РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 листопада 2019 року м. Запоріжжя

Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя у складі: головуючого судді Гашук К.В., за участю секретаря судового засідання Якимової О.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні у порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк», третя особа Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Чуловський Володимир Анатолійович, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ПАТ «Укрсоцбанк», третя особа Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Чуловський Володимир Анатолійович, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

В обґрунтування позову зазначено, що 13 лютого 2007 року між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк», правонаступником якого є Акціонерне товариство «Укрсоцбанк» і ОСОБА_1 , був укладений договір кредиту № 021М/0, відповідно до якого відповідач зобов`язався надати позивачу кредит в сумі 80333 долари США на ремонт об`єкту.

31 жовтня 2017 року приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Чуловський В. А. вчинив виконавчий напис № 25013 на договорі кредиту № 021М/07 від 13.02.2007 року, за яким запропоновано «стягнути на користь ПАТ «Укрсоцбанк» заборгованість, що виникла по Договору кредиту № 021М/07 від 13 лютого 2007 року, боржником за яким є ОСОБА_1 . Як зазначено у виконавчому написі, стягнення заборгованості проводиться за період з 01 липня 2015 року по 12 вересня 2017 року. Сума заборгованості складається з:

прострочена заборгованість 64795,88 дол. США;

прострочена заборгованість по нарахованих відсотках 14237,44 дол. США.

Загальна сума заборгованості становить 79033,32 дол. США, та сума плати, що здійснена Стягувачем за вчинення виконавчого напису.

Позивач вважає, що виконавчий напис № 25013 від 31.10.2017, вчинений приватним нотаріусом Чуловським В. А. на договорі кредиту № 021М/07 від 13.02.2007 року, є незаконним та підлягає визнанню таким, що не підлягає виконанню, оскільки в порушення ст.88 Закону «Про нотаріат» вчинений після спливу трьох років з дня виникнення права вимоги за кредитним договором.

Відповідно до п. 4.5 договору кредиту, укладеного між сторонами, у разі порушення позичальником строку сплати чергового платежу, термін надання кредиту вважається таким, що закінчився, і позичальник зобов`язаний не пізніше наступного дня за днем порушення зобов`язання погасити кредит в повному обсязі, сплатити проценти за фактичний час використання кредиту, та нараховані штрафні санкції.

Таким чином, включивши в договір зазначений вище пункт, банк реалізував своє право дострокової вимоги, визначивши час його настання вказівкою на подію (порушенням строку чергового платежу позичальником).

Враховуючи те, що порушення строку оплати чергового платежу відбулось в березні 2009 року, саме з цього часу у відповідача виникло право примусового стягнення боргу.

У претензії, яку відповідач 06.01.2010 року направив позивачу, він підтвердив виникнення у нього права вимоги на підставі п.4.5 договору, зазначивши про наявність у позичальника заборгованості в сумі 64795,88 доларів США за тілом кредиту, що є всією сумою неповернутого кредиту, і пропонуючи погасити цю заборгованість добровільно, в іншому випадку банк розпочне звернення стягнення на предмет іпотеки.

Крім того, у виконавчому написі зазначено, що стягнення проводиться за період з 01 липня 2015 року по 12 вересня 2017 року, з чого можна зробити висновок, що відсотки, які пропонується стягнути на підставі виконавчого напису, нараховані саме за цей період.

Однак, як зазначає позивач, після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України право кредитодавця нараховування передбачених договором процентів за кредитом припиняється, оскільки пред`явленням вимоги дострокового повернення кредиту кредитор на власний розсуд змінив умови основного зобов`язання щодо строку дії договору, періодичності платежів, порядку сплати процентів за користування кредитом. З припиненням строку кредитування у кредитора відсутні підстави для стягнення відсотків після дати пред`явлення вимоги про дострокове припинення кредиту.

Отже, тієї суми заборгованості, яку приватний нотаріус Чуловський В.А. пропонує стягнути на підставі вчиненого ним виконавчого напису за період з 01 серпня 2015 року по 12 вересня 2017 року, не існує. Більше того, навіть до зміни кредитором строку виконання зобов`язань за договором і, відповідно, зміни строку користування кредитом, строк кредитування повинен був закінчитись 10.02.2017 року, а тому жодної заборгованості не могло виникнути до 12 вересня 2017 року.

