ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження №22-ц/807/1055/19
Головуючий в 1-й інстанції Крамаренко А.І.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 березня 2019 року місто Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого, судді-доповідачаОСОБА_1,
суддів:ОСОБА_2, ОСОБА_3,
секретарОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» на рішення Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 19 листопада 2018 року, ухвалене в м. Бердянськ у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» до ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

В С Т А Н О В И В:

У жовтні 2013 року ТОВ «Кредитні ініціативи» звернулося до суду з позовом, у якому просило стягнути солідарно з ОСОБА_5 та ОСОБА_6 заборгованість за кредитним договором від 12 березня 2008 року № 070/0308/45-006 у розмірі 771 555,98 грн. Свої вимоги позивач обґрунтовував тим, що 12 березня 2008 року між Відкритим акціонерним товариством «Сведбанк» (далі - ВАТ «Сведбанк»), правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «Сведбанк» (далі - ПАТ «Сведбанк»), та ОСОБА_5 укладений кредитний договір № 070/0308/45-006, за яким банк надав відповідачу кредит у сумі 51 200 доларів США зі сплатою 12,5 % річних за користування кредитом та кінцевою датою повернення 12 березня 2038 року. На забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором 12 березня 2008 року між ВАТ «Сведбанк» та ОСОБА_6 укладено договір поруки № 0705/0308/45-006-Р-1, відповідно до якого останній узяв на себе солідарну відповідальність із позичальником за виконання зобов'язань за вказаним кредитним договором. 28 листопада 2012 року між ПАТ «Сведбанк», який є правонаступником Акціонерного комерційного банку «ТАС-Комерцбанк» (далі - АКБ «ТАС-Комерцбанк»), та Товариством з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Вектор Плюс» (далі - ТОВ ФК «Вектор Плюс») укладено договір факторингу, згідно з яким банк відступив свої права вимоги заборгованості за кредитними договорами, у тому числі щодо відповідачів ОСОБА_5, ОСОБА_6 Того ж дня між ТОВ ФК «Вектор Плюс» і ТОВ «Кредитні ініціативи» укладено договір факторингу, згідно з яким банк відступив останньому свої права вимоги заборгованості за кредитними договорами, у тому числі щодо відповідачів ОСОБА_5, ОСОБА_6 Унаслідок укладення вказаних договорів відбулася заміна кредитора, а ТОВ «Кредитні ініціативи» набуло статусу нового кредитора за договором від 12 березня 2008 року № 0705/0308/45-006, укладеним між ВАТ «Сведбанк» та ОСОБА_5 У зв'язку з порушенням позичальником умов кредитного договору виникла заборгованість, яка станом на 12 липня 2013 року склалась: із заборгованості за кредитом - 37 169,08 доларів США, що за курсом Національного банку України (далі - НБУ) становило 297 092,46 грн.; заборгованості за відсотками за користування кредитом - 22 284,39 доларів США, що за курсом НБУ становило 178 119,13 грн.; пеня - 37 075,49 доларів США, що за курсом НБУ становило 296 344,39 грн., а всього - 771 555,98 грн. Посилаючись на зазначені обставини, позивач просив стягнути солідарно з відповідачів на свою користь борг за кредитним договором у розмірі 771 555, 98 грн.

У грудні 2013 року ОСОБА_6 подав зустрічний позов до ТОВ «Кредитні ініціативи» про визнання договору поруки припиненим.

Рішенням Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 11 лютого 2015 року позов ТОВ «Кредитні ініціативи» задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_5 на користь ТОВ «Кредитні ініціативи» заборгованість за кредитним договором від 12 березня 2008 року № 0705/0308/45-006 у розмірі 524 495,67грн., з яких: 37 169,08 доларів США, що за курсом НБУ еквівалентно 297 092,46 грн. - заборгованість за кредитом; 22 284,39 доларів США, що за курсом НБУ еквівалентно 178 119,13 грн. - заборгованість за відсотками та пеня у розмірі 49 284,08 грн. Зустрічний позов ОСОБА_5І задоволено. Визнано припиненим договір поруки від 12 березня 2008 року № 0705/0308/45-006-P-l, укладений між ним і ВАТ «Сведбанк».

Рішення суду в частині визнання договору поруки припиненим набрало законної сили та вже не є предметом розгляду цієї справи.

