Постанова

Іменем України

03 грудня 2019 року

м. Київ

справа № 743/1552/16-ц

провадження № 61-37287св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

Синельникова Є. В. (суддя-доповідач), Хопти С. Ф., Шиповича В. В.,

учасники справи:

позивач - заступник керівника Чернігівської місцевої прокуратури в інтересах держави в особі Головного управління Держгеокадастру у Чернігівській області,

відповідач - ОСОБА_1 ,

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - Ріпкинська районна державна адміністрація Чернігівської області,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Ріпкинського районного суду Чернігівської області від 15 березня 2017 року у складі судді Жовток Є. А. та постанову Апеляційного суду Чернігівської області від 18 квітня 2018 року у складі колегії суддів: Бечка Є. М., Євстафіїва О. К., Шарапової О. Л.

Короткий зміст позовних вимог

У січні 2017 року заступник керівника Чернігівської місцевої прокуратури в інтересах держави, в особі Головного управління Держгеокадастру у Чернігівській області, звернувся з позовом до ОСОБА_1 з позовом про внесення змін до договору оренди земельної ділянки від 16 серпня 2012 року, укладеного між Ріпкинською районною державною адміністрацією та ОСОБА_1 , зареєстрованого у відділі Держкомзему у Ріпкинському районі Чернігівської області 16 серпня 2012 року, про що у Державному реєстрі земель вчинено запис за № 01326.

Свої позовні вимоги прокурор мотивував тим, що між Ріпкинською районною державною адміністрацією та ОСОБА_1 було укладено договір оренди земельної ділянки, розташованої на території Сиберізької сільської ради, загальною площею 190 га (рілля), для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, строком на 10 років. Згідно договору орендна плата вноситься орендарем у грошовій формі у розмірі 12 земельних податків, що становить 36 092 грн 28 коп. на рік, на рахунок Сиберізької сільської ради Ріпкинського району.

Наказом ГУ Держгеокадастру у Чернігівській області № 25-2544/15-сг від 31 березня 2015 року розмір орендної плати ОСОБА_1 за договором, укладеним нею з Ріпкинською РДА, збільшено до 4 % нормативної грошової оцінки земельної ділянки на рік.

15 січня 2016 року ГУ Держгеокадастру у Чернігівській області направляло відповідачеві повідомлення про збільшення розміру орендної плати та необхідність укладення з цього приводу додаткового договору, однак згоди між сторонами досягнуто не було.

З урахуванням наведеного, прокурор просив внести зміни до вказаного договору оренди землі, змінивши у тексті договору найменування орендодавця: з «Ріпкинська районна державна адміністрація» на «Головне управління Держгеокадастру у Чернігівській області (пр. Миру, 14, м. Чернігів, 14000, )», а також просив пункт 9 договору викласти в наступній редакції: «Орендна плата вноситься орендарем у грошовій формі у розмірі 4 % від нормативно-грошової оцінки земельної ділянки», а також зобов`язати сторони зареєструвати зміни до договору (додаткову угоду) відповідно до положень Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Ріпкинського районного суду Чернігівської області від 15 березня 2017 року позов заступника керівника Чернігівської місцевої прокуратури в інтересах держави в особі ГУ Держгеокадастру у Чернігівській області задоволено, внесено зміни до договору оренди землі від 16 серпня 2012 року. Викладено пункт 9 вказаного договору в наступній редакції: «Орендна плата вноситься орендарем у грошовій формі у розмірі 4 % на рік від нормативної грошової оцінки земельної ділянки». Змінено у тексті договору найменування орендодавця: з «Ріпкинська районна державна адміністрація» на «Головне управління Держгеокадастру у Чернігівській області (пр. Миру, 14, м. Чернігів, 14000, )». Зобов`язано сторони зареєструвати зміни до договору (додаткову угоду) відповідно до положень Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Вирішено питання розподілу судових витрат.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що у зв`язку із внесенням змін до нормативно-правових актів орендодавцями земельних ділянок, що перебувають у державній власності, є органи виконавчої влади, які відповідно до закону передають земельні ділянки у власність або користування. Суд першої інстанції встановив, що ухилення відповідача від внесення змін до договору оренди в частині істотних його умов є підставою для зміни цих умов на підставі судового рішення.

