дитину - ОСОБА_3 . Дитина була зареєстрована відповідачкою самостійно, без повідомлення та участі позивача. Через деякий час після народження дитини відносини між ними погіршилися і відповідачка разом з дитиною переїхали проживати окремо від позивача. Вказує, що відповідачка перешкоджає позивачу у побаченнях з дитиною та відмовляється подати спільну заяву до органу державної реєстрації актів цивільного стану для запису позивача батьком вказаної дитини.

Позивач вважає себе батьком цієї дитини, бажає зареєструвати таке батьківство, а тому вважає, що в даному випадку відповідачем порушуються його права, як біологічного батька відносно свого сина - ОСОБА_3 .

Зазначає, що факт його батьківства підтверджується медичними матеріалами лікування безпліддя відповідачки.

Посилаючись на ст.128 СК України просить постановити рішення, яким визнати його батьком ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Позивач та представник позивача в судове засідання не з"явилися, хоча про час та місце розгляду справи були повідомлені. Від представника позивача - адвоката Йосипчука О.В. до суду надійшла заява прор розгляд справи у відсутності позивача та його представника, у якій також зазначає, що позовні вимоги підтримує та просить суд позов задовольнити.

Відповідач та представник відповідача в судове засідання не з"явилися, хоча про час та місце розгляду справи були повідомлені. Від представника позивача до суду надійшло клопотання про відкладення розгляду справи у зв"язку з перебуванням ОСОБА_6 та ОСОБА_2 на лікарняному.

В той же час суд констатує, що у попередніх судових засідання відповідач ОСОБА_2 брала участь та надавала пояснення щодо обставин справи, зокрема ОСОБА_2 позов не визнала, проте, визнала факт проживання протягом тривалого часу з позивачем однією сім`єю та не заперечила того факту, що біологічним батьком ОСОБА_3 є саме позивач.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази, виходячи з їх належності та допустимості, суд уважає, що заявлений позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

Як встановлено по справі, протягом тривалого часу позивач та відповідач, не перебуваючи у шлюбі, проживали разом однією сім`єю, що не заперечувалося відповідачем.

В період їх спільного проживання, а саме ІНФОРМАЦІЯ_1 відповідачка (дівоче прізвище ОСОБА_5 ) народила дитину - ОСОБА_3 ( ОСОБА_3 ), що стверджується копією свідоцтва про народження останнього № НОМЕР_1 від 25.02.2016 року виданого Реєстратором актів цивільного стану м. Кішварда ( Угорщина ) з перекладом на українську мову.

У вказаному свідоцтві про народження відсутні відомості про батька дитини.

Відповідно до ч.2 ст. 125 СК України якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається за заявою матері та батька дитини або за рішенням суду.

Згідно ч.1 ст.126 СК України походження дитини від батька визначається за заявою жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою. Така заява може бути подана як до, так і після народження дитини до органу державної реєстрації актів цивільного стану.

Судом встановлено, що позивач визнає своє батьківство відносно вказаної дитини, однак відповідачка не бажає подати спільну з позивачем заяву до органу державної реєстрації актів цивільного стану для запису позивача батьком цієї дитини.

Статтею 128 СК України визначено, що за відсутності заяви, право на подання якої встановлено ст.126 СК України, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. При цьому, підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільно-процесуального кодексу України. Позов про визнання батьківства, зокрема, може бути подано особою яка вважає себе батьком дитини і такий приймається судом, якщо запис про батька дитини вчинено відповідно до ч.1 ст.135 СК України.

Стаття 135 СК України регулює порядок здійснення запису про батьків дитини, якщо батьківство чи материнство не встановлене. Зокрема, ч.1 вказаної статті визначено, що при народженні дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, у випадках, коли немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем та громадянством матері, а ім`я та по батькові батька дитини записуються за її вказівкою.

Отже, в даному випадку запис щодо батька дитини (не зазначення відомостей про батька дитини) було зроблено відповідно до ч.1 ст.135 СК України, тобто за вказівкою матері дитини (відповідачки), яка не перебувала у шлюбі та за відсутності спільної заяви батьків.

З наявних в матеріалах справи копій медичної документації форми №027/о, зокрема виписки з історії хвороби №20707 від 24.12.2014 року (для представлення комісії МОЗ України щодо відбору пацієнток за абсолютними показниками лікування безплідності методами ДРТ за бюджетні кошти) та додатку до форми №027/о, вбачається, що відповідачка проходила лікування безплідності у гінекологічному відділенні ЗОКЛ ім.А.Новака і згідно рекомендацій єдиним методом її запліднення є ДРТ (допоміжні репродуктивні технології).

З копії витягу з додатка до форми №027/о «Виписка з медичної картки амбулаторного (стаціонарного) хворого» вбачається, що позивач ОСОБА_1 проходив обстеження в Державному закладі «ПРИКАРПАТСЬКИЙ ЦЕНТР РЕПРОДУКЦІЇ ЛЮДИНИ» МОЗ України (далі ДЗ «ПЦРЛ» МОЗ України).

З копій відповідей ДЗ «ПЦРЛ» МОЗ України №01-12/111 від 25.05.2018 року та №01-12/117 від 04.06.2018 року вбачається, що адвокату Мишинчуку В.В., який діяв в інтересах ОСОБА_1 , на його адвокатський запит, а також позивачу на його запит, ДЗ «ПЦРЛ» МОЗ України було відмовлено в наданні інформації та копій документів стосовно надання цим закладом відповідачу та позивачу медичної допомоги методами допоміжних репродуктивних технологій з метою лікування безпліддя за направленням управління охорони здоров`я Закарпатської області у 2015 році, посилаючись на конфіденційність такої інформації та лікарську таємницю.

Згідно ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідачем не надано суду жодного доказу на підставу своїх заперечень щодо позову. В той же час вищевказані медична документація та відповіді ДЗ «ПЦРЛ» МОЗ України підтверджують факт надання відповідачу та позивачу медичної допомоги методами допоміжних репродуктивних технологій з приводу лікування безпліддя відповідачки та підтверджують доводи позивача, що після такого лікування відповідачка завагітніла та народила дитину.

Враховуючи вищенаведене, а також те, що в судовому засіданні відповідачкою не заперечувався той факт, що позивач являється біологічним батьком її дитини - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , суд уважає, що є всі підстави для визнання позивача батьком цієї дитини.

Рішення суду про визнання батьківства є підставою для внесення відповідних змін до актового запису (п.2.13.1 Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, які затверджено наказом Міністерства юстиції України 12.01.2011 96/5 та зареєстровано в Міністерстві юстиції України 14 січня 2011 р. за № 55/18793).

На підставі з рішення суду орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни до актового запису про народження, складеного органами державної реєстрації актів цивільного стану України, та видає нове Свідоцтво про народження (ст. 134 СК України).

Виходячи з вищенаведеного, керуючись ст.ст. 125, 126, 128, 135 СК України, ст. ст. 10, 12,13, 18, 81, 258, 259, 263-265, 352, 354, 355 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В :

Позов задовольнити.

Визнати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , батьком дитини - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Рішення може бути оскаржено шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Закарпатського апеляційного суду.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду: О.А. Придачук