Рішення Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 11 лютого 2015 року в частині стягнення зі ОСОБА_5 заборгованості неодноразово переглядалося у вищих інстанціях.

Постановою ОСОБА_7 Верховного Суду від 04.07.2018 року рішення Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 11 лютого 2015 року та ухвала Апеляційного суду Запорізької області від 14 вересня 2016 року в частині позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» до ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за кредитним договором були скасовані та справа в цій частині направлена на новий розгляд до суду першої інстанції.

Рішенням Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 19 листопада 2018 року в задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» до ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду першої інстанції Товариство з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи»подало апеляційну скаргу, в якій посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Узагальненими доводами апеляційної скарги є те, що суд першої інстанції неправильно застосував положення ст. 264 ЦК України, а саме розрахував строк позовної давності за предявленими вимогами, щодо стягнення заборгованості з 12.01.2010 року - часу звернення ПАТ «Сведбанк» до суду з позовом до ОСОБА_5, а не з часу набрання рішенням за вказаним позовом законної сили.

Відповідно до відзиву на апеляційну скаргу ОСОБА_5, зазначає, що під час розгляду справи судом першої інстанції надано належну правову оцінку правовідносинам, що склалися між сторонами у справі, зясовано їх правову природу та як наслідок винесено обґрунтоване та законне рішення, а доводи апеляційної скарги є безпідставними та необґрунтованими. В звязку з наведеним, просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю - доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

За вимогами п.1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до вимог ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права.

Судом першої інстанції встановлено, що 12 березня 2008 року між Відкритим акціонерним товариством «Сведбанк» (далі - ВАТ «Сведбанк»), правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «Сведбанк» (далі - ПАТ «Сведбанк»), та ОСОБА_5 укладений кредитний договір № 070/0308/45-006, за яким банк надав відповідачу кредит у сумі 51 200 доларів США зі сплатою 12,5 % річних за користування кредитом та кінцевою датою повернення 12 березня 2038 року.

На забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором 12 березня 2008 року між ВАТ «Сведбанк» та ОСОБА_6 укладено договір поруки № 0705/0308/45-006-Р-1, відповідно до якого останній узяв на себе солідарну відповідальність із позичальником за виконання зобов'язань за вказаним кредитним договором.

28 листопада 2012 року між ПАТ «Сведбанк», який є правонаступником Акціонерного комерційного банку «ТАС-Комерцбанк» (далі - АКБ «ТАС-Комерцбанк»), та Товариством з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Вектор Плюс» (далі - ТОВ ФК «Вектор Плюс») укладено договір факторингу, згідно з яким банк відступив свої права вимоги заборгованості за кредитними договорами, у тому числі щодо відповідачів ОСОБА_5, ОСОБА_6

Того ж дня між ТОВ ФК «Вектор Плюс» і ТОВ «Кредитні ініціативи» укладено договір факторингу, згідно з яким ТОВ ФК «Вектор Плюс» відступив позивачу свої права вимоги заборгованості за кредитними договорами, у тому числі щодо відповідачів ОСОБА_5, ОСОБА_6

Унаслідок укладення вказаних договорів відбулася заміна кредитора, а ТОВ «Кредитні ініціативи» набуло статусу нового кредитора за договором від 12 березня 2008 року № 0705/0308/45-006, укладеним між ВАТ «Сведбанк» та ОСОБА_5

Згідно до умов кредитного договору, грошові кошти у вигляді кредиту у розмірі 51 200 доларів США були видані на строк до 12.03.2038 року.

Відповідно до п.9.1. кредитного договору, у випадку невиконання Позичальником будь-яких своїх зобов'язань за цим ОСОБА_8 та/або умов договору іпотеки, зазначеного в п.2.1. цього ОСОБА_8, та/або у випадку порушення Позичальником строків платежів, встановлених п.3.1., 3.3 цього ОСОБА_8, Банк має право вимагати дострокового повернення кредиту, сплати процентів за користування ним, а Позичальник зобов'язаний виконати зазначені зобов'язання в порядку, передбаченому п.9.2., 9.3. цього ОСОБА_8.

