ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 601/2563/18Головуючий у 1-й інстанції Коротич І.А.
Провадження № 22-ц/817/611/19 Доповідач - Дикун С.І.
Категорія - 310020000
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 липня 2019 року м. Тернопіль

Тернопільський апеляційний суд у складі:

Головуючого - Дикун С.І.

Суддів - Парандюк Т. С., Храпак Н. М.,

за участю секретаря - Кантицька О.І.

без учасників справи

розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи цивільну справу № 601/2563/18 за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Кременецького районного суду Тернопільської області від 08 квітня 2019 року, ухвалене суддею Коротичем І.А., повний текст рішення виготовлено 09 квітня 2019 року,

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2018 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання дружини.

Обгрунтовує позов тим, що між нею та відповідачем 23 травня 2016 року був укладений шлюб. У шлюбі народилася дочка - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Оскільки подружнє життя в них не склалося, впродовж тривалого часу з відповідачем проживають окремо. Вона на даний час не працевлаштована, займається вихованням дитини та перебуває на обліку в Управлінні соціального захисту населення Кременецької РДА, як одержувач допомоги при народженні дитини. Однак коштів, отриманих в органах соціального захисту, не вистачає на проживання. Відповідач коштів на утримання сім`ї не надає, хоча є фізично здоровим, має можливість працевлаштуватись, періодично їздить на заробітки за кордон та має можливість надавати необхідні кошти для утримання дружини, які будуть достатніми для забезпечення умов проживання.

ОСОБА_2 просила стягнути із ОСОБА_1 аліменти на її утримання в твердій грошовій сумі в розмірі 2000 грн щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову до досягнення дитиною трирічного віку.

Рішенням Кременецького районного суду Тернопільської області від 08 квітня 2019 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , жителя АДРЕСА_1 , паспорт серії НОМЕР_1 , який виданий Кременецьким РВ УМВС України в Тернопільській області 13 травня 2004 року, аліменти на утримання дружини - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , жительки АДРЕСА_2 , в твердій грошовій сумі в розмірі 1000,00 гривень щомісячно, починаючи з 27 грудня 2018 року до досягнення їх спільною дочкою ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , трирічного віку.

У решті позовних вимог відмовлено.

Вирішено питання щодо розподілу судового збору.

В порядку статті 430 ЦПК України, рішення в частині стягнення суми платежу за один місяць звернено до негайного виконання.

Не погоджуючись з таким рішенням суду, ОСОБА_1 звернувся з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на його необгрунтованість та невмотивованість, невідповідність висновків, викладених у рішенні обставинам справи, просить його скасувати та ухвалити нове, яким у задоволенні позову відмовити.

Скаржник посилається на те, що у нього не має можливості сплачувати кошти на утримання дружини, оскільки він здійснює догляд за батьком похилого віку і хворою матір`ю, яка страждає ішемічною хворобою серця і яка, після перенесеного інсульту, потребує постійного стороннього догляду та дороговартісного лікування. Зазначає, що останній рік вимушений частково використовувати кошти на проживання з пенсії своїх батьків.

Акцентує увагу на відсутності можливості влаштуватись на роботу і заробляти кошти по місцю проживання, а також на неможливості їхати на заробітки за межі України.

Наголошує, що на користь позивачки на утримання дочки вже сплачує аліменти, розмір яких постійно збільшується і на даний момент становить 1594 грн 75 коп.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_2 просить у задоволенні апеляційної скарги ОСОБА_1 відмовити, оскільки вважає оскаржуване рішення суду законним і обгрунтованим, таким, що відповідає нормам процесуального та матеріального права. Вказує, що відповідач є фізично здоровим, молодим чоловіком, в судовому засідання 08 квітня 2019 року він визнав, що здійснює будівництво та добудовує житловий будинок на земельній ділянці, яка перебуває у його власності, що підтверджується технічним записом судового засідання. У зв`язку з чим, суд дійшов правильного висновку про спроможність ОСОБА_1 частково утримувати позивачку.

Частиною 1 статті 368 ЦПК України передбачено, що справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Згідно з частиною першою статті 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до п.1 ч.4 ст.274 ЦПК України у порядку спрощеного позовного провадження можуть бути розглянуті справи про стягнення аліментів.

