Житомирський апеляційний суд
Категорія 23 Доповідач Коломієць О. С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 січня 2019 року Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючого судді Коломієць О.С.

суддів Шевчук А.М., Талько О.Б.,

з участю секретаря

судового засідання: Добровольської Т.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Житомирі цивільну справу №295/13041/18 за позовом ОСОБА_2 до фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 про повернення коштів за договором про надання послуг

за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Богунського районного суду м. Житомира від 31 жовтня 2018 року, яке ухвалено суддею Полонцем С.М. у м. Житомирі

в с т а н о в и в:

У жовтні 2018 року ОСОБА_2 звернувся до суду із зазначеним позовом, в якому просив стягнути з фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 (надалі - ФОП ОСОБА_3.) на його користь кошти у розмірі 5500,00 грн., сплачених ним на виконання договору про надання послуг. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 14.03.2018 року між ним та відповідачем укладено договір про надання послуг, предметом якого є зобов'язання виконавця із забезпечення інформаційного, консультаційно-довідкового обслуговування замовника з метою отримання останнім польської національної візи. На виконання зазначеного договору позивачем на користь відповідача сплачено кошти в розмірі 5500,00 грн., однак відповідач не виконала свої зобов'язання належним чином, а тому повинна повернути позивачу у повному обсязі сплачені ним в день укладення договору грошові кошти.

Рішенням Богунського районного суду м.Житомира від 31 жовтня 2018 року у задоволенні позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеним судовим рішенням, ОСОБА_2, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, неповне з'ясування обставин справи, просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. На підтвердження доводів апеляційної скарги, зазначає, що судом під час розгляду справи було встановлено, що 14.03.2018 року між ним та відповідачем було укладено договір про надання послуг. Згідно п.4.1. зазначеного договору, вартість послуг становить 5500 грн. Однак, судом не було взято до уваги те, що згідно п.4.2 вказаного договору, заявник сплачує 1500 грн. в готівковій формі одразу з моменту укладення сторонами договору. Згідно п.4.4 цього ж договору, заявник сплачує решту коштів, що складає 4000 грн. в готівковій формі одразу з моменту виконання виконавцем своїх зобов'язань передбачених цим договором. Судом не взято до уваги те, що відповідач не виконала взяті на себе зобов'язання, у зв'язку з чим апелянт був змушений звернутися до ТОВ «ВІ ЕФ Консалтинг Сервісиз» з метою отримання інформаційних та консультаційних послуг задля отримання польської візи та 19.04.2018 року отримав закордонний паспорт з відкритою візою до Республіки Польща, що підтверджується копією акту прийому-передачі виконаних робіт за договором №55685. Апелянт зазначає, що в день укладення договору з відповідачем він в повному обсязі здійснив оплату послуг. В свою чергу, відповідачем не було спростовано факт неналежного виконання нею умов укладеного договору та не надано акт прийому-передачі виконаних робіт. Крім того, апелянт стверджує, що судом безпідставно зазначено, що позивачем не надано доказів оплати коштів згідно умов договору, оскільки, у своїх запереченнях відповідач підтвердила факт часткового виконання нею умов укладеного з позивачем договору та взагалі не зазначала обставин щодо відсутності оплати послуг з боку замовника.

У поданому відзиві на апеляційну скаргу представник відповідача просив апеляційну скаргу позивача відхилити, а рішення суду першої інстанції залишити без змін. При цьому зазначив, що рішення суду є законним та обґрунтованим, оскільки суд обґрунтовано відмовив позивачу у задоволенні позову через недоведеність заявлених вимог. Вказав, що позивачем не було надано будь-яких доказів порушення відповідачем умов договору, так само як і доказів завдання будь-яких збитків та відмови Польського консульства в отриманні візи через невиконання відповідачем умов договору.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_2 та його представник апеляційну скаргу підтримали, просили її задовольнити.

