ПОСТАНОВА

Іменем України

21 листопада 2019 року м. Кропивницький

справа № 391/164/19

провадження № 22-ц/4809/1560/19

Кропивницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого судді: Черненка В.В.

суддів: Авраменко Т.М., Суровицької Л.В.

секретар Гончар В.В.

учасники справи:

ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кропивницький цивільну справу за апеляційною скаргою акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» на рішення Компаніївського районного суду Кіровоградської області від 19.07.2019, суддя Мумига І.М., по цивільній справі за позовом акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

Акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк» (далі - Банк) звернувся в суд із позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

На обґрунтування позовних вимог зазначив, що згідно укладеного договору № б/н від 22.10.2013, ОСОБА_1 отримав кредит в розмірі 10 900,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом на суму залишку заборгованості за кредитом. Договірні зобов`язання боржник належним чином не виконав.

Станом на 21.02.2019 відповідач має заборгованість в сумі 126 999,74 грн.

Позивач просив суд стягнути із ОСОБА_1 на користь Банку заборгованість за кредитним договором № б/н від 22.10.2013 року в сумі 126 999,74 грн., яка складається із 10786,12 грн. заборгованість за кредитом, 116213,62 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом з 22.10.2013 по 04.03.2018 та судові витрати по справі у розмірі 1 921 грн.

Рішенням Компаніївського районного суду Кіровоградської області від 19.07.2019 позов задоволено частково.

В апеляційній скарзі ставиться питання про скасування рішення суду першої інстанції в частині відмови у стягненні заборгованості з процентів у зв`язку з порушенням норм процесуального та матеріального права. Зазначено, що суд першої інстанції не перевірив розрахунок заборгованості за кредитним договором. В іншій частині рішення суду не оскаржується.

Ухвалою Кропивницького апеляційного суду від 20.09.2019 по справі відкрито апеляційне провадження.

Ухвалою Кропивницького апеляційного суду від 03.10.2019 справу призначено до розгляду.

До суду надано відзив на апеляційну скаргу від ОСОБА_1 , в якому заперечується проти задоволення апеляційної скарги та зазначається, що позивач не надав підтверджень, що підписуючи заяву-анкету про приєднання до умов та Правил надання банківських послуг Банку, зазначена анкета містила умови щодо сплати процентів за користування кредитними коштами та щодо сплати неустойки.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції відповідно статті 367 ЦПК України, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення з наступних підстав.

Задовольняючи частково позов, суд першої інстанції встановив, що ПАТ КБ «Приватбанк», правонаступником якого в свою чергу є АТ КБ "ПриватБанк" укладено кредитний договір з ОСОБА_1 , згідно з умовами якого останній отримав кредит у розмірі 10900,00 грн. шляхом підписання анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у Приватбанку, отримавши платіжну картку та персональний ідентифікаційний номер для авторизації.(а.с.9)

У заяві зазначено, що відповідач згоден з тим, що ця заява разом із Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами становить між нею та банком договір про надання банківських послуг, а також, що він ознайомився та погодився з Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами банку, які були надані йому для ознайомлення в письмовому вигляді.

До кредитного договору банк додав Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку ресурс: Архів Умов та правил надання банківських послуг розміщені на сайті https://privatbank.ua/terms/.(а.с.10-34)

Згідно розрахунку, наданого позивачем, станом на 21.02.2019 року відповідач має заборгованість 278 420,87 грн., яка складається з наступного: 10 786,12 грн. заборгованість за кредитом; 262 892,00 заборгованість по процентам за користування кредитом; 4727,75грн. нарахована пеня та комісія. Водночас позивач зазначає, що наділений правом на свій розсуд вимагати від боржника будь-яку частину суми заборгованості за кредитом, а тому за його розрахунками заборгованість до стягнення становить 126 999,74 грн., яка складається з наступного: 10 786,12 грн. заборгованість за кредитом, 116 213,62 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом. (а.с.7-8).

Суд першої інстанції зазначив, що в заяві позичальника від 22 жовтня 2013 року процентна ставка не зазначена, крім того, в заяві не зазначено, що відповідач ознайомившись з Умовами та Правилами надання банківських послуг, виявив бажання обрати будь-який із запропонованих карткових кредитів, не зазначено і кредитний ліміт (сума кредиту), яка надається відповідачу.(а.с.9)

Крім того, у цій заяві, підписаній сторонами, відсутні умови договору про встановлення відповідальності у вигляді неустойки (пені, комісії, штрафів) за порушення зобов`язання у вигляді грошової суми та її визначеного розміру. Водночас, банк просить стягнути крім кредиту, проценти, а також пеню і комісію.

