ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Постанова

Іменем України

03 грудня 2019 року

м. Харків

справа № 638/8841/18

провадження № 22-ц/818/5168/19

Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого - судді Піддубного Р.М. (суддя-доповідач),

суддів:Котелевець А.В., Тичкової О.Ю.,

за участю секретаря Кравченко О.О.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідачі ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

треті особи Департамент реєстрації Харківської міської ради, Харківська міська рада, ОСОБА_5

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Харківської міської ради на заочне рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 24 червня 2019 року, ухвалене у складі судді Аркатової К.В., -

у с т а н о в и в :

У червні 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в обґрунтування якого зазначив, що на підставі рішення виконавчого комітету Дзержинської районної в м. Харкові ради від 18.11.2008 року № 416/9 між ним та КП «Жилкомсервіс» укладено договір житлового найму та визнано його наймачем чотирьох кімнат площею 52,88 кв.м у комунальній квартирі АДРЕСА_1 , з сім`єю з чотирьох осіб: він, дружина ОСОБА_2 , син ОСОБА_4 , син ОСОБА_3

Посилаючись на те, що з початку 2017 року відповідачі, які зареєстровані за вищевказаною адресою, у квартирі не проживають без поважних причин, комунальні послуги не сплачують, участі в утриманні нерухомого майна не приймають, ОСОБА_1 просив визнати ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 такими, що втратили право на користування житловим приміщенням.

Заочним рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 24 червня 2019 року позов ОСОБА_1 задоволено. Визнано ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 такими, що втратили право користування житловим приміщенням квартирою АДРЕСА_1 .

В апеляційній скарзі представник Харківської міської ради, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, просив рішення скасувати, ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

В обґрунтування скарги зазначив, що позивачем не надано належних та достатніх доказів відсутності відповідачів понад встановлені законом строки без поважних причин, визнання їх такими, що втратили право користування житловим приміщенням, порушує конституційне право на житло. Зазначена квартира належить територіальній громаді м. Харкова в особі Харківської міської ради, обов`язком якої є збереження житлової площі за тимчасово відсутніми наймачами.

Заслухавши доповідь судді, перевіривши законність та обґрунтованість рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, судова колегія дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судовим розглядом встановлено, що на підставі рішення виконавчого комітету Дзержинської районної в м. Харкові ради від 18.11.2008 року № 416/9 ОСОБА_1 визнано наймачем чотирьох кімнат площею 52,88 кв.м у комунальній квартирі АДРЕСА_1 , з сім`єю з чотирьох осіб: він, дружина ОСОБА_2 , син ОСОБА_4 , син ОСОБА_3 .

Відповідно до довідки з місця проживання про склад сім`ї та прописку квартира АДРЕСА_1 , належить територіальній громаді м. Харкова, особовий рахунок відкрито на ім`я ОСОБА_1 , за адресою вказаної квартири зареєстровано місце проживання ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_6 .

Задовольняючи позов ОСОБА_1 , суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 без поважних причин відсутні в квартирі понад шість місяців, а тому на підставі статей 71, 72 ЖК України мають бути визнані такими, що втратили право користування вищевказаним жилим приміщенням.

Судова колегія погоджується з такими висновками суду з наступних підстав.

Відповідно до ст. 6 Житлового кодексу Української РСР, жилі будинки і жилі приміщення призначаються для постійного проживання громадян, а також для використання у встановленому порядку як службових жилих приміщень і гуртожитків.

Частиною 4 ст. 9 ЖК УРСР встановлено, що ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом.

Статтями 71, 72 ЖК передбачено, що при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.

У відповідно до ст. 107 ЖК наймач жилого приміщення вправі за згодою членів сім`ї в будь-який час розірвати договір найму. У разі вибуття наймача та членів його сім`ї на постійне проживання до іншого населеного пункту або в інше жиле приміщення в тому ж населеному пункті договір найму жилого приміщення вважається розірваним з дня вибуття. Якщо з жилого приміщення вибуває не вся сім`я, то договір найму жилого приміщення не розривається, а член сім`ї, який вибув, втрачає право користування цим жилим приміщенням з дня вибуття.

Як убачається із наданих представником позивача копій паспортів, ОСОБА_2 з жовтня 2017 року, а ОСОБА_3 з листопада 2016 року є громадянами Російської Федерації, їх місце проживання зареєстроване з 14.04.2017 року у м. Вороніж Російської Федерації.

Крім того, 02.10.2019 року виконуючим обов`язки нотаріуса нотаріального округу м. Вороніжа було посвідчено згоду ОСОБА_4 на приватизацію його донькою ОСОБА_6 квартири АДРЕСА_1 , з якої вбачається, що з вересня 2016 року відповідач ОСОБА_4 також є громадянином Російської Федерації, його місце проживання зареєстроване у м. Вороніж.

За таких обставин суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про наявність передбачених житловим законодавством підстав для визнання ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 такими, що втратили право користування квартирою АДРЕСА_1 .

Жодних доказів, які б спростовували висновки суду першої інстанції Харківською міською радою не надано і матеріали справи не містять.

Оскільки суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, апеляційна скарга Харківської міської ради підлягає залишенню без задоволення, а судове рішення залишенню без змін.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 368, 374, 375, 382 - 384 ЦПК України, -

постановив:

Апеляційну скаргу Харківської міської ради залишити без задоволення.

Рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 24 червня 2019 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 05 грудня 2019 року.

Головуючий Р.М. Піддубний

Судді А.В.Котелевець

О.Ю. Тичкова