ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 545/314/18 Номер провадження 22-ц/814/228/19Головуючий у 1-й інстанції Стрюк Л.І. Доповідач ап. інст. Бутенко С. Б.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 березня 2019 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

Головуючого судді: Бутенко С.Б.

Суддів: Абрамова П.С., Карпушина Г.Л.

розглянув в м. Полтаві в порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2

на ухвалу Полтавського районного суду Полтавської області від 05 листопада 2018 року у складі судді Стрюк Л.І.

у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про позбавлення батьківських прав.

В С Т А Н О В И В:

У лютому 2018 року позивач ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3 про позбавлення батьківських прав.

Ухвалою Полтавського районного суду Полтавської області від 05 листопада 2018 року вказану цивільну справу передано на розгляд за підсудністю до Обухівського районного суду Київської області.

Ухвала суду мотивована тим, що зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання відповідача ОСОБА_3 є АДРЕСА_1.

Не погоджуючись з вказаною ухвалою, ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу суду першої інстанції як таку, що постановлена з порушенням норм матеріального та процесуального права й направити справу для продовження розгляду до Полтавського районного суду Полтавської області.

В обґрунтування доводів скарги посилається на те, що 05.04.2018 року судом першої інстанції було вирішено питання про закриття підготовчого провадження та призначення справи до розгляду по суті, а тому на стадії розгляду справи по суті суд не може вирішувати питання про передачу справи до іншого суду з власної ініціативи.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Колегія суддів Полтавського апеляційного суду, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали справи, дійшла висновку, що скарга задоволенню не підлягає за наступних підстав.

Частиною 1 статті 367 ЦПК України визначено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З матеріалів справи вбачається, що 09.02.2018 року позивач ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3 про позбавлення батьківських прав, в якому зазначила адресу місця проживання відповідача: АДРЕСА_2.

Згідно частини 6 статті 187 ЦПК України у разі якщо відповідачем у позовній заяві, поданій і оформленій у порядку, встановленому цим Кодексом, вказана фізична особа, що не є суб'єктом підприємницької діяльності, суд не пізніше двох днів з дня надходження позовної заяви до суду звертається до відповідного органу реєстрації місця перебування та місця проживання особи щодо надання інформації про зареєстроване місце проживання (перебування) такої фізичної особи.

Інформація про місце проживання (перебування) фізичної особи має бути надана протягом трьох днів з моменту отримання відповідним органом реєстрації місця проживання та перебування особи відповідного звернення суду.

На виконання запиту суду виконавчий комітет Щербанівської сільської ради Полтавського району надав інформацію за вих. № 02-28/288 від 15.02.2018 року про те, що відповідач ОСОБА_3 не зареєстрований за вказаною позивачем адресою.

Ухвалою Полтавського районного суду Полтавської області від 07 березня 2018 року відкрито провадження у даній справі та призначено підготовче судове засідання.

В ході розгляду справи позивач надала суду характеристику ОСОБА_3, видану за місцем проживання відповідача секретарем Трипільської сільської ради Обухівського району Київської області, та довідку-розрахунок від 31.05.2018 р., складену державним виконавцем Обухівського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального Управління юстиції у Київській області, з якої вбачається, що заборгованість по аліментах відповідача ОСОБА_4 рахується згідно середньомісячної заробітної плати по Обухівському району з 19.06.2014 р. по 31.05.2018 р.

Встановивши, що зареєстроване місце проживання відповідача не належить до територіальної юрисдикції Полтавського районного суду Полтавської області, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про передачу справи за підсудністю до Обухівського районного суду Київської області - за зареєстрованим місцем проживання відповідача, з чим погоджується й колегія суддів апеляційного суду.

Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка відповідно до статті 9 Конституції України, статті 10 ЦПК України є частиною національного законодавства України та джерелом права, гарантує кожному право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, при визначенні цивільних прав і обов'язків особи чи при розгляді будь-якого кримінального обвинувачення, що пред'являється особі.

Зазначена правова норма дає можливість виділити дві умови відповідності критерію «суд, встановлений законом»,як структурного елементу права на справедливий суд: організаційну (організація судової системи повинна регулюватися законами у їх буквальному значенні) та юрисдикційну (суд повинен діяти у спосіб та відповідно до повноважень, передбачених законом, у межах своєї компетенції).

За загальним правилом, визначеним статтею 27 ЦПК України, підсудність справ за позовами до фізичних осіб визначається за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання або перебування відповідача. Виняток з даного правила становить альтернативна підсудність (стаття 28 ЦПК України) та виключна підсудність (стаття 30 ЦПК України).

Відповідно до частини 9 статті 28 ЦПК України позови до відповідача, місце реєстрації проживання або перебування якого невідоме, пред'являються за місцезнаходженням майна відповідача чи за останнім відомим зареєстрованим його місцем проживання або перебування чи постійного його заняття (роботи).

Статтею 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» визначено, що місце перебування - адміністративно-територіальна одиниця, на території якої особа проживає строком менше шести місяців на рік; місце проживання - житло, розташоване на території адміністративно-територіальної одиниці, в якому особа проживає, а також спеціалізовані соціальні установи, заклади соціального обслуговування та соціального захисту, військові частини.

Правила реєстрації місця проживання та Порядку передачі органами реєстрації інформації до Єдиного державного демографічного реєстру, затверджені Постановою Кабінету Міністрів України від 2 березня 2016 року № 207, визначають процедуру реєстрації місця проживання та місця перебування осіб в Україні, зразки документів, необхідних для реєстрації і зняття з реєстрації місця проживання та місця перебування.

Згідно з пунктом 3 Правил реєстрація/зняття з реєстрації місця проживання/перебування здійснюється виконавчим органом сільської, селищної або міської ради, сільським головою (у разі коли відповідно до закону виконавчий орган сільської ради не утворено) на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці, на яку поширюються повноваження відповідної сільської, селищної або міської ради.

Як вбачається з довідки Трипільської сільської ради Обухівського району Київської області від 05.02.2019 року № 64 ОСОБА_3 зареєстрований по АДРЕСА_1.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 31 ЦПК України суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

Оскільки позивач при пред'явленні позову не дотрималась правил територіальної підсудності, що встановлено судом першої інстанції після відкриття провадження у справі, за правилами статті 31 ЦПК України суд обґрунтовано передав справу до належного суду, визначеного законом - Обухівського районного суду Київської області, в межах територіальної юрисдикції якого зареєстроване місце проживання відповідача.

Доводи апеляційної скарги правильність висновків суду першої інстанції не спростовують та ґрунтуються на власному тлумаченні норм права і незгоді заявника із розглядом справи в іншому регіоні та області.

Оскільки справа про позбавлення батьківських прав ОСОБА_3 юрисдикційно підсудна іншому суду, вирішення даного спору не належить до компетенції Полтавського районного суду Полтавської області, отже, даний суд не може вважатись належним судом, тому вирішення питання про передачу справи на розгляд іншому суду після закінчення підготовчого судового засідання не суперечить вимогам закону.

Апеляційним судом встановлено, що оскаржувана ухвала суду першої інстанції постановлена з додержанням норм матеріального та процесуального права і підстав для її скасування не вбачається.

Керуючись статтями 367, 374, 375, 382, 383, 384 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - залишити без задоволення.

Ухвалу Полтавського районного суду Полтавської області від 05 листопада 2018 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий суддя: С.Б. Бутенко

Судді: П.С. Абрамов

Г.Л. Карпушин