КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 березня 2019 року

м. Київ

справа № 757/47687/18-ц

провадження № 22-ц/824/4514/2019

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Кравець В.А.,

суддів - Мазурик О.Ф., Махлай Л.Д.

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1

відповідач - Державна казначейська служба України

розглянув у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 та апеляційну скаргу представника Державної казначейської служби України - Олешка Олексія Миколайовича

на рішення Печерського районного суду м. Києва від 20 грудня 2018 року у складі судді Остапчук Т.В.

у справі за позовом ОСОБА_1 до Державної казначейської служби України про відшкодування моральної шкоди, -

В С Т А Н О В И В:

У вересні 2018 року позивач звернувся в суд з позовом до відповідача про стягнення моральної шкоди.

Позовні вимоги мотивував тим, що старшим слідчим СВ прокуратури Львівської області - Олініченко В.І. велося досудове розслідування, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань під №0000038 від 15.03.2017 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.366 КК України.

Зазначав, що понад 1,5 роки триває повна бездіяльність у даному кримінальному провадженні слідчими СВ прокуратури Львівської області, що вже є протиправним та грубо порушуються його права як потерпілого та не проводяться усі необхідні слідчі дії.

29.06.2017 року старшим слідчим Олініченко В.І. було винесено постанову про закриття кримінального провадження №0000038 від 15.03.2017 року за відсутністю складу кримінального правопорушення.

10.08.2017 року слідчим суддею Галицького районного суду м. Львова у справі №461/5445/17 було відмовлено у задоволенні скарги ОСОБА_1 на постанову старшого слідчого СВ прокуратури Львівської області - Олініченко В.І. від 29.06.2017 року про закриття кримінального провадження №0000038 від 15.03.2017 року.

31.08.2017 року апеляційним судом Львівської області у справі №461/5445/17 винесено ухвалу про скасування Постанови старшого слідчого СВ прокуратури Львівської області - Олініченко В.І. від 29.06.2017 року та поновлено досудове розслідування.

Посилаючись на статті 1173,1174 ЦК України просив суд стягнути моральну шкоду з держави Україна в розмірі 25 000 грн.

Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 20 грудня 2018 року позов задоволено частково. Стягнуто на користь ОСОБА_1 на відшкодування моральної шкоди з Державного бюджету України шляхом списання коштів з єдиного казначейського рахунку Державного бюджету України через Державну казначейську службу України 1 500 грн.

В іншій частині позову відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням, 23 січня 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення та ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити у повному обсязі, оскільки вважає, що суд порушив норми процесуального права та неправильно застосував норми матеріального права, невірно та неповно оцінив докази, що призвело до ухвалення незаконного та необґрунтованого рішення.

Апеляційну скаргу мотивує тим, що судом першої інстанції встановлено факт заподіяння відповідачем моральної шкоди, проте визначена судом сума у розмірі 1 500 грн., не у повній мірі охоплює компенсацію завданих йому моральних страждань.

25 січня 2019 року представник Державної казначейської служби України - Олешко Олексій Миколайович також звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення та ухвалити нове, яким у позові відмовити у повному обсязі. Мотивує скаргу тим, що до участі у справі у якості відповідача не залучений орган, діями якого заподіяно шкоду позивачеві. Також зазначає, що обов'язковою передумовою для відшкодування шкоди є встановлений рішенням факт протиправної бездіяльності відповідного суб'єкта. Обов'язковою умовою для відшкодування шкоди, завданої посадовою чи службовою особою державного органу є визнання дій ( бездіяльності) такої особи державного органу незаконним.

Учасники справи не скористалися своїм процесуальним правом та відзивів на апеляційні скарги до суду не надіслали.

Згідно частини тринадцятої статті 7 ЦПК України розгляд апеляційної скарги проводиться у порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами відповідно до пункту 1 частини першої статті 274 ЦПК України.

Заслухавши доповідь судді-доповідача Кравець В.А., обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість постановленого рішення, колегія суддів доходить висновку, що апеляційні скарги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Задовольняючи позов частково, місцевий суд визнав факт заподіяння моральної шкоди діями працівників прокуратури Львівської області, а саме, винесенням незаконного рішення, тривалої бездіяльності посадових осіб, пов'язаних з невиконанням своїх обов'язків, не проведенні комплексу дій, передбачених КПК України, а в подальшому закриттям кримінального провадження. Розмір моральної шкоди судом визначений з урахуванням характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, ступеню вини особи, яка завдала моральної шкоди, при цьому позовні вимоги позивача щодо стягнення моральної шкоди у розмірі 25 000 гривень суд уважав завищеними, оскільки їх розмір не знайшов свого підтвердження у судовому засіданні.

Колегія погоджується з таким висновком з огляду на таке.

Частиною 1 статті 367 ЦПК України визначено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом установлено, що за заявою позивача внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000038 від 15.03.2017 року відомості за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 366 КК України.

Постановою від 29.06.2017 року слідчого СВ прокуратури Львівської області Олініченко В.І. було закрито кримінальне провадження №0000038 від 15.03.2017 року за відсутністю складу кримінального правопорушення.

