Єдиний унікальний номер 235/2961/18 Номер провадження 22-ц/804/358/19

Категорія 50
Головуючий у 1 інстанції Назаренко Г.В.
Доповідач Агєєв О.В.

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 січня 2019 року Донецький апеляційний суд у складі:

головуючого судді Агєєва О.В.

суддів: Будулуци М.С., Санікової О.С.

за участі секретаря судового засідання Самойленко Г.В.,

розглянув у відкритому судовому засіданні в приміщенні Донецького апеляційного суду в м.Бахмут цивільну справу №235/2961/18 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дружини,

за апеляційною скаргою ОСОБА_2 ,

на рішення Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 25 жовтня 2018 року (суддя Назаренко Г.В.), ухваленого в приміщенні суду в м.Покровськ Донецької області, повний текст судового рішення складено 05 листопада 2018 року, -

ВСТАНОВИВ:

29 травня 2018 року ОСОБА_1 подала до суду позов до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дружини.

Позов мотивовано тим, що вона 27 лютого 2016 року перебуває у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_2 , від якого має сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Шлюбні відносини з відповідачем фактично припинені з травня 2016 року, з цього періоду вони проживають окремо, але шлюб між ними не розірвано. З травня 2016 року відповідач не надає допомоги на її утримання, хоча дає такі обіцянки. Вона займається вихованням сина, не працює, єдиним джерелом доходів є допомога на утримання дитини в розмірі 840грн, у зв`язку з чим їй не вистачає коштів на утримання себе та дитини. Відповідач може надавати таку матеріальну допомогу на її утримання, оскільки він здоровий, немає хворих батьків, дітей, проходить службу за контрактом у військовій частині Національної гвардії України, отримує постійний прибуток в розмірі 9000-10000грн щомісячно. На підставі наведеного просила стягнути з відповідача на її користь аліменти на її утримання в розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, починаючи стягнення від пред`явлення позову до досягнення дитиною трьох років.

Рішенням Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 25 жовтня 2018 року позов ОСОБА_1 задоволено частково. Стягнуто аліменти з ОСОБА_2 на користь дружини ОСОБА_1 , з якою поживає син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на її утримання, в розмірі 1/8 частини всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, починаючи стягнення від пред`явлення позову, тобто з 29 травня 2017 року, до досягнення дитиною трьох років, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2 . В іншій частині позову відмовлено. Стягнуто з ОСОБА_2 в дохід держави судовий збір в розмірі 704,8грн. Рішення суду у частині стягнення аліментів за один місяць допущено до негайного виконання.

Ухвалою Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 13 грудня 2018 року виправлено описку в другому абзаці резолютивної частини рішення Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 25 жовтня 2018 року, слова та цифри «з 29 травня 2017 року» замінено словами та цифрами «з 29 травня 2018 року».

В листопаді 2018 року відповідач ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що суд першої інстанції помилково зазначив в рішенні про стягнення з нього (відповідача) аліментів, починаючи з 29 травня 2017 року, оскільки позов подано 29 травня 2018 року; в позові позивач зазначає неправду, так, доводи позовної заяви про те, що відповідач не надає матеріальної допомоги з травня 2016 року не відповідають дійсності, оскільки позивач у відповіді на відзив по справі про розірвання шлюбу визнає факт матеріального забезпечення її з боку відповідача. Крім того, після подання позову, позивач 15 червня 2018 року продовжила знімати з його картки гроші у сумі 10000 грн, у позивача залишилася його зарплатна картка, з якої вона знімала кошти в період з 12 лютого 2015 року по 14 липня 2018 року. Також зазначає, що позивач, за два тижні до подання позову про стягнення аліментів на її утримання, шляхом обману, заволоділа його (відповідача) майном, - автомобілем, зареєструвавши його на свою матір ОСОБА_4 , таким чином завдала відповідачу матеріальної шкоди у розмірі 5000 доларів США. Вважає, що метою позову, є збагачення позивача за рахунок відповідача, а ухвалене судом рішення вказує на зацікавленість судді в результатах розгляду справи.

Позивач ОСОБА_1 подала письмовий відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначила, що відповідач просить скасувати рішення суду, оскільки він протягом усього часу шлюбу утримує її та сина, а також з тих підстав, що позивач не потребує матеріальної допомоги. Однак саме відсутність матеріального утримання з боку відповідача її та їх сина з травня 2018 року спонукало звернутися до суду з судовим наказом про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини, та позовом про стягнення аліментів на своє утримання. Зазначає, що утримання дитини здійснюється за рахунок її батьків, оскільки вона не має доходу. Довід апеляційної скарги про неправильне стягнення судом аліментів на утримання дружини починаючи з 29 травня 2017 року, а не з 29 травня 2018 року, не має правового підґрунтя, оскільки вказана помилка в рішенні суду виправлена ухвалою від 13 грудня 2018 року. Щодо доводу скарги про вчинення нею (позивачем) шахрайських дій, а саме: заволодіння автомобілем шляхом його переоформлення на свою матір ОСОБА_4 , зазначає, що дійсно автомобіль зареєстровано на її матір, однак позивач до вказаного автомобіля не має ніякого відношення, не користується ним, він не є спільною сумісною власністю подружжя. Вважає, що рішення суду винесено без порушення норм матеріального та процесуального права.

Сторони в судове засідання не з`явились, про дату, час і місце розгляду справи були повідомлені належним чином.

