Золотоніський міськрайонний суд Черкаської області
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 695/3765/18

номер провадження 2/695/398/19

22 січня 2019 року м. Золотоноша

Золотоніський міськрайонний суд Черкаської області в складі:

головуючого судді Середи Л.В.

за участю:

секретаря Оніщенко Н.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Золотоноша цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дочки, що продовжує навчання,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення з нього аліментів на утримання повнолітньої дочки, яка продовжує навчання у розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку, але не менше 50% прожиткового мінімуму для особи відповідного віку.

Свої вимоги позивач мотивує тим, що сторони по справі перебували у шлюбі, який на час звернення до суду із даною позовною заявою був розірваний. Від вказаного шлюбу у сторін народилась дочка ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Оскільки дочка досягла повноліття, аліменти із відповідача у примусовому порядку на її утримання не стягуються, а відповідач добровільно фінансової допомоги на утримання своєї дочки не надає, хоча дочка потребує допомоги, так як продовжує навчання. Станом на дату звернення до суду ОСОБА_3 навчається в Черкаському політехнічному технікумі. Оскільки дочка сторін по справі навчається на денній формі навчання, вона не може забезпечувати себе самостійно, а тому потребує матеріальної допомоги зі сторони своїх батьків. Відповідач матеріально нічим не допомагає, хоча, як наполягає позивач по справі, має постійний, стабільний, достойний заробіток. Коштів позивача критично не вистачає на належне утримання своєї повнолітньої дочки, а тому позивач звернулася до суду із відповідним позовом про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дочки, що продовжує навчання із відповідача у примусовому порядку.

Вказана справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін на підставі ухвали Золотоніського міськрайонного суду від 29.11.2018 року.

Ухвалою суду, яка направлена відповідачу в установленому порядку, останньому був наданий строк для подання заяви із обґрунтованими запереченнями проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, а також строк для подання відзиву на позов. Відповідач відзиву на позов, заяви із обґрунтованими запереченнями проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, чи клопотанням про розгляд справи за участю сторін до суду не направив, так само як і не надав доказів поважності пропущення строків встановлених вказаною вище ухвалою суду для направлення таких клопотань. За таких обставин суд вважає за можливе розглянути справу за наявними матеріалами справи.

Суд, вивчивши матеріали справи приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення. При цьому суд виходить з наступних підстав.

Відповідно до свідоцтва про народження (серії І-СР №076646 від 22.11.2000 року) ОСОБА_3, народилася 09.11.2000 року, а її батьками зазначені ОСОБА_2 та ОСОБА_1.

Як вбачається з довідки Черкаського політехнічного технікуму №959 від 04.10.2018 року, ОСОБА_3 навчається на 4 курсі на денній формі навчання за державним замовленням з терміном навчання з 01.09.2015 року по 30.06.2019 року.

Таким чином судом встановлено, що ОСОБА_4 є дочкою відповідача по справі, яка досягла повноліття та навчається в навчальному закладі за денною формою навчання.

Відповідно до ст.,ст. 199, 200 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжує навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином та з урахуванням стану здоров'я та матеріального становища дитини, платника аліментів, наявність у платника інших дітей, непрацездатних дружини, батьків, дочки, сина.

Із норм СК України вбачається, що утримання дітей, надання їм необхідного матеріального забезпечення, в тому числі в період навчання у навчальному закладі покладається на обох батьків та не може бути покладено на одного із них.

Положеннями ст. 141 СК України визначено, що мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини.

При визначені розміру аліментів на утримання дочки сторін, що продовжує навчання, суд враховує матеріальне становище відповідача, оскільки відповідач є працездатним та матеріально забезпеченим, так як доказів про своє скрутне матеріальне становище, як підставу для відмови в задоволенні позову, суду не надав.

Згідно із ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Разом з тим, суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України з обовязковим дотриманням норм чинного законодавства.

Так при розгляді вказаної справи суд враховує, що згідно норм ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Позивач в своєму позові посилалася на те, що відповідач має постійний, стабільний, достойний заробіток, а тому може та зобовязаний сплачувати аліменти у розмір 1/3 частини всіх видів заробітку, але не менше 50% прожиткового мінімуму для особи відповідного віку.

Відповідно до частини першої статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Крім того ч. 1 ст. 198 СК України визначено, що батьки зобов'язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати.

