Єдиний унікальний номер 233/3219/18 Номер провадження 22-ц/804/260/19
Суддя-доповідач: Никифоряк Л.П
Головуючий у 1 інстанції: Мартиненко В.С.
__________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

Іменем У К Р А Ї Н И

23 січня 2019 року Донецький апеляційний суд колегією в складі:

Суддів Никифоряка Л.П. (доповідач), Гапонова А.В., Новікової Г.В.,

розглянувши в м. Бахмут без повідомлення учасників справу що виникла з цивільних правовідносин за позовом Публічного акціонерного товариства Акціонерний комерційний банк «Індустріалбанк» до ОСОБА_4 по стягнення заборгованості за кредитним договором, в якій подано апеляційну скаргу Публічним акціонерними товариством Акціонерний комерційний банк «Індустріалбанк» на заочне рішення Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 16 жовтня 2018 року, -

В С Т А Н О В И В:

21 червня 2018 року Публічне акціонерне товариство Акціонерний комерційний банк «Індустріалбанк» /надалі Банк/ звернулося в суд з позовом до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості в сумі 16567,29 грн., з яких: прострочена заборгованість по кредиту 6053,28 грн., прострочена заборгованість по процентах 8348,89грн. та 2165,12грн. інфляційні нарахування на суму простроченого кредиту. В обґрунтування позову позивач вказував, що заборгованість утворилася через неналежне виконання умов кредитного договору від 27 травня 2013 року згідно якого Банк надав позичальнику кредит у сумі 20000,00 грн. на строк до 27 травня 2015 року.

Заочним рішенням Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 16 жовтня 2018 року позовні вимоги Банку задоволено частково, стягнуто з ОСОБА_4 на користь Банку заборгованість за кредитним договором № 23370/30/к від 27 травня 2013 року в розмірі 9240,78грн., з яких заборгованість по кредиту 6053,28 грн., заборгованість по процентах 1022,38 грн. та інфляційне збільшення заборгованості в розмірі 2165,12 грн.

В решті позовних вимог відмовлено. Відмовляючи в задоволенні позовних вимог в частині стягнення заборгованості за процентами за користування кредитом за період з 28 червня 2015 року по 15 травня 2018 року суд першої інстанції виходив з того, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред'явлення до позичальника вимоги згідно з частиною 2 статті 1050 ЦК України.

В апеляційній скарзі позивач просив задовольнити рішення в частині відмови в задоволенні вимог про стягнення з ОСОБА_4 заборгованості по нарахованим процентам за користування кредитом за період з 28 червня 2015 року по 15 травня 2018 року в розмірі 7326,51 грн. В обґрунтування доводів апеляційної скарги Банк зазначив, що судом першої інстанції порушено норми матеріального права, оскільки відповідно до пункту 2 частини 1 статті 1048 Цивільного кодексу України проценти за користування кредитними коштами виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

В ході судового розгляду встановлено такі обставини, які підтверджені належними та допустимими доказами.

27 травня 2013 року між Банком та ОСОБА_4 укладений кредитний договір № 23370/30/к про надання 20000,00 грн. шляхом перерахування кредиту на поточний рахунок № НОМЕР_1 з відсотковою ставкою 28% річних з моменту укладення договору до моменту припинення здійснення зарахування заробітної плати та інших витрат від підприємства, яке було роботодавцем позичальника, а з моменту припинення зарахування заробітної плати та інших виплат від підприємства 38%, з кінцевим строком повернення до 27 травня 2015 року /а.с. 5-9/.

Згідно заяви-анкети позичальника від 27 травня 2013 року ОСОБА_4 отримав 20000,00 грн. строком на 24 місяці для ремонту будинку /а.с. 10/.

Відповідно наданої виписки по рахунку клієнта № НОМЕР_1 остання операція по перерахуванню заробітної плати в рахунок часткового погашення кредиту по договору № 23370/30/к від 27 травня 2013 року здійснена 17 жовтня 2014 року /а.с. 13-18/.

За даними розрахунку нарахованих процентів по кредитному договору останні погашення по договору № 23370/30/к від 27 травня 2013 року здійснені 11 червня 2015 року в сумі 184,81 грн. та 20 грудня 2016 року в сумі 0,45 грн.

Загальна сума заборгованості в розмірі 16567,29 грн. утворилася станом на 15 травня 2018 року. Загальна сума сплаченого позичальником основного боргу відповідно до кредитного договору 13946,72 грн., загальна сума сплачених відсотків відповідно до кредитного договору 5526,85 грн. Інфляційні нарахування за несвоєчасне повернення кредиту з 01 липня 2015 року по 30 квітня 2018 року складають 2165,12 грн. /розрахунок а.с. 37-41/.

У даній справі існування кредитних правовідносин між Банком та ОСОБА_4 не заперечувалися сторонами та підтверджувалися фактичними діями з боку обох сторін, кредитодавця який видав суму кредиту та позичальника який періодично користувався кредитними коштами та сплачував за кредитним договором.

Оскільки в цій частині рішення суду першої інстанції не оскаржується, відповідно приписів частини 1 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Доводом апеляційної скарги є те, що відповідно до пункту 2 частини 1 статті 1048 Цивільного кодексу України проценти за користування кредитними коштами виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Відповідно частини 2 статті 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то у разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього кодексу.

Згідно з частиною першою статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

За умовами договору сторони погодили щомісячну сплату відсотків за кредитом на суму залишку заборгованості за кредитом, який наданий на 24 місяці - до 27 травня 2015 року включно. Отже у межах строку кредитування до 27 травня 2015 року відповідач мав, зокрема, повертати позивачеві кредит і сплачувати проценти періодичними (щомісячними) платежами.

Отже, припис абзацу 2 частини 1 статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування.

Враховуючи викладене, право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред'явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов'язання.

З огляду на вказане апеляційний суд відхиляє аргументи позивача про те, що є правові підстави для нарахування передбачених договором процентів до повного погашення заборгованості за кредитом.

Отже, доводи апеляційної скарги не спростовують фактичних обставин справи, встановлених судом і не дають підстав для висновку про порушення чи неправильне застосування судом норм матеріального чи процесуального права. Фактично доводи апеляційної скарги за своєю суттю є ідентичними тому що було викладено в позовній заяві та зазначені доводи були предметом перевірки судом першої інстанції який дійшов обґрунтованого та законного висновку.

Саме з такого розуміння вищезазначених обставин та норм матеріального права виходить суд апеляційної інстанції, та вважає що суд першої інстанції виконав вимоги закону про законність рішення суду, висновки суду в частині задоволення позовних вимог здійсненні з дотриманням норм матеріального права, що відповідно до статті 375 ЦПК України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а судового рішення без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381-383 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства Акціонерний комерційний банк «Індустріалбанк» залишити без задоволення.

Заочне рішення Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 16 жовтня 2018 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня прийняття та касаційна скарга може бути подана протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 23 січня 2019 року.

Судді: