Справа № 461/3172/16-ц Головуючий у 1 інстанції: Котельва К.О.
Провадження № 22-ц/811/1951/18 Доповідач в 2-й інстанції: Цяцяк Р. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 січня 2019 року Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ у складі:

головуючого - судді Цяцяка Р.П.,

суддів: Крайник Н.П. та Шеремети Н.О.,

за участю: секретаря Куцика І.Б.;

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Галицького районного суду міста Львова від 11 травня 2017 року,

В С Т А Н О В И В:

У травні 2016 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до Личаківського відділу державної виконавчої служби м. Львів Головного територіального управління юстиції у Львівській області (в подальшому - «Личаківський ВДВС»), який неодноразово доповнював новими позовними вимогами, і в підсумку просив суд ухвалити рішення, яким стягнути на його користь з Личаківського ВДВС:

- 41 грн. 34 коп. витрат понесена ним у зв'язку з втратою відповідачем виконавчих документів (т.1, а.с. 3);

- 7 650 грн. на відшкодування майнової шкоди у розмірі понесених ним витрат на правову допомогу (т.1, а.с. 25-28);

- 100 000 грн. на відшкодування моральної шкоди (т.1, а.с. 108-111);

- 1 000 грн. додатково моральної шкоди та 1 450 грн. додатково майнової шкоди (т.1, а.с. 158-160).

Позовні вимоги обґрунтовувалися тим, що 05 серпня 2014 року Залізничним районним судом м. Львова було видано виконавчі листи про визначення участі позивача у вихованні та усуненні перешкод у спілкуванні з дитиною, які після винесення постанови ВДВС про закриття виконавчого провадження не були повернуті позивачеві, у зв'язку з чим останній був позбавлений можливості пред'явити їх повторно до виконання, у зв'язку з чим змушений був звернутися з заявою до Залізничного районного суду м. Львова про видачу дублікатів виконавчих листів, яку ухвалою Залізничного районного суду м. Львова від 05 лютого 2016 року було задоволено. За подання заяви про видачу дублікатів виконавчих листів позивач сплатив судовий збір в розмірі 41 грн. 34 коп., які і просить стягнути з ВДВС.

Моральну шкоду позивач обґрунтовує тим, що у зв'язку з невиконання рішення Залізничного районного суду м. Львова від 05.08.2014 року та закриттям виконавчого провадження постановою ВДВС від 14.10.2014 року з примусового виконання вказаного рішення його дитина була позбавленою батьківського піклування, а також тим, що така була заподіяною йому в результаті нанесення в кабінеті начальника Личаківського ВДВС тілесних ушкоджень легкого ступеня тяжкості.

Оскаржуваним рішенням в задоволенні позову відмовлено (т.2, а.с. 77-81).

Дане рішення оскаржив позивач.

Апелянт просить оскаржуване рішення скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити його позовні вимоги, покликаючись на неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, та на порушення норм процесуального і матеріального права.

Вважає, що судом не було дано належної оцінки тому факту, що ухвалою Залізничного районного суду м. Львова від 19.02.2016 року «було видано дублікат виконавчого документа з підстав, що оригіналу виконавчого листа немає у виконавчому провадженні, а тому суд вважає наявним факт його втрати».

Вважає помилковим висновок суду стосовно того, що позивачем не надано доказів того, що дії відповідача призвели до заподіяння йому матеріальної та моральної шкоди, оскільки заподіяння такої шкоди стверджується поданими ним до суду документами (т.2, а.с. 84-85).

Відповідно до Указу Президента України № 452/2017 від 29.12.2017 року «Про ліквідацію апеляційних судів та утворення апеляційних судів в апеляційних округах» Апеляційний суд Львівської області ліквідовано та створено новий - Львівський апеляційний суд в апеляційному окрузі, що включає Львівську область, з місцезнаходженням у місті Львові.

За частиною 6 статті 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» у разі ліквідації суду, що здійснює правосуддя на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці (відповідних адміністративно-територіальних одиниць), та утворення нового суду, який забезпечує здійснення правосуддя на цій території, суд, що ліквідується, припиняє здійснення правосуддя з дня опублікування в газеті «Голос України» повідомлення голови новоутвореного суду про початок роботи новоутвореного суду.

04 жовтня 2018 року у газеті «Голос України» опубліковано повідомлення голови Львівського апеляційного суду про початок роботи новоутвореного Львівського апеляційного суду.

22 жовтня 2018 року дану справу передано до Львівського апеляційного суду і згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 22 жовтня 2018 року для її розгляду визначено колегію суддів в складі суддів Цяцяка Р.П. (суддя-доповідач), Крайник Н.П. та Шеремети Н.О. (т.2, а.с. 148, 149).

Ухвалою Львівського апеляційного суду у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ від 02 січня 2019 року ухваленорозгляд справи за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Галицького районного суду міста Львова від 11 травня 2017 рокупровести в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

В обґрунтування позовної вимоги про стягнення з ВДВС на його користь 41 грн. 34 коп. позивачем подано до суду квитанцію від 05.02.2016 року про сплату ним судового збору: як вбачається з доводів позовної заяви та матеріалів справи - за подачу ОСОБА_2 до суду заяви про видачу дубліката виконавчих листів (т.1, а.с. 6-8).

