Провадження № 2/679/126/2019
Справа № 679/1753/18
Д О Д А Т К О В Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
03 грудня 2019 року м. Нетішин
Нетішинський міський суд Хмельницької області у складі:
судді Гавриленко О.М.,
секретар судового засідання Василюк Л.С.,
учасники справи:
відповідач ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Нетішин заяву позивача ОСОБА_1 про стягнення судових витрат на професійну правничу допомогу у справі за цивільним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,
за участю представника позивача ОСОБА_3 ,
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 звернувся до Нетішинського міського суду Хмельницької області з заявою про стягнення судових витрат на професійну правничу допомогу в цивільній справі за його позовом до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.
В обґрунтування заяви позивач зазначає, що 25 листопада 2019 року Нетішинським міським судом Хмельницької області прийнято рішення в зазначеній вище цивільній справі. Його представництво в даній справі здійснював адвокат згідно договору про надання правової допомоги №20/12/1-1 від 20 грудня 2018 року, на підставі якого ним було оплачено 28 листопада 2019 року витрати на правничу допомогу в сумі 7 000 гривень.
Посилаючись на ст.ст. 133, 137 ЦПК України позивач просив стягнути з відповідача судові витрати на правничу допомогу адвоката в даній справі в сумі 7 000 гривень.
У судовому засіданні позивач та його представник заяву підтримали, відповідач щодо задоволення такої заперечив.
Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про час, дату та місце судового розгляду повідомлений належним чином, подав до суду заяву про проведення судового засідання по розгляду заяви позивача про стягнення судових витрат на професійну правничу допомогу у цивільній справі без його участі, просив у задоволенні такої відмовити.
Заслухавши учасників справи, дослідивши матеріали справи та проаналізувавши відповідні норми права, суд дійшов наступного висновку.
Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.
Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.
Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення (ч. 3 ст. 270 ЦПК України).
Судом установлено, що згідно рішення Нетішинського міського суду Хмельницької області від 25 листопада 2019 року цивільний позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди задоволено частково.
Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 моральну шкоду в сумі 20 000 (двадцять тисяч) гривень.
В позові ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення матеріальної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспорної пригоди в сумі 55 420 грн., втраченого внаслідок каліцтва заробітку (доходу) в сумі 107 484 грн. та моральної шкоди в сумі 80 000 грн. - відмовлено.
Представником позивача у судовому засіданні, яке відбулось 24 листопада 2019 року, до закінчення судових дебатів, заявлено клопотання про вирішення питання про судові витрати в частині стягнення витрат пов`язаних з правничою допомогу. Останнім зазначено, що докази, понесених витрат, будуть надані протягом п`яти днів з моменту ухвалення судового рішення відповідно до вимог ЦПК України.
Для вирішення питання про судові витрати на професійну правничу допомогу судом призначено судове засідання та позивачу надано строк для надання відповідних доказів.
29 листопада 2019 року через канцелярію суду позивачем надана заява про стягнення судових витрат пов`язаних з правничою допомогу та надані докази понесення таким позивачем.
Також судом установлено, що 20 грудня 2018 року ОСОБА_1 уклав з Адвокатським бюро «Рощук та партнери» договір про надання правової допомоги №20/12/1-1. Предметом даного договору є правова допомога (професійна правнича допомога), а також здійснення представницьких повноважень, захисту права і законних інтересів клієнта в обсязі та на умовах, встановлених договором та за домовленістю сторін.
У відповідності до статті 26 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність», адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги.
Визначення договору про надання правової допомоги міститься в ст. 1 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність», згідно з якою договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.
За приписами ч. 3 ст. 27 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» до договору про надання правової допомоги застосовуються загальні вимоги договірного права.
Договір про надання правової допомоги за своєю правовою природою є договором про надання послуг, який в свою чергу, врегульовано Главою 63 Цивільного кодексу України. Зокрема, ст. 903 Цивільного кодексу України передбачає, що якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.
Глава 52 Цивільного кодексу України регулює загальні поняття та принципи будь-якого цивільного договору, включаючи договір про надання послуг.
Згідно зі ст. 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.
Відповідно до ч. 1, п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.
Частиною другою статті 137 ЦПК України визначено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (ч.ч. 3, 4 ст. 137 ЦПК України).
Таким чином, системний аналіз наведених вище норм законодавства дозволяє зробити наступні висновки: 1. договір про надання правової допомоги є підставою для надання адвокатських послуг та, зазвичай, укладається в письмовій формі; 2. за своєю правовою природою договір про надання правової допомоги є договором про надання послуг, крім цього, на такий договір поширюються загальні норми та принципи договірного права, включаючи, але не обмежуючись главою 52 Цивільного кодексу України; 3. як будь-який договір про надання послуг, договір про надання правової допомоги може бути оплатним або безоплатним. Ціна в договорі про надання правової допомоги встановлюється сторонами шляхом зазначення розміру та порядку обчислення адвокатського гонорару; 4. адвокатський гонорар може існувати в двох формах - фіксований розмір та погодинна оплата. Вказані форми відрізняються порядком обчислення - при зазначенні фіксованого розміру для виплати адвокатського гонорару не обчислюється фактична кількість часу, витраченого адвокатом при наданні послуг клієнту, і навпаки, підставою для виплату гонорару, який зазначено як погодинну оплату, є кількість годин помножена на вартість такої години того чи іншого адвоката в залежності від його кваліфікації, досвіду, складності справи та інших критеріїв; 5) адвокатський гонорар (ціна договору про надання правової допомоги) зазначається сторонами як одна із умов договору при його укладенні. Вказане передбачено як приписами цивільного права, так і Законом України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»; 6) відсутність в договорі про надання правової допомоги розміру та/або порядку обчислення адвокатського гонорару (як погодинної оплати або фіксованого розміру) не дає як суду можливості пересвідчитись у співмірності розміру адвокатського гонорару, як того вимагає ч.4 ст.137 ЦПК України, зважаючи на заперечення відповідача щодо задоволення заяви, що розглядається.
Тобто, визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, суд виходить з встановленого у самому договорі розміру та порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з приписами ст. 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність».
У разі відсутності у тексті договору таких умов (пунктів) щодо порядку обчислення, форми та ціни усіх послуг, що надаються адвокатом, суд має право відмовити у задоволенні заяви про компенсацію судових витрат.
Згідно даних акту наданих послуг до договору про надання правової допомоги та детального опису робіт (наданих послуг) виконаних адвокатом по справі № 679/1753/18 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди від 20 грудня 2018 року адвокатом на користь клієнта здійснено послуги: консультація з правових питань, ознайомлення з матеріалами справи, підготовка позовної заяви, ознайомлення з відзивом та представництво інтересів в суді.
Водночас, у самому тексті договору відсутні умови (пункти) щодо порядку та форми розрахунку адвокатського гонорару, не зазначається про порядок оплати такої професійної правової допомоги, що має здійснюватися на підставі розрахунків/рахунків, актів або інших двосторонніх документів, а лише зазначається ціна договору (розмір гонорару), яка встановлена у фіксованій сумі та що гонорар оплачується згідно акту наданих послуг.
Поряд з цим в акті наданих послуг/виконаних робіт до договору про надання правової допомоги №20/12/1-1 від 20 грудня 2018 року зазначено назви послуг наданих адвокатом та загальна їх вартість в сумі 7 000 гривень, проте не конкретизовано вартість окремої послуги, а зазначено що така вартість послуг є фіксована. При цьому, в договорі про надання правової допомоги також не визначено поняття фіксованої вартості послуг в гривнях, в п. 3.1 зазначеного договору зазначено, що розмір гонорару встановлюється в фіксованій сумі 7 000 гривень без ПДВ.
Крім того, в акті наданих послуг до договору про надання правової допомоги зазначено в графі «обсяг послу/робіт (витрачений час)» час роботи у годинах, проте форма оплати зазначена у розділі «вартість послуг/робіт у гривнях», як зазначалось вище -фіксована. Тобто згідно даного акту оплата вартості послуг повинна виходити з формули: кількість годин помножена на вартість такої години роботи адвоката, що є підставою для виплату гонорару.
Також акт наданих послуг послуг/виконаних робіт до договору про надання правової допомоги №20/12/1-1 від 20 грудня 2018 року не містить відомостей про дату такого складення, а детальний опис робіт (наданих послуг) виконаних адвокатом по справі №679/1753/18 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди від 29 листопада 2019 року не містить посилання на те, що він є складовою зазначених вище договору або акту. Також такий опис не містить відомостей щодо витрат по кожному виду послуг, які надавались адвокатом при здійсненні правничої допомоги, як того вимагає ч. 3 ст. 137 ЦПК України.
З урахуванням вищевикладеного, суд вважає, що вимоги позивача до відповідача про стягнення судових витрат пов`язаних з правничою допомогою задоволенню не підлягають .
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 133, 137, 141, 263, 270 ЦПК України, суд
УХВАЛИВ:
В задоволенні заяви позивача ОСОБА_1 про стягнення судових витрат на професійну правничу допомогу у справі за цивільним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди відмовити.
Додаткове рішення може бути оскаржено до Хмельницького апеляційного суду через Нетішинський міський суд Хмельницької області суд шляхом подачі апеляційної скарги на рішення суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Додаткове рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Суддя О.М. Гавриленко