Провадження № 2-п/545/26/19
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27.11.2019 року. Полтавський райсуд Полтавської області у складі :

головуючого судді Гальченко О.О.,

з участю секретаря - Лисенко І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Полтава цивільну справу за заявою відповідача ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення, -

В С Т А Н О В И В :

Відповідач ОСОБА_1 ( заявник ) у даній справі 13.08.2019 року звернувся до суду із заявою про перегляд заочного рішення Полтавського райсуду Полтавської області від 31.05.2016 року ( а. с. 98 110 ), посилаючись на те, що 29.05.2019 року йому стало відомио про наявність відкритого виконавчого провадження № 59137746 на підставі пред`явленого виконавчого листа « 544/9461/16-ц. виданого 04.04.2019 року Октябрським районним судом м. Полтава ( суддя Блажко І.О. ), де стягувачем є ПАТ КБ «Приватбанк» до нього та стягнуто з нього на користь банка заборгованість 55 653,64 грн.

Звернувшись до офіційного сайту ЄДРСР за параметрами пошуку справи він дізнався, що 26 січня 2017 року Октябрським районним судом м. Полтави було прийнято заочне рішення, котрим позов ПАТ КБ «Правекс-Банк» було задоволено повністю, та вирішено стягнути солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на корись позивача заборгованість за кредитним договором № 1989-014/10Р від 05 серпня 2010 року у розмірі 55 653,64 грн. та судові витрати в рівних долях з кожного у розмірі по 689 грн.

Однак, за даними пошукових записів по прізвищу ОСОБА_1 , також стало відомо про наявність судової справи за позовом ПАТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_1 При пошуку в ЄДРСР стало відомо, що позов подавався до Октябрського районного суду м. Полтави, однак, потім його було перенаправлено до Полтавського районного суду Полтавської області за місцем реєстрації відповідача.

05.08.2019 року він офіційно звернувся до Полтавського райсуду та отримав копію заочного рішення суду від 31.05.2016 року, хоча до цього ніяких повідомлень про наявність судових справ, повісток, викликів та взагалі виконавчого провадженні та самого заочного рішення суду не отримував.

У зв`язку з цим, у десятиденний строк з моменту отримання судового рішення він подав заяву про перегляд заочного рішення.

Ознайомившись зі змістом заочного рішення, з ним погодитися не може, так як вважає, що сума боргу котра пред`явлена до нього, значно завищена та не відповідає умовам кредитного договору, умови та правила надання банківських послуг він не підписував та не отримував під розпис, а тому для захисту свого конституційного права, вимушений звернутися до суду із заявою про перегляд заочного рішення, так як не з`являвся до суду із поважних причин, та у нього наявні істотні докази, котрі при їх долученні ним до суду, результат розгляду справи був би іншим, ніж це встановлено в рішенні суду, з огляду наступних пояснень та тверджень.

Як встановлено в заочному рішенні, у судове засідання представник позивача не з`явився, попередньо надавши заяву про розгляд справи без його участі, та зазначив, що свої вимоги підтримує повністю. Відповідач, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, у судове засідання не з`явилися, про причини неявки не повідомив, заяви про розгляд справи без його відсутності не надавав. За таких обставин, проводиться заочний розгляд справи.

Однак, повідомленим його належним чином не було, що свідчить невручення судових повісток та відсутності підпису на кореспонденції, а запис про «закінчення терміну для зберігання» на поштовому конверті не свідчить про вручення такої кореспонденції та не може служити доказом неотримання повісток за відмовою отримувача від такого поштового надсилання.

Як зазначено в рішенні суду, що 07 листопада 2007 року він уклав договір № б/н з ЗАТ КБ «Приватбанк», правонаступником якого являється ПАТ КБ «Приватбанк», отримавши кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, що підтверджується довідкою про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки зі сплатою відсотків 30% річних.

Як вказано, за порушення умов договору позивачем відповідачу нараховано станом на 31.10.2015 року : 15 257,54 грн., з яких : 1 766,09 грн. заборгованість за кредитом; 9 676,81 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом; 2 850 грн. заборгованість за пенею та комісією; 250 грн. штрафу; 714,64 грн. штраф ( фіксована складова ).

