____________________________________________________________________________________________________________________
провадження № 2-з/947/1503/19
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.12.2019 року м. Одеса

Київський районний суд м. Одеси у одноособовому складі:

головуючий суддя Літвінова І.А.,

розглянувши в порядку письмового провадження заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі № 947/29433/19 за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення факту проживання чоловіка та жінки однією сімєю без реєстрації шлюбу, визнання майна спільною сумісною власністю та визнання права власності на частину квартири,

ВСТАНОВИВ:

В провадженні судді знаходиться цивільна справа № 947/29433/19 за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення факту проживання чоловіка та жінки однією сімєю без реєстрації шлюбу, визнання майна спільною сумісною власністю та визнання права власності на частину квартири.

Предявлений до ОСОБА_2 позов позивач просить забезпечити шляхом накладення арешту на спірне майно, а саме: на квартиру АДРЕСА_1, загальною площею 18,0 кв.м., що належить на праві приватної власності ОСОБА_2, реєстраційний номер облікової картки платника податків:НОМЕР_1, номер запису про право власності 22938992, реєстраційний номер обєкта нерухомого майна 101.

В обґрунтування посилається на те, що предметом спору є, зокрема, право власності на майно, набуте під час шлюбу за спільні кошти та в результаті спільної праці. На даний час, як відповідач змінила вхідні замки на дверях спірної квартири, тому позивач вважає, що відповідач бажає продати найближчим часом.

Згідно з частиною першою статті153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду).

Суд, проаналізувавши матеріали заяви, вважає, що заява про забезпечення позову задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

За приписами частин першої та другої статті 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Пунктами 1 та 2 частини першої статті 150 ЦПК України встановлено, що позов забезпечується, зокрема, накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною вчиняти певні дії.

Одним із критеріїв обґрунтованості заяви є наявність причинного зв'язку між конкретним видом забезпечення позову, про який йдеться у відповідній заяві, та наслідком у формі потенційної загрози виконанню рішення суду.

Пленум Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» № 9 від 22 грудня 2006 року у п. 4 розяснив, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; зясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має врахувати наскільки конкретний захід, який пропонується вжити, пов'язаний з предметом позову, наскільки він співрозмірний позовній вимозі, і яким чином цей захід фактично реалізує мету його вжиття.

Як розяснено у п. 6 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» особам, які беруть участь у справі, має бути гарантована реальна можливість захистити свої права при вирішенні заяви про забезпечення позову.

Разом з тим, з наданої позивачем ОСОБА_1 інформації не можливо встановити, що на час звернення до суду вказане спірне майно, на яку позивач просить накласти арешт дійсно належить відповідачу ОСОБА_2

При ознайомленні з доданими до позовної заяви документами, судом встановлено, що серед додатків не містяться актуальні докази належності спірної квартири на цей час відповідачу, а не третім особам,

До позовної заяви доданий договір купівлі-продажу квартири, датований 22.10.2017 року, відповідно якого ОСОБА_3 з однієї сторони, та ОСОБА_2 з іншої сторони уклали цей договір про наступне: гр.. ОСОБА_3 передає у власність (продає), а гр. ОСОБА_2 приймає у власність (купує) однокімнатну квартиру, загальною площею 18,0 кв.м., житловою площею 15,5 кв.м., яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1. Вказаний договір купівлі-продажу посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Пловедьонковою І.І. зареєстрований в реєстрі за № 10313. На підтвердження реєстрації договору купівлі-продажу наданий витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності; індексний номер витягу: 101069775; дата, час формування: 22.10.2017.

Також, звертаючись з заявою про забезпечення позову, позивачем ОСОБА_1 не наведено ґрунтовних підстав для застосування заходів забезпечення позову, не надано належних та допустимих доказів, яки б мали підтвердити, що відповідачем вживаються заходи, спрямовані на відчуження частки нерухомого майна. В той же час відсутність зазначених відомостей та обґрунтування підстав для вжиття заходів забезпечення позову позбавляє суд можливості дійти висновку про наявність достатньо обґрунтованого припущення, що невжиття заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на вказане майно може в майбутньому утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Звертається увага заявника й на порядок подання доказів, встановлений статтями 83 та 95 ЦПК України, за приписами яких докази повинні подаватись разом з заявами. Письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Якщо для вирішення спору має значення лише частина документа, подається засвідчений витяг з нього. Копії документів вважаються засвідченими належним чином, якщо їх засвідчено в порядку, встановленому чинним законодавством. Учасник справи, який подає письмові докази в копіях (електронних копіях), повинен зазначити про наявність у нього або іншої особи оригіналу письмового доказу. Учасник справи підтверджує відповідність копії письмового доказу оригіналу, який знаходиться у нього, своїм підписом із зазначенням дати такого засвідчення.

Всупереч встановленим вимогам, жоден з письмових доказів, доданих до заяви ОСОБА_1, в тому числі і договір купівлі-продажу квартири від 22.10.2017 року та витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, не засвідчені у встановленому порядку, а також не зазначено держателів оригіналів цих доказів.

За правилами частини першої статті 78 ЦПК України суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом.

За таких обставин, суд не вбачає підстав для задоволення заяви про вжиття заходів забезпечення позову, що не обмежує позивача в праві звернутись з обґрунтованою заявою про забезпечення позову до суду протягом розгляду цивільної справи, з урахуванням положень частини другої статті 149 Цивільного процесуального кодексу України.

Згідно з статтею 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи,та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами :письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Статтею 77 ЦПК України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

За правилами частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

З урахуванням викладеного, враховуючи розяснення Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» № 9 від 22 грудня 2006 року, приймаючи до уваги, що викладені обставини у заяві про забезпечення позову жодним чином не доведені, суд вважає за необхідне відмовити у задоволенні заяви про забезпечення позову.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 76, 77, 81, 84, 149-154,157, 353 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі № 947/29433/19 за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення факту проживання чоловіка та жінки однією сімєю без реєстрації шлюбу, визнання майна спільною сумісною власністю та визнання права власності на частину квартири -відмовити.

Розяснити ОСОБА_1, що відмова у задоволенні цієї заяви не позбавляє його права повторно звернутись з заявою про забезпечення позову у встановленому законом порядку на будь-якій стадії судового процесу у цивільній справі № 947/29433/19.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом пятнадцяти днів з дня одержання копії цієї ухвали.

Суддя Літвінова І. А.