РІШЕННЯ

Іменем України

3 грудня 2019 року с.м.т. Шевченкове

Шевченківський районний суд Харківської області

у складі : головуючого судді - Тордія Е.Н. секретаря судового засідання Сергієнко В.С.

номер справи справа №637/930 /19

Ім`я (найменування) сторін та інших учасників справи:

позивач: акціонерне товариство «Ідея Банк»,

відповідач: ОСОБА_1

відповідач: ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні позовну заяву акціонерного товариства «Ідея Банк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, вилучення предмета застави та звернення стягнення на предмет застави -

ВСТАНОВИВ:

Стислий виклад позиції позивача та відповідача.

25 липня 2019 року акціонерне товариство «Ідея Банк» ( далі по тексту АТ «Ідея Банк») в особі представника , адвоката Олешек О.М., звернулося до суду з позовною заявою до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , в якій після відмови від частини позовних вимог просило: стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором №910.25453 у сумі 502552.18 грн; вилучити у ОСОБА_2 транспортний засіб, який є предметом застави, а саме автомобіль TOYOTA PRADO, 2006 року випуску, чорного кольору ,номер шасі ( кузова ,рами) НОМЕР_1 , актуальний номерний знак № НОМЕР_2 .В рахунок погашення заборгованості звернути стягнення ня на предмет застави , шляхом продажу зазначеного автомобіля АТ «Ідея Банк» будь-якій третій особі покупцю від імені власника) за ціною не нижче ринкової, визначеної незалежним суб`єктом оціночної діяльності, для чого надати АТ «Ідея Банк» усі права та повноваження на відчуження транспортного засобу, в тому числі, але не виключно: проводити всі необхідні дії у відповідних структурних підрозділах Національної поліції України, структурних підрозділах МВС України, уповноважених здійснювати дії з державної реєстрації, перереєстрації та зняття з обліку транспортних засобів та всіх інших державних та недержавних органах/установах (отримувати дублікати документів на транспортний засіб, отримувати/виготовляти ключі/їх дублікати, отримувати відомості про транспортний засіб/особу- власника, які пов`язані з продажем автомобіля тощо).

В обґрунтування позову позивач вказав, що 20 грудня 2013 року між АТ «Ідея Банк» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір №910.25453, згідно якого відповідач отримав кредит в розмірі 256292-63 грн, у тому числі на купівлю (фінансування купівлі) транспортного засобу TOYOTA PRADO, 2006 року випуску, чорного кольору ,номер шасі ( кузова ,рами) НОМЕР_1 , державний номерний знак № НОМЕР_4 . Строк користування кредитними коштами 20 грудня 2017 року.

Позивачем виконанні умови договору ,що підтверджується видатковими касовими/ меморіальними ордерами.

У зв`язку з невиконанням прийнятих на себе зобов`язань за вказаним договором з 20 лютого 2014 року за відповідачем станом на 14 червня 2019 числиться заборгованість в сумі 502552.18 грн, яка складається з основного боргу по кредиту у сумі 0,00 грн, простроченого боргу у сумі - 250173.94 грн, прострочені проценти у сумі - 249124.96грн, строкові проценти у розмірі - 3253.98 грн, нарахована комісія у сумі - 0.00 грн, прострочена комісія 0,00 грн, пеня за несвоєчасне виконання зобов`язань у сумі - 0.00 грн, віндикацій ні витрати у сумі - 0.00 грн, дебіторська заборгованість у сумі - 0.00 грн, інші штрафні санкції у сумі 0.00 грн.

Окрім того, у забезпечення виконання кредитних зобов`язань між ОСОБА_1 та АТ «Ідея Банк» було укладено договір застави вищевказаного транспортного засобу, який належав ОСОБА_1 на праві приватної власності відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу. Вказаний договір застави , укладений з відповідачем обтяження на спірний транспортний засіб, що є предметом спору ,зареєстровано в Державному рєстрі обтяжень ріхомома майна.

