Справа № 463/5298/17
пр.№ 2/464/381/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18.03.2019 року м.Львів

Сихівський районний суд м. Львова

в складі головуючого судді Рудакова І. П.,

за участю секретаря судового засідання Захарчук О. Ю.,

справа № 463/5298/17,

учасники справи:

позивач ОСОБА_1 не з'явилась,

відповідачі ОСОБА_2 не з'явилась, ОСОБА_3 акціонерне товариство «Комерційний банк «Надра»,

розглянувши за правилами загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні в м. Львові справу за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра», ОСОБА_2 про визнання договору поруки припиненим,

за участю представників учасників справи: представник позивача адвокат ОСОБА_4, представник відповідача ПАТ «КБ «Надра» - не з'явились,

в с т а н о в и в:

у жовтні 2017 року позивачка звернулась у суд із позовом до відповідачів, у якому просить визнати поруку, що виникла на підставі договору поруки від 07 лютого 2008 року, укладеного між ВАТ КБ «Надра» да ОСОБА_1, припиненою. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що 07.02.2008 між банком та ОСОБА_5 укладено кредитний договір. Цього ж дня, на забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором був укладений договір поруки між банком та позивачкою. У звязку із невиконання відповідачкою взятих на себе зобовязань за кредитним договором, банк у відповідності до ч. 2 ст. 1050 Цивільного кодексу України достроково звернувся із вимогою про повернення заборгованості за кредитним договором, яка виникла, надіславши позивачці та відповідачці досудового вимогу від 06.08.2012 у відповідності до умов вказаних договорів. Як зазначає позивач, договір поруки є таким, що припинив свою дію на тій підставі, що направивши вимогу про дострокове повернення коштів банк змінив строк виконання зобовязання на серпень 2012 року, а тому Банк мав би предявити вимогу до поручителя протягом шести місяців з дня настання строку виконання основного зобовязання у відповідності до ч. 4 ст. 559 ЦК України, проте з позовом про солідарне стягнення заборгованості за кредитним договором банк звернувся до суду лише у 2017 році. У звязку із наведеним, просить позов задовольнити повністю.

Відповідачами не подано відзив, який містив би заперечення проти позов.

04 грудня 2017 року ухвалою Личаківського районного суду м. Львова відкрито провадження у справі. Призначено справу до судового розгляду у судове засідання.

05 червня 2018 року ухвалою Личаківського районного суду м. Львова справу передано за територіальною підсудністю до Сихівського районного суду м. Львова для розгляду справи по суті. Справа отримана судом 06.07.2018. Визначено головуючого суддю. Викликано учасників справи у судове засідання.

08 листопада 2018 року відповідачка ОСОБА_2 надала до суду заяву про слухання справи у її відсутності. Не заперечує проти задоволення позовних вимог.

18 грудня 2018 року представником позивача подано до суду заяву про слухання справи у відсутності сторони позивача. Позовні вимоги підтримують повністю.

Відповідачі у судове засідання не зявились, хоча належним чином повідомлялись про час, дату та місце судового засідання, про причини неявки не повідомили, не подали відзив на позовну заяву, а відтак, враховуючи думку сторони позивача, суд постановив ухвалу, яка внесена до протоколу судового засідання, про заочний розгляд справи з дотриманням вимог, встановлених ст. 281 Цивільного процесуального кодексу України.

Згідно з ч.2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось.

Дослідивши матеріали справи, зясувавши дійсні обставини справи та оцінивши докази в їх сукупності, суд прийшов наступного.

Суд установив, 07 лютого 2008 року між відкритим акціонерним товариством комерційний банк «Надра» (далі банк) та ОСОБА_5 укладено кредитний договір №050/45/08-Ф, за умовами якого остання отримала кредит у сумі 27418,59 доларів США, зі сплатою 13,79 % відсотків на рік, кінцевим терміном повернення кредиту 12.02.2021.

Цього ж дня, між банком та ОСОБА_1 (поручитель) укладено договір поруки, згідно з умов якого остання поручилася перед банком за належне виконання ОСОБА_5 взятих на себе зобовязань, що витікають з кредитного договору № 050/45/08-ф від 07.02.2008. Позичальник і поручитель відповідають перед банком як солідарні боржники (п. 1.2 договору поруки).

Попри те, дія договору поруки закінчується належним виконанням позичальником взятих на себе зобовязань по кредитному договору чи виконанням поручителем своїх зобовязань, згідно з умовами цього договору (п. 5.3 договору поруки).

06 серпня 2012 року банком направлено позичальнику ОСОБА_1 досудовому вимогу, в якій вимагали сплатити строку заборгованість протягом трьох банківських днів.

Крім того, 06 серпня 2012 року ПАТ КБ «Надра» направило позивачу, як поручителя лист-претензію в якому просив достроково повернути у повному обсязі отримані кредитні кошти, проценти, штрафні санкції протягом семи днів з моменту отримання даного повідомлення.

Разом із тим, у судовому засіданні встановлено, що банк звернувся до Сихівського районного суду м. Львова із повозом до поручителя і боржника про стягнення заборгованості за кредитним договором, який отримано судом 28 серпня 2017 року та 05 жовтня 2017 року відкрито провадження у справі № 464/5696/17 / арк. спр. 16, 17, 78/.

Згідно із ч. 1 ст. 553, ч. 1 ст. 554 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. У разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.

Відповідно до ч.2 ст. 556 ЦК України до поручителя, який виконав зобов'язання, забезпечене порукою, переходять усі права кредитора у цьому зобов'язанні, в тому числі й ті, що забезпечували його виконання.

Згідно з ч. 4 ст. 559 цього Кодексу порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов'язання не встановлений або встановлений моментом пред'явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред'явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки.

