ПОСТАНОВА

Іменем України

13 березня 2019 року м. Кропивницький

справа № 402/937/18

провадження № 22-ц/4809/566/19

Кропивницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах: головуючого судді Єгорової С.М., суддів: Дьомич Л.М., Кіселика С.А.,

секретар судового засідання Кравченко Я.С.

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1,

відповідач - ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Ульяновського районного суду Кіровоградської області від 07 листопада 2018 року у складі головуючого-судді Ясінського Л.Ю. за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на дітей та на утримання матері дитини до досягнення дитиною трьох років,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог і рішення суду першої інстанції.

У серпні 2018 року адвокат ОСОБА_3, який представляє інтереси ОСОБА_1,звернувся в суд з позовом до ОСОБА_2, та з урахуванням уточнення позовних вимог, просив стягнути аліменти з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання доньок: ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3, ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_4, у розмірі 50% усіх видів заробітку (доходів) але не менше 50 % прожиткового мінімумів на дитину відповідного віку, до досягнення дітьми повноліття, та на утримання непрацездатної ОСОБА_1 в сумі 1000 грн. щомісяця від дня подання позову і до досягнення донькою ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_4, трьох років.

Позовні вимоги мотивував тим, що ОСОБА_1 і ОСОБА_2 проживали в шлюбі з 03.11.2010 року, який був зареєстрований у Сабатинівській сільській раді Ульяновського району Кіровоградської області, актовий запис №3.

В період шлюбу у них народилось четверо доньок: ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_4. Подружжя спільно не проживають, діти перебувають на утриманні матері. Відповідач, який є батьком малолітніх дітей, ігнорує потреби дітей, не надає добровільно фінансової допомоги на їх утримання, всі матеріальні витрати несе позивач. Остання не працює, оскільки здійснює догляд за меншою дитиною до досягнення нею трирічного віку. Інших джерел доходу вона не має. Відповідач добровільно матеріальної допомоги не надає.

Заочним рішенням Ульяновського районного суду Кіровоградської області від 07 листопада 2018 року позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання чотирьох дітей: доньки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, доньки ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, доньки ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3 та доньки ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_4 аліменти в розмірі 50% усіх видів заробітку (доходів) але не менше 50 % прожиткового мінімумів на дитину відповідного віку до досягнення дітьми повноліття, починаючи з 16.08.2018 року щомісячно.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на її утримання, в розмірі 1000 грн. до досягнення донькою ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_4 трьохрічного віку, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_5 року, починаючи з 16.08.2018 року щомісячно.

Рішення суду в частині стягнення аліментів допущено до негайного виконання в межах платежу за один місяць.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з його обґрунтованості та доведеності, зазначив, що відповідач за станом здоров'я та матеріальним становищем спроможний надавати таку допомогу.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу.

Відповідач подав до Кропивницького апеляційного суду апеляційну скаргу в якій, з підстав неправильного застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, ставить питання про скасування судового рішення і ухвалення нового рішення, яким стягувати аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі 2500 грн. на користь ОСОБА_1 на утримання чотирьох дітей: ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3, ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_4, до досягнення дітьми повноліття, починаючи з 16.08.2018 року, щомісячно, а у задоволенні позовної вимоги про стягнення аліментів на користь ОСОБА_1 аліментів на її утримання, в розмірі 1000 грн. до досягнення донькою ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_4, трьохрічного віку, тобто до04.10.2020 року - відмовити.

Зазначив, що суд неповно з'ясував усі фактичні обставини справи та не дав належної оцінки наявним у матеріалах справи доказам.

Вказує, що сплачувати аліменти на утримання доньок в розмірі 50% усіх видів заробітку (доходів), але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку до досягнення дітьми повноліття, та на утримання позивача в розмірі 1000 грн. до досягнення донькою ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_4, трьохрічного віку, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_5 року, починаючи з 16.08.2018 року щомісячно не згоден.

Просить врахувати, що відповідно довідки МСКК серії 10 ААА від 24.12.2011 року він є інвалідом 2 групи з дитинства, захворювання пов'язане з впливом аварії на ЧАЕС, інвалідність встановлено безтерміново.

