справа № 208/7850/19
№ провадження 2-з/208/98/19
УХВАЛА

Іменем України

02 грудня 2019 р. м. Кам`янське

Суддя Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області Похваліта С.М., розглянувши матеріали заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову до пред`явлення позову, -

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернувся до Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області із заявою про забезпечення позову до пред`явлення позову до Акціонерного товариства «Банк Форвард».

Згідно п. 1 ч. ст. 152 ЦПК України, заява про забезпечення позову подається до подання позовної заяви - за правилами підсудності, встановленими цим Кодексом для відповідного позову, або до суду за місцезнаходженням предмета спору - якщо суд, до підсудності якого відноситься справа, визначити неможливо.

Як вбачається з матеріалів справи, спір стосується визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню.

Згідно ч. 2 ст. 27 ЦПК України, позови до юридичних осіб пред`являються в суд за їхнім місцезнаходженням згідно з Єдиним державним реєстром юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань. Відповідно до ч. 12 ст. 28 ЦК України, позови до стягувача про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, або про повернення стягненого за виконавчим написом нотаріуса можуть пред`являтися також за місцем його виконання.

Проте, позивач, згідно п. 2 ч. 1 ст. 151 ЦПК України, зазначає місце своєї реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 , що належить до територіальної юрисдикцію Заводського району м. Кам`янське Дніпропетровської області. Однак, у самому тексті заяви вказує інше місце реєстрації: АДРЕСА_2 , що належить до територіальної юрисдикцію Південного району м. Кам`янське Дніпропетровської області, та просить суд визначити підсудність за місцем виконання виконавчого документу. При цьому, заявником не вказано, де знаходиться місце виконання такого виконавчого документу.

Із викладеного вище слідує, що суддя позбавлений можливості встановити підсудність заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову.

Відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 151 ЦПК України, заява про забезпечення позову подається в письмовій формі, підписується заявником і повинна містити інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

Враховуючи вищевказане, заява ОСОБА_1 про забезпечення позову не містить відомості, необхідні для визначення її територіальної підсудності.

Згідно ч. 3 ст. 117 ЦПК України, за подання заяви про забезпечення доказів сплачується судовий збір у розмірі, встановленому законом. Документ, що підтверджує сплату судового збору, додається до заяви.

Відповідно до ч. 10 ст. 153 ЦПК України, суд, встановивши, що заяву про забезпечення позову подано без додержання вимог статті 151 цього Кодексу, повертає її заявнику, про що постановляє ухвалу.

Таким чином, заява ОСОБА_1 про забезпечення позову до пред`явлення позову підлягає поверненню заявникові, оскільки не відповідає вимогам ст. 151 ЦПК України, а саме: не містить необхідні відомості для визначення територіальної підсудності такої заяви.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 27, 28, 151 - 153, 258, 260, 261 ЦПК України, -

у х в а л и в :

Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову до пред`явлення позову - повернути заявнику.

Роз`яснити ОСОБА_1 , що повернення заяви про забезпечення позову не перешкоджає повторному зверненню до суду із такою заявою.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Похваліта С. М.