Справа № 191/4621/18
Провадження № 2/191/1321/18
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 січня 2019 року м. Синельникове

Синельниківський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого - судді Твердохліб А.В.

за участю секретаря - Яришевої Н.В.

згідно вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, без фіксації судового засідання технічними засобами, розглянувши у відкритому судовому засіданні, в порядку загального позовного провадження, в залі суду м. Синельникове Дніпропетровської області цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до територіальної громади в особі Синельниківської міської ради Дніпропетровської області про визнання права приватної власності на житловий будинок,-

ВСТАНОВИВ:

22.11.2018 року позивач звернувся до суду із позовною заявою до територіальної громади в особі Синельниківської міської ради Дніпропетровської області про визнання права приватної власності на житловий будинок, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її чоловік ОСОБА_2. Заповіту спадкодавець не залишив. Після його смерті відкрилась спадщина на Ѕ частку - житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами, розташований за адресою: АДРЕСА_1, оскільки зазначений будинок збудований ними в період шлюбу на спільні сумісні кошти. Право власності вона з чоловіком на себе не оформили. Також право власності (на новий житловий будинок цегляний) в КП «Синельниківське МБТІ» станом на 31.12.2012 року не зареєстровано.

Позивач зазначає, що спадкоємцями першої черги в порядку спадкування за законом, є: вона, як жінка спадкодавця та двоє їх дітей. Спадщину після смерті чоловіка вона прийняла, згідно із ст. 1268 ЦК України, так як постійно проживала разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Діти відмовились від прийняття спадщини на її користь у встановленому законом шестимісячний строк.

06.03.2018 року позивач звернулася до Першої Синельниківської держнотконтори із заявою видати свідоцтво про право на спадщину за законом після померлого ОСОБА_2.

16.11.2018 року позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв'язку з тим, що дане майно не зареєстроване в КП «Синельниківське міжміське бюро технічної інвентаризації» станом на 31.12.2012 рік та не надані правовстановлюючі документи на майно.

В зв'язку із викладеним, позивач ОСОБА_1, посилаючись на ст. ст. 1221,1223,1261,1268,1274 ЦК України, просить суд:

- визнати за нею право приватної власності на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, розташований за адресою: АДРЕСА_1, з яких:1/2 частка житлового будинку з відповідною часткою господарських будівель і споруд, як частка у спільному сумісному майні подружжя;

-1/2 частка житлового будинку з відповідною часткою господарських будівель і споруд в порядку спадкування за законом, після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 на житловий будинок АДРЕСА_1, загальною площею 93,0 кв.м, житловою площею 57,8 кв.м, який складається із: а-1 -сіни, а1- 1 тамбур, В - 1 сарай, П-1 погріб, Г-1 вбиральня, Д - 1 літній душ, № 1 водоколонка, № 2,3 огорожа І бруківка.

До початку проведення судового засідання позивач ОСОБА_1 надала суду заяву про підтримання заявлених вимог та розгляд справи без її присутності.

Представник відповідача ОСОБА_6 до початку проведення судового засідання надала суду заяву про визнання заявлених позовних вимог та розгляд справи без її присутності.

Таким чином, суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд, за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Відповідно до ч. 1 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою.

Згідно ч. 1 ст. 1221 ЦК України місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця.

Копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2, виданого 01 грудня 2017 року Синельниківським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, підтверджується факт смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Синельникове Дніпропетровської області ОСОБА_2.

Згідно зі ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу спадкоємців за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Як вбачається із наданої суду Першою Синельниківською державною нотаріальною конторою Дніпропетровської області копії спадкової справи № 46/2018 до майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2, із заявою про прийняття спадщини 06 березня 2018 року звернулася його дружина ОСОБА_1. 06 березня 2018 року сином спадкодавця, ОСОБА_4, подано заяву про відмову від спадщини та 06 березня 2018 року дочкою спадкодавця, ОСОБА_5, подано заяву про відмову від спадщини на користь ОСОБА_1.

16 листопада 2018 року, позивачем у справі ОСОБА_1 отримано постанови державного нотаріуса Першої синельниківської державної нотаріальної контори Монич Н.Д. про відмову у видачі свідоцтв про право на спадщину за законом на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, розташований за адресою: АДРЕСА_1, яке належить спадкоємцю та спадкодавцю на праві спільної сумісної власності, не містить визначення часток.

Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Судом встановлено, що на підставі договору купівлі - продажу, виданого 14.12.1988 року державним нотаріусом Синельниківської державної нотаріальної контори Лівінським О.С., спадкодавець ОСОБА_2 придбав жилий глинобитний будинок, жилою площею 11,50 кв.м. з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться в АДРЕСА_1, які розташовані на земельній ділянці розміром 940 кв.м. (а.с.6-7).

Копією виписки із протоколу Засідання виконкому Синельниківської міської Ради народних депутатів № 197 від 14.04.1989 року, розглянувши заяву спадкодавця ОСОБА_2, про будівництво дома на старій земельній ділянці за адресою: АДРЕСА_1 та знести старий дім -задовольнили та дали згоду на будівництво на раніше закріпленій земельній ділянці(а.с.11,12).

