Постанова

Іменем України

23 січня 2019 року

м. Київ

справа № 523/8133/16-ц

провадження № 61-997св17

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Червинської М. Є.,

суддів: Антоненко Н. О., Журавель В. І., Коротуна В. М., Крата В. І. (суддя-доповідач),

розглянув у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи касаційну скаргу ОСОБА_1 рішення апеляційного суду Одеської області від 08 серпня 2017 року у складі суддів: Сєвєрової Є. С., Гірняк Л. А., Дрішлюка А. І.,

ВСТАНОВИВ:

У червні 2016 року акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (далі - АТ КБ «ПриватБанк», банк) звернулося з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Позовна заява обґрунтована тим, що 02 листопада 2011 року між АТ КБ «Приват Банк» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № б/н, згідно якого ОСОБА_1 отримала кредит у розмірі 3 500 грн, у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою 30 % річних, з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідач платежі належним чином не здійснювала, у зв'язку з чим станом на 30 квітня 2016 року виникла заборгованість у розмірі 25 438,79 грн, яку позивач просив стягнути на користь банку.

Заочним рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 26 жовтня 2016 року позов задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь банку заборгованість за кредитним договором у розмірі 25 438,79 грн та судовий збір у розмірі 1 378 грн.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що ОСОБА_1 не виконує належним чином взяті на себе зобов'язання за кредитним договором, внаслідок чого утворилась заборгованість, яка підлягає стягненню. Останній платіж було здійснено 30 квітня 2016 року, тому банк позовної давності не пропустив.

Рішенням апеляційного суду Одеської області від 08 серпня 2017 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково. Заочне рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 26 жовтня 2016 року скасовано, стягнуто з ОСОБА_1 на користь банку заборгованість за процентами в розмірі 17 834,02 грн, в іншій частині позову відмовлено.

Рішення суду апеляційної інстанції мотивоване тим, що кредит був виданий на рік шляхом надання картки, відтак сплинув 02 листопада 2012 року, останній платіж здійснено 23 березня 2013 року, тому для стягнення тіла кредиту обчислення строку давності починається з 02 листопада 2012 року, а для решти платежів - з 23 березня 2013 року. Із позовом до суду банк звернувся 09 червня 2016 року, тобто поза межами трирічної позовної давності за тілом кредиту, а також по пені та штрафам, для яких існує скорочена позовна давність, по процентам за користування коштами - стягнення можливе в межах трирічної позовної давності.

У вересні 2017 року ОСОБА_1 подала касаційну скаргу, у якій просила скасувати оскаржене рішення та ухвалити нове про відмову у задоволенні позову. При цьому посилалась на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга мотивована тим, що: кредит був виданий на рік шляхом надання картки, відтак сплинув 02 листопада 2012 року, а останній платіж здійснено 23 березня 2013 року, із позовом до суду банк звернувся 09 червня 2016 року, тобто поза межами позовної давності.

Аналіз змісту касаційної скарги свідчить, що ОСОБА_1 оскаржує рішення апеляційного суду Одеської області від 08 серпня 2017 року в частині стягнення заборгованості за процентами в розмірі 17 834,02 грн. У іншій частині рішення суду апеляційної інстанції не оскаржується, а тому у касаційному порядку не переглядається.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 26 вересня 2017 року відкрито касаційне провадження у справі.

У статті 388 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), в редакції Закону України № 2147-VІІІ від 03 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», який набрав чинності 15 грудня 2017 року, передбачено, що судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

На підставі підпункту 6 пункту 1 розділу XIII Перехідні положення ЦПК України справа передана до Касаційного цивільного суду.

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII Перехідні положення ЦПК України касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Ухвалою Верховного Суду від 26 грудня 2018 року справа призначена до судового розгляду.

Колегія суддів приймає аргументи, які викладені в касаційній скарзі, з таких мотивів.

Суди встановили, що 02 листопада 2011 року між АТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 було укладено договір про отримання кредиту у розмірі 3 500 гривень, у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30 % річних на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення за умовами договору.

У зв'язку з невиконанням відповідачем своїх зобов'язань станом на 30 квітня 2016 року утворилась заборгованість в розмірі 25 438,79 грн, з яких: заборгованість за кредитом - 2 867,21 грн; заборгованість по процентам за користування кредитом - 17 834,02 грн; заборгованість за пенею та комісією - 3 050 грн, штраф (фіксована частина) - 500 грн; штраф (процентна складова) - 1 187,56 грн.

Апеляційним судом встановлено, що кредит був виданий на рік, відтак сплинув 02 листопада 2012 року, останній платіж здійснено 23 березня 2013 року. 22 вересня 2016 року ОСОБА_1 подала заяву про застосування позовної давності (а. с. 51). Позивач звернувся до суду з позовом 09 червня 2016 року.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У пункті 91 Постанови Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12-ц зроблено висновок, що після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред'явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов'язання.

Таким чином у справі, що переглядається, після спливу строку кредитування, банк мав право на стягнення з відповідача тільки сум, передбачених положенням частини другої статті 625 ЦК України.

Встановивши, що сплинув строк кредитування, апеляційний суд зробив неправильний висновок про задоволення позову про стягнення відсотків за кредитним договором, нарахованих після спливу строку кредитування в сумі 17 834,02 грн.

За таких обставин доводи касаційної скарги дають підстави для висновку, що рішення суду апеляційної інстанції в оскарженій частині постановлено без додержанням норм матеріального права. У зв'язку з наведеним, колегія суддів вважає, що касаційну скаргу слід задовольнити, рішення суду апеляційної інстанції в оскарженій частині скасувати, та в позові про стягнення заборгованості по відсоткам в сумі 17 834,02 грн відмовити.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 26 вересня 2017 року зупинено виконання рішення апеляційного суду Одеської області від 08 серпня 2017 року до закінчення касаційного провадження у справі. Оскільки рішення суду апеляційної інстанції в оскарженій частині підлягає скасуванню, то підстави для поновлення виконання рішення апеляційного суду Одеської області від 08 серпня 2017 року відсутні.

Керуючись статтями 400, 409, 412, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення апеляційного суду Одеської області від 08 серпня 2017 року в частині стягнення заборгованості з ОСОБА_1 на користь акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» за процентами в розмірі 17 834,02 грн скасувати.

Відмовити у задоволенні позову акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 в частині стягнення заборгованості за процентами в розмірі 17834,02 грн.

З моменту прийняття постанови судом касаційної інстанції скасоване рішення апеляційного суду Одеської області від 08 серпня 2017 року в частині стягнення заборгованості за процентами в розмірі 17 834,02 грн втрачає законну силу і подальшому виконанню не підлягає.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий М. Є. Червинська

Судді: Н. О. Антоненко

В. І. Журавель

В. М. Коротун

В. І. Крат