РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

ун. № 759/6494/18

пр. № 2/759/1181/19

24 липня 2019 року м. Київ

Святошинський районний суд м. Києва

під головуванням судді Сенька М.Ф.,

при секретарі Фещук Т.С.,

за участю представника позивача ОСОБА_1 , представника третьої особи Ємельянова В.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду за правилами загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Житлово-будівельного кооперативу «Індикатор» про визнання права власності, треті особи: ОСОБА_3 , Брацлавський психоневрологічний будинок-інтернат, Святошинська районна в місті Києві державна адміністрація,

встановив:

У травні 2018 року позивач звернувся до Святошинського районного суду м. Києва з позовом в якому просить визнати за ним право власності на квартиру АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_4 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 . Позов мотивований тим, що нотаріус відмовляє у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом у зв`язку із відсутністю документів, що посвідчують право власності спадкодавця на таке майно та з відсутністю державної реєстрації такого майна.

Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 04.05.2018 р. відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 позов підтримала та просила його задовольнити в повному обсязі, посилаючись на обставини викладені в позові.

Представник ЖБК «Індикатор» в судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, подав до суду заяву, якою просить позов задовольнити та провести розгляд справи за відсутності їхнього представника.

Представник Брацлавського психоневрологічного будинку-інтернату Ємельянова В.М. в судовому засіданні заперечував проти задоволення позову, посилаючись на те, що після смерті ОСОБА_4 право на її частину спірної квартири по спадщині виникло лише у ОСОБА_3 , як єдиної дитини спадкоємця. Крім того, зазначив, що у відповідності до ст. 68 ЦК України, опікун, його дружина, чоловік та близькі родичі не можуть укладати з підопічним договорів, крім передання майна підопічному у власність за договором дарування або у безоплатне користування за договором позики, тобто ні яким чином або способом опікун не може відчужувати майно, або право підопічного.

Суд, дослідивши матеріали справи, вислухавши представника позивача та третьої особи дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню.

Судом встановлено таке.

На підставі рішення № 768 Виконавчого комітету Київської міської ради народних депутатів від 05.06.1978 року, на ім`я ОСОБА_4 було видано ордер №009619 серія Ж від 22.08.1978 року на трьох кімнатну квартиру АДРЕСА_1 (а.с. 12). Крім неї, відповідно до зазначеного Ордера, право на заняття житлової площі набули й члени її сім`ї: чоловік - ОСОБА_2 та син - ОСОБА_3 .

Вказана квартира загальною площею 68,0 кв.м., житловою площею 43,6 кв.м.

Будинок АДРЕСА_2 належить Житлово-будівельному кооперативу "Індикатор", членом якого була ОСОБА_4 . Згідно довідки від 23.04.2008 року № 7/3, виданої ЖБК "Індикатор", сума пайового внеску за спірну квартиру сплачена 20.04.1991 року в повному обсязі в розмірі 6024,92 крб. (а.с. 42). Проте, право власності на спірну квартиру не було зареєстроване.

Як вбачається з матеріалів справи позивач перебував в зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_4 з 18.09.1974 року, який 02.08.1983 року було розірвано у Відділі ЗАГС Ленінградського району м. Києва (а.с.11, 14).

Від даного шлюбу у ОСОБА_2 та ОСОБА_4 народився син ОСОБА_3 (а.с. 13).

На даний час ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є інвалідом ІІ групи, проживає в АДРЕСА_3 з 27.12.2000 року в Брацлавському психоневрологічному будинку-інтернаті та знаходиться на повному державному забезпеченні (а.с. 51), та у відповідності до ст. 1268 ЦК України, вважається таким що прийняв спадщину після смерті матері ОСОБА_4 .

Рішенням Ленінградського районного суду м. Києва від 09.12.1998 року ОСОБА_4 було визнано недієздатною (а.с. 15).