Короткий зміст постанови суду апеляційної інстанції

Постановою Апеляційного суду Чернігівської області від 18 квітня 2018 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Суд апеляційної інстанції погодився з висновками суду першої інстанції про обґрунтованість позовних вимог, оскільки ОСОБА_1 , отримавши від органу, який реалізує функції власника земельної ділянки, лист-повідомлення про внесення змін до договору оренди землі в частині визначення розміру орендної плати за землю, не вчинила жодних дій, спрямованих на виконання пункту 12 цього договору. Доводи ОСОБА_1 про порушення судом першої інстанції норм процесуального права визнані безпідставними і такими, що не вплинули на правильність вирішення спору.

Короткий зміст вимог касаційної скарги та її доводи

У касаційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати рішення Ріпкинського районного суду Чернігівської області від 15 березня 2017 року та постанову Апеляційного суду Чернігівської області від 18 квітня 2018 року і ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права і порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга мотивована тим, що суди дійшли неправильного висновку про обґрунтованість позовних вимог. Заявник вважає, що судами не дотримано положень статті 651 ЦК України, статтей 286, 288 ПК України, статті 21 Закону України «Про оренду землі». ОСОБА_1 стверджує, що з моменту укладення спірного договору вона сумлінно сплачує орендну плату у розмірі, передбаченому умовами договору, але не менше 3 % від нормативної грошової оцінки землі. Також заявник вказала, що не отримувала від органів Держгеокадастру листів-пропозицій про внесення змін до договору оренди землі. Вважає, що внесення змін до договору фактично здійснюється на вимогу однієї сторони. Касаційна скарга містить посилання на порушення судами правил територіальної, предметної і суб`єктної юрисдикції. ОСОБА_1 також вказує на порушення її процесуальних прав судом першої інстанції, який розглянув справу без її участі, а також не направив на її адресу копію рішення.

Короткий зміст відзивів (заперечень) на касаційну скаргу

У відзиві на касаційну скаргу ГУ Держгеокадастру у Чернігівській області просить залишити касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, посилаючись на законність та обґрунтованість оскаржених відповідачем судових рішень.

У відзиві на касаційну скаргу заступник керівника Чернігівської місцевої прокуратури просить залишити касаційну скаргу ОСОБА_1 без задоволення, а судові рішення - без змін, вказуючи на необґрунтованість касаційної скарги.

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції

10 липня 2018 року ухвалою Верховного Суду відкрито касаційне провадження у справі за поданою касаційною скаргою.

24 липня 2018 року справу передано до Верховного Суду.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

16 серпня 2012 року між Ріпкинською районною державною адміністрацією і ОСОБА_1 укладено договір оренди землі, на підставі якого передано у платне користування земельну ділянку, яка знаходиться на території Сиберізької сільської ради Ріпкинського району, загальною площею 190 га, строком на 10 років, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

Згідно акту прийому-передачі від 05 квітня 2012 року ОСОБА_1 прийняла земельну ділянку у розмірах, обумовлених договором.

Відповідно до пункту 9 договору оренди визначено, що плата за користування земельною ділянкою має вноситись ОСОБА_1 у розмірі 12 земельних податків, що у грошовій формі відповідає 36 092 грн 28 коп., на рахунок Сиберізької сільської ради Ріпкинського району.

Також пунктом 12 вказаного договору визначено, що розмір орендної плати переглядається один раз на рік в обов`язковому порядку. Крім того, підставою для зміни орендної плати можуть бути: підвищення цін і тарифів; зміни коефіцієнтів індексації визначених законодавством; інші випадки, передбачені законодавчими актами України.

Наказом ГУ Держземагенства у Чернігівській області № 25-2544/14-15-СГ від 31 березня 2015 року річну орендну плату ОСОБА_1 було визначено в розмірі 4 % від нормативної грошової оцінки.

Відділ Держгеокадастру у Ріпкинському районі листом від 15 січня 2016 року повідомив відповідача про зміну діючого законодавства в частині визначення розміру орендної плати за землю та запропонував внести зміни до договору оренди, який нею отримано 12 лютого 2016 року.