Нормами ст. 199 СК України визначено, що якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання.

Відповідно до п. 20 роз'яснень Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття, виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання, потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

Разом з тим судом встановлено, що ОСОБА_3 здійснює навчання у навчальному закладі по 30.06.2019 року, що стверджується відповідною довідкою навчального закладу, яка зазначена вище. Жодних доказів продовження навчання ОСОБА_3 до двадцяти трьох річного віку, суду надано не було.

За вказаних обставин суд приходить до висновку, що вимога позивача про стягнення аліментів із відповідача до досягнення двадцяти трьох річного віку ОСОБА_3 є не обґрунтованою та такою, яка не підтверджена жодними доказами.

Статтею 6 СК України визначено, що правовий статус дитини має особа до досягнення нею повноліття.

Так вирішуючи дану справу, суд вважає, що вимога позивача про стягнення аліментів у розмірі не менше 50 % прожиткового мінімуму для особи відповідного віку щомісяця не може бути задоволеною, оскільки, як вбачається судом ОСОБА_3 є повнолітньою, а тому на неї не можуть поширюватися норми ч. 2 ст. 182 СК України.

Окрім того прожитковий мінімум для дітей відповідного віку, на час звернення позивача до суду із вказаним позовом встановлювався ЗУ «Про Державний бюджет на 2018 рік», згідно з яким розмір прожиткового мінімуму встановлений для дітей віком до 18 років.

Окрім того суд також враховує положення ст.,ст. 199 та 200 СК України, щодо умови, що сторони повинні надавати матеріальну допомогу.

Хоч відповідачем і не було надано до суду заперечень щодо заявленої суми аліментів позивачем, однак суд також не може залишити поза увагою і те, що жодного доказу отримання належного доходу відповідачем, який буде достатній для сплати суми аліментів в заявленому розмірі, позивачем суду не надано.

Як вже зазначалося вище, суд не може при винесенні судового рішення ґрунтуватися на припущеннях.

Отже позовні вимоги ОСОБА_1 в частині стягнення аліментів в сумі не менше 50% прожиткового мінімуму для особи відповідного віку задоволенню не підлягають, оскільки вони є не обґрунтованими, не відповідають нормам чинного законодавства та не стверджені жодними доказами.

Враховуючи обставини зазначені вище, суд вважає, що повнолітня дочка сторін по справі, яка навчається на денній формі навчання безумовно потребує допомоги від своїх батьків, та враховуючи, що мати, допомогу надає, але її недостатньо, суд вважає, що батько має можливість та зобовязаний надавати допомогу повнолітній дочці. Однак розмір аліментів, який заявлений позивачем та тривалість їх стягнення є не обґрунтованою, а тому суд приходить до висновку, що із відповідача необхідно стягувати 1/3 частину всіх видів його заробітку, що буде відповідати як інтересам сторін по справі так і повнолітньої ОСОБА_3, в межах тривалості навчання, що визначено відповідною довідкою навчального закладу, тобто до 30.06.2019 року.

Суд також вважає, що з відповідача необхідно стягти судові витрати відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України.

На підставі зазначеного та керуючись ст. 10,

ст., ст. 264, 265 ЦПК

України, ст. ст. 199, 200 СК України суд

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2, про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дочки, що продовжує навчання задовольнити частково.

Стягнути із ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, РНОКПП НОМЕР_1, на користь ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_3, РНОКПП НОМЕР_2, аліменти на утримання повнолітньої дочки, що продовжує навчання, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4, в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку відповідача, починаючи стягнення із дати подання позову, тобто з 09.11.2018 року, і до закінчення навчання, тобто до 30.06.2019 року, але не більше ніж до досягнення ОСОБА_3 23-річного віку.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути із ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, РНОКПП НОМЕР_1 на користь держави кошти по сплаті судового збору в сумі 704 (сімсот чотири) гривні 80 коп., який сплатити на рахунок: Отримувач коштів: ГУК у м.Києві/м.Київ/22030106, Код за , Банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), Код банку отримувача (МФО) 899998, Рахунок отримувача 6001, код класифікації доходів бюджету 22030106.

Рішення може бути оскаржено до суду апеляційної інстанції шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів в порядку визначеному ст.,ст. 354-356 ЦПК України.

Суддя: Середа Л.В.