Проте всупереч зазначеному, та без письмової згоди позивача, заставодавцем було відчужено предмет застави, актуальним власником якого є ОСОБА_2

У зв`язку з порушенням ОСОБА_1 прав та інтересів позивача протягом тривалого часу, на підставі невиконання грошових зобов`язань за кредитним договором, та порушенням умов договору застави, позивач вимушений звернутися до суду за захистом своїх порушених прав та інтересів з позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором, та звернення стягнення на предмет застави, який належить ОСОБА_2 в рахунок погашення заборгованості за цим кредитним договором.

Відповідач ОСОБА_1 в судові засідання не з`являвся, поважної причини своєї неявки суду не повідомляв. Відзив на позовну заяву у встановлений строк не надав.

Згідно наданої довідки Петропільською сільською радою Шевченківського району Харківської області зареєстрований в АДРЕСА_1 .

Судом направлялися виклики за місцем реєстрації останнього але вони повернуті до суду з відміткою про закінчення терміну зберігання. Про подальший розгляд справи оголошення було розміщено на офіційному сайті суду.

Судова повістка у відповідності до п.2 ч.7 ст.128 Цивільно - процесуального кодексу України надсилається фізичним особам, які не мають статуса підприємців, за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку.

Згідно п.4 ч.8 ст.128 Цивільно - процесуального кодексу України, днем вручення судової повістки є: день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси, вважається врученою, а особа повідомленою. Будь- яких заяв щодо зміни адреси , поважної причини своєї неявки відповідачем суду не надано.

Відповідач ОСОБА_2 та її представник заперечували проти пред`явлених вимог вважали їх необґрунтованими та такими ,що не підлягають задоволенню.

На обгрунування своїх заперечень ОСОБА_2 надала письмовий відгук на

позовну заяву у якій зазначила, що 3 лютого 2015 року ,згідно договору купівля - продажу вона зареєструвала спірний автомобіль на свої і`мя. При проведені реєстрації зазначеного транспортного засобу працівниками сервісного центру МВС не було виявлено та встановлено відомостей стосовно знаходження у обтяжені або накладеного арешту спірного транспортного засобу. Також звернула увагу суду на той факт ,що відповідно до витягу з Державного реєстр обтяжень рухомого майна від 15 травня 2018 року № 5593141 , об`єктом обтяження є автомобіль марки TOYOTA PRADO, 2006 року випуску, чорного кольору, номер шасі ( кузова ,рами) НОМЕР_1 , НОМЕР_9 , державний номерний знак НОМЕР_3 НОМЕР_4 , згідно договору застави від 9 січня 2014 року. За нею був зареєстрований автомобіль TOYOTA PRADO, 2006 року випуску, чорного кольору ,номер шасі( кузова рами) НОМЕР_1 , державний номерний знак № НОМЕР_5 , свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_6 , що вже не співпадає з інформацією згідно Витягу про транспортний засіб, який є предметом обтяження. Зазначає, що вона була не першим власником автомобіля . В свідоцтві про реєстрацію транспортного засобу, в розділі особливих відміток, відсутні посилання, що автомобіль є заставним майном. Фактично вона більше трьох роки повноправно використовувала спірний автомобіль , вважаючи ,що придбала його на законних підставах. Будь - яких правових стосунків з АТ «Ідея Банк» вона не мала і не має, а відтак не має намірів брати на себе зобов`язання за неукладеними договорами, а також передавати будь-кому належний їй транспортний засіб, особливо беручи до уваги, що заявлені в позові реєстраційний номер предмета застави не співпадають з даними її транспортного засобу. В даному випадку предмет застави, який має намір вилучити АТ «Ідея Банк» не належить ні боржнику ні обтяжувачеві. Позивач має намір вилучити його у сторонньої особи, яка взагалі не є учасником правовідносин, що склались між банком і позичальником, в особі ОСОБА_1 Опис предмета обтяження, зокрема реєстраційний номер, взагалі не співпадають. А ситуація, що склалась із вилученням предмета застави є наслідком нехтування позивачем своїми обов`язками і небажанням здійснювати контроль за наявністю, станом, умовами збереження та використанням предмета обтяження, що в свою чергу призвело до протиправних посягань з боку АТ «Ідея Банк» на майно сторонніх осіб.

