Ухвала

Іменем України

05 грудня 2019 року

м. Київ

справа № 336/3807/19

провадження № 61-20408ск19

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду: Сердюка В. В. (суддя-доповідач), Грушицького А. І., Фаловської І. М.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - Акціонерне товариство «Українська залізниця»,

розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 19 липня 2019 року під головуванням судді

Дацюк О. О. та постанову Запорізького апеляційного суду від 22 жовтня 2019 року в складі колегії суддів: Кухаря С. В., Крилової О. В., Полякова О. З.,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 13 травня 1996 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Українська залізниця» (далі - АТ «Українська залізниця») про поновлення на роботі та стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу.

В обґрунтування заяви про перегляд за нововиявленими обставинами рішення ОСОБА_1 як підстави для перегляду рішення суду вказував на те, що у травні 2019 року ним отримано розрахунок середнього заробітку, розмір якого є вищим ніж той, який зазначений у рішенні суду.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 19 липня 2019 року відмовлено у відкритті провадження за заявою ОСОБА_1 про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Шевченківського районного суду

м. Запоріжжя від 13 травня 1996 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до АТ «Українська залізниця» про поновлення на роботі та стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу.

Ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що при перегляді судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами, суд не може виходити за межі тих вимог, які були предметом розгляду при ухваленні судового рішення, яке переглядається, розглядати інші вимоги або інші підстави позову. Подаючи заяву про перегляд рішення суду за нововиявленими обставинами, позивач фактично намагається домогтись переоцінки вже досліджених судом доказів, які були предметом дослідження суду як першої, так і апеляційної інстанції, а тому ті обставини, на які посилається ОСОБА_1 як на нововиявлені, не були і не могли бути йому відомі при розгляді справи, а отже нововиявленими у розумінні ЦПК України не є.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом норм процесуального права, просив ухвалу суду скасувати та направити справу до суду першої інстанції для розгляду по суті.

Постановою Запорізького апеляційного суду від 22 жовтня 2019 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково, ухвалу Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 19 липня 2019 року змінено в частині правового обґрунтування відмови у відкритті провадження.

Постанова апеляційного суду мотивована тим, що заява про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами подана майже через 26 років з дня набрання рішення законної сили, що є безумовною підставою для відмови у відкритті провадження за заявою.

12 листопада 2019 року ОСОБА_1 подав касаційну скаргу на ухвалу Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 19 липня 2019 року та постанову Запорізького апеляційного суду від 22 жовтня 2019 року, в якій, посилаючись на порушення судами попередніх інстанцій норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить скасувати зазначені судові рішення та направити справу до суду першої інстанції для розгляду заяви по суті.

21 листопада 2019 року до Верховного Суду від ОСОБА_1 та його представника ОСОБА_2 надійшли доповнення до касаційної скарги.

02 грудня 2019 року до Верховного Суду від ОСОБА_1 та його представника ОСОБА_3 надійшло клопотання, до якого долучено зміни до касаційної скарги.

Відповідно до частини 1 статті 398 ЦПК України особа, яка подала касаційну скаргу, має право доповнити чи змінити її протягом строку на касаційне оскарження.

Відповідно до частини 2 статті 398 ЦПК України у разі доповнення чи зміни касаційної скарги особа, яка подала касаційну скаргу, повинна подати докази надсилання копій відповідних доповнень чи змін до касаційної скарги іншим учасникам справи; в іншому випадку суд не враховує такі доповнення чи зміни.

Оскільки в матеріалах касаційного провадження відсутні докази надсилання копій відповідних доповнень та змін до касаційної скарги іншим учасникам справи, Верховний Суд не враховує такі доповнення та зміни до касаційної скарги.

У відкритті касаційного провадження необхідно відмовити з таких підстав.

Відповідно до частини першої статті 423 ЦПК України рішення, постанова або ухвала суду, якими закінчено розгляд справи, що набрали законної сили, можуть бути переглянуті за нововиявленими або виключними обставинами.

Пунктом 1 частини другої статті 423 ЦПК України передбачено, що підставами для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами є істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 424 ЦПК Українизаяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами може бути подано з підстави, визначеної пунктом 1 частини другої статті 423 цього Кодексу, учасниками справи протягом тридцяти днів з дня, коли особа дізналася або могла дізнатися про існування обставин, що стали підставою для перегляду судового рішення.