Звертає увагу суду на те, що єдиним джерелом доходу є пенсія по інвалідності, яка складає 1450 грн., інших джерел доходу не має, проживає в сільській місцевості, де відсутні умови для працевлаштування осіб з інвалідністю. Виходячи з фінансових можливостей не може утримувати позивача за недостатністю коштів.

Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи.

Представник позивача адвокат ОСОБА_3 подав відзив на апеляційну скаргу, в якому просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду без змін.

Вважає, що суд першої інстанції вірно застосував норми матеріального права, повно і всебічно з'ясував обставин, що мають значення для справи, прийняв правильне рішення.

Звертає увагу на необхідність дотримання вимог законодавства про те, що розмір аліментів має бути не меньше 50 % прожиткового мінімума на дитину відповідного віку.

Заперечуючи проти доводів апеляційної скарги, представник позивача повідомляє, що відповідач займається бджільництвом, має транспортний засіб, тому наявні підстави для стягнення коштів на утримання матері дітей на період непрацездатності.

Учасники справи в судове засідання не з'явились, про дату, час і місце розгляду справи повідомлялись відповідно до вимог ст.ст. 128-131 ЦПК України.

Частиною 2 статті 372 ЦПК України передбачено, що неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Позиція апеляційного суду.

Відповідно до ст.ст. 367, 368 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

З урахуванням вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно зі ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; як розподілити між сторонами судові витрати; чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову. При ухваленні рішення суд не може виходити за межі позовних вимог.

Заслухавши доповідача, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції у межах, передбачених ст. 367 ЦПК України, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а судове рішення частковому скасуванню.

Встановлені судом першої інстанції неоспорені обставини, а також обставини встановлені апеляційним судом.

Сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 03.11.2010 року, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб (а.с.12).

Сторони є батьками чотирьох доньок, що підтверджується копіями свідоцтв про народження дітей (а.с.9-11): ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1; ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2; ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3; ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_4.

Діти проживають разом з матір'ю і перебувають на її утриманні.

Згідно копії довідки МСЕК серії 10 ААА від 24.12.2011 року відповідач ОСОБА_2 є інвалідом 2 групи з дитинства, захворювання пов'язане з впливом аварії на Чорнобильській АЕС, по зору, інвалідність встановлено безтерміново (а.с.30).

Також, відповідно до посвідчення серії НОМЕР_1, виданого 05.01.2011 року ОСОБА_2 є особою, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи та має право на пільги (а.с.29).

Мотиви, з яких виходить колегія суддів апеляційного суду.

Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує право на справедливий судовий розгляд.

Кожна особа має право в порядку, встановленому ЦПК України, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (ч.1 ст.4 ЦПК).

Частинами 1 та 3 статті 13 ЦПК встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом (ч.ч. 1, 2 ст. 12 ЦПК).

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до ч. 2 ст. 51 Конституції України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» визначено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку.

Згідно з ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини.

Стаття 180 СК України передбачає обов'язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно ст. 181 СК України способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Частиною 8 вказаної статті передбачено, якщо місце проживання чи перебування батьків невідоме, або вони ухиляються від сплати аліментів, або не мають можливості утримувати дитину, дитині призначається тимчасова державна допомога з урахуванням матеріального стану сім'ї, у якій виховується дитина. Виплата тимчасової державної допомоги здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України.

Стаття 182 СК України передбачає, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати.

Відповідно до ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною ніхто з батьків не звернувся до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей, аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття.

Той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину.

Згідно ст. 184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. За заявою одержувача аліментів індексація може бути здійснена судом за інший період. Той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Суд першої інстанції врахував зазначені норми закону і дійшов правомірного висновку, що з відповідача, який є батьком чотирьох малолітніх дітей, підлягають стягненню аліменти на користь позивача на утримання дітей в розмірі 50% усіх видів заробітку (доходів), але не менше 50 % прожиткового мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно.

Ці висновки суд зробив на підставі досліджених і належно оцінених ним доказів, що містяться у матеріалах справи.