Враховуючи вищевикладене, право стягувача на примусове стягнення боргу, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, не існувало на момент вчинення цього виконавчого напису, а тому ОСОБА_1 просила визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис № 25013, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чуловським Володимиром Анатолійовичем 31.10.2017 року про стягнення з ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , на користь Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк», , заборгованості за кредитним договором № 021М/07 від 13 лютого 2007 року на загальну суму 79033,32 доларів США.

Ухвалою судді від 26.09.2019 року позовну заяву прийнято до розгляду за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання на 15.10.2019 року, яке було відкладено на 05.11.2019 року у зв`язку з першою неявкою в судове засідання відповідача та відсутністю даних про належне повідомлення третьої особи про день, час та місце розгляду справи.

В судовому засіданні 05.11.2019 року судом розглянуто клопотання представника позивача про витребування доказів та ухвалою суду закрито підготовче судове засідання у справі з призначенням судового розгляду справи по суті на 28.11.2019 року, а також витребувано у приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Чуловського В.А. належним чином завірені копії виконавчого напису № 25013 від 31.10.2017 року та документів, на підставі яких було вчинено виконавчий напис.

19.11.2019 року на адресу суду надійшли належним чином завірені копії виконавчого напису від 31.10.2017 року, зареєстрованого в реєстрі за № 25013 та матеріалів, на підставі яких вчинявся зазначений виконавчий напис.

В судове засідання, призначене на 28.11.2019 року позивач та її представник не з`явилися. Від представника позивача адвоката Рогави І.Т. надійшла заява про розгляд справи у її відсутності. Позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить їх задовольнити.

Представник АТ «Укрсоцбанк» в судове засідання також не з`явився, подавши суду заяву про розгляд справи у відсутності представника Банку. У цій же заяві представник відповідача просив врахувати, що позивачем пропущено строк позовної давності, оскільки після укладення всіх правочинів сплинуло більше трьох років, а тому просить відмовити у задоволенні позову у зв`язку з пропуском строку позовної давності та за безпідставністю позовних вимог.

Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Чуловський В.А., будучи належним чином повідомленим про день, час та місце розгляду справи, у судове засідання також не з`явився, причини неявки до суду не повідомив, заяв про відкладення розгляду справи суду не подавалося.

Зважаючи на те, що представники сторін по справі звернулися до суду із заявами про розгляд справи у їх відсутність, а неявка в судове засідання третьої особи не є перешкодою для розгляду справи, суд дійшов висновку про можливість розгляду справи у відсутність всіх учасників, на підставі наявних в матеріалах справи доказів, які є достатніми для прийняття рішення.

Суд, дослідивши обставини справи та перевіривши їх доказами в межах заявлених позовних вимог, встановив наступне.

13 лютого 2007 року між АКБ «Укрсоцбанк», правонаступником якого є ПАТ «Укрсоцбанк», та ОСОБА_1 укладено договір кредиту № 021М/07. Відповідно до умов договору кредиту № 021/07 банк зобов`язався надати позичальнику кредит у сумі 80 333 долари США на строк до 10 лютого 2017 року зі сплатою 13% річних.

Порядок погашення заборгованості та сплати процентів погоджений сторонами у графіку погашення, який є невід`ємною частиною договору кредиту.

Кредит надавався на ремонт об`єкту нерухомості (пункт 1.2. договору кредиту № 021М/07).

21 жовтня 2008 року між АКБ «Укрсоцбанк» та ОСОБА_1 укладено додаткову угоду № 1 до договору кредиту № 021М/07 від 13 лютого 2007 року, відповідно до якої викладено у новій редакції пункт 1.1 кредитного договору і встановлено, що кредитор зобов`язується надати позичальнику грошові кошти у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання у сумі 80 333 долари США зі сплатою 14,5% річних з кінцевим терміном повернення заборгованості до 10 лютого 2017 року.

10 лютого 2009 року між АКБ «Укрсоцбанк» та ОСОБА_1 укладено додаткову угоду № 2 до договору кредиту № 021М/07 від 13 лютого 2007 року, відповідно до якої викладено у новій редакції додаток 1 до кредитного договору (графік погашення заборгованості). Також доповнено статтю 3 договору пунктом 3.3.17, згідно з яким у випадках невиконання зобов`язань за договором, забезпеченням за яким виступає нежиле приміщення АДРЕСА_1 , загальною площею 140,8 кв.м., позичальник зобов`язується достроково погасити заборгованість за цим договором включаючи проценти, комісії тощо.

