У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"21" березня 2019 р.

м. Київ

справа № 755/4026/18

провадження № 4с/755/75/19

Дніпровський районний суд м. Києва в складі: головуючого судді Галагана В.І., за участю секретаря Проценко Н.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Дніпровського районного суду м. Києва скаргу ОСОБА_1, заінтересовані особи: ОСОБА_2, Дарницький районний відділ Державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві, головний державний виконавець Дарницького районного відділу Державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві Малівська Наталія Іванівна, на дії державного виконавця, -

ВСТАНОВИВ:

Заявник ОСОБА_1 звернулась до суду із скаргою, в якій просить поновити строк на подання скарги та визнати протиправною та скасувати постанову головного державного виконавця Дарницького РВ ДВС м. Київ ГТУЮ у м. Києві Малівської Н.І. від 04.12.2018 року про закінчення виконавчого провадження ВП № 39140083, мотивуючи свої вимоги тим, що на виконанні у Відділі знаходився виконавчий лист Дніпровського районного суду м. Києва № 755/10795/13 від 17.07.2013 року про стягнення аліментів з ОСОБА_2 на користь заявника ОСОБА_1, яка після укладення шлюбу змінила прізвище на «ОСОБА_1», на утримання сина ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 1/6 частини усіх видів заробітку (доходу), щомісячно, починаючи з 16.05.2013 року і до повноліття дитини. Протягом 2013 - 2018 років боржник умисно аліменти не сплачував. Оскільки в діях ОСОБА_2 вбачаються ознаки злочину, передбаченого ст. 164 КК України. 03.09.2017 року СВ Дарницького УП ГУНП у місті Києві відкрито відносно ОСОБА_2 кримінальне провадження № 0009557. 05.03.2019 року представнику заявника з офіційного сайту «Автоматизована система виконавчого провадження» стало відомо про наявність постанови головного державного виконавця Дарницького РВ ДВС м. Києва ГТУЮ у м. Києві Малівської Н.І. від 04.12.2018 року про закінчення виконавчого провадження ВП № 39140083, яку прийнято державним виконавцем на підставі п. 7 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження». Дану постанову заявником отримано не було. Разом з тим, заявник вважає оскаржувану постанову державного виконавця неправомірною, оскільки зі змісту оскаржуванної постанови вбачається, що станом на 09.04.2018 року заборгованість боржника по сплаті аліментів становить 85 294,00 грн., що має бути погашено боржником у встановленому законом порядку, тому постанова про закінчення виконавчого провадження є неправомірною та передчасною.

Представник заявника адвокат Стащук В.А. в судове засідання не з'явився, про день, час та місце судового розгляду скарги повідомлений належним чином, однак надав до суду заяву, відповідно до якої скаргу підтримує, просить провести розгляд справи за його відсутності та відсутності заявника.

Заінтересована особа ОСОБА_2 в судове засідання не з'явився, про день, час та місце судового розгляду скарги повідомлений належним чином, поважні причини неявки суду невідомі.

Представник заінтересованої особи Дарницького районного відділу Державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві, та головний державний виконавець Дарницького районного відділу Державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві Малівська Н.І. в судове засідання не з'явились, про день, час та місце судового розгляду справи заздалегідь повідомлені належним чином, поважні причини неявки суду невідомі.

Згідно положення частини другої статті 450 Цивільного процесуального кодексу України, неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду.

Дослідивши наявні у матеріалах справи докази, суд приходить до наступного.

Згідно положення ч. 1, 2 ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Гарантією прав фізичних і юридичних осіб у виконавчому провадженні є можливість оскарження дій або бездіяльності державних виконавців.

Оскарження рішень, дій або бездіяльності державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби має відбуватися згідно зі статтею 74 Закону України «Про виконавче провадження».

Відповідно до статті 1 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів». (ч. 1 ст. 5 Закону України «Про виконавче провадження»)

Згідно положення ч. 5 ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов'язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей.

Так, судом встановлено, що на виконанні у Дарницькому районному відділі Державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві знаходився виконавчий лист Дніпровського районного суду м. Києва № 755/10795/13 від 17.07.2013 року про стягнення аліментів з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_5 на утримання сина ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 1/6 частини усіх видів заробітку (доходу), щомісячно, починаючи з 16.05.2013 року і до повноліття дитини. Виконавче провадження ВП № 39140083 щодо виконання виконавчого листа було відкрито на підставі постанови державного виконавця ВДВС Дарницького РУЮ в м. Києві від 23.07.2013 року. (а.с. 11)

04.12.2018 року головним державним виконавцем Дарницького районного відділу Державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві Малівською Н.І. прийнято постанову про закінчення виконавчого провадження ВП № 39140083 на підставі п. 7 ст. 39, 40 Закону України «Про виконавче провадження» у зв'язку із закінченням 09.04.2018 року передбаченого законом строку для даного виду стягнення. Заборгованість станом на 09.04.2018 року складає 85 294,00 грн. (а.с. 12)

Відповідно до ч. 1 ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Заборгованість за аліментам стягується незалежно від досягнення дитиною повноліття. (ч. 4 статті 194 Сімейного кодексу України),

Згідно п. 7 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження підлягає закінченню у разі: закінчення строку, передбаченого законом для відповідного виду стягнення, крім випадку, якщо існує заборгованість із стягнення відповідних платежів.