Відповідач в судове засідання не з'явилась, з невідомих суду причин. Про день, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином.З урахуванням положень ч. 2 ст. 372 ЦПК України, колегія суддів вважає за можливе розглянути справу за її відсутності.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах статті 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з таких підстав.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2, суд першої інстанції, виходив з того, що позивачем не надано суду доказів на підтвердження позовних вимог, зокрема на підтвердження обставин, що ним було сплачено відповідачу відповідно до договору про надання послуг 5500 грн. Посилання позивача на те, що відповідач взагалі не виконала своїх зобов'язань за договором про надання послуг та повідомляла про неможливість виконання договору з підстав, які не залежали від неї, також не підтверджені відповідними доказами, як і наявність її вини у невиконанні своїх обов'язків за договором.

Такий висновок є обґрунтованим виходячи з наступного.

У відповідності з ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ч.1 ст.13 ЦПК України).

Згідно із ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства.

У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (ст. 611 ЦК України).

Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України).

За частиною першою статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Відповідно до частини першої статті 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї зі сторін має бути досягнуто згоди (стаття 638 ЦК України).

Так, судом встановлено, що 14 березня 2018 року між ФОП ОСОБА_3 та ОСОБА_2 було укладено договір про надання послуг.

Як визначено п.п. 1.1.-1.2.2. вказаного договору, Замовник (ОСОБА_2.) в порядку та на умовах, визначених цим Договором, доручає, а Виконавець (ФОП ОСОБА_3.) бере на себе зобов'язання із забезпечення інформаційного, консультаційно-довідкового, обслуговування замовника, з метою отримання останнім польської національної візи. За цим договором Виконавець надає Замовнику такі послуги: надає консультаційно-довідкові послуги Замовнику по вказаних вище питаннях; готує та перевіряє необхідний пакет документів відповідно до предмету цього Договору.

В свою чергу, згідно п.п. 2.1.-2.5. вищевказаного договору, обов'язками Виконавця є: якісно та вчасно надавати передбачені у п.1.2. договору послуги Замовнику; у разі виникнення обставин, які перешкоджають належному виконанню своїх обов'язків за цим договором, негайно повідомити про це Замовника; вживати будь-яких інших необхідних заходів, потрібних для належного виконання своїх зобов'язань за договором; підписувати і передавати Замовнику акти про надані послуги; зберігати документи Замовника у захищеному від третіх осіб місці.

Згідно п.4.1. договору, вартість послуг, передбачених вказаним договором складає 5500 грн.

Заявник сплачує 1500 грн. в готівковій формі одразу з моменту укладення сторонами договору (п.4.2.). Виконавець протягом 30-ти робочих днів з моменту оплати коштів, передбачених пунктом 4.2. та отримання необхідних документів від Замовника для виконання умов цього договору, виконує свої зобов'язання передбачені пунктом 1.2. цього договору (п.4.3.) Заявник сплачує решту суму коштів, що складає 4000 грн. в готівковій формі одразу з моменту виконання Виконавцем своїх зобов'язань, передбачених цим договором (п.4.4.).

Як визначено у п.п. 4.5., 4.6. договору, здавання послуг Виконавцем та приймання їх результатів Замовником оформлюється Актом приймання-передачі наданих послуг, який підписується сторонами одразу з моменту фактичного надання послуг. Підписання Акту приймання-передачі наданих послуг Замовником є підтвердженням відсутності претензій з його боку.

Згідно п.п 5.4., 5.5. договору, виконавець на прохання Замовника готує та перевіряє необхідні документи для подання їх до посольства, консульства, або візового центру, надаючи консультації котрі мінімізують ризик відмови у видачі візи по причині некоректного оформлення необхідного пакету документів. Рішення про видачу візи або відмова у видачі візи посольством або консульством Замовнику, являється незалежним і ґрунтується на рішенні посольства або консульства відповідної країни. У випадку відмови посольством або консульством у видачі візи Замовнику по вині Виконавця, Виконавець повертає попередньо внесену оплату Замовнику, зазначену в п.4.4. цього договору, крім суми консульського або сервісного збору до візового центру.

Згідно ст.901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Відповідно до ст.906 ЦК України збитки, завдані замовнику невиконанням або неналежним виконанням договору про надання послуг за плату, підлягають відшкодуванню виконавцем, у разі наявності його вини, у повному обсязі, якщо інше не встановлено договором. Виконавець, який порушив договір про надання послуг за плату при здійсненні ним підприємницької діяльності, відповідає за це порушення, якщо не доведе, що належне виконання виявилося неможливим внаслідок непереборної сили, якщо інше не встановлено договором або законом.