У відповідності до пункту 1 частини другої статті 424 ЦПК України з урахуванням приписів частини першої цієї статті заява про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами може бути подана з підстави, визначеної пунктом 1 частини другої статті 423 цього Кодексу, не пізніше трьох років з дня набрання таким судовим рішенням законної сили.

Частиною третьою статті 424 ЦПК України передбачено, що строки, визначені в частині другій цієї статті, не можуть бути поновлені.

Таким чином, встановлений пунктом 1 частини другої статті 424 ЦПК України трирічний строк для подання заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами з підстави, передбаченої пунктом 1 частини другої статті 423 цього Кодексу, є присічним і поновленню не підлягає. Недодержання умови щодо цього строку є підставою для відмови у відкритті провадження за нововиявленими обставинами незалежно від поважності причин пропуску цього строку.

Європейський суд з прав людини зазначив, що одним із фундаментальних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, який передбачає повагу до принципу res judicata - принципу остаточності рішень суду. Цей принцип наголошує, що жодна зі сторін не має права вимагати перегляду остаточного та обов`язкового рішення суду просто тому, що вона має на меті добитися нового слухання справи та нового її вирішення. Повноваження вищих судових органів стосовно перегляду мають реалізовуватись для виправлення судових помилок та недоліків судочинства, але не для здійснення нового судового розгляду. Перегляд не повинен фактично підміняти собою апеляцію, а сама можливість існування двох точок зору на один предмет не є підставою для нового розгляду. Винятки із цього принципу можуть мати місце лише за наявності підстав, обумовлених обставинами важливого та вимушеного характеру («Пономарьов проти України», № 3236/03, § 40, ЄСПЛ, 03 квітня 2008 року).

Судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, що рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 13 травня 1996 року, яке ОСОБА_1 просив переглянути за нововиявленими обставинами, набрало законної сили.

Нововиявленою обставиною заявник вважає те, що у травні 2019 року ним отримано розрахунок середнього заробітку, розмір якого є вищим ніж той, який зазначений у рішенні суду.

Із заявою про перегляд судового рішення на підставі пункту 1 частини другої статті 423 ЦПК України ОСОБА_1 звернувся до суду лише в липні 2019 року, тобто, через 26 років після спливу трирічного строку з дня набрання ним чинності, який є присічним і поновленню не підлягає.

Враховуючи наведені норми процесуального права та практику Європейського суду з прав людини, суди першої та апеляційної інстанцій дійшли обґрунтованого висновку про відмову у відкритті провадження у справі за заявою ОСОБА_1 про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Шевченківського районного суду

м. Запоріжжя від 13 травня 1996 року, з огляду на те, що з моменту набрання судовим рішенням законної сили, про перегляд якого ставить питання заявник, та до моменту звернення його до суду з цією заявою пройшло значно більше трьох років, що порушує принцип правової визначеності.

Доводи ОСОБА_1 про те, що процесуальної норми, яка б забороняла поновлення строку на подання заяви про перегляд рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами, на час постановлення рішення у справі (1996 рік) не існувало, є безпідставними, оскільки відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

За правилами частини другої статті 389 ЦПК Українипідставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до пункту 5 частини другої статті 394 ЦПК Українисуд у порядку, передбаченому частинами четвертою, п`ятою цієї статті, відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга є необґрунтованою.

За змістом пункту 2 частини четвертої статті 394 ЦПК України у випадку оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосовування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

З огляду на викладене, у відкритті касаційного провадження слід відмовити, оскільки касаційна скарга є необґрунтованою, а правильне застосовування судами першої та апеляційної інстанцій норм права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо їх застосування чи тлумачення.

Доводи касаційної скарги висновків судів першої та апеляційної інстанцій не спростовують, на законність та обґрунтованість судових рішень не впливають, а зводяться до незгоди заявника з їх змістом та особистого тлумачення ним норм права.

Керуючись пунктом 5 частини другої, частинами п`ятою і шостою статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

У відкритті касаційного провадження у справі за заявою ОСОБА_1 про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 13 травня 1996 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Українська залізниця» про поновлення на роботі та стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу, за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 19 липня 2019 року та постанову Запорізького апеляційного суду від 22 жовтня 2019 року, відмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:В. В. Сердюк А. І. Грушицький І. М. Фаловська

рррл