РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 січня 2019 року м. Рівне

Справа № 569/15871/18

Провадження № 22-ц/4815/77/19

Рівненський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: Бондаренко Н.В. (суддя-доповідач), Ковальчук Н.М., Боймиструка С.В.

учасники справи:

позивач - ОСОБА_4,

відповідач - Публічне акціонерне товариство "Укрпошта"

розглянув у письмовому провадженні апеляційні скарги ОСОБА_4, Публічного акціонерного товариства "Укрпошта" на рішення Рівненського міського суду Рівненської області в складі судді Панас О.В. від 11 жовтня 2018 року, проголошеного в м. Рівне, повний текст рішення складено 11 жовтня 2018 року,

в с т а н о в и в :

27.08.2018року ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом до ПАТ «Укрпошта» про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні.

Позовні вимоги мотивує тим, що з 20.01.2015р. перебував з відповідачем у трудових відносинах, а 31.01.2018р. був звільнений з роботи за ч.3 ст. 38 КЗпП України. На день звільнення йому не була виплачена заробітна плата. Розрахунок відповідачем був проведений лише 29 червня 2018 року.

Просив стягнути з відповідача на свою користь середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні з 1.02.2018 року по 29.06.2018 року в розмірі 32 771,47 грн.

Рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 11 жовтня 2018 року стягнуто з Публічного акціонерного товариства "Укрпошта" на користь ОСОБА_4 середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні в сумі 26 404 грн.66 коп. та 1704 грн. 80 коп. судових витрат по справі, що складаються з судового збору та витрат на правничу допомогу.

Рішення суду мотивоване тим, що ПАТ "Укрпошта" при звільненні не виплатило належних позивачу сум у строки, визначені у статті 116 КЗпП України, а тому з відповідача підлягає стягненню середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 1.02.2018р. по 4.06.2018р. у розмірі 26 404,66 грн.

В поданій на вказане рішення суду апеляційній скарзі позивач зазначає, що при його звільненні відповідач не здійснив виплату належних йому сум, що є підставою для відповідальності власника або уповноваженого ним органу за ч. 1 ст. 117 КЗпП України. Вказує на помилковість висновку суду про те, що відповідачем були вжиті заходи по виплаті ОСОБА_4 донарахованих сум та про стягнення середнього заробітку по 4 червня 2018року, оскільки фактично повний розрахунок відповідачем з ним проведено 29.06.2018 року двома сумами: 1372грн. та 3858,45грн.

Вважає що судом, в порушення Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою КМ України №100 від 8.02.1995року, визначено середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні, який становить 324,47 грн. (зарплата за листопад-грудень 2018року відповідно 7079,4 + 4227,24 : 35 робочих дні в цих місяцях.) Кількість робочих днів, що підлягають оплаті за період з 1 лютого по 29 червня 2018року становить 101, а тому з відповідача підлягають стягненню кошти в сумі 32 771,47грн.

Доводить про безпідставність взяття судом до уваги заперечень відповідача, викладених у відзиві до позовної заяви, оскільки докази його направлення позивачу у матеріалах справи відсутні.

Пояснює, що понесені витрати на правничу допомогу стали обов'язковими його витратами, пов'язаними з відновленням його порушеного права, є належно підтвердженими та не є завищеними.

Просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким звільнити його позов в повному обсязі.

У апеляційній скарзі відповідач покликається на те, що судом першої інстанції не враховано те, що про не здійснення коригування заробітної плати було відомо позивачу, але ним не було здійснено жодних дій для усунення цих порушень.

Вказує на недоведеність висновку суду про невиплату належних працівникові сум при звільненні та факт не проведення з ним остаточного розрахунку, оскільки остаточний розрахунок з ОСОБА_4 був проведений на підставі наказу №287 від 31.01.2017року, а виконання вимог припису Управління Держпраці в Рівненській області від 29.05.2018року не є моментом остаточного розрахунку з працівником та не є підставою для застосування ч.1 ст.117 КЗпП України.

Доводить про відсутність спору щодо належних при звільненні позивачу сум та зазначає на наявність умислу у останнього у отриманні додаткової вигоди у вигляді стягнення з відповідача компенсаційних виплат.

Просить рішення суду першої інстанції скасувати, у задоволенні позову відмовити.

У відзивах на апеляційні скарги один одного, кожна із сторін вважає доводи опонента такими, що не ґрунтуються на нормах чинного законодавства та не заслуговують на увагу, просять про залишення їх без задоволення.

