Номер провадження: 22-ц/813/7488/19
Номер справи місцевого суду: 523/8194/18
Головуючий у першій інстанції Дяченко В. Г.
Доповідач Сегеда С. М.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.11.2019 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого Сегеди С.М.,

суддів: Комлевої О.С.,

Цюри Т.В.,

за участю:

секретаря Ющак А.Ю.,

апелянта ОСОБА_1 ,

представника ОСОБА_1 - адвоката Шаркевича В.Т.,

позивачки ОСОБА_2 ,

представника ОСОБА_2 - адвоката Величка К.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Суворовського районного суду м. Одеси від 02 серпня 2019 року про відмову в проведенні експертизи у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання батьківства, стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини,

встановив:

На розгляді Суворовського районного суду м. Одеси перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання батьківства, стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини.

ОСОБА_1 звернувся до суду з клопотанням про призначення судової молекулярно-генетичної експертизи, на вирішення якої просив поставити наступне запитання:

- чи є ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , біологічним батьком ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 , видане 09.03.2018 року Суворовським районним у м. Одеса відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області, актовий запис №807?

Проведення експертизи просив доручити Медико-генетичному центру «Мама Папа», що знаходиться за адресою: 01033, м. Київ, вул. Льва Толстого, 21.

В обґрунтування клопотання зазначив, що ухвалою Суворовського районного суду м.Одеси від 08.08.2018 року, за клопотанням позивачки, було призначено судово-генетичну експертизу, з питанням, чи є відповідач біологічним батьком дитини. Ухвала суду виконана експертом КУ «Одеське обласне бюро судово-медичної експертизи».

Відповідач не погоджується з її результатом з тих підстав, що відповідно до висновку експерта №96 експертна установа провела судово-медичну експертизу зразків рідкої крові, що є відмінним від судово-генетичної експертизи. Згоду на проведення експертизи відповідно до ухвали суду він не давав, представник відповідача, який дав згоду в судовому засіданні на проведення експертизи, як він дізнався пізніше, є знайомим з батьком позивачки. Також у відповідача є сумніви щодо компетентності експерта.

Позивачка та її представник заперечували проти проведення експертизи, з тих підстав, що клопотання є необґрунтованим, фактично безпідставно призначати повторну експертизу.

Ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 02 серпня 2019 року відмовлено в задоволенні клопотання відповідача ОСОБА_1 про призначення судової медичної молекулярної-генетичної експертизи.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 ставить питання про скасування ухвали Суворовського районного суду м. Одеси від 02 серпня 2019 року, та постановлення нової - про направлення справидля продовження розгляду до суду першої інстанції, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права.

При цьому, від позивачки ОСОБА_2 до суду апеляційної інстанції надійшло клопотання про розгляд справи в закритому судовому засіданні (а.с.110).

Заслухавши заявника клопотання та її представника - адвоката Величка К.Г., які підтримали вказане клопотання, заявника апеляційної скарги ОСОБА_1 та його представника - адвоката Шаркевича В.Т., які заперечували проти вказаного клопотання, колегія суддів вирішила відмовити в задоволенні клопотання, враховуючи його безпідставність та те, що в залі судового засіданні відсутні будь-які особи, крім складу суду, секретаря судового засідання, сторін та їх представників.

Перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваної ухвали суду, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги, відзив на неї, колегія суддів дійшла висновку про необхідність відмови в задоволенні апеляційної скарги, виходячи з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, в проваджені Суворовського районного суду м. Одеси перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання батьківства та стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини.

Відповідач ОСОБА_1 категорично не погоджується з позовними вимогами, посилаючись на те, що він не є і не може бути батьком ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Що стосується експертизи, яка була призначена ухвалою Суворовського районного суду м.Одеси від 08.08.2018 року, то вказаною ухвалою було призначено судово-генетичну експертизу, з питанням чи є відповідач біологічним батьком дитини.

Однак, на думку заявника апеляційної скарги ОСОБА_1 , вищевказана ухвала суду не виконана, оскільки по справі була проведена судово-медична експертиза зразків рідкої крові, що є відмінною від судово-генетичної експертизи.

У зв`язку з цим, відповідач ОСОБА_1 звернувся до суду з клопотанням про призначення у справі судової молекулярно-генетичної експертизи, проведення якої просив доручити Медико-генетичному центру «Мама Папа», що знаходиться за адресою: 01033, м. Київ, вул. Льва Толстого, 21.

Проте, позивачка та її представник заперечували проти призначення вказаної судової експертизи, з посиланням на те, що експертиза по справі проведена, по ній мається однозначний висновок, а клопотання відповідача про проведення іншої судової експертизи - фактично є нічим іншим, як клопотання про проведення повторної експертизи, що в даному випадку є недопустимим, так як правові підстави для цього відсутні.

Разом з тим, відмовляючи в задоволенні вказаного клопотання, суд першої інстанції виходив із того, що по справі вже призначалась судова експертиза за клопотаннями позивача (а.с.138), а також представника відповідача (а.с.129), з визначенням одної експертної установи - КУ «Одеське обласне бюро судово-медичної експертизи», та поставленням перед експертами фактично одного й того ж запитання:

«Чи є ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , біологічним батьком ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .?» (т.1, а.с.138).