Зазначив, шо відсотки та пеня є завищеними та не відповідають дійсності, являються неправомірними, так як не відповідають умовам та приписам Закону України «Про захист прав споживачів». Заборгованість за пенею та відсотками майже в 10 разів вище ніж сам борг по кредиту ( тіло кредиту ).

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Тому вважає, що з 06.08.2019 року почався десятиденний строк для подачі відповідачем заяви про перегляд заочного рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 282 ЦПК України, за формою і змістом заочне рішення повинно відповідати вимогам, встановленим ст. 263 і 265 цього Кодексу, і крім цього, у ньому має бути зазначено строк і порядок подання заяви про його перегляд.

Згідно ст. 284 ЦПК України, заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд, якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

По-перше, підстави поважності причин відсутності відповідача при розгляді даної цивільної справи.

Судом в мотивувальній частині рішення зазначено, що «відповідач будучи належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, не з`явився до суду».

Однак зазначає, що судових повісток він не отримував та не знав про судові засідання та призначене судове засідання на 31.05.2016 року, в котрому і було прийнято заочне рішення суду.

Згідно ч. 4 ст. 74 ЦПК України ( в редакції чинній на момент ухвалення рішення суду ), судова повістка про виклик повинна бути вручена з таким розрахунком, щоб особи, які викликаються, мали достатньо часу для явки в суд і підготовки до участі в судовому розгляді справи, але не пізніше ніж за три дні до судового засідання, а судова повістка-повідомлення - завчасно.

Відповідно до ч. 5 ст. 74 ЦПК України, судова повістка разом із розпискою, а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів надсилається поштою рекомендованим листом із повідомленням або через кур`єрів за адресою, зазначеною стороною чи іншою особою, яка бере участь у справі.

Абзацом 2 ч. 5 ст. 74 ЦПК України зазначено, що у разі ненадання особами, які беруть участь у справі, інформації щодо їх адреси, судова повістка надсилається: фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. У разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за такою адресою, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином.

Однак, судових повісток про призначені засідання ін не отримував, кур`єром йому передано не було, що свідчить про відсутність повідомлення відповідача належним чином, у такому разі судове засідання повинне було бути відкладене.

Ч. 5 ст. 74 ЦПК України, що лише у разі відсутності осіб, які беруть участь у справі за такою адресою, вважається, що виклик вручений належним чином, однак, звертає увагу суду на те, що потрібна саме відсутність відповідача за місцем реєстрації, що повинне бути зазначене на поштовому конверті, як причину повернення повідомлення, тобто : «адресат вибув». Таких відомостей до суду не надходили, а тому припустити, що сторона справи відсутня за місцем реєстрації, не можливо, тобто відсутні відомості про належність повідомлення.

Рішенням Конституційного суду України № 17-рп/2011. від 13.12.2011 року, у справі за конституційним поданням 54 народних депутатів України щодо відповідності Конституції України ( конституційності ) окремих положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів», КПК України, ГПК України, ЦПК України, Кодексу адміністративного судочинства України, в абз. 2 п. 6,4. рішення зазначено, що Конституційний Суд України виходить з того, що учасники процесу повинні бути проінформовані про час і місце проведення судового засідання, тому що це є гарантією права особи на судовий захист.

Згідно ч. 1 ст. 75 ЦПК України, судові повістки, адресовані фізичним особам, вручаються їм під розписку, а юридичним особам - відповідній службовій особі, яка розписується про одержання повістки.

В супереч вищевикладеного, доказів отримання мною судових повісток в матеріалах цивільної справи відсутні, що призвело до порушення моїх інтересів на рівність прав та обов`язків учасників сторін по справі, законності та справедливості винесення рішення, право на залучення правозахисника та особливо надання доказів в обґрунтування заперечень.

