Провадження №2/359/2384/2019
Справа №359/6861/19
РІШЕННЯ

Іменем України

05 грудня 2019 року Бориспільський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючого судді Журавського В.В.

при секретарі Алфімовій І.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Борисполі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Дударківської сільської ради Бориспільського району Київської області про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за законом, -

ВСТАНОВИВ:

Наприкінці липня 2019 року ОСОБА_1 звернулася до суду з вказаним позовом, в обґрунтування якого вказала на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла її матір ОСОБА_2 . Після її смерті відкрилась спадщина, яка складається з житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . За час свого життя ОСОБА_2 заповіт не склала, тому після її смерті спадкування здійснювалось за законом. ОСОБА_1 своєчасно звернулась до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини та крім неї з заявами про прийняття спадщини більше ніхто не звертався. Проте, при зверненні позивача до Бориспільської районної державної нотаріальної контори з заявою про отримання свідоцтва про право на спадщину за законом, позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право власності на житловий будинок, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , у зв`язку з відсутністю правовстановлюючого документа, що посвідчує право власності спадкодавця на спадкове майно. Тому ОСОБА_1 просить визнати за нею право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться в АДРЕСА_1 .

Представник позивача ОСОБА_3 надав до суду заяву, якою позов підтримав у повному обсязі та просив суд його задовольнити, а розгляд справи здійснити за його відсутності.

Представник Дударківської сільської ради у судове засідання також не з`явився. Сільський голова Гуральник М.Г. направив до суду заяву, якою просив розглянути справу без присутності представника сільської ради, а також вказав, що при вирішенні справи покладається на розсуд суду (а.с.41).

Дослідивши письмові докази, які містяться в матеріалах цивільної справи, суд дійшов до висновку, що пред`явлений позов підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 належав житловий будинок, який розташований в АДРЕСА_1 . Згідно довідки про право приватної власності робітника або службовця на жилий будинок, що видається у зв`язку з видачею свідоцтва про право на спадщину на будинок або його частину від №393 від 10 жовтня 1991 року, а також рішення Дударківської сільської ради Бориспільського району Київської області №440-10-VII від 24 грудня 2016 року згідно якого АДРЕСА_1 присвоєно найменування АДРЕСА_1 (а.с.24,33).

За змістом характеристики будинку, господарських будівель та споруд, наявної в технічному паспорті житловий будинок АДРЕСА_1 був побудований у 1960 році (а.с.22).

Відповідно до абз.3 ч.2 ст.331 ЦК України якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації.

Відповідно до ч.3 та ч.4 ст.3 Закону України від 1 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов`язкової реєстрації таких прав.

Державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди регулювалася Інструкцією про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затвердженої заступником Міністра комунального господарства Української РСР від 31 січня 1966 року і яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу від 13 грудня 1995 року №56, Тимчасовим положенням про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 7 лютого 2002 року №7/5 .

Відповідно до вказаних нормативних актів передбачалась державна реєстрація будівель, споруд, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності ЦК України та Законом України від 1 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Таким чином, судом встановлено, що у відповідності до законодавства, яке діяло на момент закінчення будівництва житлового будинку та регулювало відносини пов`язані із виникненням права власності на споруджений будинок у ОСОБА_4 виникло право власності на вказаний житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами.

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4 помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть, виданого на його ім`я, серії НОМЕР_1 (а.с.15).

За час свого життя ОСОБА_4 заповіт не склав, тому спадкування після його смерті здійснювалось за законом.

За правилом, визначеним п.4 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України, норми ЦК України застосовуються до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності.

Відповідно до ч.1 ст.549 ЦК УРСР (в редакції від 1963 року) передбачено, що спадкоємець вважається таким, що прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном.

За змістом довідки, наданої виконавчим комітетом Дударківської сільської ради Бориспільського району №393 від 10 жовтня 1991 року, встановлено, що ОСОБА_2 була зареєстрована та постійно проживав в житловому будинку АДРЕСА_1 з 1966 року та станом на день видачі довідки (а.с.24).

У такий спосіб ОСОБА_2 фактично прийняла у спадщину житловий будинок, шляхом користування ним та його утриманням, а також користуванням присадибною земельною ділянкою.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 також померла, згідно копії свідоцтва про смерть, виданого на її ім`я, серії НОМЕР_2 (а.с.13).

За час свого життя ОСОБА_2 заповіт не склала, тому після її смерті спадкування здійснювалось за законом. Спадкоємцями першої черги за законом є її дочка ОСОБА_1 , що підтверджується копією свідоцтва про народження ОСОБА_5 (а.с.9), яка внаслідок укладення шлюбу змінила своє дошлюбне прізвище на « ОСОБА_6 » (а.с.10,11), та в подальшому внаслідок розірвання шлюбу з ОСОБА_7 та укладення шлюбу з ОСОБА_8 змінила прізвище на « ОСОБА_1 » (а.с.12).

У відповідності до ч.1 ст.1268, ч.1 ст.1269 та ч.1 ст.1270 ЦК України спадкоємець за заповітом має право прийняти спадщину. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Як вбачається з матеріалів спадкової справи №272/2018, заведеної Бориспільською районною державною нотаріальною конторою, щодо майна померлого ОСОБА_2 встановлено, що ОСОБА_1 у межах шестимісячного строку з дня відкриття спадщини прийняла спадщину про що подала нотаріусу відповідну заяву (а.с.46).

Згідно з ч.1 ст.1273 ЦК України спадкоємець за законом може відмовитись від прийняття спадщини протягом шестимісячного стоку з дня відкриття спадщини.

В свою чергу, ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , які мають право на спадкування за правом представлення замість своєї матері ОСОБА_13 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 , відмовились від прийняття спадщини, що підтверджується відповідними заявами, поданими до нотаріальної контори (а.с.46 зворот, 47 зворот, 48).

Таким чином позивач є єдиною спадкоємцем за законом після смерті ОСОБА_2 .

Проте, отримати свідоцтво про право на спадщину за законом позивач не може, у зв`язку з відсутністю державної реєстрації права власності на житловий будинок. Про що отримала від нотаріуса постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії №406/02-31 від 15 березня 2019 року (а.с.17).

Відповідно до ч.1 ст.392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою.

Враховуючи те, що позивач у встановленому законом порядку прийняла спадщину після смерті ОСОБА_2 , проте оформити своє право на спадщину не може у зв`язку із відсутністю правовстановлюючих документів. Тому суд, вважає за допустиме визнати за ОСОБА_1 в порядку спадкування за законом право власності на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, який розташовується в АДРЕСА_1 .

На підставі викладеного та керуючись ч.1 ст.549 ЦК УРСР, абз.3 ч.2 ст.331, ст.392, ч.1, ч.3 ст.1268, ч.1 ст.1269, ч.1 ст.1273 ЦК України, ч.3 та ч.4 ст.3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», п.2 ч.1 ст.258, ч.1-ч.2 ст.259, ст.263-265, ст.268 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити у повному обсязі.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться в АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складений 05 грудня 2019 року.

Суддя: підпис

З оригіналом згідно:

Суддя Бориспільського міськрайонного суду В.В. Журавський