Розпорядженням Ленінградської районної державної адміністрації м. Києва від 19.01.1999 року ОСОБА_2 було призначено опікуном над недієздатною колишньою дружиною ОСОБА_4 (а.с. 16).

ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_3 померла (а.с. 21), що підтверджується копією свідоцтва про смерть серія НОМЕР_1 , після смерті якої відкрилась спадщина.

01.07.2017 року позивач звернувся із відповідною заявою до державного реєстратора прав на нерухоме майно Департаменту з питань реєстрації виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) із заявою про державну реєстрацію права власності, однак 08.09.2017 року отримав рішення про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень. Дане рішення зокрема мотивоване тим, що позивачем не надано документи, які підтверджують набуття спадкодавцем права власності на нерухоме майно (а.с. 25).

Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Згідно ч.2 ст.1223 ЦК України у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, прийняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини, право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу (спадкування за законом).

Згідно ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Згідно ст. 1267 ЦК України частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними.

Так, відповідно до ч. 3 ст. 384 ЦК України, у разі викупу квартири член житлово-будівельного кооперативу стає її власником.

У п. 8 Постанови Пленуму Верховного суду України № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року зазначено, що спадкодавець, який повністю вніс пайовий внесок, до складу його спадщини включається відповідно квартира, дача, гараж, садовий будинок, інші будівлі та споруди.

Аналогічна позиція викладена й у листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 р. N 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», де Вищий Суд зазначив, що у разі смерті члена житлово-будівельного, садівницького товариства, якщо спадкодавець повністю вніс пайовий внесок, але свідоцтво про право власності не отримав, квартира в житлово-будівельному кооперативі та житловий будинок у садівницькому товаристві входять до складу спадщини.

У відповідності до листа Міністерства юстиції від 12.01.2005, у разі смерті власника нерухомого майна, первинна реєстрація права власності, на яке не була проведена і правовстановлюючий документ відсутній, питання визначення належності цього майна попередньому власнику та наступного його власника (спадкоємця) повинно вирішуватися в судовому порядку.

При вирішенні спорів про поділ спадщини та визнання права власності на спадкове майно суди встановлюють належне спадкодавцю на час його смерті майно, яке входить до складу спадщини, а також з`ясовують чи не порушуються права та інтереси всіх спадкоємців, які мають право на спадщину.

Як встановлено в судовому засіданні, пайові внески за спірну квартиру сплачувались позивачем та покійною дружиною ОСОБА_4 в період їх спільного проживання в шлюбі.

Згідно зі статтею 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Крім того, ч. 3 ст. 1296 ЦК України визначено, що відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право не визнається іншими особами, а також у разі втрати ним документа, що засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК України).

Таким чином, враховуючи, що спірна квартира набута сторонами за час шлюбу, проте правовстановлюючий документ на квартиру відсутній, але це майно входить до складу спадщини, то суд вважає за необхідне визнати за позивачем право власності на 1/2 частину спірної квартири, у відповідності до ст. 60 СК України.

З таких обставин, вимоги позивача ґрунтуються на законі та підлягають задоволенню частково.

Щодо вимог про стягнення на користь позивача 50 % сплаченого судового збору у відповідності до ч.1 ст. 142 ЦПК України, то суд вважає за необхідне відмовити в цій частині, оскільки не має правових підстав для їх стягнення оскільки позовні вимоги задоволені частково.

Керуючись ст. ст. 10-13, 77-80 ,259, 263-265 ЦПК України, суд,

ухвалив:

Позов ОСОБА_2 до Житлово-будівельного кооперативу «Індикатор» про визнання права власності задовольнити частково.

Визнати за ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , ІН НОМЕР_2 ) право власності на 1/2 частку квартири АДРЕСА_1 (загальна площа 68 кв.м., житлова площа 43,6 кв.м.).

В задоволенні решти вимог позову відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного суду через Святошинський районний суд м. Києва шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня отримання повного рішення.

Головуючий М.Ф. Сенько