Відповідно до ст. 6 Конвенції «Про захист прав людини та основоположних свобод» (Рим, 1950 року, Право на справедливий суд ), кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Згідно п. 99 «Правил надання послуг поштового зв`язку», затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 05.03.2009 року № 270 зазначено, що рекомендовані поштові відправлення, у тому числі рекомендовані листи з позначкою : «Судова повістка», рекомендовані повідомлення про вручення поштових відправлень, поштових переказів, повідомлення про надходження електронних поштових переказів, які не були вручені під час доставки, повторні повідомлення про надходження реєстрованих поштових відправлень ( крім зазначених в абзаці четвертому п. 93 цих «Правил…» ), поштових переказів, адресовані фізичним особам, під час доставки за зазначеною адресою або під час вручення в об`єкті поштового зв`язку вручаються адресату, а у разі його відсутності - повнолітньому члену сім`ї за умови пред`явлення документа, що посвідчує особу, а також документа, що посвідчує родинні зв`язки з адресатом ( свідоцтва про народження, свідоцтва про шлюб тощо ), чи рішення органу опіки і піклування про призначення їх опікунами чи піклувальниками.

У разі відсутності адресата або повнолітніх членів його сім`ї до абонентської поштової скриньки адресата вкладається повідомлення про надходження зазначеного реєстрованого поштового відправлення, поштового переказу, рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення, поштового переказу.

Відповідно п. 110 «Правил…», у разі коли адресат не з`явився за одержанням реєстрованого поштового відправлення, поштового переказу протягом трьох робочих днів після доставки першого повідомлення про надходження зазначеного поштового відправлення, поштового переказу, йому під розписку вручається повторне повідомлення ( крім повторних повідомлень про надходження рекомендованих поштових відправлень ). Повторні повідомлення про надходження реєстрованих поштових відправлень, поштових переказів, адресованих до запитання та на абонементну скриньку, вкладаються відповідно до картотеки : «До запитання» та до абонементної скриньки адресата.

Всупереч зазначеної вимоги, в поштовій скринпі повідомлення про судові повістки відсутні, шо дає підстави стверджувати, шо працівники пошти не здійснювали вручення мені за адресою місця проживання, судових повісток, які повинні були мені направлятися та вручатися під особистий підпис, шо в свою чергу порушує конституційні права на справедливий розгляд справи в суді.

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ «Конвенцію…» та практику суду, як джерела права.

Виходячи із судової практики Верховного Суду, 25 квітня 2018 року було зроблено висновок, котрий зазначений в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду ( Луспеник Д.Д., Гулька Б. І., Синельникова Є. В., Хопти С.Ф., Черняк Ю.В. ) по цивільній справі № 295/5011/15-ц. ( провадження № 61-1125св17. ) та зазначено, що відповідно до ч. 1, 2 та 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно з положеннями ч. 1 ст. 158 ЦПК України 2004 року розгляд судом цивільної справи відбувається в судовому засіданні з обов`язковим повідомленням осіб, які беруть участь у справі.

Повідомлення сторін про час і місце розгляду справи проводиться відповідно до вимог ст. 74-76 ЦПК України 2004 року.

Ч. 3 ст. 74 ЦПК України 2004 року передбачено, що судові повістки про виклик у суд надсилаються особам, які беруть участь у справі, свідкам, експертам, спеціалістам, перекладачам, а судові повістки-повідомлення - особам, які беруть участь у справі з приводу вчинення процесуальних дій, у яких участь цих осіб не є обов`язковою.

Згідно ч. 4 вказаної статті судова повістка про виклик повинна бути вручена з таким розрахунком, щоб особи, які викликаються, мали достатньо часу для явки в суд і підготовки до участі в судовому розгляді справи, але не пізніше ніж за три дні до судового засідання, а судова повістка повідомлення - завчасно.

Відповідно до ч. 5 ст. 74 ЦПК України 2004 року судова повістка разом із розпискою, а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів надсилається поштою рекомендованим листом із повідомленням або через кур`єрів за адресою, зазначеною стороною чи іншою особою, яка бере участь у справі. Стороні чи її представникові за їх згодою можуть бути видані судові повістки для вручення відповідним учасникам цивільного процесу. Судова повістка може бути вручена безпосередньо в суді, а у разі відкладення розгляду справи про час і місце наступного засідання може бути повідомлено під розписку.

Таким чином, про належне повідомлення особи про час і місце розгляду справи у даному випадку може свідчити лише розписка.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 169 ЦПК України 2004 року суд відкладає розгляд справи у разі неявки в судове засідання однієї із сторін або будь-кого з інших осіб, які беруть участь у справі, про яких нема відомостей, що їм вручені судові повістки.

Розгляд справи за відсутності учасника процесу, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки, є порушенням ст. 6 «Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод».

Згідно ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом, а відповідно до ст. 6 «Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод» таке конституційне право повинно бути забезпечене судовими процедурами, які повинні бути справедливими.

Відповідно до ч. 1, 2 та 4 ст. 10 ЦПК України 2004 року цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості.

Суд сприяє всебічному і повному з`ясуванню обставин справи: роз`яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов`язки, попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом.

У ст. 6 «Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод» передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Крім того, у п. 26 рішення Європейського суду з прав людини від 15 травня 2008 року у справі «Надточій проти України» ( заява № 7460/03 ) зазначено, що принцип рівності сторін - один із складників ширшої концепції справедливого судового розгляду - передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість представляти свою сторону в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище в порівнянні з опонентом.

Однак, ухвалюючи рішення в справі, суд першої інстанції зазначені вимоги законодавства до уваги не взяв, розглянувши справу за відсутності відповідача та її представника, щодо яких відсутні докази належного повідомлення про час та місце розгляду справи на 04 травня 2017 року, суд розгляд справи не відклав, причини їх неявки в судове засідання не з`ясував, порушив конституційне право відповідача на участь у судовому розгляді, не забезпечив їй можливості надати суду докази та навести доводи,чим порушив вимоги статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо права особи на справедливий судовий розгляд.

Апеляційний суд, зазначивши, що розгляд справи без участі відповідачів, які не були повідомлені про час та місце розгляду справи, є формальним міркуванням, не звернув уваги на те, що конституційне право на участь у судовому розгляді, бути належним чином повідомленим про дату судового розгляду не може бути формальним, це є порушенням зазначених вимог законодавства та підставою для безумовного скасування судового рішення і ухвалення власного рішення.

При цьому, висновок апеляційного суду про те, що відповідачі свідомо не отримували повістки, реалізуючи своє диспозитивне право на участь у справі, був би правильним лише у разі, якщо було б доведено, що відповідачі, знаючи, що на їх адресу надійшов рекомендований лист з суду, не отримували його. Проте, таких обставин судом не встановлено.

Згідно п. 5 ч. 1 ст. 411 ЦПК України судові рішення підлягають обов`язковому скасуванню з направленням справи на новий розгляд, якщо справу розглянуто за відсутності будь-кого з учасників справи, належним чином не повідомлених про дату, час і місце судового засідання, якщо такий учасник справи обґрунтовує свою касаційну скаргу такою підставою.

Отже, підсумовуючи вищевказане, вважаю, що в мене були поважні причини відсутності при розгляді справи і мене позбавили правового захисту продовживши розгляд справи.

По-друге, докази котрі мають істотне значення для правильного вирішення справи та відсутність котрих вплинуло на прийняття заочного рішення в сторону позивача.

Відповідно до ч. 1, 4 ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

До договорів, що укладаються більш як двома сторонами ( багатосторонні договори ), застосовуються загальні положення про договір, якщо це не суперечить багатосторонньому характеру цих договорів.

Згідно ст. 627 ЦК України, відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв, ділового обороту, вимог розумності та справедливості. У договорах за участю фізичної особи - споживача враховуються вимоги законодавства про захист прав споживачів.

Відповідно до ч. 1 ст. 628 ЦК України, зміст договору становлять умови ( пункти ), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа ( кредитодавець ) зобов`язується надати грошові кошти ( кредит ) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно ч. 3 ст. 1054 ЦК України, особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені законом.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 1055 ЦК України, кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним.

Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України ( в старій редакції ), кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього кодексу.

Згідно ст. 57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 58 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Сторони мають право обґрунтувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

За загальним принципом змагальності сторін у цивільному процесу, визначеного ст. 10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 68 Закону України «Про банки та банківську діяльність», банки організовують бухгалтерський облік відповідно до внутрішньої облікової політики, розробленої на підставі правил, встановлених Національним банком України відповідно до міжнародних стандартів бухгалтерського обліку. Бухгалтерський облік має забезпечувати своєчасне та повне відображення всіх банківських операцій та надання користувачам достовірної інформації про стан активів і зобов`язань, результати фінансової діяльності та їх зміни.

Згідно п. 1 «Інструкції про застосування Плану рахунків бухгалтерського обліку банків України», план рахунків бухгалтерського обліку банків України ( План рахунків ) - це систематизований перелік рахунків бухгалтерського обліку, що використовується для детальної та повної реєстрації всіх банківських операцій з метою забезпечення потреб складання фінансової звітності.

Відповідно до п. 3 «Інструкції про застосування Плану рахунків бухгалтерського обліку банків України» встановлює порядок ведення рахунків бухгалтерського обліку, визначає характеристику і коротке призначення рахунків для відображення інформації за типовими операціями.

За рахунками «Плану рахунків» відображаються операції, що визначені законодавством України, у тому числі нормативно-правовими актами Національного банку України, відповідно до їх економічної суті.

Згідно п. 11 «Інструкції…», у класі 2 «Плану рахунків» відображаються операції з клієнтами, зокрема операції за розрахунками, наданими кредитами та залученими вкладами ( депозитами ). Рахунки цього класу використовуються для обліку операцій за розрахунками з клієнтами ( крім банків ) - суб`єктами господарювання, органами державної влади та самоврядування, фізичними особами.

2203 - Довгострокові кредити на поточні потреби, що надані фізичним особам

Призначення рахунку : облік довгострокових кредитів на поточні потреби, що надані фізичним особам.

За дебетом рахунку проводяться суми наданих кредитів.

За кредитом рахунку проводяться суми погашення заборгованості: суми заборгованості, що перераховані на рахунок простроченої заборгованості.

2207 - Прострочена заборгованість за кредитами на поточні потреби, що надані фізичним особам

Призначення рахунку : облік простроченої заборгованості за кредитами на поточні потреби, що надані фізичним особам.

За дебетом рахунку проводяться суми простроченої заборгованості за наданими кредитами.

За кредитом рахунку проводяться суми погашення заборгованості за наданими кредитами : суми списання безнадійної заборгованості.

2909 - Інша кредиторська заборгованість за операціями з клієнтами банку

Призначення рахунку : облік сум іншої кредиторської заборгованості за операціями з клієнтами банку, наприклад, невиплачені перекази для бенефіціарів, які не мають рахунку в банку; суми коштів, що отримані для зарахування на вклади клієнтів банку.

За кредитом рахунку проводяться суми кредиторської заборгованості за операціями з клієнтами банку.

За дебетом рахунку проводяться суми погашення кредиторської заборгованості за операціями з клієнтами банку.

2620 - Кошти на вимогу фізичних осіб

Призначення рахунку : облік вкладів ( депозитів ) на вимогу фізичних осіб, у тому числі поточні рахунки фізичних осіб та розрахунки за ними; надані кредити овердрафт.

За дебетом рахунку проводяться суми перерахувань, виплат за розпорядженням власників рахунків згідно з режимом роботи рахунків; суми коштів, що підлягають примусовому стягненню відповідно до законодавства України; надані кредити овердрафт.

За кредитом рахунку проводяться суми, шо надходять у встановленому порядку на рахунки клієнтів згідно з режимом роботи рахунків : суми залишків кредитів овердрафт, що перераховані на рахунки простроченої заборгованості.

Однак, жодного доказу надання мені кредитних коштів позивач не надав, окрім розрахунку заборгованості, який не відповідає дійсності.

В порушення вимог ст. 60 ЦПК України, банк не надав жодного доказу надання та отримання мною коштів, а саме, по-перше :

-не надано копії Договору на відкриття поточного рахунку позичальника № НОМЕР_1 , на підставі котрого банк начебто зараховував кредитні кошти, не надано заяву про відкриття даного розрахункового рахунку до договору про відкриття поточного рахунку.

-не надано заяву про видачу готівки або платіжного доручення про перерахування коштів.

-не надано банківських виписок з рахунків відкритих на підставі умов договору, не надано виписку Банку та підтверджуючі первинні документи Банку щодо нарахування та сплати пені і штрафних санкцій.

-не надано завірених належним чином меморіальних ордерів по оборотам по рахункам щодо перерахування відповідачу коштів обумовлених кредитним договором.