Відповідно до пункту 3.3.4 договору кредиту № 021М/07 ОСОБА_1 зобов`язалась сплачувати банку платежі в рахунок погашення кредиту та нарахованих процентів у строки та у розмірах, що передбачені графіком і пунктами 1.1, 2.5 цього договору та графіком.

Згідно з пунктом 3.3.16 договору кредиту № 021М/07 позичальник зобов`язаний достроково повернути кредит, сплатити нараховані проценти та можливі штрафні санкції у випадках, визначених пунктами 2.9.3, 3.2.4, 4.5, 5.4 договору.

Пунктом 4.2 договору кредиту № 021М/07 передбачалося, що у разі прострочення позичальником строків внесення платежів в рахунок погашення кредиту та нарахованих процентів, визначених графіком погашення та пунктами 1.1, 2.5, 2.9.3, 3.2.4, 3.3.4, 3.3.6, 4.5, 5.4 кредитного договору, позичальник сплачує кредитору пеню у валюті кредиту в розмірі 1% від несвоєчасно сплаченої суми за кожний день прострочення, але не більше подвійної облікової ставки Національного банку України, що діє у період невиконання зобов`язань за кредитним договором.

У пункті 4.5 договору кредиту № 021М/07 сторони погодили, що у разі невиконання позичальником обов`язків, визначених пунктами 3.3.2-3.3.15 цього договору, порушення позичальником або третьою особою, з якою укладено договір забезпечення, умов договорів забезпечення, визначених у пункті 1.3 цього договору, термін надання кредиту вважається таким, що закінчився. Відповідно позичальник зобов`язаний не пізніше наступного дня за днем порушення зобов`язання погасити кредит в повному обсязі, сплатити проценти за фактичний час використання кредитом та нараховані штрафні санкції.

31.10.2017 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чуловським В.А. вчинено виконавчий напис реєстровий номер № 2505, за яким запропоновано стягнути на користь ПАТ «УкрсоцБанк» заборгованість, що виникла по Договору кредиту № 021М/07 від 13 лютого 2007 року, боржником за яким є ОСОБА_1 . Як зазначено у виконавчому написі строк платежу по Кредитному договору настав, Боржником допущено прострочення платежів. Стягнення заборгованості проводиться за період з 01 липня 2015 року по 12 вересня 2017 року. Сума заборгованості складається з:

прострочена заборгованість 64795,88 дол. США;

прострочена заборгованість по нарахованих відсотках 14237,44 дол. США.

Загальна сума заборгованості становить 79033,32 дол. США, та суми плати, що здійснена Стягувачем за вчинення виконавчого напису.

Підставою вчинення вказаного виконавчого напису стали документи, що подані представником банку до приватного нотаріуса: заява про вчинення виконавчого напису від 31 жовтня 2017 року № б/н; договір кредиту № 021М/07 від 13.02.2007 року; додаткова угода № 1 до договору кредиту, підписана сторонами 21.10.2008 року; додаткова угода № 2 до договору кредиту, підписана сторонами 10.02.2009 року; довідка-розрахунок заборгованості на 12.09.2017 рік № 04.22-07/2062 на загальну суму заборгованості 79 033,32 долари США; виписки по особовому рахунку ОСОБА_1 ; витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань щодо ПАТ «Укрсоцбанк» та копія довіреності банку на особу, яка подавала вказані документи.

За загальним правилом, який визначено статтями 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом.

При цьому, відповідно до статті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом.

Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом України «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України (частина перша статті 39 Закону України «Про нотаріат»). Цим актом є, зокрема, Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року № 296/5 та зареєстрований у Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за № 282/20595 (далі Порядок вчинення нотаріальних дій, Порядок).

Відповідно до статті 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті Закону, нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.

Порядок вчинення нотаріальних дій містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису (пункти 1, 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку).

Згідно з підпунктом 2.1 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису.

У разі якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача (підпункт 2.2 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку).

Вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов`язання здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих іпотекодержателем повідомлень письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Повідомлення вважається надісланим, якщо є відмітка іпотекодавця на письмовому повідомленні про його отримання або відмітка поштового відділення зв`язку про відправлення повідомлення на вказану в іпотечному договорі адресу (підпункт 2.3 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку).

Крім того, підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку передбачено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 (далі Перелік документів). При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. Цей Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій, а лише їх конкретизує.

Стаття 50 Закону України «Про нотаріат» передбачає, що нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти.