Відповідно до п. 9.3. кредитного договору, у випадку невиконання Позичальником зазначеної у п.9.2. цього ОСОБА_8 письмової вимоги Банку про дострокове повернення кредиту, сплату процентів за користування ним у строк, визначений в п. 9.2 ОСОБА_8 має право звернути стягнення на Предмет іпотеки будь-яким способом за власним вибором банку, у тому числі на підставі виконавчого напису нотаріусу, відповідно до вимог чинного законодавства України та умов договору іпотеки чи скористатися іншими видами забезпечення виконання зобов'язань за ним ОСОБА_8 та/або пред'явивши позов у відношенні Позичальника та задовольнити свої вимоги, що випливають із цього ОСОБА_8, з будь-якого майна Позичальника.

Листом від 26.01.2009 року за № 04/149, ОСОБА_8 на підставі вищевказаних пунктів кредитного договору направив відповідачу повідомлення, що строк виконання зобовязання за цим кредитом настає в повному обсязі на тридцятий день з дня направлення повідомлення (а.с. 12, том 3).

Отже, з 27.02.2009 року, Банком, в односторонньому порядку, були змінені умови договору та зобовязання щодо строку його дії.

Оскільки законодавством не передбачено нарахування відсотків за користуванням кредитом, поза строком його дії, стягнення з відповідача 22 284,39 дол. США (178 119,13 грн.), як відсотків за користування кредитом є безпідставним.

Крім цього, після зміни умов зобовязання 12.01.2010 року ОСОБА_8 звернувся з позовом до суду про звернення стягнення на предмет іпотеки.

Рішенням Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 27.09.2010 року по цивільній справі № 2-1953/2010 були задоволені позовні вимоги ПАТ «Сведбанк» та було звернуто стягнення на квартиру № 2, розташовану в будинку № 9 по вул. 12 Грудня в м. Бердянську, загальною площею 49,5 кв.м., яка належить на праві власності ОСОБА_5 у спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів. За рахунок коштів, отриманих від реалізації квартири задовольнити вимоги ПАТ «Сведбанк» в сумі заборгованості за кредитом 58 314,71 доларів США (464 709,94 грн.) та пені за прострочення сплати заборгованості 6 520,88 грн. (а.с. 74-75, том 1).

23.05.2012 року, постановою державного виконавця, виконавчий лист № 2-1953/10 про звернення стягнення на квартиру №2, розташовану в будинку №9 по вул.12 Грудня в м. Бердянську загальною площею 49,5 кв.м, яка належить на праві власності ОСОБА_5 у спосіб реалізації предмета іпотеки - шляхом проведення прилюдних торгів, за рахунок коштів, отриманих від реалізації квартири, задовольнити вимоги ПАТ "Сведбанк" в сумі заборгованості за кредитом 464709,94 грн., та пені за прострочення сплати заборгованості 6520,88 грн., був повернутий стягувачу, оскільки коштів, що надійшли від реалізації заставленого майна недостатньо для задоволення вимог стягувача - заставодержателя за виконавчим документом, на підставі якого звернуто стягнення (а.с. 78, том 1).

ПАТ «Сведбанк» ще до укладення договору факторингу від 28.11.2012 року, згідно до п.9.1, 9.2., 9.3 кредитного договору змінило строк виконання зобовязання (ч. 1 ст. 653 ЦК України) та вважало його таким що настав, звернулося до суду з позовом про звернення стягнення на предмет іпотеки та отримало часткове погашення заборгованості за кредитом, шляхом продажу предмета іпотеки.

Отже, рішення суду в частині звернення стягнення на предмет іпотеки було виконано.

Ухваленням 27 вересня 2010 року Бердянським міськрайонним судом Запорізької області рішення про задоволення вимог кредитора - ПАТ "Сведбанк", яким заборгованість по тілу кредиту та решти обов'язкових платежів було стягнуто в повному обсязі, шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки припинились правовідносини сторін, що ґрунтуються на кредитному договорі, зокрема, сплата чергових платежів, сплата та нарахування відсотків, штрафних санкцій, разом із тим виникло грошове зобов'язання із повернення кредитних коштів в повному обсязі та нарахованих на цей час відсотків, невиконання якого тягне відповідальність, встановлену ст.625 ЦК України.

А тому, відповідно до ухвали Верховного Суду від 04.04.2018 року та постанови ОСОБА_7 плати Верховного Суду від 04.07.2018 року у цій справі, позовні вимоги щодо стягнення з відповідача 22 284,39 доларів США (178 119 грн. 13 коп.), починаючи з 27.02.2009 року як відсотків за користування кредитом задоволенню не підлягають (а.с. 45, а.с. 83-85 том 3).

