ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/4152/19 Справа № 185/4228/18 Суддя у 1-й інстанції - Головін В. О. Суддя у 2-й інстанції - Єлізаренко І. А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 грудня 2019 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді Єлізаренко І.А.,

суддів Красвітної Т.П., Свистунової О.В.,

за участю секретаря Черкас Є.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на заочне рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 10 січня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства "Павлоградське налагоджувальне управління", третя особа Регіональне відділення Фонду державного майна України по Дніпропетровській, Запорізькій та Кіровоградській областях про поновлення на посаді та стягнення заборгованості по заробітній платі за час вимушеного прогулу,-

В С Т А Н О В И Л А:

У травні 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ПАТ "Павлоградське налагоджувальне управління" про поновлення на посаді та стягнення заборгованості по заробітній платі за час вимушеного прогулу.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на те, що 11 листопада 2013 року його було призначено виконуючим обов`язки Голови Правління ПАТ «Павлоградське налагоджувальне управління». Контракт між ним та відповідачем не укладався. Наказом №2-к від 30 березня 2018 року його було звільнено. Наказом №1-к від 30 березня 2018 року на посаду Голови Правління призначено ОСОБА_2 . У наказі

№2-к від 30 березня 2018 року, яким його було звільнено з посади, вказано підставу «за власним бажанням», проте жодних заяв він не подавав. Він не є обізнаним щодо будь-яких інших підстав про звільнення із займаної посади. Жодних повідомлень особисто йому не направлялось та не вручалось. Сформульованою підставою його звільнення у трудовій книжці є посилання на п. 2 ст. 36 КЗпП України, однак вважає це незаконним, оскільки сторони не визначали будь-якого строку для цих трудових відносин, трудовий контракт не підписували, жодних термінів не обговорювали, відповідач не мав правових підстав на видання Наказу № 2к від 31 березня 2018 року у вчинений ним спосіб, підстава звільнення вказана не вірно, а тому трудові відносини мають бути поновлені. Вважає, що відповідачем було порушено вимоги Статуту ПАТ «Павлоградське налагоджувальне управління» щодо звільнення Голови Правління, оскільки чинним Статутом Товариства такий орган, як Наглядова рада передбачений, але не створений, в такому разі всі функції та повноваження здійснюються Загальними зборами акціонерів, а на Загальних зборах акціонерів повинні бути розглянуті питання обрання та припинення голови і членів виконавчого органу, проте засідання Загальних зборів акціонерів не проводилось, жодних повідомлень йому, як керівнику Товариства, не надходило. За період перебування на посаді виконуючого обов`язки Голови Правління ПАТ «Павлоградське налагоджувальне управління» з 11 листопада 2013 року йому нараховано та не виплачено заробітну плату у розмірі 26 000 грн., а також за період вимушеного прогулу з березня 2018 року по травень 2018 року включно відповідачем не здійснювалася виплата заробітної плати. Вважає, що його трудові права порушені, а тому просив суд скасувати наказ №2 к від 31 березня 2018 року, яким його звільнено з посади виконуючого обов`язки Голови Правління ПАТ «Павлоградське налагоджувальне управління» та поновити його на вказаній посаді з 30 березня 2018 року; стягнути з ПАТ «Павлоградське налагоджувальне управління» на його користь заборгованість по заробітній платі за час вимушеного прогулу з березня 2018 року і по травень 2018 року включно у розмірі 16200,00 грн. станом на травень місяць; стягнути з ПАТ «Павлоградське налагоджувальне управління» на його користь заборгованість по заробітній платі за період перебування на посаді виконуючого обов`язки Голови Правління ПАТ «Павлоградське налагоджувальне управління» з 11 листопада 2013 року по 30 березня 2018 року включно, в сумі 26000 грн.

Заочним рішенням Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 10 січня 2019 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено

З таким заочним рішенням не погодився позивач, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи та неповне їх з`ясування, порушення норм матеріального та процесуального права, просив його скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити його позовні вимоги у повному обсязі.

Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість заочного рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ст.ст. 12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обовязків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно ч.1ст. 367 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, наказом № 152-к/к від 11 листопада 2013 року ОСОБА_1 було призначено на посаду виконуючого обов`язки Голови Правління ПАТ «Павлоградське налагоджувальне управління» з 12 листопада 2013 року тимчасово, на період до призначення керівника цього підприємства у встановленому законодавством порядку (а.с. 27).

Наказом Регіонального відділення Фонду державного майна України по Дніпропетровській області № 12/01-10-УКП від 28 березня 2018 року «Про призначення Голови Правління ПАТ «Павлоградське налагоджувальне управління» Козлова А.М. призначено з 28 березня 2018 року Головою Правління ПАТ «Павлоградське налагоджувальне управління» (а.с144, 145).

У п.2 вказаного наказу зазначено ОСОБА_1 у відповідності із діючим законодавством передати за актом передачі ОСОБА_2 печатки, штампи, установчі документи та інше.

Згідно Наказу ПАТ «Павлоградське налагоджувальне управління» №1-к від 30 березня 2018 року «По особовому складу» ОСОБА_2 приступив до виконання обов`язків Голови Правління ПАТ «Павлоградське налагоджувальне управління» з 30 березня 2018 року (а.с.28).

Наказом Голови Правління ПАТ «Павлоградське налагоджувальне управління» №2-к від 31 березня 2018 року ОСОБА_1 було звільнено з посади виконуючого обов`язки Голови Правління ПАТ «Павлоградське налагоджувальне управління» згідно п. 2 ст. 36 КЗпП України. Підстава: Наказ Регіонального відділення Фонду державного майна України по Дніпропетровській області №12/01-10-УКП від 28 березня 2018 року (а.с. 30).

Наказом Фонду державного майна України №39 від 17 січня 2019 року Регіональне відділення Фонду державного майна України по Дніпропетровській, Запорізькій та Кіровоградській областях є правонаступником майна, прав та обовязків Регіонального відділення Фонду державного майна України по Дніпропетровській області, Регіонального відділення Фонду державного майна України по Запорізькій області, Регіонального відділення Фонду державного майна України по Кіровоградській області (а.с.134, 135).

Відповідно до п.2 частини першої ст.23 КЗпП України трудовий договір укладається на визначений строк, встановлений за погодженням сторін.

Згідно з п. 2 ст. 36 КЗпП України, підставами припинення трудового договору є закінчення строку (пункти 2 і 3 статті 23), крім випадків, коли трудові відносини фактично тривають і жодна з сторін не поставила вимогу про їх припинення.

Укладання трудового договору, як визначено у ст.24 КЗпП України, оформляється наказом чи розпорядженням власника підприємства, установи, організації чи уповноваженого ним органу.

При укладенні трудового договору на визначений строк цей строк встановлюється погодженням сторін і може визначатися часом настання певної події.

Згідно ч. 241-1 КЗпП України строки виникнення і припинення трудових прав та обов`язків обчислюються роками, місяцями, тижнями і днями.

Положення ст.241-1 КЗпП України не охоплює всі види строків, передбачених трудовим правом, та всі способи їх обчислення, та не виключають можливості визначення строків виконання трудових обов`язків настанням певної події, як то призначення керівника, повернення на роботу працівниці з відпустки по вагітності, родах і догляду за дитиною; особи, яка звільнилась з роботи в зв`язку з призовом на дійсну строкову військову чи альтернативну службу, обранням народним депутатом чи на виборну посаду.

Єдиною важливою умовою є те, щоб строк було узгоджено сторонами.

Відповідно до роз`яснень викладених в абз.2 п.7 постанови Пленуму Верховного Суду України від 6 листопада 1992 року № 9 «Про практику розгляду судами трудових спорів» зі змінами, при укладенні трудового договору на визначений строк цей строк встановлюється за погодженням сторін і може визначатись як конкретним терміном, так і часом настання певної події (наприклад, повернення на роботу працівниці з відпустки по вагітності, родах і догляду за дитиною; особи, яка звільнилась з роботи в зв`язку з призовом на дійсну службу строкову військову або альтернативну службу, обранням народним депутатом чи на виборну посаду (або виконанням певного обсягу робіт).