Окрім того, в позовній заяві зазначено , що останній платіж ОСОБА_1 було зроблено 20 лютого 2014 року, до суду банк звернувся лице у липні 2019 році, що є по за межами строку позовної давності. Це також стосується вилучення у неї автомобіля, власником якого вона стала в лютому 2015 року. Враховуючи викладене вважає , що позовні вимоги до неї є безпідставними та такими , що задоволенню не підлягають.

Представник ОСОБА_2 в судовому засіданні підтримала обгрунування щодо відмови у позовних вимогах. Зазначивши ,що ОСОБА_2 враховуючи обставини була вимушена звернутися за професійною правничою допомогою та згідно виконаних робіт сплатила 15 000.00 грн. які прохала стягнути з позивача.

Заяви, клопотання та інші процесуальні дії у справі.

12 серпня 2019 року після отримання інформації про місце проживання (перебування) відповідачі було постановлено ухвалу про відкриття провадження та розгляд справи за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання на 27 серпня 2019 року. Також , запропоновано відповідачам подати до суду відзив на позов в строк до 27 серпня 2019 року. Ухвалою від 12 вересня 2019 року ОСОБА_2 відмовлено в задоволенні клопотання про передачу справу в інший суд , відповідно до положень ст. 30,31 Цивільно - процесуального кодексу України, справу призначено до судового розгляду на 30 вересня 2019 року. Витребувано інформація щодо актуального власника предмету застави та історію його зміни. ОСОБА_2 наданий відзив на позовну заяву. Позивачем наданий відзив на відзив відповідача. Подана заява про відмову від частини позовних вимог.

У судове засідання представник позивача не з`явилася, подала до суду заяву, в якій позов підтримала повністю, просила його задовольнити, справу просила розглядати у її відсутність.

Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не з`явилась, подала до суду заяву, в якій вказала, що з вимогами позовної заяви не згодна, заперечує проти задоволення позову, просить застосувати строк позовної давності, справу просив розглядати у своєю відсутність.

У судове засідання відповідач ОСОБА_1 не з`явився, про слухання справи вважається повідомленим належним чином.

Представник ОСОБА_2 в попередніх судових засіданнях проти позовних вимог заперечувалася з посиланнями на представлений відгук на позов.

Фактичні обставини, встановлені.Норми права,що підлягають застосуванню .

Відповідно до кредитного договору від 20 грудня 2012 року між АТ «Ідея Банк» та ОСОБА_1 , відповідач отримав кредит в розмірі 256292-63 грн, у тому числі на купівлю (фінансування купівлі) транспортного засобу TOYOTA PRADO, 2006 року випуску, чорного кольору ,номер шасі ( кузова ,рами) НОМЕР_1 , державний номерний знак НОМЕР_3 НОМЕР_4 . Строк користування кредитними коштами 20 грудня 2017 року.

Згідно розрахунку за вищевказаним кредитним договором кредитним договором

станом на 14 червня 2019 року, рахується заборгованість в сумі 502552.18 грн. яка складається з основного боргу по кредиту у сумі 0,00 грн, прострочені проценти у сумі - 249124.96грн, строкові проценти у розмірі - 3253.98 грн, нарахована комісія у сумі - 0.00 грн, прострочена комісія 0,00 грн, пеня за несвоєчасне виконання зобов`язань у сумі - 0.00 грн, віндикаційні витрати у сумі - 0.00 грн, дебіторська заборгованість у сумі - 0.00 грн, інші штрафні санкції у сумі 0.00 грн.