Відповідно до частини першої статті 368 ЦПК України у суді апеляційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 369 цього Кодексу.

Згідно з частиною тринадцятою статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Зважаючи на те, що справа є малозначною, її розгляд здійснено в порядку письмового провадження, без виклику сторін.

Згідно із ч. 1ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Апеляційна скарга позивача підлягає задоволенню, а апеляційна скарга ПАТ "Укрпошта"- відхиленню, з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається та це встановлено судом, що позивач працював у ПАТ "Укрпошта" з 20.01.2015р.

Відповідно до наказу № 287-К від 31.01.2018р. був звільнений з роботи відповідно до п.1 ст. 40 КЗпП України у зв'язку зі скороченням штату.

29.05.2018р. Управлінням Держпраці у Рівненській області було внесено припис директору Рівненській дирекції ПАТ "Укрпошта" про усунення порушень, виявлених в ході проведеної комплексної перевірки виробничої фінансово-господарської діяльності, на виконання якого відповідачем поштовим переказом від 4.06.2018р. надіслано кошти в сумі 1372,72 грн. за адресою місця проживання ОСОБА_4

ОСОБА_4 від їх отримання у відділенні пошти відмовився.

Дані обставини сторонами не оспорюються.

Також із листа ПАТ "Укрпошта" №11-11/440 від 26.06.2018року вбачається, що в ході виконання запиту позивача, ОСОБА_4 було здійснено перерахунок відпускних із врахуванням коригування заробітної плати за період з 16.10.1996року по 31.01.2018року, кошти направлені поштовим переказом.

Таким чином встановлено, що у день звільнення 31.01.2018 року перед позивачем у відповідача існувала заборгованість з виплати заробітної плати, оскільки у період з 16.10.1996 року по 31.01.2018 року розрахунок відпускних був проведений без врахування коригування заробітної плати.

За змістом ст.47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов'язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, встановлені ст. 116 КЗпП України.

Відповідно до ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму.

Згідно ст. 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

За наведеного не обґрунтованими є доводи апеляційної скарги ПАТ "Укрпошта" про відсутність підстав для задоволення вимог позивача, оскільки обов'язок по дотриманню законодавства по оплаті праці працівника лежить на роботодавці.

Апеляційним судом встановлено, що зазначена заборгованість була виплачена позивачу 29.06.2018 року, що стверджується квитанціями від 29.06.2018року на суму 1372грн. та 3858,45грн.(а.с.18 зворот)

Ухвалюючи рішення про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, суд першої інстанції вірно врахував ту обставину, що від отримання направлених відповідачем 4.06.2018року коштів у сумі 1372грн. позивач відмовився, однак не звернув увагу на те, що 29.06.2018року ПАТ "Укрпошта" виплатило позивачу ще й донараховані кошти за період з 16.10.1996року по 31.01.2018року в зв'язку з коригуванням зарплати у розмірі 3858,45грн.

Таким чином обґрунтованими є доводи апеляційної скарги ОСОБА_4 про те, що остаточним днем розрахунку є 29.06.2018року.

Розмір середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні визначається відповідно до Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою КМ України від 8.02.1995р. №100, згідно пункту 8 якого нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком.

Пунктом 4 Порядку передбачені види виплат, які не враховуються при обчисленні середньої заробітної плати, зокрема компенсаційні витрати на відрядження та оплата щорічної та додаткової відпусток.

Відповідно до довідки №304 від 21.06.2018року про заробітну плату позивача та розрахункових листів за листопад-грудень 2018 року вбачається, що за листопад 2018 року ОСОБА_4 нараховано 7079 грн. заробітної плати за 22 робочих дні та 8130,57 грн. за грудень, кількість робочих днів 13. У грудні виплачені кошти на відрядження у сумі 968,91грн. та 2884,42грн. відпускних. (а.с.11,16)

За наведеного, із загальної суми заробітку позивача підлягають відрахуванню компенсаційні витрати на відрядження та кошти по оплаті відпуски, а тому загальна сума отриманої зарплати, що підлягає врахуванню при нарахуванні компенсації становить 11 356,64грн.(7079,4+8130,57=15 209,97-968,91-1236,18-1648,24)

Середньоденна заробітна плата становить 324,47грн.(11 356,64:35)

Загальна кількість прострочених робочих днів становить 101 з розрахунку : лютий 20 р.д., березень - 21 р.д., квітень - 19 р.д., травень - 21 р.д., червень -20р.д.

Загальний розмір середнього заробітку за весь час затримки, який підлягає до стягнення з відповідача на користь позивача становить 32 771,47грн. з розрахунку: 324,47 (середньоденна заробітна плата) х 101 (робочі дні).

Враховуючи викладене, суд першої інстанції не правильно розрахував розмір середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, а тому апеляційна скарга ОСОБА_4 підлягає задоволенню, а рішення - скасуванню, з постановленням нового про задоволення позову в повному об'ємі.

Покликання відповідача на відсутність його вини у невиплаті належних позивачу сум при звільненні, не заслуговують на увагу, оскільки не звернення працівника щодо неправильності здійснених з ним розрахунків не виключає вини роботодавця у невиплаті належних звільненому працівникові коштів та не звільняє його від відповідальності, передбаченої статтею 117 КЗпП України.

Доводи апеляційної скарги ПАТ "Укрпошта" не містять посилання на докази, які б спростовували висновок суду і впливали на його законність.

Відповідно до ч.1 та ч. 13 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Позивачем при подачі позову сплачено 704,8грн. судового збору, при подачі апеляційної скарги - 1057,21 грн. Відповідачем при подачі апеляційної скарги сплачено 1057грн. судового збору. Позов апеляційним судом задоволено повністю, а тому сплачений позивачем судовий збір у двох інстанціях підлягає відшкодуванню з ПАТ "Укрпошта", а понесені останнім судові витрати відшкодуванню не підлягають.

Що стосується відшкодування витрат на правничу допомогу, то апеляційний суд виходить з наступного.

Право на правничу допомогу в Україні гарантовано статтею 59 Конституції України та статтею 15 ЦПК України .

До витрат, пов'язаних з розглядом справи, належать, в тому числі, витрати на професійну правничу допомогу (пункт 3 частини першої статті 133 ЦПК України).

Правові засади організації і діяльності адвокатури та здійснення адвокатської діяльності в Україні визначаються Законом України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність».

Відповідно до пункту 4 частини першої статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об'єднання) зобов'язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов'язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Частинами першою та другою статті 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» передбачено, що гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту.

Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.

Розподіляючи витрати, понесені позивачем на професійну правничу допомогу, суд першої інстанції виходив із складності справи, об'єму виконаних адвокатом робіт та доказів проведення цих робіт та стягнув їх у сумі 1000грн.

На підтвердження понесених витрат на правничу допомогу, надану позивачу в суді першої інстанції адвокат надав договір про надання правової допомоги від 26.03.2018року, з додатком до нього у формі інформаційного акта про здійснений ним розрахунок суми витрат, пов'язаних з правничою допомогою, що містить погоджений клієнтом об'єм виконаних робіт та копію квитанції банку про сплату 1 серпня 2018 року ОСОБА_4 2100грн.

З урахуванням наведеного та встановленого обсягу наданих послуг адвокатом, колегія суддів визнає вимогу про стягнення витрат на правничу допомогу обґрунтованою та доведеною, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню також 2100 грн. витрат на правничу допомогу.

На підставі п.1 ч.1 ст.376 ЦПК України рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню, з постановлення ново про задоволення позову.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 381, 382, 383, 384, 390 ЦПК України, ст.ст.116,117 КЗпП України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Укрпошта" залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 задовольнити.

Рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 11 жовтня 2018 року скасувати.

Позов задовольнити. Стягнути з Публічного акціонерного товариства "Укрпошта" (місцезнаходження м.Київ вул.Хрещатик,22, ) на користь ОСОБА_4 проживаючого в АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1) середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні з 1.02.2018 року по 29.06.2018 року в розмірі 32 771 (тридцять дві тисячі сімсот сімдесят одну)грн.47 коп., понесені витрати по оплаті судового збору у розмірі 1762 (одна тисяча сімсот шістдесят дві)грн.01коп. та понесені витрати на правничу допомогу у розмірі 2100 (дві тисячі сто)грн.

Судові витрати, понесені по оплаті судового збору при подачі апеляційної скарги віднести за рахунок Публічного акціонерного товариства "Укрпошта.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її проголошення. Касаційна скарга може бути подана до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини постанови, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Судді: Бондаренко Н.В.

Ковальчук Н.М.

Боймиструк С.В.