В той же час, положеннями ЦПК України (в редакції, яка була чинною станом на 2016 рік) встановлено, що судовий збір відноситься до судових витрат (ст.ст. 79 ч.1), які (судові витрати) розподіляються між сторонами (ст. 88).

Як стверджується Заявою про видачу дублікатів виконавчих листів, поданою до суду ОСОБА_2, та ухвалою Залізничного районного суду м. Львова від 19.02.2016 року про задоволення цієї заяви, Личаківський ВДВС до участі у розгляді даної справи взагалі не притягався (т.1, а.с. 5, 6).

Матеріалами справи також стверджується, що виконавче провадження за оригіналом вище згаданого виконавчого листа було закінченим у зв'язку з виконанням рішення суду (т.1, а.с. 136).

Постанова ВДВС про закінчення виконавчого провадження від 14.10.2014 року у зв'язку з виконанням рішення суду ОСОБА_2 оскаржувалась в судовому порядку, однак згадану скаргу ухвалою Залізничного районного суду м. Львова від 22.04.2015 року (залишеною без змін ухвалою Апеляційного суду Львівської області від 16.06.2015 року) було залишено без розгляду (т.1, а.с. 136-141), а відтак згадана постанова ВДВС залишається в законній силі, у зв'язку з чим завершене виконавче провадження не може бути відкрито: ні на підставі оригіналу виконавчого листа, ні на підставі його дублікату.

З урахуванням вище наведеного постановою державного виконавця Личаківського ВДВС від 24.05.2016 року ОСОБА_2 було відмовлено у відкритті виконавчого провадження на підставі дублікату виконавчого листа, виданого на виконання ухвали Залізничного районного суду м. Львова від 19.02.2016 року.

Вище згадана постанова державного виконавця Личаківського ВДВС від 24.05.2016 року ОСОБА_2 оскаржувалася в судовому порядку, однак ухвалою Залізничного районного суду м. Львова від 22.09.2017 року (залишеною без змін постановою Апеляційного суду Львівської області від 16.01.2018 року та постановою Верховного Суду від 05.09.2018 року) в задоволенні його скарги було відмовлено (т.2, а.с. 152-153).

З урахуванням вище наведеного колегія суддів приходить до висновку про те, що суд першої інстанції правомірно відмовив позивачу у задоволенні позовної вимоги про стягнення з ВДВС на користь позивача 41 грн. 34 коп. судового збору, сплаченого ним при поданні заяви про видачу дубліката виконавчого листа у іншій справі, і доводи апеляційної скарги цього висновку не спростовують.

ЦПК України (в редакції, чинній на день ухвалення оскаржуваного рішення) було встановлено, що витрати на правову допомогу відносяться до витрат, пов'язаних з розглядом судової справи (п.2 ч.3 ст. 79), і що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати (ч.1 ст. 88).

У пункті 48 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17.10.2014 року № 10 „Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах" міститься роз'яснення про те, що витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені, а також про те, що відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

В обґрунтування позовних вимог про стягнення з відповідача на користь позивача 7 650 грн. та 1 450 грн. на відшкодування майнової шкоди останнім було подано до суду копії різного характеру клопотань, заяв, скарг тощо, які були поданими позивачем до суду по різних інших справах - з наведенням у доповненні позовної заяви вартості виготовлення юристами згаданих документів, однак без долучення будь-яких документальних доказів, які можна було б визнати належними та допустимими, цих витрат (т.1, а.с. 25-79).

За наведених обставин суд першої інстанції прийшов до вірного висновку про відсутність правових підстав для задоволення вище згаданих позовних вимог про стягнення з Личаківського ВДВС 7 650 грн. та 1 450 грн. на відшкодування майнової шкоди, які (на твердження самого позивача) були понесеними ним у інших справах та не є документально підтвердженими, і доводи апеляційної скарги цих висновків не спростовують.

Відмову у задоволенні позовної вимоги про стягнення з Личаківського ВДВС моральної шкоди суд мотивував тим, що жодним судовим рішенням протиправність дій чи бездіяльності державного виконавця чи Личаківського ВДВС не встановлена і ці висновки суду доводами апеляційної скарги чи будь-якими іншими доказами також не спростовуються.

Відтак, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дав належну оцінку всім обставинам і доказам по справі в їх сукупності та ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому приходить до висновку про те, що підстави для його скасування відсутні і апеляційну скаргу на нього, доводи якої не спростовують висновків рішення суду, слід залишити без задоволення.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374 п.1, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а рішення Галицького районного суду міста Львова від 11 травня 2017 року- без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повну постанову складено 21 січня 2019 року.

Головуючий: Цяцяк Р.П.

Судді: Крайник Н.П.

Шеремета Н.О.