Надана суду копія довідки від 07.11.2018 року за № 1410 КП «Синельниківське міжміське бюро технічної інвентаризації» Дніпропетровської області, повідомляє про те, що згідно архівних даних, житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, розташовані за адресою: АДРЕСА_1, зареєстровано на праві приватної власності за ОСОБА_2 ( на старий житловий будинок глинобитний) на підставі договору купівлі - продажу. Право власності (на новий житловий будинок цегляний) в КП «Синельниківське міжміське бюро технічної інвентаризації» станом на 31.12.2012 року не зареєстровано. В цілому на земельній ділянці розташовані: а-1 -сіни, а1- 1 тамбур, В - 1 сарай, П-1 погріб, Г-1 вбиральня, Д - 1 літній душ, № 1 водоколонка, № 2,3 огорожа І бруківка, загальною площею 93,0 кв.м, житловою площею 57,8 кв.м. (а.с. 13).

Так, судом з'ясовано, що будівництво житлового будинку, господарських будівель та споруд відбулося до 1992 року та згідно інструкції про порядок проведення технічної інвентаризації об'єктів нерухомого майна, затвердженої Наказом Держбуду України від 24.05.2001 року, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 10.07.2001 р. за № 582/5773 із змінами та доповненнями на підставі Наказу 404 від 09.08.2012 року Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово - комунального господарства України зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 05.09.2012 року за № 1538/21850 не відноситься до категорії самочинного, рішення виконкому не вимагається.

КП «Синельниківське міжміське бюро технічної інвентаризації» була проведена перевірка виконаних робіт, відбулася інвентаризація нового житлового будинку і 05 листопада 2018 року видано технічний паспорт на новий житловий будинок.

Порядок оформлення права власності на об'єкти нерухомого майна на які відсутні акти прийняття їх в експлуатацію, наведено в ДБН А.31-3-94 «Прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів» та в листі Державного комітету України з будівництва та архітектури від 23.03.1999 року № 12/5 - 126, в якому, зокрема, роз'яснюється: «- по об'єктах, що збудовані до 05 серпня 1992 року, тобто до прийняття постанови КМУ від 05 серпня 1992 року № 449, якою встановлено порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктах, при їх реєстрації для оформлення права власності одним із документів є висновок про технічний стан будинку (будівлі), що складається бюро технічної інвентаризації.

Викладені обставини дають суду підстави для висновку, що спадкодавцю ОСОБА_2 на відповідній правовій підставі належало право власності на будинок АДРЕСА_1, загальною площею 93,0 кв.м, житловою площею 57,8 кв.м, який є предметом спадкування і будівництво дома на старій земельній ділянці не може перешкоджати у реалізації спадкових прав позивача.

Так, згідно ч.ч. 1, 3 ст. 368 ЦК України передбачено, що спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 370 ЦК України, визначено, що у разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду.

З огляду на зазначене, суд вважає належність нерухомого майна, розташованого за адресою: АДРЕСА_1, співвласникам ОСОБА_1, ОСОБА_2 в рівних частках на праві спільної сумісної власності, тобто по 1/2 частці кожному.

З огляду на викладені вище обставини справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 є обґрунтованими, підтверджені належними доказами, а тому підлягають задоволенню, шляхом визнання за нею права приватної власності на нерухоме майно, в порядку спадкування за законом після смерті 30.11.2017 року ОСОБА_2

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 4 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01 липня 2004 року зазначено, що обов'язковій державній реєстрації підлягають речові права на нерухоме майно, що знаходиться на території України, фізичних та юридичних осіб, держави, територіальних громад, іноземців та осіб без громадянства, іноземних юридичних осіб, міжнародних організацій, іноземних держав, а саме: 1) право власності на нерухоме майно.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 12, 13, 19, 81, ч. 4 ст. 206, ст. ст. 259, 263-265 ЦПК України, ст. ст. 368, 370, 1217, 1218, 1220, 1221, 1261 ЦК України, суд,

УХВАЛИВ:

Вимоги позивача задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_2 у м. Маріїнськ Кемеровської області, право приватної власності на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, розташований за адресою: АДРЕСА_1, з яких:

Ѕ частка житлового будинку з відповідною часткою господарських будівель і споруд, як частка у спільному сумісному майні подружжя;

Ѕ частка житлового будинку з відповідною часткою господарських будівель і споруд в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_2, померлого ІНФОРМАЦІЯ_1, а саме: житловий будинок А-1, загальною площею 93,0 кв.м, житловою площею 57,8 кв.м, який складається з: а-1 -сіни, а1- 1 тамбур, В - 1 сарай, П-1 погріб, Г-1 вбиральня, Д - 1 літній душ, № 1 водоколонка, № 2,3 огорожа, І бруківка.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду через Синельниківський міськрайонний суд Дніпропетровської області безпосередньо шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом 30 днів з дня вручення йому рішення суду.

Суддя: А. В. Твердохліб