Суд першої інстанції зазначив, що матеріали справи не містять підтверджень, що саме цей Витяг з Умов відповідач розумів та ознайомився і погодився з ними, підписуючи заяву-анкету про приєднання до умов та Правил надання банківських послуг ПриватБанком, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами та щодо сплати неустойки (пені, штрафів

Суд першої інстанції дійшов висновку, що відповідач визнав борг за кредитом в розмірі 10 786,12 грн., а тому в цій частині позовні вимоги не потребують доказування, та підлягають задоволенню.

Однак відповідач не підписував жодного документу, який би обумовлював порядок та умови нарахування і сплати таких платежів, як проценти, пеня та комісія, штрафи, а тому в цій частині позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Суд апеляційної інстанції погодився з висновком суду першої інстанції, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Справа розглядалась судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження з викликом учасників справи.

Згідно ч.1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом.

З матеріалів справи вбачається, що ПАТ КБ «Приватбанк», правонаступником якого є АТ КБ «Приватбанк» укладено кредитний договір з ОСОБА_1 , згідно з умовами якого останній отримав кредит у розмірі 10900,00 грн. шляхом підписання анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у Приватбанку, отримавши платіжну картку та персональний ідентифікаційний номер для авторизації.(а.с.9)

У заяві зазначено, що відповідач згоден з тим, що ця заява разом із Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами становить між нею та банком договір про надання банківських послуг, а також, що він ознайомився та погодився з Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами банку, які були надані йому для ознайомлення в письмовому вигляді.

До кредитного договору банк додав Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку ресурс: Архів Умов та правил надання банківських послуг розміщені на сайті https://privatbank.ua/terms/.(а.с.10-34)

Згідно розрахунку, наданого позивачем, станом на 21.02.2019 року відповідач має заборгованість 278 420,87 грн., яка складається з наступного: 10 786,12 грн. заборгованість за кредитом; 262 892,00 заборгованість по процентам за користування кредитом; 4727,75грн. нарахована пеня та комісія. Водночас позивач зазначає, що наділений правом на свій розсуд вимагати від боржника будь-яку частину суми заборгованості за кредитом, а тому за його розрахунками заборгованість до стягнення становить 126 999,74 грн., яка складається з наступного: 10 786,12 грн., заборгованість за кредитом, 116 213,62 грн., заборгованість по процентам за користування кредитом. (а.с.7-8).

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ КБ «ПриватБанк»).

Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.

За змістом статті 1056-1 ЦК України в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.

Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

За змістом статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Частинами першою, другою статті 551 ЦК України визначено, що предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Згідно із частиною першою статті 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

Таким чином, в разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі).

Позивач, обґрунтовуючи право вимоги в цій частині, в тому числі їх розмір і порядок нарахування, крім самого розрахунку кредитної заборгованості, посилався на витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку ресурс: Архів Умов та правил надання банківських послуг розміщені на сайті: https://privatbank.ua/terms/ як невід`ємні частини спірного договору.

При цьому, матеріали справи не містять підтверджень, що саме ці витяг з Тарифів та витяг з Умов розумів відповідач та ознайомився і погодився з ними, підписуючи заяву-анкету про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг ПриватБанку, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо порядку сплати процентів за користування кредитними коштами, збільшення процентної ставки в односторонньому порядку та щодо сплати неустойки (пені, штрафів), комісії та, зокрема саме у зазначеному в цих документах, що додані банком до позовної заяви розмірах і порядках нарахування.

Крім того, роздруківка із сайту позивача належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в Умови та правила споживчого кредитування.

Зазначене підтверджується Постановою Верховний Суд України від 11 березня 2015 року (провадження № 6-16цс15).

Банк не довів, що саме надані ним Умови є складовою кредитного договору і що саме ці Умови відповідач мав на увазі, підписуючи анкету-заяву позичальника, та відповідно брав на себе саме на цих Умовах зобов`язання зі сплати винагороди та неустойки в разі порушення зобов`язання з повернення кредиту.

Такі висновки відповідають правовій позиції, викладеній у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17, провадження № 14-131цс19.

Апеляційний суд, приймаючи до уваги встановлені обставини, дійшов висновку, що суд першої інстанції розглянув справу в межах доводів заяви та наданих сторонами доказів.

Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують, оскільки не підтверджуються належними доказами, суперечать фактичним обставинам справи та вимогам закону.

Підстави для скасування або зміни рішення суду першої інстанції відсутні.

Апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, рішення суду першої інстанції відповідно до ч.1 ст. 375 ЦПК України залишається без змін.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 382, 383, 384 ЦПК України, Кропивницький апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк», залишити без задоволення.

Рішення Компаніївського районного суду Кіровоградської області від 19.07.2019, залишити без змін.

Текст постанови складено 27.11.2019 року.

Постанова суду набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів у випадках передбачених ст..389 ЦПК України.

Головуючий:

Судді: