Справа № 640/6032/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 червня 2019 року Київський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді - Ніколаєнко І.В.,

при секретарі - Медведєвої Я.А.,

представника позивача - ОСОБА_1 ,

представника відповідача - ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про, інфляційних витрат, пені та трьох відсотків річних за користування грошовими коштами, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулась до суду з позовом, відповідно до якого просить стягнути з відповідача на свою користь інфляційні витрати за період з 07.06.2016 року по 28.02.2018 року в розмірі 36536,24 грн., 3% річних від простроченої суми за період з 07.06.2016 року по 06.04.2018 року в розмірі 8245,54 грн., проценти за користування коштами за період з 07.06.2016 року по 06.04.2018 року в розмірі 38904, 16 грн., а всього стягнути загальну суму в розмірі 83685,94 грн. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що 01.12.2012 року між нею та ОСОБА_4 був укладений письмовий договір позики, посвідчений ПН ХМНО Пейчевою В.В. та зареєстрований в реєстрі за № 2206, відповідно до якого відповідач позичила на строк з 01.12.2012 року по 01.12.2014 року включно 10000,00 доларів США, але у встановлений договором строк позику не повернула. Рішенням Київського районного суду м. Харкова від 17.02.2015 року позов було задоволено, стягнуто з відповідача на користь позивача заборгованість за договором позики в розмірі 15180,00 грн. та судові витрати в розмірі 1761,60 грн. На підставі вказаного судового рішення Київським районним судом м. Харкова було видано виконавчий лист . Постановою від 24.04.2015 року державним виконавцем відкрито виконавче провадження та визначений семиденний строк для добровільного виконання рішення, тобто до 31.04.2015 року включно. Однак рішення суду відповідач не виконав. Рішенням Київського районного суду м. Харкова від 07.06.2016 року позов було задоволено частково, стягнуто з відповідача на користь позивача інфляційні витрати в розмірі 44341,34 грн, 3% річних в розмірі 5694,50 грн. Однак відповідач до цього часу повністю не виконала рішення Київського районного суду м. Харкова від 17.02.2015 року. Враховуючи те, що рішення суду не виконано, зобов`язання не припинилось, просить стягнути з відповідача на свою користь інфляційні витрати, 3% річних від простроченої суми, проценти за користування коштами.

Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 07.05.2018 року відкрито загальне позовне провадження по справі, призначено підготовче судове засідання.

Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 12.09.2018 року закрито підготовче провадження, справу призначено до судового розгляду.

Представник позивача у вступному слові позовні вимоги підтримав в повному обсязі, позов просив задовольнити.

Відповідач 04.06.2018 року надав до суду відзив на позовну заяву.

Представник відповідача в судовому засіданні проти задоволення позову заперечувала, пояснила, що відповідач після отримання постанови Київської ВДВС ХМУЮ від 24.04.2015 року, з серпня 2015 року по сьогоднішній день (станом на 06.04.2018 року) щомісячно перераховував кошти, всього на суму 73600 грн. Додатково зазначає, що з іншими виплатами було перерахована відповідачу, згідно квитанції від 21.06.2017 року, сума в розмірі 44200 грн. Таким чином, сума боргу зменшилась з урахуванням виплат та на сьогоднішній день становить 38380,00 грн.

Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши надані докази у їх сукупності, вважає позовну заяву такою, що підлягає задоволенню з наступних підстав.

В ході судового розгляду судом встановлено наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.

Рішенням Київського районного суду м. Харкова від 17.02.2015 року, справа № 640/22625/14ц, задоволено позовні вимоги ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , стягнуто з ОСОБА_4 на користь позивача заборгованість за договором позики в розмірі 15180,00 грн. та судові витрати в розмірі 1761,60 грн. Вказане рішення набуло законної сили.

Рішенням Київського районного суду м. Харкова від 07.06.2016 року, справа № 640/3178/16ц позовні вимоги ОСОБА_3 до ОСОБА_4 було задоволено частково, стягнуто з відповідача на користь позивача інфляційні витрати в розмірі 44341,34 грн, 3% річних в розмірі 5694,50 грн.

Доводи представника відповідача щодо перерахування відповідачу суми 44200 гривень за квитанцією від 21.06.2017 року спростовуються відповіддю начальника Київського ВДВС м. Харкова ГТУЮ в Харківській області Хаблова В.М. та поясненнями представника позивача, який зазначив, що кошти в розмірі 44200 гривень були переведені на неналежний рахунок.

З відповіді начальника Київського відділу ДВС міста Харкова ГТУЮ у Харківській області Хаблова В.М. від 03.07.2018 року № 22722 вбачається , що згідно заяви боржника ОСОБА_4 та доданих нею копій квитанцій про сплату боргу на користь ОСОБА_3 , грошові кошти у сумі 44200,00 не були перераховані на рахунок відділу з обліку депозитних сум.

Відповідно до ст.ст. 526, 530 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Приписами ст. 610 ЦК України встановлено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Боржник вважається таким, що прострочив, відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

В ході судового розгляду встановлено, що між сторонами винило зобов`язання, яке до цього часу боржником не виконано, на підтвердження чого в матеріалах справи наявні копії рішень Київського районного суду м. Харкова від 17.02.2015 року (справа № 640/22625/14ц), від 07.06.2016 року (справа № 640/3178/16ц) , які набули законної чинності, та відповідь Київського відділу ДВС міста Харків ГТУЮ у Харківській області від 03.07.2018 за № 22722.

Приписами ч. 4 ст. 82 ЦПК України встановлено, що обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Зобов`язання, згідно ч. 1 ст. 598 ЦК України, припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

За відсутності інших передбачених договором або законом підстав, зобов`язання припиняється, згідно ч. 1 ст. 599 ЦК України виконанням, проведеним належним чином.

Приписами ст. 611 ЦК України встановлено, що у разу порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, відшкодування збитків. Відповідно до ч.1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Статтею 536 ЦПК України передбачено, що за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором.

Згідно наданого позивачем розрахунку, розмір нарахованих процентів за час користування позикою з 07.06.2016 р. по 06.04.2018 р. становить 38904,16 грн.

Приписами ч. 2 ст. 625 ЦК України встановлено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Обрахований позивачем розмір інфляційних витрат за період з 07.06.2016 р. по 28.02.2018 р. складає 36536,24 грн., 3% річних від простроченої суми за період з 07.06.2016 р. по 06.04.2018 р. складає 8245,54 грн. відповідно.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про те, що у зв`язку з тим, що борг відповідачем не повернуто, зобов`язання, яке виникло між сторонами не припинилось, що підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, суд вбачає підстави для стягнення з відповідача на користь позивача процентів за користування грошовими коштами, індексу інфляції та трьох відсотків річних.

Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, а саме з відповідача на користь позивача стягуються витрати по оплаті судового збору.

Керуючись ст. ЦК 386 України, ст.ст. 4, 12, 13, 76-81, 263, 265 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення інфляційних витрат, пені та трьох відсотків річних за користування грошовим коштами задовольнити в повному обсязі.

Стягнути з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_1 на користь ОСОБА_3 грошові кошти в розмірі 83685, 94 гривень, а саме: суму інфляційних втрат в розмірі 36536, 24 гривень, суму 3% річних від простроченої суми в розмірі 8245, 54 гривень, суму процентів за користування коштами в розмірі 38904, 16 гривень.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 судовий збір в розмірі 836, 86 гривень.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Харківської області через Київський районний суд м. Харкова шляхом подачі в 30-ти денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст виготовлено 21.06.2019 року.

Суддя І.В. Ніколаєнко