Суд ухвалив, розглядати справу у відсутність позивача та відповідача, які не з`явились, оскільки відповідно до положень частини 2 ст. 372 ЦПК України неявка сторін, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

За статтею 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Відповідно до ст.263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно ст.367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів апеляційного суду вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Відповідно до частини 1 ст.2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Судом першої інстанції встановлено та вбачається з матеріалів справи, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебувають у шлюбі з 27 лютого 2016 року, зареєстрованому у відділі державної реєстрації актів цивільного стану по місту Красноармійську Красноармійського міськрайонного управління юстиції у Донецькій області, актовий запис № 58 (а.с.7).

Від шлюбу подружжя має сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про народження, виданого 23 вересня 2016 року Покровським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області (а.с.8).

Згідно довідки КУ «Покровський координаційний комітет самоорганізації населення» від 31 травня 2018 року № 13770 ОСОБА_3 , 2016 року народження, проживає разом із матір`ю ОСОБА_1 з дня народження по теперішній час (а.с.46).

Відповідач є працездатним, з 06 грудня 2017 року перебуває на військовій службі за контрактом у військовій частині НОМЕР_1 Національної гвардії України та проходить службу на посаді командира 1 взводу охорони на автомобілях роти охорони на автомобілях РОА50 та З, що підтверджується довідкою ВЧ НОМЕР_1 Національної гвардії України про проходження служби у військовій частині від 27 березня 2018 року № 703 та копіями посвідчення серія НОМЕР_2 , виданого 28 грудня 2017 року командиром ВЧ НОМЕР_1 . Отримує заробітну плату в розмірі 8613,57 грн (лютий 2018 року), 11535,03 грн (грудень 2017 року), 9578,19 грн (листопад 2017 року), 11148,62 грн (жовтень 2017 року),

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що позивач має право на утримання від відповідача батька дитини ОСОБА_3 , 2016 року народження, оскільки дитина мешкає з позивачем, а чоловік (відповідач) може надавати матеріальну допомогу. Визначаючи розмір аліментів, суд першої інстанції врахував, що на утриманні відповідача знаходиться також малолітній син, 2011 року народження та визначив розмір аліментів 1/8 частин всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, до досягнення дитиною трьох років.

Відповідно до ч.2 ст.84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка батька дитини до досягнення дитиною трьох років.

Згідно ч.4 ст.84 СК України право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу.

Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до частини 5 ст.81 ЦПК України докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Відповідно до ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Відповідно до ст.77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ст.78 ЦПК України суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом.

Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до ст. 79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Відповідно до ст.80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до частини 6 ст.81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Доводи апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції помилково зазначив в рішенні про стягнення з нього (відповідача) аліментів, починаючи з 29 травня 2017 року, оскільки позов подано 29 травня 2018 року - є безпідставними, оскільки з матеріалів справи вбачається, що ухвалою суду від 13 грудня 2018 року виправлено описку в рішенні суду першої інстанції, а саме: в другому абзаці резолютивної частин рішення Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 25 жовтня 2018 року слова та цифри «з 29 травня 2017 року», замінено словами та цифрами «з 29 травня 2018 року» (а.с.93).

Колегія суддів, щодо доводів скарги відповідача про те, що після подання позову, позивач 15 червня 2018 року продовжила знімати з його картки гроші у сумі 10000грн., а також, що у позивача залишилася його (відповідача) зарплатна картка, з якої вона знімала кошти в період з 12 лютого 2015 року по 14 липня 2018 року, зазначає, що ці доводи не впливають на правильність рішення суду, ці доводи досліджені судом першої інстанції і їм надана відповідна правова оцінка.

Інші доводи апеляційної скарги, про заволодіння позивачем за два тижні до подання даного позову, шляхом обману, його (відповідача) автомобілем, зареєструвавши його на свою матір ОСОБА_4 , чим завдала відповідачу матеріальної шкоди у розмірі 5000 доларів США, також не впливають на правильність висновків суд першої інстанції по справі за позовом про стягнення аліментів.

Визначаючи розмір аліментів на утримання дружини, суд першої інстанції врахував, що:

- малолітня дитина постійно мешкає з позивачем, що підтверджується довідкою КУ «Покровський координаційний комітет самоорганізації населення» від 31.05.2018р. №13770, згідно якої ОСОБА_3 , 2016р.н., проживає разом із матір`ю ОСОБА_1 з дня народження по теперішній час (а.с.46);

- матеріальний стан позивача є не задовільним, вона на теперішній час не працює, єдиним джерелом її доходів є державна допомога - одноразова допомога при народженні 1-ої дитини у розмірі 840грн. на місяць;

- матеріальний стан відповідача, який є працездатним, має постійне місце роботи, має постійний достатній дохід, який складає у середньому 10 000 грн. на місяць.

Враховуючи наведене, суд першої інстанції, із урахуванням вказаних норм матеріального права, встановлених фактичних обставини справи, дійшов правильного висновку про стягнення з відповідача аліментів на утримання позивача до досягнення дитиною трьох років у розмірі 1/8 частин всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, до досягнення дитиною трьох років. Доводи апеляційної скарги відповідача про помилковість такого висновку суду є необґрунтованими.

Колегія суддів апеляційного суду приходить до висновку, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, підстав для скасування або зміни рішення суду в межах доводів апеляційної скарги не має.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки апеляційний суд дійшов висновку про залишення апеляційної скарги відповідача без задоволення, а рішення суду - без змін, підстави для зміни розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції, відсутні.

Оскільки апеляційний суд дійшов висновку про залишення апеляційної скарги відповідача без задоволення, підстави для стягнення з позивача на користь відповідача судового збору за подання відповідачем апеляційної скарги також відсутні.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 376, 382, 383 ЦПК України, апеляційний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 25 жовтня 2018 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий О.В. Агєєв

Судді: М.С. Будулуца

О.С. Санікова

Повне судове рішення складено 24 січня 2019 року

Головуючий суддя О.В. Агєєв