Справа №362/5695/18
Апеляційне провадження №22-ц/824/973/2019
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 січня 2019 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Журби С.О.,

суддів Таргоній Д.О., Приходька К.П.,

за участю секретаря Симоненко І.В.,

розглянувши цивільну справу за апеляційною скаргою товариства з обмеженою відповідальністю «УМ Факторинг» на ухвалу Васильківського міськрайонного суду Київської області від 11 жовтня 2018 року у справі за скаргою товариства з обмеженою відповідальністю «УМ Факторинг» на дії та бездіяльність державного виконавця Васильківського міськрайонного відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області Цубери Олесі Юріївни, боржник - ОСОБА_2,

В С Т А Н О В И В:

У жовтні 2018 року ТОВ «УМ Факторинг» звернулися до суду із скаргою на дії та бездіяльність державного виконавця. Своє право на звернення з такою скаргою заявник обґрунтовував тим, що за умовами договору про відступлення права вимоги та заміну кредитора від 21.12.2016 року, укладеного із ПрАТ «СК «Українська страхова група», ТОВ «УМ Факторинг» набуло прав останнього за вимогами до боржника ОСОБА_2 по регресних зобов'язаннях.

Ухвалою Васильківського міськрайонного суду Київської області від 11 жовтня 2018 року вищезазначену скаргу повернуто скаржнику. Повернення скарги суд першої інстанції мотивував тим, що скаржником не було представлено доказів заміни сторони у виконавчому провадженні, відтак ТОВ «УМ Факторинг» не набуло статусу особи, що відповідно до положень ст. 447 ЦПК України має право звернення до суду з такими скаргами.

Не погодившись з наведеним судовим рішенням, заявник подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу суду першої інстанції скасувати через порушення судом норм матеріального та процесуального права, направити справу на новий розгляд. Скаргу мотивував тим, що на підставі ст.74 Закону України «Про виконавче провадження» рішення, дії чи бездіяльність державного виконавця може бути оскаржено іншими учасниками у порядку, передбаченому законом. Таким чином вказаною нормою ТОВ «УМ Факторинг» віднесено до кола осіб, що мають право оскаржувати дії та бездіяльність виконавця, відтак ухвала суду від 11 жовтня 2018 року про повернення скарги є незаконною та необґрунтованою.

У відповідності до положень ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваного судового рішення в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів прийшла до висновку, що підстави для його зміни чи скасування відсутні.

Повертаючи скаргу особі, яка її подала, суд першої інстанції виходив з того, що саме сторони виконавчого провадження у відповідності до ст. 447 ЦПК України, мають право звернутися до суду зі скаргою, якщо вважають, що порушені їх права чи свободи. Імперативне визначення сторін виконавчого провадження міститься у ст.15 Закону України «Про виконавче провадження», якими є стягувач і боржник. З доданих до скарги копії виконавчого листа від 28.10.2014 року та інформації про виконавче провадження від 01.10.2018 року вбачається, що боржником у спірному виконавчому провадженні є ОСОБА_2, а стягувачем - ПрАТ «СК «Українська страхова група». Будь-яких фактичних даних про те, що у виконавчому провадженні відповідно до положень ЦПК України було здійснено заміну стягувача, матеріали скарги не містять. За таких умов заявник не наділений правом подачі до суду скарги на дії виконавця.

З позицією суду першої інстанції щодо недоведення ТОВ «УМ Факторинг» свого права на подачу саме скарги на дії державного/приватного виконавця в порядку розділу VII ЦПК України погоджується й колегія суддів апеляційного суду.

У відповідності до ч.1 ст. 447 ЦПК України правом на звернення до суду із скаргою на рішення, дію або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до ЦПК України, наділені сторони виконавчого провадження.

Як цілком слушно зазначив апелянт у своїй апеляційній скарзі, ч.1 ст.74 Закону України «Про виконавче провадження» в редакції на час подання скарги та постановлення оскаржуваної ухвали містить більш широкий в порівнянні із ст. 447 ЦПК України перелік осіб, які мають право в порядку, передбаченому цим законом оскаржити рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення до суду, видав виконавчий документ. Зокрема відповідно до вказаної норми таким правом наділені сторони виконавчого провадження, інші учасники та особи. В той же час висловлена в апеляційній скарзі позиція ТОВ «УМ Факторинг» щодо того, що вказане товариство також входить до зазначеного переліку скаржників, зокрема «інших осіб» не ґрунтується на положеннях закону. Так, ст. 15 Закону України «Про виконавче провадження» встановлює, що сторонами виконавчого провадження є стягувач і боржник. Іншими окрім сторін учасниками виконавчого провадження є виконавець, представники сторін, прокурор, експерт, спеціаліст, перекладач, суб'єкт оціночної діяльності, особи, права інтелектуальної власності яких порушені (ст. 14 вказаного Закону). Іншими особами, які можуть бути залучені для проведення виконавчих дій, вказана норма визначає понятих, працівників поліції, представників органів опіки і піклування, інших органів та установ у порядку, встановленому цим Законом, яким в даному випадку ТОВ «УМ Факторинг» не є.

Зважаючи на наведені норми, колегія суддів приходить до висновку про те, що позиція ТОВ «УМ Факторинг» щодо віднесення себе до кола осіб, які мають право на подачу скарги на рішення, дії чи бездіяльність виконавця відповідно до положень ст.74 Закону України «Про виконавче провадження», не ґрунтується на положеннях закону. За таких умов висновки суду першої інстанції щодо відсутності у скаржника право на подачу скарги на дії/бездіяльність державного виконавця за своєю суттю є вірними. При цьому колегія суддів зважає на те, що вказані норми не можуть трактуватися як обмеження прав скаржника на доступ до правосуддя, оскільки той володіє правом звернення до суду з питанням заміни сторони виконавчого провадження та набуття таким чином статусу стягувача у даному виконавчому провадженні (з набуттям відповідних прав, наданих законом такій особі), або ж до того часу - правом на звернення до суду в порядку адміністративного судочинства.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 382-384 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «УМ Факторинг» на ухвалу Васильківського міськрайонного суду Київської області від 11 жовтня 2018 року залишити без задоволення.

Ухвалу Васильківського міськрайонного суду Київської області від 11 жовтня 2018 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий С.О. Журба

Судді: Д.О. Таргоній

К.П.Приходько