ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 січня 2019 року

м.Суми

Справа №580/2018/18

Номер провадження 22-ц/816/163/19

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Кононенко О. Ю. (суддя-доповідач),

суддів - Криворотенко В. І. , Собина О. І.

з участю секретаря судового засідання - Кияненко Н.М.,

сторони:

заявник - ОСОБА_1,

заінтересовані особи: Миколаївська сільська рада Сумського району Сумської області, приватний нотаріус Сумського районного нотаріального округу Сумської області Висєканцева Тетяна Сергіївна,

розглянув у відкритому судовому засіданні в приміщенні Сумського апеляційного суду у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката ОСОБА_3

на рішення Лебединського районного суду Сумської області від 17 жовтня 2018 року в складі судді Бакланова Р.В., ухвалене у м. Лебедин, повний текст якого складено 26 жовтня 2018 року,

в с т а н о в и в:

У вересні 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою, в якій просив встановити факт, що державні акти на право власності на земельну ділянку (НОМЕР_2, НОМЕР_3 від 02 грудня 2002 року, видані Северинівською сільською радою Сумського району Сумської області) та сертифікат на право на земельну частку (пай) (НОМЕР_1 від 17 березня 1997 року, виданий Сумською районною державною адміністрацією Сумської області) належить ОСОБА_4.

Свої вимоги мотивував тим, що після смерті його бабусі, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 відкрилась спадщина, яка складається, зокрема, із вказаних земельних ділянок. Однак, при оформленні своїх спадкових прав, йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв'язку з розбіжностями у написанні прізвища спадкодавця на правовстановлюючих документах та свідоцтві про смерть.

Рішенням Лебединського районного суду Сумської області від 17 жовтня 2018 року у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 - адвокат ОСОБА_3, посилаючись на невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, просить рішення суду в частині відмови у задоволенні заяви про встановлення факту належності ОСОБА_4 сертифікату на право на земельну частку (пай) НОМЕР_1 від 17 березня 1997 року скасувати та ухвалити нове про задоволення цих вимог заяви.

Апеляційна скарга мотивована тим, що місцевий суд дійшов помилкового висновку по відмову у задоволенні заяви в цій частині, оскільки наданими позивачем доказами у їх сукупності вбачається підтвердження факту належності ОСОБА_4 сертифікату від 17 березня 1997 року, в якому помилково зазначено її прізвище, як «ОСОБА_4».

В іншій частині рішення суду не оскаржується, тому на підставі ч. 1 ст. 367 ЦПК України в апеляційному порядку не переглядається.

У відзивах на апеляційну скаргу Миколаївська сільська рада Сумського району Сумської області та приватний нотаріус Висєканцева Т.С. проти задоволення скарги не заперечують.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою I розділу V ЦПК України.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення заявника та його представника - адвоката ОСОБА_3, які підтримали доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, вимог та підстав заяви, колегія суддів апеляційного суду вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Проте, зазначеним вимогам закону рішення суду в оскаржуваній частині не відповідає.

З матеріалів справи вбачається, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_4, яка на момент смерті проживала та була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1.

Разом з нею проживали: ОСОБА_5, 1935 року народження - дочка, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2; ОСОБА_1, 1962 року народження - онук; ОСОБА_6, 1960 року народження - онука; ОСОБА_7, 1981 року народження - правнук; ОСОБА_8, 1982 року народження - правнук.

Заповіт від імені ОСОБА_5 виконавчим комітетом Северинівської сільської ради Сумського району не посвідчувався (а.с. 7, 13).

17 липня 2018 року постановою приватного нотаріуса Висєканцевої Т.С. відмовлено ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті його матері, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, у зв'язку з розбіжністю зазначення в державних актах на право власності на земельну ділянку (НОМЕР_2, НОМЕР_3 від 02 грудня 2002 року), сертифікаті на право на земельну частку (пай) (НОМЕР_1) прізвища власника земельних ділянок - «ОСОБА_4» та у свідоцтві про смерть - «ОСОБА_4» (а.с. 16).

Відмовляючи у задоволенні заяви ОСОБА_1 про встановлення факту належності померлій ОСОБА_4 сертифікату на право на земельну частку (пай) (НОМЕР_1 від 17 березня 1997 року, суд першої інстанції виходив з того, що заявником не було доведено, що вказаний сертифікат, оформлений на ім'я «ОСОБА_4», виданий саме ОСОБА_4

Колегія суддів апеляційного суду не погоджується з такими висновками суду, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення (п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України).

Згідно з п. 6 ч. 1, ч. 2 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім'ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорт.

У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Таким чином, в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення, а також, якщо встановлення факту не пов'язується з наступним вирішенням спору про право.

Як вбачається із сертифікату на право на земельну частку (пай) НОМЕР_1 від 17 березня 1997 року, зазначений правовстановлюючий документ був виданий на ім'я ОСОБА_9, яка проживає в АДРЕСА_1, як члену колективного сільськогосподарського підприємства - Закритого сільськогосподарського акціонерно-пайового товариства ім. Чапаєва, та посвідчує право власності на земельну часту (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності вказаного сільськогосподарського підприємства, розміром 4,05 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (а.с. 12).

У свідоцтві про смерть від 24 березня 1997 року, виданому виконкомом Северинівської сільської ради Сумського району, зазначено, крім іншого, померлу особу - «ОСОБА_4» та місце смерті - с. Гриценкове, Сумський район.

Таким чином, у вказаних документах співпадає ім'я та по-батькові, місце смерті (проживання) вказаних осіб, а також подібність написання прізвища.

Крім того, у листі до суду першої інстанції Миколаївська сільська рада Сумського району підтверджує належність сертифікату НОМЕР_1 від 17 березня 1997 року ОСОБА_4 та не заперечує проти задоволення вимог заяви ОСОБА_1 в цій частині (а.с. 29-30).

Враховуючи викладене, колегія суддів апеляційного суду приходить до висновку про належність правовстановлюючого документу - сертифікату НОМЕР_1 від 17 березня 1997 року померлій ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4

Враховуючи вищевикладене, рішення суду першої інстанції в оскаржуваній частині, через невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, на підставі п. 3 ч. 1 ст. 376 ЦПК України, підлягає скасуванню, з ухваленням нового судового рішення про задоволення заяви ОСОБА_1 в частині встановлення факту належності сертифікату на право на земельну частку (пай) НОМЕР_1 від 17 березня 1997 року, виданого Сумською районною державною адміністрацією Сумської області, ОСОБА_4

Керуючись ст. ст. 367, 368, 369, 374, 376, 381- 384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката ОСОБА_3 задовольнити.

Скасувати рішення Лебединського районного суду Сумської області від 17 жовтня 2018 року в оскаржуваній частині.

Прийняти постанову. Встановити факт належності правовстановлюючого документу - сертифікату на право на земельну частку (пай), серія НОМЕР_1, виданого на ім'я «ОСОБА_4» Сумською районною державною адміністрацією Сумської області 17 березня 1997 року, померлій ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і на неї може бути подана касаційна скарга протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Верховного Суду.

Судді: О.Ю.Кононенко

В.І. Криворотенко

О.І. Собина