Отже, виходячи з того, що строковий договір може укладатися на будь-який строк, визначений за угодою сторін, при цьому закон ніяк не обмежує права сторін трудового договору на визначення строку його дії, суд першої інстанції дійшов обгрунтованого висновуку, що між позивачем і відповідачем було укладено угоду, яка повністю відповідає волевиявленню позивача в частині, що стосується посади, яку він бажає обійняти та строку, протягом якого він має намір виконувати свої трудові обов`язки із визначенням про тимчасове призначення позивача на посаду виконуючого обов`язки Голови Правління ПАТ «Павлоградське налагоджувальне управління» на період до призначення керівника цього підприємства у встановленому законодавством порядку та позивач ОСОБА_1 погодився на призначення його виконуючим обов`язки Голови Правління ПАТ «Павлоградське налагоджувальне управління» тимчасово, на період до призначення керівника цього підприємства у встановленому законодавством порядку, про що було винесено відповідний наказ.

Оскільки наказом регіонального відділення Фонду державного майна України по Дніпропетровській області № 12/01-10-УКП від 28 березня 2018 року ОСОБА_2 у встановленому законом порядку було призначено на посаду Голови Правління ПАТ «Павлоградське налагоджувальне управління», роботодавець обґрунтовано, на підставі ч.2 ст. 36 КзпП України, звільнив позивача.

Суд першої інстанції обґрунтовано не прийняв до уваги посилання позивача на порушення відповідачем вимог Статуту ПАТ «Павлоградське налагоджувальне управління» щодо його звільнення, як виконуючого обов`язки Голови Правління з огляду на наступне.

Відповідно до постанови Кабінету міністрів України № 271 від 12 травня 2015 року «Про проведення прозорої та конкурентної приватизації у 2015-2017 роках», уповноваженим органом управління ПАТ «Павлоградське налагоджувальне управління» забезпечено передачу в установленому порядку Фонду державного майна України функцій з управління цього товариства та на підставі акту приймання-передачі № 121 від 29 грудня 2016 року Міністерством енергетики та вугільної промисловості України передано, а Фондом державного майна України прийнято пакет акцій ПАТ «Павлоградське налагоджувальне управління».

На підставі наказу Фонду державного майна України № 1011 від 19 червня 2017 року Регіональне відділення Фонду прийняло на себе управління корпоративними правами держави ПАТ «Павлоградське налагоджувальне управління» і на підставі наказу Регіонального відділення Фонду № 12/01-17-УКП від 07 грудня 2017 року «Про оголошення конкурсного відбору» було проведено конкурсний відбір на заміщення вакантної посади керівника ПАТ «Павлоградське налагоджувальне управління», за результатами якого переможцем визначено ОСОБА_2 , якого відповідно до наказу Регіонального відділення Фонду № 12/01-10-УКП від 28 березня 2018 року призначено на посаду Голови Правління ПАТ «Павлоградське налагоджувальне управління».

Отже, суд дійшов правильного висновку, що оскільки Міністерством енергетики та вугільної промисловості України, яке на час виниклих відносин, є єдиним акціонером Товариства (100% акцій) передано Фонду державного майна України управління корпоративними правами держави ПАТ «Павлоградське налагоджувальне управління», а Фондом державного майна України передано у свою чергу своєму Регіональному відділенню управління корпоративними правами держави ПАТ «Павлоградське налагоджувальне управління», то Регіональне відділення Фонду є єдиним акціонером Товариства (100% акцій), що не протирічить положенням Статуту ПАТ «Павлоградське налагоджувальне управління», та окремим положенням п.п. 7.1., 9.1., 11.5.(обрання та припинення повноважень голови і членів Правління належить до компетенції Наглядової ради, а в разі її відсутності Загальних зборів акціонерів) Статуту, а оскільки наглядова рада не створювалась, то Загальними зборами акціонерів, тобто Регіональним відділенням Фонду, і було прийнято рішення про обрання голови Правління.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов обгрунтованого висновку про відсутність правових підстав для скасування наказу №2-к від 31 березня 2018 року про звільнення позивача, поновлення його на роботі та, як наслідок, правомірно відмовив у задоволенні позовних вимог позивача про стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу.