З огляду на викладене, розгляд справи проводиться за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами.

Розглянувши справу в межах позовних вимог та доводів апеляційної скарги, заслухавши пояснення доповідача, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає.

Згідно із ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом установлено, що 23 травня 2016 року був укладений шлюб між сторонами в Почаївській міській раді Кременецького району Тернопільської області, актовий запис про шлюб №17, що стверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_3 .

ІНФОРМАЦІЯ_1 у сторін народилася дочка ОСОБА_3 , що стверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_4 , актовий запис про народження № 97.

Сторони проживають окремо. Дитина проживає з матір`ю, котра не працює.

Із довідок № 04/17489 та № 04/17490 від 20 грудня 2018 року вбачається, що ОСОБА_2 , жителька АДРЕСА_2 , перебуває на обліку в управлінні соціального захисту населення Кременецької РДА, як одержувач допомоги при народженні дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 01 червня 2017 року по даний час.

Відповідно до довідки Почаївської міської ради Кременецького району Тернопільської області від 25 лютого 2019 року №86 до складу сім`ї ОСОБА_1 , 1988 року народження, який зареєстрований в будинку АДРЕСА_1 , входять: батько - ОСОБА_4 , 1947 року народження, та мати - ОСОБА_5 , 1948 року народження.

Згідно з довідками №330 та №331 від 25 лютого 2019 року ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , які проживають за адресою: АДРЕСА_1 , знаходяться на обліку в Управлінні ПФУ Кременецького об`єднаного управління ПФУ та отримують пенсію за віком.

Із довідки №111 від 04 грудня 2018 року слідує, що ОСОБА_5 , 1948 року народження, жителька села Старий Тараж, Кременецького району , Тернопільської області , знаходиться на «Д» обліку у лікаря-невролога поліклінічного відділення Почаївської РКЛ з травня 2016 року. Потребує постійного і дорогоговартісного лікування.

Трудовою книжкою відповідача серії НОМЕР_5 підтверджується, що він не працевлаштований, останній запис проведено 06 листопада 2007 року у зв`язку із закінченням виплати допомоги по безробіттю.

З копії закордонного паспорта НОМЕР_6 ОСОБА_1 з відмітками про перетин державного кордону слідує, що останній виїзд за кордон ним був здійснений 13.08.2018 року, а в`їзд - 09.09.2018 року.

Відповідно до розрахунку заборгованості, виданого Кременецьким міськрайонним відділом державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області №3898 від 04 березня 2019 року, заборгованість по аліментах ОСОБА_1 , згідно із в/листом №601/2535/18 від 13 лютого 2019 року Кременецького районного суду Тернопільської області станом на 04 березня 2019 року, відсутня.

Відсутні в матеріалах справи і докази про наявність у відповідача будь-яких доходів. Дані про перетин відповідачем кордону України також не підтверджує його заробітку (доходу).

Згідно зі статтею 75 СК України дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Право на утримання (аліменти) має той із подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги, за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу.

Один із подружжя є таким, що потребує матеріальної допомоги, якщо заробітна плата, пенсія, доходи від використання його майна, інші доходи не забезпечують йому прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Відповідно до ч.2 ст.84 Сімейного кодексу України (далі - СК України) дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною 3 років. Частина 4 цієї ж статті визначає право на утримання вагітної дружини, а також дружини, з якою проживає дитина, незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу.

Право дружини на утримання виникає на підставі складу юридичних фактів:

1) вагітність або проживання з нею дитини, яка не досягла трьох років або шести років, якщо дитина має вади фізичного або психічного розвитку;

2) походження дитини від чоловіка (кровне споріднення) або наявність між ними іншого юридично значущого зв`язку (усиновлення, факт біологічного походження);

3) здатність чоловіка надавати матеріальну допомогу.

Для виникнення у дружини права на аліменти від її чоловіка потрібна сукупність вказаних вище фактів.

За правилами ч.1 ст.80 СК України аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі.

Відповідно до ч.1 ст.79 СК України аліменти одному з подружжя присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви.

Якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі.(ч. 1 ст. 184 СК України).

Для призначення судом утримання дружини, з якою проживає дитина, до досягнення дитиною трьох років від чоловіка - батька дитини, суд має дослідити, чи проживає з позивачем дитина.