Пунктом 30 договору оренди землі, укладеного між сторонами, передбачено, що зміна його умов здійснюється у письмовій формі за взаємною згодою сторін, а у випадку недосягнення згоди - спір вирішується у судовому порядку.

Позиція Верховного Суду

Перевіривши доводи касаційної скарги та матеріали справи, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Частиною другою статті 389 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Згідно з частиною першою статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Частиною першою статті 14 Конституції України передбачено, що земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави.

Згідно з частиною першою статті 628 Цивільного кодексу України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

За змістом статті 15 Закону України «Про оренду землі» істотними умовами договору оренди землі є: об`єкт оренди (кадастровий номер, місце розташування та розмір земельної ділянки); строк дії договору оренди; орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, способу та умов розрахунків, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату. За згодою сторін у договорі оренди землі можуть зазначатися інші умови.

Статтею 632 ЦК України передбачено застосування у встановлених законом випадках цін (тарифів, ставок тощо), які встановлюються або регулюються уповноваженими органами державної влади або органами місцевого самоврядування. При цьому зміна ціни після укладення договору допускається лише у випадках і на умовах, встановлених договором або законом.

Згідно зі статтею 654 ЦК України зміна договору вчиняється в такій самій формі, що й договір, який змінюється, якщо інше не встановлено договором або законом чи не випливає зі звичаїв ділового обороту.

За змістом частин першої-другої статті 21 Закону України "Про оренду землі" (у редакції, чинній на момент укладення спірного договору) орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою. Розмір, форма і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди (крім строків внесення орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності, які встановлюються відповідно до Податкового кодексу України).

Статтею 632 ЦК України передбачено застосування у встановлених законом випадках цін (тарифів, ставок тощо), які встановлюються або регулюються уповноваженими органами державної влади або органами місцевого самоврядування. При цьому зміна ціни після укладення договору допускається лише у випадках і на умовах, встановлених договором або законом.

Статтею 288 Податкового кодексу України (який набрав чинності з 01 січня 2011 року) встановлено, що підставою для нарахування орендної плати за земельну ділянку є договір оренди такої земельної ділянки. Розмір та умови внесення орендної плати встановлюються у договорі оренди між орендодавцем (власником) і орендарем. Розмір орендної плати встановлюється у договорі оренди, але річна сума платежу не може бути меншою за розмір земельного податку (3 відсотки нормативної грошової оцінки землі); не може перевищувати 12 відсотків нормативної грошової оцінки.

Найбільш ефективне використання земельної ділянки - це фізично можливе та економічно доцільне використання земельної ділянки згідно із законодавством, у результаті якого вартість, що визначається, буде максимальною порівняно з вартістю, яка може бути визначена на підставі аналізу інших можливих варіантів її використання.

Відповідно до статті 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом; а також у разі істотної зміни обставин, якими сторони керувалися при укладенні договору (стаття 652 Цивільного кодексу України).

Згідно зі статтею 654 ЦК України зміна договору вчиняється в такій самій формі, що й договір, який змінюється, якщо інше не встановлено договором або законом чи не випливає зі звичаїв ділового обороту.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

До 2013 року земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності надавалися в оренду за рішенням районних державних адміністрацій (стаття 122 Земельного кодексу України у редакції, чинній до 2013 року).

Законом України від 06 вересня 2012 року № 5245-VІ "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо розмежування земель державної та комунальної власності" (який набрав чинності 01 січня 2013 року), зокрема, внесено зміни до Земельного кодексу України, відповідно до яких з 01 січня 2013 року повноваження щодо розпорядження земельними ділянками сільськогосподарського призначення державної власності перейшли до Центрального органу виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин та його територіальних органів (Держземагентство України).

Згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 10 вересня 2014 року № 442 "Про оптимізацію системи центральних органів виконавчої влади" внаслідок реорганізації Держземагентства України було утворено Державну службу України з питань геодезії, картографії та кадастру (Держгеокадастр).

Постановою Кабінету Міністрів України від 14 січня 2015 року № 5 "Про утворення територіальних органів Державної служби з питань геодезії, картографії та кадастру" передбачено утворення як юридичних осіб публічного права територіальних органів Держгеокадастру за переліком згідно з додатком. Реорганізовано територіальні органи Держземагентства України шляхом їх приєднання до відповідних територіальних органів Держгеокадастру за переліком згідно з додатком 2 (пункт 2).