Обставини, про які зазначив відповідач в обгрунтування своїх доводів, не спростовують правильних висновків суду першої інстанції щодо щомісячного стягнення утримання на чотирьох дітей половини заробітку (доходу) платника аліментів, розмір яких не може бути меньшим, ніж мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину.

Відповідно до частин 2, 3, 4 ст. 75 СК України право на утримання (аліменти) має той із подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги, за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу. Непрацездатним вважається той із подружжя, який досяг пенсійного віку, встановленого законом, або є особою з інвалідністю I, II чи III групи. Один із подружжя є таким, що потребує матеріальної допомоги, якщо заробітна плата, пенсія, доходи від використання його майна, інші доходи не забезпечують йому прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Згідно з ч. 2 ст.84 СК України право на утримання від батька дитини до досягнення дитиною трьох років має дружина, з якою проживає дитина.

Частиною 4 статті 84 СК України право на утримання дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу.

Статтею 81 СК України передбачено, що перелік видів доходів, які враховуються при визначенні розміру аліментів на одного з подружжя, дітей, батьків, інших осіб, затверджується Кабінетом Міністрів України.

Стягуючи з відповідача аліменти на користь позивача на її утримання до досягнення донькою ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_4, трирічного віку у розмірі 1000 грн. щомісячно, суд першої інстанції не врахував вимоги норм матеріального права, які регулюють спірні правовідносини щодо утримання дружини, яка не працює, і не дав оцінки тому, що ОСОБА_2 є інвалідом ІІ групи з дитинства, тобто непрацездатним, докази про те, що його матеріальне становище є достатнім для утримання себе, дітей і дружини, у матеріалах справи відсутні.

Посилання представника позивача у відзиві на апеляційну скаргу про те, що відповідач достатньо матеріально забезпечений, має дохід від бджільництва і утримує власний автомобіль не підтверджені належними і допустимими доказами, клопотання про їх витребування стороною позивача не заявлялось.

Враховуючи вказані обставини, колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції щодо наявної можливості у відповідача надавати утримання на користь дружини, з якою проживають діти, до досягнення найменшою дитиною трьох років, вважає недоведеними та безпідставними вимоги позивача про стягнення 1000 грн. аліментів щомісячно на її утримання.

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги.

У зв'язку з невідповідністю висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, та неправильне застосування судом норм матеріального права, порушення норм процесуального права, рішення суду в частині стягнення аліментів з ОСОБА_2 на утримання ОСОБА_1, на підставі ст. 376 ЦПК України, підлягає скасуванню з ухваленням в цій частині нового рішення про відмову у задоволенні вказаної позовної вимоги.

В іншій частині рішення суду підлягає залишенню без змін, оскільки відповідає обставинам справи, ґрунтується на доказах, ухвалене з дотриманням норм матеріального права, висновки суду щодо способу і розміру аліментів, стягнутих з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання чотирьох малолітніх дітей є правильними, не спростовані доводами апеляційної скарги.

Доводи апеляційної скарги щодо необхідності стягнення аліментів на дітей у визначеній відповідачем твердій грошовій сумі не грунтуються на доказах і суперечать вищезазначеним нормам матеріального права.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат згідно положень ст. 141 ЦПК України, враховуючи, що сторони відповідно до п. 3 та п. 9 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» звільняються від сплати судового збору за подання позовної заяви та апеляційної скарги, судовий збір та витрати на правничу допомогу слід віднести на рахунок держави.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 371, 374, 375, 376, 381-384, 389, 390 ЦПК України, Кропивницький апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Ульяновського районного суду Кіровоградської області від 07 листопада 2018 року в частині стягнення аліментів з ОСОБА_2 на утримання ОСОБА_1 скасувати і ухвалити в цій частині нове рішення.

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання матері до досягнення дитиною трьох років відмовити.

В іншій частині рішення Ульяновського районного суду Кіровоградської області від 07 листопада 2018 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий: С.М. Єгорова

Судді: Л.М. Дьомич

С.А. Кіселик