Справа № 504/2119/19
провадження №2/504/1750/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.11.2019смт.Доброслав

Комінтернівський районний суд Одеської області в складі :

головуючого судді Доброва П.В.,

при секретарі Данько Т.В.,

розглянувши в відкритому судовому засіданні в приміщенні Комінтернівського районного суду Одеської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Фонтанської сільської ради Лиманського району Одеської області, третя особа Лиманська районна державна нотаріальна контора Одеської області, про встановлення факту спільного проживання та визнання права власності в порядку спадкування за законом,-

ВСТАНОВИВ:

В червні 2019 року позивач ОСОБА_1 звернувся Комінтернівського районного суду Одеської області з позовною заявою до Фонтанської сільської ради Лиманського району Одеської області, третя особа Лиманська районна державна нотаріальна контора Одеської області, про встановлення факту спільного проживання та визнання права власності в порядку спадкування за законом, в якій зазначив, що він з дитинства (з 2-х років) постійно проживає в житловому будинку АДРЕСА_1 . Крім того, в будинку проживали його мати ОСОБА_2 , його бабка (мати його мати) ОСОБА_3 та чоловік бабки ОСОБА_4 . Житловий будинок АДРЕСА_1 належав ОСОБА_4 на підставі свідоцтва про право власності від 27.04.2001 року, яке видане виконавчим комітетом Фонтанської сільської ради Комінтернівського району Одеської області. 03.10.2001 року за договором дарування, який посвідчений приватним нотаріусом Комінтернівського районного нотаріального округу Одеської області Корчевською Т.І. за реєстром № 156, 36/100 частин житлового будинку АДРЕСА_1 перейшло у власність його матері ОСОБА_2 . ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_3 . ІНФОРМАЦІЯ_2 помер ОСОБА_4 , якого він з дитинства називав дідом, а той його онуком. ІНФОРМАЦІЯ_3 померла його мати ОСОБА_2 . Після смерті матері він прийняв спадщину та отримав свідоцтво про право на спадщину на 36/100 часток житлового будинку АДРЕСА_1 , яке видане 16.05.2018 року приватним нотаріусом Лиманського районного нотаріального округу Одеської області за реєстром № 432. Після смерті ОСОБА_4 відкрилась спадщина у вигляді 64/100 часток житлового будинку АДРЕСА_1 , але жодна особа з заявами про прийняття спадщини до нотаріуса не зверталась, спадкова справа не заводилась, зареєстрованих осіб в будинку, крім померлого не було, про наявність інших спадкоємців йому не відомо. На момент смерті ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ) йому було 17 років, тобто він був неповнолітнім членом його сім`ї, а тому є таким, що фактично прийняв спадщину після його смерті, тому що є більш ніж п`ять років проживав з ним однією сім`єю без реєстрації. Його проживання однією сім`єю з ОСОБА_4 більш ніж п`ять років підтверджується довідкою з місця проживання.

В судове засідання позивач не з`явився, через канцелярію суду представник позивача подав заяву з проханням слухати справу за відсутності сторони позивача, в якій зазначив, що позов ОСОБА_1 підтримує та просить його задовольнити.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився. 08.10.2019 року через канцелярію суду подав заяву про розгляд справи за відсутності представника відповідача, проти задоволення позову ОСОБА_1 не заперечує.

Представник третьої особи - Лиманської районної державної нотаріальної контори Одеської області в судове засідання не з`явився. 09.09.2019 року подав через канцелярію суду заяву з проханням слухати справу за відсутності представника третьої особи.

Згідно ч.3 ст.211 ЦПК України учасник справи має право заявляти клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Відповідно до ч. 1, 4 ст. 206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Як роз`яснено у п. 24 Постанови Пленуму Верхового Суду України від 12 червня 2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з`ясування і дослідження інших обставин справи.

У відповідності до ч.3, 4 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу.

За клопотанням позивача від Лиманської районної державної нотаріальної контори Одеської області витребувана копія спадкової справи після смерті ОСОБА_4 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі обставини справи та перевіривши їх наданими доказами, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 , з малолітства постійно проживає в житловому будинку АДРЕСА_1 , що підтверджено копіями паспорту та витягу з Державного демографічного реєстру. Крім того, в будинку проживали його мати ОСОБА_2 , його бабка (мати його мати) ОСОБА_3 та чоловік бабки ОСОБА_4 , що підтверджується копіями свідоцтва про народження позивача та його матері. Житловий будинок АДРЕСА_1 належав ОСОБА_4 на підставі свідоцтва про право власності від 27.04.2001 року, яке видане виконавчим комітетом Фонтанської сільської ради Комінтернівського району Одеської області, що підтверджується копією свідоцтва про право власності, яке додане до позову. 03.10.2001 року за договором дарування, який посвідчений приватним нотаріусом Комінтернівського районного нотаріального округу Одеської області Корчевською Т.І. за реєстром № 156, 36/100 частин житлового будинку АДРЕСА_1 перейшло у власність моєї матері ОСОБА_2 , що підтверджується копією дублікату договору дарування та технічного паспорту на будинок. ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 помер ОСОБА_4 . ІНФОРМАЦІЯ_3 померла мати позивача ОСОБА_2 . Факти смерті зазначених осіб підтверджені копіями свідоцтв про смерть, які додані до позову. Після смерті матері позивач прийняв спадщину та отримав свідоцтво про право на спадщину на 36/100 часток житлового будинку АДРЕСА_1 , яке видане 16.05.2018 року приватним нотаріусом Лиманського районного нотаріального округу Одеської області за реєстром № 432, що підтверджено копіями свідоцтва про право на спадщину, витягу з Спадкового реєстру та витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Після смерті ОСОБА_4 відкрилась спадщина у вигляді 64/100 часток житлового будинку АДРЕСА_1 , але жодна особа з заявами про прийняття спадщини до нотаріуса не зверталась, спадкова справа не заводилась, зареєстрованих осіб в будинку, крім померлого не було, про наявність інших спадкоємців мені не відомо, що підтверджується копією довідки Фонтанської сільської ради Лиманського району Одеської області. Позивач звернувся із заявою до Лиманської районної державної нотаріальної контори Одеської області про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_4 . Листом від 07.05.2019 року Лиманська районна державна нотаріальна контора Одеської області повідомила позивача про заведення спадкової справи після смерті ОСОБА_4 , але на думку державного нотаріуса позивачем пропущений 6-місячний строк для прийняття спадщини, копія листа нотаріальної контори міститься у справі.

Відповідно до матеріалів спадкової справи № 64146688 (159/2019) від 07.05.2019 року Лиманської районної державної нотаріальної контори Одеської області щодо майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4 , ОСОБА_1 є єдиним спадкоємцем після смерті ОСОБА_4 , який прийняв спадщину.

Суд вважає думку державного нотаріуса щодо пропуску позивачем 6-місячного строку для прийняття спадщини помилковою з огляду на встановлені судом обставини та наступні приписи норм матеріального права.

Відповідно до вимог ст. 1264 Цивільного кодексу України, у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини.

Згідно з ч. 2 ст. 1220 Цивільного кодексу України часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою.

Відповідно до ст. 1221 Цивільного кодексу України місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця.

Якщо місце проживання спадкодавця невідоме, місцем відкриття спадщини є місцезнаходження нерухомого майна або основної його частини, а за відсутності нерухомого майна місцезнаходження основної частини рухомого майна.

Згідно ст. 1223 Цивільного кодексу України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті.

У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 ЦК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 1269 ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини.

Відповідно до вимог ч.ч. 3, 4 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Малолітня, неповнолітня, недієздатна особа, а також особа, цивільна дієздатність якої обмежена, вважаються такими, що прийняли спадщину, крім випадків, встановлених частинами другою - четвертою статті 1273 цього Кодексу.

На момент смерті ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ) позивачу було 17 років, тобто він був неповнолітнім членом сім`ї померлого, а тому є таким, що фактично прийняв спадщину після його смерті, тому що більш ніж п`ять років до відкриття спадщини проживав з померлим однією сім`єю без реєстрації.

Проживання позивача однією сім`єю з ОСОБА_4 більш ніж п`ять років підтверджується довідкою з місця проживання Фонтанської сільської ради Лиманського району Одеської області.

Відповідно до п. 21 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила частини другої статті 3 СК України про те, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Зазначений п`ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім`єю до набрання чинності цим Кодексом. До спадкоємців четвертої черги належать не лише жінка (чоловік), які проживали однією сім`єю зі спадкодавцем без шлюбу, таке право можуть мати також інші особи, якщо вони спільно проживали зі спадкодавцем, були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки, зокрема, вітчим, мачуха, пасинки, падчерки, інші особи, які взяли до себе дитину як члена сім`ї, тощо. Правила статті 1264 ЦК України не стосуються дітей, влаштованих у прийомні сім`ї та дитячі будинки сімейного типу. До числа спадкоємців четвертої черги не входить особа, яка хоча і проживала спільно зі спадкодавцем, але перебувала у зареєстрованому шлюбі з іншою особою. Проживання однією сім`єю жінки та чоловіка без шлюбу не є підставою для виникнення в них права на спадкування за законом у першу чергу на підставі статті 1261 ЦК України.

Відповідно до абз. 3 п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», у разі відмови нотаріуса в оформлені права на спадщину особа може звернутись до суду за правилами позовного провадження.

Відповідно до вимог ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Суд залучає відповідний орган чи особу, яким законом надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб, якщо дії законного представника суперечать інтересам особи, яку він представляє.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників.

Враховуючи обставини встановлені судом та приписи норм матеріального і процесуального права, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими та доведеними, а позов таким, що підлягає задоволенню в повному обсязі.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 89, 141, 223, 229, 247, 258-259, 263-265, 273, 352, 354-355 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до Фонтанської сільської ради Лиманського району Одеської області, третя особа Лиманська районна державна нотаріальна контора Одеської області, про встановлення факту спільного проживання та визнання права власності в порядку спадкування за законом - задовольнити в повному обсязі.

Встановити факт спільного проживання однією сім`єю більш ніж п`ять років до часу відкриття спадщини спадкодавця ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , та позивача ОСОБА_1 .

Визнати за ОСОБА_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_1 , право власності 64/100 часток житлового будинку АДРЕСА_2 .м АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після смерті спадкодавця ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя П.В. Добров