-не надано витяги з оборотно-сальдових відомостей по рахункам або копії документів, оформлених у відповідності до вимог діючого законодавства, а саме п. 2.З., 2.4. «Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку», затвердженого наказом Міністерства фінансів України № 88 від 24 травня 1995 року починаючи з 03.07.2012 року по дату надання таких відомостей.

Згідно ч. 2 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів», перед укладенням договору про надання споживчого кредиту кредитодавець зобов`язаний повідомити споживача у письмовій формі про:

1.особу та місцезнаходження кредитодавця;

2.кредитні умови, зокрема:

а) мету, для якої споживчий кредит може бути витрачений;

б) форми його забезпечення;

в) наявні форми кредитування з коротким описом відмінностей між ними, в тому числі між зобов`язаннями споживача;

г) тип відсоткової ставки;

ґ) суму, на яку кредит може бути виданий;

д) орієнтовну сукупну вартість кредиту (в процентному значенні та грошовому виразі) з урахуванням відсоткової ставки за кредитом та вартості всіх послуг (реєстратора, нотаріуса, страховика, оцінювача тощо), пов`язаних з одержанням кредиту та укладенням договору про надання споживчого кредиту;

е) строк, на який кредит може бути одержаний;

є) варіанти повернення кредиту, включаючи кількість платежів, їх частоту та обсяги;

ж) можливість дострокового повернення кредиту та його умови;

з) необхідність здійснення оцінки майна та, якщо така оцінка є необхідною, ким вона здійснюється;

и) податковий режим сплати відсотків та про державні субсидії, на які споживач має право, або відомості про те, від кого споживач може одержати докладнішу інформацію;

і) переваги та недоліки пропонованих схем кредитування.

У разі ненадання зазначеної інформації суб`єкт господарювання, який повинен її надати, несе відповідальність, встановлену статтями 15 і 23 нього Закону.

Відповідно до «Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту», затверджених постановою НБУ № 168 від 10.05.2007 року, пунктом 2.1. вказано банки зобов`язані перед укладенням кредитного договору надати споживачу в письмовій формі інформацію про умови кредитування, а також орієнтовну сукупну вартість кредиту, зазначивши таке :

а) найменування та місцезнаходження банку - юридичної особи та його структурного підрозділу;

б) умови кредитування, зокрема: можливу суму кредиту; строк, на який кредит може бути одержаний; мету, для якої кредит може бути використаний; форми та види його забезпечення; необхідність здійснення оцінки майна та, якщо така оцінка є необхідною, ким вона здійснюється; наявні форми кредитування з коротким описом відмінностей між ними, у тому числі між зобов`язаннями споживача; тип процентної ставки (фіксована, плаваюча тощо); переваги та недоліки пропонованих схем кредитування;

в) орієнтовну сукупну вартість кредиту з урахуванням:

процентної ставки за кредитом, вартості всіх супутніх послуг, а також інших фінансових зобов`язань споживача, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і погашенням кредиту ( у тому числі на користь третіх осіб - страховиків, оцінювачів, реєстраторів, нотаріусів тощо ); варіантів погашення кредиту, уключаючи кількість платежів, їх періодичність та обсяги; можливості та умов дострокового повернення кредиту;

г) інші умови, передбачені законодавством.

Згідно пункту 3.2. «Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту», затверджених постановою НБУ № 168 від 10.05.2007 року, кредитний договір має містити графік платежів ( згідно зі строковістю, зазначеною у договорі, - щомісяця, щокварталу тощо) у розрізі сум погашення основного боргу, сплати процентів за користування кредитом, вартості всіх супутніх послуг, а також інших фінансових зобов`язань споживача за кожним платіжним періодом з урахуванням даних, передбачених у додатку до цих «Правил…». У графіку платежів має бути докладно розписана сукупна вартість кредиту за кожним платіжним періодом.

Таким чином, договір від 07.11.2007 року, не містить істотних умов, прописаних в ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» і «Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту», затверджених постановою НБУ № 168 від 10.05.2007 року, а саме: а) відомостей про державні субсидії, на які споживач має право, та спосіб їх отримання; д) орієнтовну сукупну вартість кредиту ( в процентному значенні та грошовому виразі ) з урахуванням відсоткової ставки за кредитом та вартості всіх послуг ( реєстратора, нотаріуса, страховика, оцінювача тощо ), пов`язаних з одержанням кредиту та укладенням договору про надання споживчого кредиту; в п. 2.4. зазначених правил вказано, що банки зобов`язані отримати письмове підтвердження споживача про ознайомлення з вищенаведеною інформацією, позивач не надав документів, що відповідач був письмово ознайомлений з істотними умовами договору.