Згідно витягу про реєстрацію в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна

№ 43115381 від 10 січня 2014 року , до реєстру обтяжень рухомого майна внесено автомобіль TOYOTA PRADO, номер об`єкта НОМЕР_1 , державний номерний знак № НОМЕР_4 легкий чорний НОМЕР_9 2006 року. Строк виконання зобов`язання до 20 грудня 2017 року.

За договором купівлі-продажу транспортного засобу, укладеного через Територіальний сервісний центр МВД в Харьковськой області ОСОБА_2 придбала та зареєструвала 3 лютого 2015 року , транспортний засіб TOYOTA PRADO, 2006 року випуску, чорного кольору ,номер шасі( кузова рами) НОМЕР_1 , державний номерний знак НОМЕР_3 НОМЕР_5 , свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_6 .

Рішенням Шевченківського районного суду Харківської області від 16 листопада 2016 року за позовною заявою ПАТ «Ідея Банк» до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет застави, ухвалено , вилучити у ОСОБА_1 предмет застави: транспортний засіб TOYOTA PRADO, 2006 року випуску, чорного кольору, номер шасі

( кузова ,рами) НОМЕР_1 , державний номерний знак НОМЕР_3 НОМЕР_4 , передавши його в управління ПАТ «Ідея Банк». Звернути стягнення на предмет застави в рахунок кредитних зобов`язань за договором № №910.25453 від 20 лютого 2013 року в розміі 368 407.00 грн. на транспортний засіб TOYOTA PRADO, 2006 року випуску, чорного кольору, номер шасі ( кузова ,рами) НОМЕР_1 , державний номерний знак НОМЕР_3 НОМЕР_4 , шляхом його продажу шляхом продажу зазначеного автомобіля від імені ОСОБА_1 ,з наданням ПАТ « Ідея Банк» усіх прав та повноважень на відчуження транспортного засобу, в тому числі з проведенням необхідних дій в органах ДАІ МВС України та інших державних та недержавних установах, отримання дублікатів, документів на транспортний засіб, отримання та виготовлення ключів, їх дублікатів, отримання відомостей про транспортний засіб , особу власника , які пов`язані з продажем автомобіля.

Позиція суду щодо стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором.

20 грудня 2013 року між ОСОБА_1 та АТ «Ідея Банк» 20 грудня 2013 року укладено кредитний договір, строк якого сплинув 20 грудня 2017 року.

Відповідно до ч. 2 ст. 1050 Цивільного кодексу України наслідками порушення відповідачем зобов`язань щодо повернення чергової частини суми кредиту є право позивача достроково вимагати повернення всієї суми кредиту.

Рішенням Шевченківського районного суду Харківської області від 16 листопада 2016 року за позовною заявою ПАТ «Ідея Банк» до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет застави, ухвалено , вилучити у ОСОБА_1 предмет застави: транспортний засіб TOYOTA PRADO, 2006 року випуску, чорного кольору, номер шасі

(кузова, рами) НОМЕР_1 , державний номерний знак НОМЕР_3 НОМЕР_4 , передавши його в управління ПАТ «Ідея Банк». Звернути стягнення на предмет застави в рахунок кредитних зобов`язань за договором № №910.25453 від 20 лютого 2013 року в розміі 368 407.00 грн. на транспортний засіб TOYOTA PRADO, 2006 року випуску, чорного кольору, номер шасі ( кузова ,рами) НОМЕР_1 , державний номерний знак НОМЕР_3 НОМЕР_4 , шляхом його продажу шляхом продажу зазначеного автомобіля від імені ОСОБА_1 ,з наданням ПАТ « Ідея Банк» усіх прав та повноважень на відчуження транспортного засобу, в тому числі з проведенням необхідних дій в органах ДАІ МВС України та інших державних та недержавних установах, отримання дублікатів, документів на транспортний засіб, отримання та виготовлення ключів, їх дублікатів, отримання відомостей про транспортний засіб , особу власника , які пов`язані з продажем автомобіля. Вирішено питання щодо судових витрат. Рішення набуло законної сили.

