ЖОВТНЕВИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ДНІПРОПЕТРОВСЬКА
Справа №201/9561/18
Провадження № 2/201/871/2019
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 листопада 2019 року місто Дніпро

Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді Федоріщева С.С.,

за участю секретаря судового засідання Максимової О.В.,

представника позивача ОСОБА_1 ,

представника відповідача ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до Територіальної громади міста Дніпра в особі Дніпровської міської ради, треті особи - приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Мамонова Галина Михайлівна, Головне управлення Держгеокадастру в Дніпропетровські області про припинення права власності на земельну ділянку та скасування державного акту на право власності на земельну ділянку, -

ВСТАНОВИВ:

04 вересня 2018 року позивач звернулась до суду з позовом до ОСОБА_4 , треті особи: Приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу про визнання права власності.

В обґрунтування своїх позовних вимог ОСОБА_3 посилається на те, що 04 серпня 2000 року вона за договором купівлі-продажу жилого будинку АВМ № 566982 придбала у ОСОБА_4 житловий будинок, розташований на земельній ділянці розміром 416 кв.м., по АДРЕСА_1 ). Договір зареєстровано в реєстрі за № 156.

На земельній ділянці розташовано: А-1 жилий будинок шл.бл. жилою площею 39.2 кв.м., Б вхід у підвал (дошки), В гараж шл.бл., Г гараж шл.бл., Д - навіс мет.сіт., Е навіс мет.сіт., Ж сарай цегла, И вбиральня дошки, № 1-8 огор.спор., І замощення.

Придбаний жилий будинок належав продавцеві ОСОБА_4 на підставі свідоцтва про право власності на будівлю, виданого Житловим управлінням Дніпропетровського ВКХ 05.08.1960 року на підставі рішення виконкому, зареєстрованого в Дніпропетровському інвентар бюро 22.08.1969 року за номером 110-17.

Земельна ділянка на якій розташоване домоволодіння, належить ОСОБА_4 на праві особистої власності на підставі рішення виконавчого комітету Дніпропетровської міської ради народних депутатів № 1701 від 16.10.1997 року, про що видано відповідний державний акт на право власності на землю Серія ДП Д* № 6037 від 23 грудня 1997 року, та зареєстровано цей акт в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 008156.

В липні 2018 року позивач вирішила переоформити належне їй на праві приватної власності домоволодіння, придбане 04 серпня 2000 року у ОСОБА_4 , та розташоване за адресою: АДРЕСА_1 . Однак при підготовці документів виявилося, що земельна ділянка на якій знаходиться належний позивачеві будинок та господарські споруди , до цього часу належить ОСОБА_4 та не була належним чином внесена як об`єкт відчуження разом з будинком та господарськими спорудами під час укладення договору купівлі-продажу жилого будинку.

Як вказує позивач, укладаючи з ОСОБА_4 договір купівлі-продажу жилого будинку, вона вважала, що, купуючи житловий будинок та господарські споруди на земельній ділянці разом з ним, я одночасно купую і оформлюю на своє ім`я і земельну ділянку на якій розташоване це домоволодіння.

Відповідно до штампу БТІ в екземплярі договору купівлі-продажу від 04 серпня 2000 року, позивачем було придбано домоволодіння по АДРЕСА_1 . Інформації ж про придбання позивачем земельної ділянки на якій розташоване це домоволодіння немає.

Тому позивач просить суд визнати право власності на земельну ділянку, розташовану по АДРЕСА_1 .

19 липня 2019 року від позивача до Жовтневого районного суду міста Дніпропетровська надійшла уточнена позовна заява в порядку ст. 49 ЦПК України до Територіальної громади міста Дніпра в особі Дніпровської міської ради, треті особи: приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Мамонова Галина Михайлівна, Головне управління Держгеокадастру в Дніпропетровській області про припинення права власності за ОСОБА_4 на земельну ділянку, та скасування державного акту на право власності на землю.

В обґрунтування уточнених позовних вимог позивач вказує, що відповідач за первісним позовом, ОСОБА_4 , помер, що унеможливлює укладання з ним договору купівлі-продажу належної ОСОБА_4 земельної ділянки по АДРЕСА_1 . Жодних претензій від третіх осіб щодо спірної земельної ділянки до позивача не надходило.

Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав, просив позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Відповідачем до суду надано відзив на уточнену позовну заяву в якому відповідач просив у задоволенні позовних вимог відмовити, оскільки обов`язковою умовою звернення до суду є існування порушення прав чи законних інтересів позивача, однак у позивача немає жодного належного доказу порушення, невизнання або оспорювання Дніпровською міською радою передбачених законодавством прав чи законних інтересів позивача та, взагалі, будь-якого звертання позивача щодо зазначеного питання. Крім того зазначає, що право власності на об`єкт нерухомого майна, що розглядається, може перейти до інших осіб в порядку спадкування, а позивачем не надано доказів відсутності спадкоємців щодо земельної ділянки по АДРЕСА_1 . Тому вважає, що правові підстави для задоволення позовних вимог відсутні та зазначає, що позивачем не надано належних доказів поважності причин пропуску ним строків позовної давності.