Матеріальне становище дружини, з якою проживає дитина, правового значення не має, а вирішальним є наявність у чоловіка - батька дитини можливості надавати матеріальну допомогу дружині.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України.

Задовольняючи частково позовні вимоги та стягуючи з ОСОБА_1 аліменти на утримання дружини - ОСОБА_2 у твердій грошовій сумі в розмірі 1000 грн щомісячно, до досягнення спільною дитиною трирічного віку, суд першої інстанції виходив з того, що із позивачкою разом проживає малолітня дочка сторін - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а відповідач є працездатною особою, має задовільний стан здоров`я, не має на утриманні інших дітей, а тому у нього є можливість сплачувати аліменти на утримання дружини, з якою проживає дитина.

Колегія суддів погоджується із таким висновком суду. Відповідач є молодою, працездатною особою, будь-які протипоказання до роботи у нього відсутні, він має обов`язок утримувати свою дружину, яка доглядає дитину до досягнення трирічного віку, у зв`язку з чим позбавлена можливості працевлаштуватися, а отримана допомога у розмірі 860 грн на місяць є значно менша від прожиткового мінімуму на особу працездатного віку і не забезпечує потреби матері малолітньої дитини.

Належних та допустимих доказів щодо неможливості надавати допомогу дружині до досягнення дитиною трирічного віку відповідач не надав ні суду першої інстанції, ні апеляційному суду.

Твердження ОСОБА_1 в апеляційній скарзі про перебування на його утриманні двох непрацездатних перестарілих батьків колегія суддів вважає надуманими, оскільки згідно з довідками №330 та №331 від 25 лютого 2019 року батьки відповідача ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , знаходяться на обліку в Управлінні ПФУ Кременецького об`єднаного управління ПФУ та отримують пенсію за віком у розмірах відповідно 1787,65 грн та 1809,61грн (станом на січень 2019 року), у той же час, відповідач не працює та стверджує, що будь-яких доходів не має, а тому живе за рахунок пенсії батьків.

Апеляційний суд також не може прийняти до уваги доводи ОСОБА_1 , що він не працює у зв`язку із доглядом за хворою матір`ю ОСОБА_5 , із посиланням на довідку Почаївської районної комунальної лікарні №111 від 04 грудня 2018 року. Даною довідкою підтверджується, що ОСОБА_5 , знаходиться на «Д» обліку у лікаря-невролога поліклінічного відділення Почаївської РКЛ з травня 2016 року. Діагноз: наслідки перенесеного ішемічного інсульту в лівій півкулі у вигляді тотальної моторної афазії, правобічної пірамідно-рефлекторної недостатності. Гіпертонічна хвороба Ш стадії. Потребує постійного і дорогоговартісного лікування (а.с.27) Однак, у довідці відсутня інформація про необхідність стороннього догляду щодо цієї пацієнтки та що такий догляд здійснює саме ОСОБА_6 Інших доказів щодо здійснення ним стороннього догляду за матір`ю, що перешкоджає його працевлаштуванню, відповідач не подав.

Суд першої інстанції правильно визначив розмір утримання на дружину 1000 грн, з урахуванням, що відповідач сплачує аліменти на утримання дитини у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, а тому заявлена позивачем сума 2000 грн була б непомірним для нього тягарем. Враховуючи наведене, посилання апеляційної скарги, що суд не мотивував розміру утримання на дружину є голослівними.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обгрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обгрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (пункт 23 рішення ЄСПЛ від 18 липня 2006 року у справі «Проніна проти України»).

Згідно із ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, розглядаючи спір, повно та всебічно дослідив і оцінив обставини справи, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює, а тому підстав до скасування рішення суду з мотивів, викладених в апеляційній скарзі, не вбачає.

Згідно з вимогами ст.141 ЦПК України, судові витрати по справі слід покласти на відповідача.

Керуючись ст.ст.374, 375, 381-384, 389 ЦПК України, апеляційний суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Кременецького районного суду Тернопільської області від 08 квітня 2019 року залишити без змін.

Судові витрати по справі покласти на ОСОБА_1 .

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повне судове рішення складене 03 липня 2019 року.

Головуючий Дикун С.І.

Судді: Парандюк Т.С.

Храпак Н.М.