За заявою представника позивача від 4 травня 2017 року , виконавчі листи щодо стягнення судових витрат та звернення стягнення на предмет застави надіслали на адресу заявника.

Положеннями статті 589 Цивільного кодексу України передбачено , що у разі невиконання зобов`язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави.

Частина друга зазначеної статті передбачає,що за рахунок предмета застави заставодержатель має право задовольнити в повному обсязі свою вимогу,що визначена на момент фактичного задоволення, включаючи оплату процентів, неустойки , відшкодування збитків завданих порушенням зобов`язання , необхідних витрат на утримання заставленого майна , а також витрат понесених у зв`язку з пред`явленими вимогам , якщо інше не встановлено договором.

Таким чином звернувшись до суду , кредитор на власний розсуд змінив умови основного зобов`язання щодо строку дії договору, способу звернення стягнення на предмет застави , сплати процентів за користування кредитом, із чим погодився й суд, який задовольнив позовні вимоги ПАТ «Ідея Банк».

За змістом статті 526, частини першої статті 530, статті 610 та частини першої статті 612 Цивільного кодексу України для належного виконання зобов`язання необхідно дотримуватися визначених у договорі строків (термінів), зокрема щодо сплати процентів, а прострочення виконання зобов`язання є його порушенням.

У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом відповідно до приписів стаття 611 Цивільного кодексу України.

Відповідно до частини першої статті 1048 та частини першої статті 1054 Цивільного кодексу України кредитодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми кредиту, розмір і порядок одержання яких встановлюються договором. Отже, припис абзацу другого частини першої статті 1048 Цивільного кодексу України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування.

Після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 Цивільного кодексу України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом та неустойку припиняється.

Наявність судового рішення про дострокове задоволення вимог кредитора щодо всієї суми заборгованості, яке боржник виконав не в повному обсязі, не є підставою для нарахування процентів та пені за кредитним договором.

Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 Цивільного кодексу України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Зазначений правовий висновок міститься у постановах Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12 (провадження № 14-10цс18) та від 04 липня 2018 року у справі № 310/11534/13-ц (провадження № 14-154цс18).

За змістом частини четвертої статті 82 Цивільно- процесуального кодексу України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

У випадку невиконання судового рішення кредитор має право на отримання гарантій належного виконання зобов`язання відповідно до частини другої статті 625 Цивільного кодексу України, однак таких вимог банк не заявляв.

Враховуючи викладене , вимога позивача щодо стягнення заборгованості та відсотків за кредитним договором укладеним між ОСОБА_1 та АТ «Ідея Банк» від 20 грудня 2013 року задоволенню не підлягає.

Позиція суду, щодо вилучення у відповідача ОСОБА_2 заставного майна з передачею його на період реалізації АТ «Ідея Банк».

У статті 526 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Застава відповідно до ст. 572 Цивільного кодексу України та стаття 1 Закону України «Про заставу» є способом забезпечення зобов`язань. У силу застави кредитор (заставодержатель) має право в разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов`язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави)

Відповідно до частини першої статті 20 Закону України «Про заставу» заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави у разі, якщо в момент настання терміну виконання зобов`язання, забезпеченого заставою, воно не буде виконано, якщо інше не передбачено законом чи договором.

Звернення стягнення на предмет застави згідно ч.1,2 статті 590 Цивільного кодексу України здійснюється за рішенням суду, якщо інше не встановлено договором або законом. Заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, коли зобов`язання не буде виконано у встановлений строк (термін), якщо інше не встановлено договором або законом .

Частинами першою, третьою статті 24 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» встановлено порядок звернення стягнення на предмет застави. Зокрема, звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса в порядку, встановленому законом, або в позасудовому порядку згідно із цим Законом.

Якщо інше не передбачено рішенням суду, відповідно до ст. 25 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» реалізація предмета забезпечувального обтяження проводиться шляхом його продажу на публічних торгах у порядку, встановленому законом .