Дослідивши та оцінивши надані докази, у їх сукупності з увагою на їх належність, допустимість та достатність, проаналізувавши доводи, які викладені в позовній заяві і співставивши їх з матеріалами справи, суд встановив наступні обставини та відповідні до них правовідносини.

Згідно ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Статтею 12 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставі своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Відповідно до змісту ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

У відповідності до ст. 82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників.

Судом встановлено і це підтверджується матеріалами справи, що 04 серпня 2000 року укладено договір купівлі-продажу жилого будинку між ОСОБА_4 та ОСОБА_3 . Відповідно укладеного договору АВМ № 566982, посвідченого Мамоновою Галиною Михайлівною, приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу та зареєстрованого в реєстрі за № 156, ОСОБА_4 продав, а ОСОБА_3 купила жилий будинок АДРЕСА_1 416 АДРЕСА_1 .

На земельній ділянці розташовано: А-1 жилий будинок шл.бл. жилою площею 39.2 кв.м., Б вхід у підвал (дошки), В гараж шл.бл., Г гараж шл.бл., Д - навіс мет.сіт., Е навіс мет.сіт., Ж сарай цегла, И вбиральня дошки, № 1-8 огор.спор., І замощення.

Жилий будинок по АДРЕСА_1 належав продавцеві ОСОБА_4 на підставі свідоцтва про право власності на будівлю, виданого Житловим управлінням Дніпропетровського ВКХ 05.08.1960 року на підставі рішення виконкому, зареєстрованого в Дніпропетровському інвентар бюро 22.08.1969 року за номером 110-17.

Земельна ділянка на якій розташоване домоволодіння, належить ОСОБА_4 на праві особистої власності на підставі рішення виконавчого комітету Дніпропетровської міської ради народних депутатів № 1701 від 16.10.1997 року, про що видано відповідний державний акт на право власності на землю Серія ДП Д* № 6037 від 23 грудня 1997 року, та зареєстровано цей акт в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 008156.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , про що Відділом реєстрації смерті Дніпропетровського міського управління юстиції було видане свідоцтво НОМЕР_1 , актова запис № 748 від 23 січня 2009 року.

Згідно відповіді Першої Дніпровської державної нотаріальної контори від 30 жовтня 2019 року спадкова справа після смерті ОСОБА_4 не заводилася.

Відповідно наказу Державної служби статистики України 11.04.2016 року № 56 «Про затвердження Інструкції з ведення господарського обліку в сільських, селищних та міських радах», домоволодіння житловий будинок з господарськими спорудами та будівлями, які розташовані на одній земельній ділянці.

Статею 19 Конституції України визначено, що правовий порядок в Україні грунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 125 Земельного кодексу України встановлено, що право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.

Згідно з ст. 131 Земельного кодексу громадяни та юридичні особи, а також територіальні громади та держава мають право набувати у власність земельні ділянки на підставі міни, дарування, успадкування та інших цивільно-правових угод.

Укладення таких угод здійснюється відповідно до Цивільного кодексу з урахуванням вимог цього кодексу.

Згідно ст. 14 Закону України «Про власність» громадяни України мають право на одержання у власність земельних ділянок.

Відповідно ч.1 ст. 153 ЗК України «Гарантії права власності на земельну ділянку», власник не може бути позбавлений права власності на земельну ділянку, крім випадків, передбачених цим Кодексом та іншими законами України.

Згідно ст.. 378 ЦК України «Припинення права власності на земельну ділянку» право власності особи на земельну ділянку може бути припинено за рішенням суду у випадках, встановлених законом.

Відповідно до ч.1 ст.78 Земельного кодексу України, право на земельну ділянку це право володіти, користуватися і розпоряджатися земельними ділянками.

Відповідно до ст. 141 Земельного кодексу України підставами припинення права власності на земельну ділянку є:

а) добровільна відмова власника від права на земельну ділянку;

б) смерть власника земельної ділянки за відсутності спадкоємця;

в) відчуження земельної ділянки за рішенням власника;

г) звернення стягнення на земельну ділянку на вимогу кредитора;

ґ) відчуження земельної ділянки з мотивів суспільної необхідності та для суспільних потреб;

д) конфіскація за рішенням суду

е) невідчуження земельної ділянки іноземними особами та особами без громадянства у встановлений строк у випадках, визначених цим Кодексом.

Враховуючи викладене та беручи до уваги той факт, що у померлого власника земельної ділянки відсутні спадкоємці, слід дійти до висновку про можливість задоволення позовних вимог.

На підставі викладеного, керуючись ст. 12, 13, 76, 77, 81, 82, 89, 259, 263, 264, 265 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_3 до Територіальної громади міста Дніпра в особі Дніпровської міської ради, треті особи - приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Мамонова Галина Михайлівна, Головне управлення Держгеокадастру в Дніпропетровські області про припинення права власності на земельну ділянку та скасування державного акту на право власності на земельну ділянку - задовольнити.

Припинити право власності ОСОБА_4 , 1928 р.н., на земельну ділянку, розташовану по АДРЕСА_1 .?

Скасувати державний акт на право власності на землю Серія ДП Д* N 6037 від 23 грудня 1997 року, та реєстрацію цього акту в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 008156 за ОСОБА_4 .

Апеляційна скарга на рішення може бути подана протягом 30 діб до Дніпровського апеляційного суду.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя С.С. Федоріщев