07.11.2018 року через канцелярію суду надійшла заява адвоката ОСОБА_9 представника відповідача ОСОБА_5 про застосування до спірних правовідносин строків позовної давності.

З 27.02.2009 року строк виконання зобовязання настав, умови договору були змінені, а у Банка виникло право вимоги за кредитним та іпотечним договором і тому саме з цієї дати, почався перебіг строків позовної давності за цими правовідносинами і кредитор повинен був звернутися до суду з позовом до позичальника до 27.02.2012 року. Однак, оскільки ПАТ «Сведбанк» 12.01.2010 року звернулося до суду з позовом до ОСОБА_5 про звернення стягнення на предмет іпотеки (справа № 2-1953/2010р.), то позовна давність за цими правовідносинами була перервана на підставі ч. 2 ст. 264 ЦК України. У такому разі, після переривання перебіг позовної давності починається заново (ч. 4 ст. 264 ЦК України). Отже, з 12.01.2010 року почався новий трирічний відлік строків позовної давності, який сплив 13.01.2013 року.

Оскільки позивач, як правонаступник ПАТ «Сведбанк» звернувся до суду з позовом 09.10.2013 року, а строк позовної давності сплив 13.01.2013 року, то суд першої інстанції дійшов висновку про наявність підстав для відмови у решті позовних вимог.

З вказаними висновками суду першої інстанції погоджується і колегія суддів апеляційного суду.

Частиною першою статті 526 ЦК України передбачено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно із частиною першою статті 598 ЦК України зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України).

Відповідно до частин першої та другої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 "Позика. Кредит. Банківський вклад" ЦК України, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

За частиною першою статті 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

ПАТ «Сведбанк», правонаступником якого є позивач використав право вимоги дострокового повернення усієї суми кредиту, що залишилася несплаченою, а також сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 ЦК України, та пені за порушення умов договору, звернувшись 09.10.2013 року до суду з позовом.

Статтею 1050 ЦК України передбачено, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

Як суд вірно встановив, листом від 26.01.2009 року за № 04/149, ОСОБА_8 на підставі вищевказаних пунктів кредитного договору направив відповідачу повідомлення, що строк виконання зобовязання за цим кредитом настає в повному обсязіна тридцятий день з дня направлення повідомлення (а.с. 12, том 3).

Отже, з 27.02.2009 року, Банком, в односторонньому порядку, були змінені умови договору та зобовязання щодо строку його дії.

Колегія суддів апеляційного суду вважає, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку припиняється після спливу визначеного цим договором строку кредитування чи у разі пред'явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України.

В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов'язання, про які банк у цій справі не заявляв.

Нарахування відсотків та пені поза межами дії договору є безпідставним.

Вказані висновки відповідають висновкам викладеним у Постанові ОСОБА_7 Верховного Суду від 31.10.2018 року у справі №202/4494/16-ц, провадження №14-318цс18.

Відповідно до ч. 2 та ч. 3 ЦК України позовна давність переривається у разі пред'явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач. Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується.

Тому суд вірно зазначив, що новий строк позовної давності для кредитора почав відлік з дати подачі позову до суду у справі про звернення стягнення на предмет іпотеки, а не з дати ухвалення судового рішення у тій справі.

З вимогами про погашення заборгованості за тілом кредиту, як вірно зазначив суд попередньої інстанції, кредитор у цій справі звернувся поза межами строку позовної давності.

Ухвалюючи рішення у справі, суд першої інстанції, правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідивши наявні у справі докази і надавши їм належну оцінку та дійшов правильного висновку про те, що позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Європейський суд справ людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов'язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов'язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, обґрунтовано викладених в мотивувальній частині оскаржуваного рішення та не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

З урахування наведеного, враховуючи також те, що кредитор задовольнив свої вимоги і отримав кошти від реалізації предмета іпотеки, колегія суддів вважає, що рішення суду постановлено з додержанням вимог закону і підстав для його скасування не вбачається.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 381, 382, 384 ЦПК України, апеляційний суд у складі колегії суддів,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» залишити без задоволення.

Рішення Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 19 листопада 2018 року у цій справі залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повної постанови.

Повна постанова складена 21 березня 2019 року.

Судді: С. В. Кухар

ОСОБА_2

ОСОБА_3