Під час розгляду справи було встановлено, що предметом договору між позивачем та відповідачем було надання послуг із забезпечення консультаційного, консультаційно- довідкового, обслуговування замовника, з метою отримання позивачем польської національної візи, а не надання самої візи.

Відповідно до положень п.5.5. Договору від 14.03.2018 р. відповідальність відповідача наступає лише у випадку відмови посольства або консульством у видачі візи повивачу, по вині саме відповідача.

Разом з тим, матеріали справи не містять доказів відмови Польського консульства позивачу в отриманні візи через невиконання відповідачем умов договору. Натомість закордонний паспорт містить відмітку про отримання ОСОБА_2 польської візи, з якої вбачається, що 19 квітня 2018 року позивач виїхав з України та 21 квітня 2018 року повернувся, при цьому факт отримання польської візи ним не заперечується.

Посилання позивача на ті обставини, що через невиконання відповідачем взятих на себе зобов'язань він був змушений звернутися до ТОВ «ВІ ЕФ Консалтинг Сервісиз» з метою отримання інформаційних та консультаційних послуг для отримання польської візи є безпідставними.

Так зі змісту договору № 55685, укладеного між ТОВ «ВІ ЕФ Консалтинг Сервісиз» (Повірений) та ОСОБА_2 (Довіритель) слідує, що Довіритель доручає, а Повірений приймає на себе зобов'язання здійснювати від імені та за рахунок Довірителя фактичні та юридичні дії з передачі документів в Посольство Республіки Польщі для оформлення віз, дозволів для здійснення туристичної подорожі, а Довіритель зобов'язується своєчасно надати Повіреному документи, необхідні для виконання цього доручення та сплатити винагороду Повіреному.

Тобто предметом даного договору є послуги з передачі документів в посольство для оформлення візи, а не послуг із забезпечення консультаційного, консультаційно-довідкового обслуговування замовника. Також відповідно до акту прийому-передачі виконаних робі зазначено, що ТОВ «ВІ ЕФ Консалтинг Сервісиз» були надані послуги виключно з бронювання запису на подання документів з метою отримання візи. Крім того, наданий позивачем в суді першої інстанції договір та акт прийому-передачі виконаних робіт не містить дати їх укладення, внаслідок чого неможливо встановити обставини, які б вони могли підтвердити чи спростувати.

Отже, позивачем не було доведено в судовому засіданні тих обставин, що будь-яка інша особа надавала останньому послуги з консультацій, інформування, підготовки та перевірки документів, а факт отримання візи свідчить про отримання позивачем результату, на який він розраховував під час укладення договору від 14.03.2018р.

Як визначено ч.1 та 2 ст.12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом.

У відповідності з ч.1 ст.77 ЦПК України встановлено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування .

Згідно ч.1 та 6 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Таким чином встановивши під час розгляду справи, що позивачем не було доведено в судовому засіданні невиконання відповідачем своїх зобов'язань за договором про надання послуг та надання цих послуг іншою особою; не було надано доказів (квитанцій, розписок тощо) на підтвердження обставин, що ним було сплачено відповідачу відповідно до договору про надання послуг 5500 грн., суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відсутність підстав для задоволення позову, зазначивши відповідні мотиви.

Посилання позивача на ті обставини, що підписання відповідачем договору, не пред'явлення будь-яких претензій до позивача щодо сплати коштів за надані послуги та зазначення нею у запереченнях на позов про виконання обов'язків за договором фактично свідчить про визнання відповідачем оплати за надані послуги є безпідставним, оскільки факт підписання договору свідчить лише про взяття сторонами на себе зобов'язань і не є розрахунковим документом на підтвердження проведення оплати за договором.

Таким чином, доводи апеляційної скарги не спростовують правильність висновків суду першої інстанції. Ніяких нових обставин чи доказів, які не були предметом розгляду судом першої інстанції та могли б вплинути на правильність висновків та рішення суду апелянтом не надано.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Рішення суду ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права, підстави для його скасування відсутні.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а рішення Богунського районного суду м. Житомира від 31 жовтня 2018 року- без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 24 січня 2019 року.

Головуючий Судді