Згідно із роз'ясненнями, які містяться в п. 24 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» від 30 березня 2012 року N 5, відповідно до частини четвертої статті 559 ЦК порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя.

При вирішенні таких спорів суд має враховувати, що згідно зі статтею 526 ЦК зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Отже, якщо кредитним договором не визначено інші умови виконання основного зобов'язання, то у разі неналежного виконання позичальником своїх зобов'язань за цим договором строк пред'явлення кредитором до поручителя вимоги про повернення отриманих у кредит коштів має обчислюватися з моменту настання строку погашення зобов'язання згідно з такими умовами, тобто з моменту настання строку виконання зобов'язання у повному обсязі або у зв'язку із застосуванням права на повернення кредиту достроково.

Пред'явленням вимоги до поручителя є як направлення/вручення йому вимоги про погашення боргу (залежно від умов договору), так і пред'явлення до нього позову. При цьому в разі пред'явлення вимоги до поручителя кредитор може звернутися до суду протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання.

При цьому сама по собі умова договору про дію поруки до повного виконання позичальником зобов'язання перед кредитодавцем або до повного виконання поручителем взятих на себе зобов'язань не може розглядатися як установлення строку дії поруки, оскільки це не відповідає вимогам статті 252 ЦК України, згідно з якою строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами. Термін визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати.

Згідно із правовою позицією Верховного Суду України у справі за № 6-106цс14, за змістом частини четвертої статті 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя.

У разі неналежного виконання позичальником своїх зобов'язань за основним договором строк пред'явлення кредитором до поручителя вимоги про повернення отриманих у кредит коштів повинен обчислюватися з моменту настання строку погашення зобов'язання згідно з такими умовами, тобто з моменту настання строку виконання зобов'язання або у зв'язку із застосуванням права на повернення кредиту достроково.

За умови пред'явлення банком боржнику й поручителю вимог про дострокове виконання зобов'язання з повернення кредиту, змінюється в односторонньому порядку строк виконання основного зобов'язання й порука припиняється, якщо кредитор не пред'явить вимоги до поручителя протягом шести місяців від зміненої дати виконання основного зобов'язання.

Також згідно із правовою позицією верховного Суду України, висловленою у справі 6-170цс13, непред'явлення кредитором вимоги до поручителя протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання у разі, якщо строк дії поруки не встановлено, є підставою для припинення останнього, а отже, і обов'язку поручителя нести солідарну відповідальність перед кредитором разом із боржником за основним зобов'язанням. Також треба зазначити, що звернення до суду після спливу передбаченого частиною четвертою статті 559 ЦК України шестимісячного строку не є підставою для відмови в позові у зв'язку зі спливом строку позовної давності, а є підставою для відмови в позові у зв'язку з припиненням права кредитора на задоволення своїх вимог за рахунок поручителя.

Відповідно до правової позиції Верховного Суду України у справі № 6-190 цс14, пред'явивши вимогу про повне дострокове погашення заборгованості за кредитом, сплати відсотків за користування кредитом та пені, кредитор відповідно до частини другої статті 1050 ЦК України змінив строк виконання основного зобов'язання й був зобов'язаний пред'явити позов до поручителя протягом шести місяців, починаючи від цієї дати. Таким чином, у разі зміни кредитором на підставі частини другої статті 1050 ЦК України строку виконання основного зобов'язання передбачений частиною четвертою статті 559 ЦК України шестимісячний строк підлягає обрахуванню від цієї дати.

Враховуючи викладене, суд прийшов переконання, що оскільки договором поруки було встановлено його дію до повного виконання сторонами всіх зобов'язань за цим договором, а із вимогою про дострокове виконання зобов'язань за договором банк звернувся 06.08.2012 та в подальшому предявив позов до поручителя і боржника лише у 2017 році, тобто не в межах шестимісячного строку дії договору поруки щодо позовних вимог до поручителя, суд прийшов висновку про обґрунтованість позовних вимог.

Разом із тим, під час розгляду справи судом не встановлено інших обставин, які б мали значення для правильного вирішення справи, однак, не зазначались сторонами та стосувались предмету доказування.

Враховуючи наведене вище, суд прийшов висновку, що порушене право позивача підлягає захисту шляхом задоволення позову повністю.

У відповідності до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачем при поданні позову до суд сплачено судовий збір у сумі 640,00 грн, що підтверджено квитанцією, яка міститься у матеріалах справи /арк. спр. 1/. Таким чином, з відповідачів на користь позивача необхідно стягнути судовий збір у сумі по 320,00 грн. з кожного.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 17, 76-80, 259, 265, 273, 280-284, 354 Цивільного процесуального кодексу України, суд

у х в а л и в:

позов ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра», ОСОБА_2 про визнання договору поруки припиненим задовольнити повністю.

Визнати поруку ОСОБА_1 за договором поруки від 07 лютого 2008 року укладеного між Відкритим акціонерним товариством комерційний банк «Надра» (правонаступник ОСОБА_3 акціонерне товариство комерційний банк «Надра») та ОСОБА_1 припиненою.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра», ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір у сумі по 320,00 грн з кожного.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржено в загальному порядку. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених Цивільним процесуальним кодексом України, не подані заяви про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Учасники справи:

позивач ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, місце проживання АДРЕСА_1, РНОКППФО НОМЕР_1;

відповідач ОСОБА_3 акціонерне товариство комерційний банк «Надра», місце знаходження місто Київ, вулиця Артема, будинок № 15, ;

відповідач ОСОБА_6, місце проживання АДРЕСА_1, РНОКППФО НОМЕР_2.

Повне судове рішення складено 18 березня 2019 року.

Суддя І. П. Рудаков