Відповідно до статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом.

Суд першої інстанції, з висновком якого погодився суд апеляційної інстанції, із урахуванням наведених норм матеріального права, правильно встановивши фактичні обставини справи, які мають суттєве значення для її вирішення, належним чином оцінивши докази у їх сукупності, дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для внесення змін до договору оренди землі від 16 серпня 2012 року, зокрема щодо збільшення орендної плати.

За загальним правилом суд не може втручатися у дискреційні повноваження сторони договору оренди щодо вирішення питання про встановлення розміру орендної плати у відсотковому співвідношенні до нормативної грошової оцінки земельної ділянки. Наказ ГУ Держземагентства у Чернігівській області № 25-2544/15-сг від 31 березня 2015 року, яким розмір орендної плати ОСОБА_1 за договором, укладеним нею з Ріпкинською РДА, збільшено до 4 % нормативної грошової оцінки земельної ділянки на рік, є чинним. Обов`язковість щорічного перегляду розміру орендної плати передбачена пунктом 12 договору оренди землі від 16 серпня 2012 року.

Доводи заявника про те, що станом на момент подання позовної заяви вона не отримувала на свою адресу пропозиції на внесення зміни до умов договору оренди землі визнані судами такими, що не заслуговують на увагу, оскільки в матеріалах справи міститься рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення, яке свідчить про отримання особисто ОСОБА_1 за адресою, вказаною у договорі, листа від відділу Держгеокадастру у Ріпкинському районі Чернігівської області з пропозицією внести зміни до умов договору оренди землі в частині збільшення ставки орендної плати.

Відповідно до частини першої статті 114 ЦПК України (у редакції на час відкриття провадження у справі) позови, що виникають з приводу нерухомого майна, пред`являються за місцезнаходженням майна або основної його частини. Оскільки земельна ділянка, передана в користування на підставі договору оренди, знаходиться на території Сиберізької сільської ради Ріпкинського району, суд першої інстанції відкрив провадження у цивільній справі на розглянув її з дотриманням правил територіальної юрисдикції.

Заявник не обґрунтувала порушення судами правил предметної чи суб`єктної юрисдикції наявністю судових рішень Верховного Суду у складі колегії суддів (палати, об`єднаної палати) іншого касаційного суду у справі з подібною підставою та предметом позову у подібних правовідносинах.

Між сторонами договору оренди землі від 16 серпня 2012 року існує спір про право цивільне, тобто приватноправовий спір, який підлягає розгляду у порядку цивільного судочинства. Та обставина, що позивачем у справі є суб`єкт владних повноважень, не змінює правової природи спірних правовідносин та не робить цей спір публічно-правовим, оскільки вимоги позивача не стосуються захисту його прав, свобод та інтересів у сфері публічно-правових відносин (постанова Великої Палати Верховного Суду від 12 червня 2019 року у справі № 1903/944/12, провадження № 11-355апп19). Отже суди попередніх інстанцій дотримались правил предметної і суб`єктної юрисдикції при розгляді цієї справи.

Суд апеляційної інстанції надав оцінку доводам ОСОБА_1 щодо її неналежного повідомлення судом першої інстанції про час і місце проведення розгляду справи, а також надав можливість для реалізації процесуальних прав відповідача на стадії апеляційного розгляду справи.

Доводи касаційної скарги не свідчать про неправильне застосування судами норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і законне рішення з одних лише формальних міркувань.

З урахуванням наведеного, рішення Ріпкинського районного суду Чернігівської області від 15 березня 2017 року та постанова Апеляційного суду Чернігівської області від 18 квітня 2018 року є такими, що винесені з додержанням норм матеріального і процесуального права. Підстави для їх скасування відсутні.

Колегія суддів вважає, що касаційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а судові рішення - без змін.

Керуючись статтями 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Ріпкинського районного суду Чернігівської області від 15 березня 2017 року та постанову Апеляційного суду Чернігівської області від 18 квітня 2018 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді: Є. В. Синельников

С. Ф. Хопта

В. В. Шипович