Обґрунтовуючи вимоги за поданою скаргою, заявник ОСОБА_1 вказує на порушення державним виконавцем її прав щодо повного отримання належних за рішенням Дніпровського районного суду м. Києва виплат по аліментним зобов'язанням, а саме: заборгованості по аліментам у розмірі 85 294,00 грн., яка утворилась станом на 09.04.2018 року, тобто станом на день закінчення строку, передбаченого для стягнення аліментів, вказуючи на те, що державним виконавцемзакрито виконавче провадження, не урахувавши наявність з боку боржника аліментної заборгованості, яка має бути погашена боржником у встановленому законом порядку.

Принцип обов'язковості судового рішення, закріплений на конституційному рівні (п. 9 ч. 3 ст. 129 Конституції України), набуває свого втілення у судоустрійному і процесуальному законодавстві. Відповідно до ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» судове рішення, яким закінчується розгляд справи в суді, ухвалюється іменем України. Судові рішення, що набрали законної сили, є обов'язковими до виконання усіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об'єднаннями на всій території України. Обов'язковість урахування (преюдиційність) судових рішень для інших судів визначається процесуальним законом. Невиконання судових рішень тягне за собою відповідальність, установлену законом. Судове рішення, яким закінчується розгляд справи, є найважливішим актом судової влади. Відповідно до п. 2 Постанови Пленуму ВСУ «Про судове рішення» воно покликане забезпечити захист гарантованих Конституцією України прав і свобод людини та здійснення проголошеного Основним Законом України принципу верховенства права. Судове рішення ухвалюється іменем України незалежно від того, до якого рівня судової системи або юрисдикції належить суд і в якому складі суддів (одноособово чи колегіально) розглянуто справу; саме в ньому підбивається підсумок судового розгляду.

Принцип обов'язковості судових рішень, що набрали законної сили, надає їм властивості закону по справі, у якій вони постановлені. Тому вони є обов'язковими для виконання на території України всіма фізичними і юридичними особами, яких ці рішення стосуються. Так, відповідно до ч. 1 ст. 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов'язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, установлених міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Аналізуючи зміст поданої скарги, надавши оцінку наявним у справі доказам в їх сукупності, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення скарги ОСОБА_1, а саме, суд визнає правомірною вимогу заявника в частині скасування постанови головного державного виконавця Дарницького РВ ДВС м. Києва від 04.12.2018 року ВП № 39140083 про закінчення виконавчого провадження, - оскільки державний виконавець, встановивши наявність аліментної заборгованості з боку боржника ОСОБА_2, в порушення положення п. 7 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження» закрила виконавче провадження за закінченням строку, передбаченого законом для відповідного виду стягнення, тобто у зв'язку із досягненням дитиною повноліття, нівелювавши обов'язок боржника на погашення аліментної заборгованості.

Європейський суд з прав людини наголошує, що виконання будь-якого судового рішення є невід'ємною стадією процесу правосуддя і вагомим складником доступу до суду. З позиції Суду правосуддя було б примарним, якби національна правова система держави дозволяла остаточне, обов'язкове судове рішення залишати невиконаним на збиток одній зі сторін. Крім того, у рішенні по справі «Бурдов проти Росії» Суд вказав, що виконання рішення чи постанови будь-якого суду слід вважати невід'ємною частиною «справедливого судового розгляду» в значенні статті 6 Конвенції. Окрім того, підкреслено, що для держави є неприпустимим виправдання неможливості виконання судового рішення відсутністю належного фінансування. Не вживаючи заходів до виконання судових рішень, які набрали законної сили, упродовж тривалого часу - є позбавленням положення п. 1 ст. 6 Конвенції будь-якого сенсу, а значить є його порушенням.

На підставі вищевикладеного, суд дійшов висновку, що скарга ОСОБА_1, заінтересовані особи: ОСОБА_2, Дарницький районний відділ Державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві, головний державний виконавець Дарницького районного відділу Державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві Малівська Наталія Іванівна, на дії державного виконавця є обґрунтованою та такою, що підлягає до задоволення в повному обсязі.

На підставі викладеного та керуючисьст. 55 Конституції України, Законом України «Про виконавче провадження», Постановою Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» від 07.02.2014 року № 6, ст.ст. 258-261, 268, 352-354, 447-453 Цивільного процесуального кодексу України, суд -

УХВАЛИВ:

Скаргу ОСОБА_1, заінтересовані особи: ОСОБА_2, Дарницький районний відділ Державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві, головний державний виконавець Дарницького районного відділу Державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві Малівська Наталія Іванівна, на дії державного виконавця - задовольнити .

Визнати протиправною та скасувати постанову головного державного виконавця Дарницького РВ ДВС м. Київ ГТУЮ у м. Києві Малівської Н.І. від 04.12.2018 року про закінчення виконавчого провадження ВП № 39140083.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана до Київського апеляційного суду через Дніпровський районний суд м. Києва протягом п'ятнадцяти днів з дня її складення.

Учасники судового розгляду мають право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду, якщо апеляційна скарга подана протягом п'ятнадцяти днів з дня вручення даної ухвали суду.

Повний текст ухвали складено 21 березня 2019 року.

Суддя: В.І. Галаган