Зазначені висновки суду відповідають обставинам справи, узгоджуються з нормами матеріального права, які правильно застосовані судом першої інстанції.

Стосовно позовних вимог ОСОБА_1 про стягнення з ПАТ «Павлоградське налагоджувальне управління» на його користь заборгованість по заробітній платі за період перебування на посаді виконуючого обов`язки Голови Правління ПАТ «Павлоградське налагоджувальне управління» з 11 листопада 2013 року по 30 березня 2018 року включно в сумі 26000 грн. слід зазначити наступне.

Згідно ч. 1 ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум.

Відповідно до ч. 1 ст. 116 КЗпП України, в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Відповідно до ст. 233 КзПП України у разі порушення законодавства про оплату праці, працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь яким строком.

Звернувшись до суду із вказаними позовними вимогами, позивач посилався на те, що згідно посадового окладу, встановленого на підприємстві, розмір його заробітної плати має становити 5400 грн. щомісячно.

Позивачем було надано суду довідку з відділення ПАТ Державний ощадний банк України № 68 від 22 травня 2018 року, в якій зазначені наступні зарахування заробітної плати: 05 та 19 січня 2018 року 4145 грн. 75 коп.; 07 та 20 лютого 2018 року 4295 грн. 44 коп.; 07 та 19 березня 2018 року 4144,75 грн.; 06 квітня 2018 року 2046 грн. 75 коп. (а.с. 37).

Згідно відомостей з Пенсійного фонду України встановлено, що із заробітної плати позивача за період з листопада 2013 року по 31 травня 2018 року відраховувалися страхові внески. Розмір заробітної плати складає: листопад-грудень 2013 року - 10300 грн.; 2014 рік 61441,11 грн.; 2015 рік 61480,45 грн.; 2016 рік 61800,00 грн.; 2017 рік 61229,81 грн.; січень- березень 2018 року 15635,95 грн. (а.с.73, 74-75).

Відповідно до довідки ПАТ «Павлоградське налагоджувальне управління» про розмір нарахованої та виплаченої заробітної плати ОСОБА_1 за період з листопада 2013 року по березень 2018 року заборгованість по заробітній платі за вказаний період часу відсутня (а.с.197, 198).

Таким чином, доказів на підтвердження наявності заборгованості перед позивачем по заробітній платі, що утворилася, як зазначає позивач, з 11 листопада 2013 року по 30 березня 2018 року у розмірі 26000 грн., суду не надано, а тому суд першої інстанції дійшов обгрунтованого висновку про відмову у задоволенні позовних вимог позивача в цій частині.

Доводи апеляційної скарги про порушення відповідачем трудового законодавства при звільненні позивача спростовуються наявними в матеріалах справи доказами.

Доводи апеляційної скарги щодо наявності заборгованості по заробітній платі належними доказами у справі не підтверджуються.

Доводи апеляційної скарги стосовно неповного зясування судом обставин, що мають значення для справи, незаконності та необґрунтованості рішення суду є безпідставними.

Приведені в апеляційній скарзі інші доводи зводяться до тлумачення діючого законодавства, незгоди з рішенням суду, переоцінки висновків рішення суду та не спростовують правильність рішення суду першої інстанції.

Будь-яких інших доказів, що спростовують правильність рішення суду в апеляційній скарзі не наведено, тому рішення суду слід залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381, 382, 384 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Заочне рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 10 січня 2019 року - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя

Судді