За результатами аналізу вищенаведених норм можна дійти наступних висновків.

Вчинення нотаріусом виконавчого напису це нотаріальна дія, яка полягає у посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує виникнення права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло у стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання безспірного зобов`язання боржником.

Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість боржника перед стягувачем.

Безспірність заборгованості боржника, у тому числі і внаслідок цивільно-правової відповідальності, це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»).

Вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком документів є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої вимоги боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт подання стягувачем відповідних документів нотаріусу не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого.

З огляду на наведене та з урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчинення виконавчого напису.

Підставами оскарження виконавчих написів може бути як порушення нотаріусом процедури вчинення напису (наприклад, неповідомлення боржника про вимогу кредитора), так і необґрунтованість вимог до боржника.

Суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису.

Разом із тим, законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів.

Такий правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 05 липня 2017 року № 6-887цс17 та постанові Верховного Суду у справі № 207/1587/16 від 19 вересня 2018 року (провадження № 14-12559св18).

Згідно зі статтею 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що на момент вчинення виконавчого напису від 31.10.2017 року зазначена Банком заборгованість ОСОБА_1 за кредитним договором № 021М/07 від 13.02.2007 року не була безспірною, виходячи з наступного.

Відповідно до статті 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу (частина друга статті 1050 ЦК України).

Право ПАТ «Укрсоцбанк» вимагати дострокового повернення кредиту і сплати пов`язаних платежів передбачено і пунктами 3.3.6, 4.5 договору кредиту № 021М/07 від 13 лютого 2007 року.

06.01.2010 року АТ «Укрсоцбанк» направило ОСОБА_1 претензію № 15.2.-005/96-9 про дострокове повернення заборгованості за кредитним договором № 021М/07 від 13.02.20107 року, в якій було запропоновано у тридцятиденний строк з моменту отримання претензії у добровільному порядку виконати обов`язки щодо погашення заборгованості перед Банком за договором кредиту в розмірі 71 113,65 доларів США та пеню 110 грн. 36 коп.

Таким чином, судом встановлено, що АТ «Укрсоцбанк», враховуючи умови кредитного договору, набув право дострокового стягнення кредиту у зв`язку з неналежним виконанням позичальником своїх зобов`язань ще у лютому 2010 року, після спливу строку, визначеного претензією для добровільного погашення заборгованості за кредитом, оскільки пред`явленням вимоги про повне дострокове погашення кредиту Банк змінив строк виконання зобов`язання.

Враховуючи викладені обставини, строк позовної давності за вимогами банку сплив у лютому 2013 року, а виконавчий напис вчинено нотаріусом лише 31 жовтня 2017 року, тобто поза межами трирічного строку позовної давності.

Отже, заборгованість, яка вказана у виконавчому написі, не може вважатися безспірною, строк виконання основного зобов`язання змінився, у зв`язку із чим право банка нараховувати передбачені кредитним договором відсотки припинилося.

Доводи представника відповідача про те, що позивачем пропущено строк позовної давності, оскільки після укладення всіх правочинів сплинуло більше трьох років є безпідставними, оскільки позивач у даній справі не оспорює правочинів, укладених з Банком, а нею заявлено позов про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, вчинений нотаріусом 31.10.2017 року, і з цього часу до часу звернення до суду з цим позовом строк позовної давності не минув.

Слід також відзначити, що представником АТ «Укрсоцбанк» у заяві зазначено про безпідставність позовних вимог ОСОБА_1 , проте, жодних доводів і доказів з цього приводу суду надано не було.

З огляду на викладені обставини, суд дійшов висновку, що позов ОСОБА_1 є обґрунтованим, а тому підлягає задоволенню.

Крім того, відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати у вигляді судового збору в сумі 768 грн. 40 коп.

Керуючись ст. ст. 2,4,5,81,89,141,261,263-265,268,273 ЦПК України ,

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк», третя особа Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Чуловський Володимир Анатолійович, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню задовольнити.

Визнати таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис № 25013, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чуловським Володимиром Анатолійовичем 31.10.2017 року про стягнення з ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , на користь Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк», , заборгованості за кредитним договором № 021М/07 від 13 лютого 2007 року на загальну суму 79033,32 доларів США.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк», на користь ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 судовий збір у сумі 768 (сімсот шістдесят дев`ять) гривень 40 копійок.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Запорізького апеляційного суду через Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя К.В. Гашук