За положеннями ч.2 ст.25 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження в рішенні суду зазначаються, зокрема: заходи щодо забезпечення збереження предмета забезпечувального обтяження або передачі його в управління на період до його реалізації, якщо такі необхідні.

Відповідно до статті 627 Цивільного кодексу України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Нормами чинного законодавства позивачу надається право на власний розсуд обрати спосіб звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження, у тому числі і продаж обтяжувачем предмета забезпечувального обтяження шляхом укладення договору купівлі-продажу з іншою особою-покупцем.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 06 березня 2013 року( справа № 6-10цс13).

Як зазначалось вище, рішенням Шевченківського районного суду Харківської області від 16 листопада 2016 року за позовною заявою ПАТ «Ідея Банк» до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет застави, ухвалено , вилучити у ОСОБА_1 предмет застави: транспортний засіб TOYOTA PRADO, 2006 року випуску, чорного кольору, номер шасі (кузова,рами) НОМЕР_1 , державний номерний знак НОМЕР_3 НОМЕР_4 , передавши його в управління ПАТ «Ідея Банк». Звернути стягнення на предмет застави в рахунок кредитних зобов`язань за договором № №910.25453 від 20 лютого 2013 року в розміі 368 407.00 грн. на транспортний засіб TOYOTA PRADO, 2006 року випуску, чорного кольору, номер шасі ( кузова ,рами) НОМЕР_1 , державний номерний знак НОМЕР_3 НОМЕР_4 , шляхом його продажу шляхом продажу зазначеного автомобіля від імені ОСОБА_1 ,з наданням ПАТ « Ідея Банк» усіх прав та повноважень на відчуження транспортного засобу, в тому числі з проведенням необхідних дій в органах ДАІ МВС України та інших державних та недержавних установах, отримання дублікатів, документів на транспортний засіб, отримання та виготовлення ключів, їх дублікатів, отримання відомостей про транспортний засіб , особу власника , які пов`язані з продажем автомобіля.

Отже , позивач за рішенням суду , отримав притаманні права власника , щодо володіння, розпорядження, реалізації транспортного засобу, в забезпечення зобов`язання.

Відповідно до ст. 387 Цивільного кодексу України, яка є підставою позову, власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним.

Згідно до роз`яснень, які містяться в пункті 26 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 7 лютого 2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», відповідно до положень ст.388 Цивільного кодексу України власник майна має право витребувати своє майно із чужого незаконного володіння незалежно від заперечення відповідача про те, що він є добросовісним набувачем, якщо доведе факт вибуття майна з його володіння чи володіння особи, якій він передав майно, не з їхньої волі. При цьому суди повинні мати на увазі, що власник має право витребувати майно у добросовісного набувача лише у випадках, вичерпний перелік яких наведено в частині першій ст. 388 Цивільного кодексу України.

Якщо рішення не виконувалось в добровільному порядку , позивач мав і має право звернутися за для його виконання в примусовому порядку, а також звернутися до суду з відповідними позовами про визнання угод , щодо продажу автомобіля, недійсними та витребування майна з чужого та незаконного володіння.

Відомостей , щодо виконання рішення суду або причин його не виконання на час звернення до суду, надані позивачем матеріали не містять.

За таких обставин , суд дійшов висновку ,що вимога в цієї частині задоволенню не підлягає , оскільки позивач в даному випадку мав звернутися до суду у іншій спосіб за для захисту свого порушеного права.

Відповідно до ч.1 ст.13 Цивільно- процесуального кодексу України, суд розглядає справу не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно п. 1 ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочинив.

Стаття 81 Цивільно - процесуального кодексу України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Судові витрати.

ОСОБА_2 просить стягнути з позивача 15 000.00 грн. за надану їй професійну допомогу. Свої вимоги обґрунтовує тим,що нею за правничі послуги нею сплачено 15000.00 грн. що підтверджується виданою їй квітацією та актом виконаних робіт.