Та відповідно: «Яка вірогідність батьківства ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 відносно неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .?» (т.1, а.с.129).

Саме із цього виходив суд, коли своєю ухвалою від 08.08.2018 року призначив у справі судово-генетичну експертизу, проведення якої доручив експертам КУ «Одеське обласне бюро судово-медичної експертизи» (т.1, а.с.144).

Вказана експертиза була проведена в період з 20.09.2018р. по 19.10.2018 р., за її наслідками був складений Висновок № 96, якому мається відповідь на поставлене питання (т.1, а.с.198-204).

При цьому, суд виходив із того, що згідно з роз`ясненнями, що містяться в п.11 Постанови Пленуму ВСУ від 30.05.1997 р. № 8 «Про судову експертизу у кримінальних та цивільних справах» повторна експертиза призначається, коли є сумніви у правильності висновку експерта, пов`язані з його недостатньою обґрунтованістю чи з тим, що він суперечить іншим матеріалам справи, а також за наявності істотного порушення процесуальних норм, які регламентують порядок призначення і проведення експертизи.

Відповідно до ч.2 ст. 113 ЦПК України якщо висновок експерта буде визнано необґрунтованим або таким, що суперечить іншим матеріалам справи або викликає сумніви в його правильності, судом може бути призначена повторна експертиза, яка доручається іншому експертові (експертам).

З огляду на викладене, суд дійшов висновку про те, що клопотання відповідача, на стадії підготовчого провадження, про призначення іншої експертизи, ніж та, яка була призначена за клопотанням його представника, іншому експерту, з поставленням того ж самого питання, відповідь на яке вже було надано - є передчасним та таким що не відповідає положенню ч.2 ст. 113 ЦПК України, а тому задоволенню не підлягає.

При цьому, колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що незгода відповідача з висновком проведеної експертизи не може бути підставою для призначення у справі додаткової, повторної або іншої судової експертизи.

Більше того, колегія суддів зазначає, що у відповідності до ст. 110 ЦПК України висновок експерта для суду не має заздалегідь встановленої сили і оцінюється судом разом з іншими доказами за правилами встановленими статтею 89 цього Кодексу. Відхилення судом висновку повинно бути мотивоване в судовому рішенні.

Тобто, апеляційний суд зазначає, що оскільки висновок експерта не має для суду заздалегідь встановленої сили і оцінюється судом разом з іншими доказами, то правових підстав для проведення іншої експертизи, матеріали справи не містять, оскільки відповідач та його представник вправі надати суду інші належні і допустимі докази, якими вони обгрунтовують свої заперечення проти позовних вимог і які мають бути досліджені судом нарівні з іншими доказами, у тому числі і з висновком судової експертизи.

Що стосується доводів заявника апеляційної скарги по те, що суд по справі призначив судово-генетичну експертизу, а фактично проведено судово-медичну експертизу, що свідчить про невиконання ухвали суду, то вони є безпідставними, оскільки у вступній частині Висновку експерта № 96 від 19.10.2018 року вказано про те, що експертиза проводиться в приміщенні відділення судово-медичних молекулярно-генетичних експертиз лабораторії Одеського обласного бюро судово-медичної експертизи (т.1, а.с.198).

Також безпідставними є вимоги заявника апеляційної скарги про направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції, так як зазначені дії суду апеляційної інстанції не передбачені вимогами діючого цивільно-процесуального законодавства України.

Так, відповідно до п.6 ч.1 ст.374 та ст. 379 ЦПК України, суд апеляційної інстанції може скасувати ухвалу і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції лише у разі якщо оскаржувана ухвала суду перешкоджає подальшому провадженню у справі.

Оскільки ухвала суду про відмову в призначенні судової експертизи не перешкоджає провадженню у справі, то суд апеляційної інстанції не вправі її скасовувати з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Згідно ч.ч. 1,5,6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Колегія суддів зазначає, що заявник апеляційної скарги не надав суду достатніх, належних і допустимих доказів існування обставин, на які він посилається як на підставу своїх заперечень проти оскаржуваної ухвали суду та доводів апеляційної скарги.

Згідно ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції.

За змістом ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданням цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог або заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Колегія суддів також вважає за необхідне зазначити, що Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються.

Суд враховує положення практики ЄСПЛ про те, що право на обґрунтоване рішення не вимагає детальної відповіді судового рішення на всі доводи, висловлені сторонами. Крім того, воно дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (справа «Гірвісаарі проти Фінляндії», п. 32).

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням матеріального і процесуального права.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку про законність і обґрунтованість оскаржуваної ухвали суду, доводи апеляційної скарги її не спростовують, оскільки ухвалу у справі постановлено у відповідності до вимог процесуального права, у зв`язку з чим апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, оскаржувану ухвалу суду залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 368, п.1 ч.1 ст. 374, п.1 ч.1 ст. 376, ст.ст. 381 - 384, 389 ЦПК України, апеляційний суд

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Суворовського районного суду м. Одеси від 02 серпня 2019 року про відмову в проведенні експертизи у справі залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і касаційному оскарженню не підлягають.

Повне судове рішення складено 09.12.2019 року

Судді Одеського апеляційного суду: С.М. Сегеда

О.С. Комлева

Т.В. Цюра