Правова позиція ВСУ у справі № 6-16цс15. : «не ознайомлення позичальника з умовами надання споживчого кредиту фізичним особам, не можна визнавати необгрунтованими».

В заочному рішенні від 31.05.2016 року в здебільшому ідеться на посилання пунктів «Умов та правил надання банківських послуг». Однак, таких умов він не отримував та не підписував, котрі б складали складові договору про надання ліміту.

Велика Палата Верховного Суду розглянула справу № 342/180/17. про отримання кредиту шляхом підписання анкети-заяви про приєднання до умов та правил надання банківських послуг у «Приватбанку» ( простішою мовою про кредитні картки ).

Для винесення рішення ВП довелося відступити від висновку Верховного Суду України щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладеного у раніше прийнятій постанові від 24 вересня 2014 року ( провадження № 6-144цс14 ).

Постанова ВП ВС від 3 липня 2019 року містить наступні висновки :

- оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, вони мають бути зрозумілими всім споживачам і доведені до їх відома;

-банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші;

- споживач послуг банку лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений;

- роздруківка правил із сайту позивача належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони, яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування;

-оскільки умови та правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача, неодноразово змінювалися самим АТ КБ «Приватбанк» у період з часу виникнення спірних правовідносин до моменту звернення до суду із вказаним позовом, кредитор міг додати до позовної заяви витяг з тарифів і витяг з умов у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову;

-за відсутності в анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, пені та штрафів за несвоєчасне

погашення кредиту надані банком витяги з тарифів і умов не можуть розцінюватися як стандартна ( типова ) форма, що встановлена до укладеного із відповідачкою кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин;

1.«Правила надання банківських послуг», з огляду на їх мінливий характер, не можна вважати складовою кредитного договору ані щодо будь-яких встановлених ними нових умов та правил чи можливості використання банком додаткових заходів, які збільшують вартість кредиту, ані щодо прямої вказівки про збільшення прав та обов`язків кожної із сторін, якщо вони не підписані та не визнаються позичальником, а також якщо ці умови прямо не передбачені;

2.Пересічний споживач банківських послуг, з урахуванням звичайного рівня освіти та правової обізнаності, не може ефективно здійснити своє право бути проінформованим про умови кредитування за конкретним кредитним договором, який укладений у вигляді заяви про надання кредиту, та умовами і правилами надання банківських послуг, оскільки умови та правила надання банківських послуг це значний за обсягом документ, що стосується усіх аспектів надання банківських послуг та потребує як значного часу, так і відповідної фахової підготовки для розуміння цих правил, тим більше співвідносно з конкретним видом кредитного договору.

Отже, Велика Палата Верховного Суду дала чітко поняти, що умови кредитування не підписані позичальником, не створюють відносин на підставі котрих суд може задовольнити позов, лише тільки стосовно тіла кредиту вирішити питання як захист кредитора.

Також вважає, що позивач і пропустив строк давності для звернення до суду, однак, це можна перевірити лише скасувавши заочне рішення та призначення справи по суті.

Отже, підсумовуючи вищевказане, вважаю, що він не був присутній на судових засідань з поважних причин, про що свідчать матеріали справи про невручення мені судових повісток, що являється однією із підстав перегляду заочного рішення, наведені в заяві доводи про неправомірність позовних вимог, необґрунтованість поданих доказів та їх неналежність, невідповідністю умов кредитування до правових позицій Верховного Суду є істотними для вирішення питання, а без скасування заочного рішення, вирішення справи буде не повним та необґрунтованим.

Також, у зв`язку з несвоєчасним поданням заяви про перегляд, прошу суд поновити строк для подачі заяви про перегляд заочного рішення.