Судові витрати відповідно до ч. 1,3 ст. 133 Цивільно- процесуального кодексу Українискладаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, у числі інших, витрати на професійну правничу допомогу .

Згідно ст. 137 Цивільно- процесуального кодексу України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Представництво в суді адвокат Найдьон О. В. здійснювала на підставі договору про надання правової допомоги від 5 вересня 2019 року.

На підтвердження понесених відповідачем витрат на правову допомогу представником відповідача надано: акт від 25 листопада 2019 року наданих послуг

( правової допомоги ) за договором від 5 весреня 2019 року; копію квітинці №455896 від 29 жовтня 2019 року, про оплату правової допомоги , наданих адвокатом Надьон О.В. в сумі 15000.00 грн.

Пунктом 48 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних прав «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах № 10 від 17 жовтня 2014 року визначено, що витрати на правову допомогу, граничний розмір якої визначено відповідним законом, про що зазначено в пункті 47 цієї постанови, стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов`язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, надання консультацій, переклад документів, копіювання документів). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Європейським судом з прав людини висловлена правова позиція, згідно з якою при розгляді питань компенсації витрат, понесених сторонами на отримання ними юридичної допомоги (в тому числі й під час розгляду їх справ в національних судах) задоволенню судом підлягають лише ті вимоги, по яким доведено, що витрати заявника були фактичними, неминучими, необхідними, а їх розмір розумним та обґрунтованим (остаточне рішення Європейського суду з прав людини від 10 січня 2010 року, №33210/07 і 41866/08) та «Гуриненко проти України» (рішення Європейського суду з прав людини від 18 лютого 2010 року, №37246/04).

При вирішенні питання про стягнення витрат за правничу допомогу суд враховує складність справи, обсяг наданої правничої допомоги адвокатом, потребу у вчинені запитів адвоката, той факт, що було відмовлено у клопотанні , щодо зміни підсудності справи, виїзду адвоката до суду , розташованого за межами міста перебування, та приходить до висновку щодо стягнення з позивача на користь ОСОБА_2 витрат на правничу допомогу у розмірі 15000.00 грн.

Оцінивши надані сторонами суду докази , надавши їм належну правову оцінку , суд дійшов до висновку ,що позовні вимоги АТ «Ідея Банк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 задоволенню не підлягають.

Вимоги ОСОБА_2 щодо стягненню витрати на професійну правничу допомогу є доведеними та підлягають задоволенню.

Відповідно до п.2 ч.1 ст. 141 Цивільно - процесуального кодексу України у разі відмови у позові сплачений судовий збір покладається на позивача.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 82,83, 89, 133, 258, 259, 263-265, 268, 351, 352, 354 пунктами 8, 15.5 ч.1 Перехідних положень Розділу ХІІІ Цивільно -процесуального кодексу України, ст. 527,590, 611, 625,627,1040Цивільного кодексу ст. 24,25 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», ст. 1,20 стаття 1 Закону України «Про заставу», суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні позову Акціонерного товариства «Ідея Банк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення - відмовити.

Стягнути з акціонерного товариства « Ідея Банк» адреса: м.Львів, вул. Вавилова 11, інд. код. на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованої АДРЕСА_2 ,і нд. код НОМЕР_7 , понесені витрати на професійну правничу допомогу в сумі 15 000 .00 грн ( п`ятнадцять тисяч ) гривень.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення учасників справи,зазначений строк обчислюється з часу виготовлення повного тексту рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: Акціонерне товариство «Ідея Банк», місце знаходження: 79008 м. Львів вул. Власова №11, інд. код в .

Відповідач: ОСОБА_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 , інд. код НОМЕР_8

Відповідач:: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце реєстрації та фактичного проживання: АДРЕСА_2 ,інд. код НОМЕР_7 .

Повне судове рішення складено 06 грудня 2019 року.

Суддя