Прохав відповідно до ч. 3 ст. 284 та п. 5 ч. 2 ст. 285 ЦПК України, визнати поважними причини пропуску строку для подачі заяви про перегляд заочного рішення та поновити даний строк. Заочне рішення Полтавського районного суду Полтавської області від 31.05.2016 року переглянути та скасувати. Цивільну справу № 554/14755/15-ц. за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Пприватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором призначити до розгляду в спрощеному позовному провадженні.

В судовому засіданні представник заявника ( відповідача ) ОСОБА_2 ( а. с. 117 ) заяву про перегляд заочного рішення суду підтримала із викладених в ній підстав, наполягаючи на тому, що заявник дійсно як відповідач не отримував повісток в судові засідання саме до Полтавського райсуду Полтавської області, так як справа знаходилася в Октябрському райсуді м. Полтава та заявник дізнався про існування ріщення суду з реєстру судових ріщень. На уточнення суду повідомила, що дата сьогоднішнього судового засідання заявнику відома та він отримував відзив на заяву з додатками позивача у справі, але на даний час перебуваэ у відрядженні.

Зявник ( відповідач ) в засідання не з`явилися, будучи повідомленим належним чином про день та час розгляду заяви, про що є докази в матеріалах справи. ( а. с. 125 ).

Представник позивача в засідання не з`явився, надавши суду відзив на заяву з додатками до нього, де прохав відмовити в задоволенні заяви із викладених в ньому підстав та розглядати дане питання в його відсутності ( а. с. 127 - 146 ). Тому, суд вважає за можливе розгляд даної заяви у відсутності нез`явившихся належно повідомлених сторін по наявним матеріалам справи.

Судом встановлено, що 31.05.2016 року Полтавським районним судом Полтавської області по справі № 554/14755/15-ц., 2/545/407/16. за позовом ПАТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості прийнято заочне рішення, яким позов задоволено ( а. с. 80 84 ). Вказане рішення ухвалено судом на підставі відомостей у справі в порядку ст. 129, 130, 280 283 ЦПК України. На момент розгляду справи суду було відомо адресу реєстрації відповідача ( а. с. 33 ), за якою він зареєстрований з 07.12.2012 року і повідомлявся належним чиноми, а саме повістки направлялися із повідомленнями, які поверталися із відмітками пощти : «за закінченням терміну зберігання» ( а. с. 44, 47, 49 52, 55, 58 60, 63 67, 69, 73 74 ), а також було дано оглоолшення в прессу щодо його належного виклику ( а. с. 71 72, 76 ), що є належним повідомленням сторони. Рішення суду також направлялося відповідачу належним чином, із повідомленням за адресою його реєстрації ( а. с. 87 88 ). Копію рішення суду відповідач ( заявник ) отримав на підставі заяви до суду від 06.02.2019 року.

Суд, дослідивши матеріали справи, докази, якими обґрунтовується заява, вважає, що заява заявника ( відповідача ) про перегляд заочного рішення суду необхідно задовольнити, хоча судом були виконані належним чином вимоги діючого законодавства щодо винесення заочного рішення суду. Але, враховуючи обставини, на які послався відповідач та те, що про існування заочного рішення суду він дізнався з ЄДРСР та після чого офіційно звернувся за рішенням суду 06.02.2019 року та з огляду на зазначені ним у заяві докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи, то суд вважає за необхідне надати відповідачу можливість реалізації свого права на справедливий судовий розгляд і законний захист своїх прав на підставі Конституції України та «Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод. В зв`язку з чим необхідно заявнику поновити сторк на оскарження заочного ріщення суду на підставі ст. 284 ч.4 ЦПК України. Хоча, одночасно не виключає подану заяву відповідачем як спробу затягнути процес вирішення справи по суті та виконання рішення суду.

Керуючись ст. 43, 49, 280-289, 353 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

Заяву відповідача ОСОБА_1 про поновлення строку оскарження заочного рішення та про перегляд заочного рішення суду - задовольнити.

Поновити ОСОБА_1 строк на оскарження заочного рішення суду Полтавського районного суду Полтавської області від 31 травня 2016 року по справі № 554/14755/15-ц. за позовом ПАТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, скасувавши дане заочне рішення, та розгляд справи призначити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін на 26.12.2019 року о 15-00 год.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Ухвала надрукована суддею в нарадчій кімнаті та є оригіналом.

Суддя: О. О. Гальченко