Ухвалою апеляційного суду Львівської області від 31.08.2017 року у справі №461/5445/17 скасовано Постанову старшого слідчого СВ прокуратури Львівської області - Олініченко В.І. від 29.06.2017 року та поновлено досудове розслідування.

Згідно зі статтею 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Загальні підстави відповідальності за завдану майнову та моральну шкоду передбачені нормами статей 1166, 1167 ЦК України, відповідно до яких шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності вини.

Спеціальні підстави відповідальності за шкоду, завдану органом державної влади, зокрема органами дізнання, попереднього (досудового) слідства, прокуратури або суду, визначені статтею 1176 ЦК України. Ці підстави характеризуються особливостями суб'єктного складу заподіювачів шкоди, серед яких законодавець виокремлює посадових чи службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органи досудового розслідування, прокуратури або суду, та особливим способом заподіяння шкоди. Сукупність цих умов і є підставою покладення цивільної відповідальності за завдану шкоду саме на державу.

Шкода, завдана незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органу розслідування, прокуратури або суду, відшкодовується державою лише у випадках вчинення незаконних дій, вичерпний перелік яких охоплюється частиною першою статті 1176 ЦК України, а саме, у випадку незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт.

За відсутності підстав для застосування частини першої статті 1176 ЦК України, в інших випадках заподіяння шкоди цими органами діють правила частини шостої цієї статті - така шкода відшкодовується на загальних підставах, тобто виходячи із загальних правил про відшкодування шкоди, завданої органом державної влади, їх посадовими та службовими особами (статті 1173, 1174 цього Кодексу).

Шкода, завдана фізичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю посадової особи органу державної влади при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується на підставі статті 1174 ЦК України.

Відповідно до цієї норми обов'язок відшкодувати завдану шкоду потерпілому покладається не на посадову особу, незаконним рішенням, дією чи бездіяльністю якої завдано шкоду, а на державу.

Судом установлено, що спірні правовідносини між сторонами виникли з підстав неправомірних дій посадової особи щодо закриття кримінального провадження та відмови у визнанні позивача потерпілим.

Відповідно до статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода, зокрема, може полягати у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Отже, моральну шкоду розуміють як втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Обов'язковою умовою для відшкодування шкоди , завданої посадовою чи службовою особою державного органу є визнання дій (бездіяльності) такої особи державного органу незаконним.

Як убачається з матеріалів справи, ухвалою апеляційного суду Львівської області від 31.08.2017 року у справі №461/5445/17 скасовано Постанову старшого слідчого СВ прокуратури Львівської області - Олініченко В.І. від 29.06.2017 року та поновлено досудове розслідування.

Даною ухвалою встановлено, що при розгляді скарги ОСОБА_1 слідчим суддею були допущені неповнота судового розгляду та істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, які виразилися у тому, що старший слідчий під час судового розслідування не вжив всіх передбачених законом заходів для встановлення події кримінального правопорушення, зокрема, не допитав потерпілого ОСОБА_1

А отже, доводи представника Державної казначейської служби України - Олешко Олексія Миколайовича, вкладені в апеляційній скарзі, що бездіяльність посадових осіб органу державної влади не визнано незаконною, є безпідставні та спростовуються наведеними доказами, яким суд дав вірну правову оцінку.

Оскільки судовим рішенням, яке набрало законної сили, встановлено неправомірність дій посадової особи прокуратури Львівської області, суд дійшов вірного висновку про наявність передбачених законом підстав для відшкодування заданої позивачу такими діями моральної шкоди.

Моральна шкода, завдана органами прокуратури є підставою для покладення цивільної відповідальності за завдану шкоду саме на державу, тому підлягають стягненню кошти на відшкодування моральної шкоди з Державного бюджету України через Державну казначейську службу України на підставі статей 1174, 1176 ЦК України.

Відповідний правовий висновок щодо застосування статей 1166, 1167, 1176, 1173, 1174 ЦК України викладено у правовому висновку Верховного Суду у постанові від 25 липня 2018 року у справі №638/6944/16-ц.

Відповідно до ч.1, 6 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно з ч.1,2 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ст. 79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Визнаючи факт заподіяння моральної шкоди діями працівників прокуратури Львівської області, суд вірно виходив з того, що саме винесенням незаконного рішення, тривалої бездіяльності посадових осіб, пов'язаних з невиконанням своїх обов'язків, не проведенні комплексу дій, передбачених КПК України, а в подальшому закриття кримінального провадження позивачу заподіяно моральної шкоди.

Окрім того, враховуючи характер правопорушення, глибину фізичних та душевних страждань, ступінь вини особи, яка завдала моральної шкоди, суд вірно визначився із розміром заподіяної моральної шкоди у сумі 1 500 грн., уважаючи розмір, указаний позивачем у 25 000 грн., завищеним та необґрунтованим.

У своїй апеляційній скарзі позивач, вказуючи на те, що визначена судом сума до відшкодування у розмірі 1 500 грн. не в повній мірі охоплює компенсацію завданих йому моральних страждань, посилається на Постанову Верховного Суду від 25 липня 2018 року у справі №638/6944/16-ц.

Проте, таке посилання не є обґрунтуванням розміру заподіяної моральної шкоди саме позивачу у даній справі, оскільки інших доказів на підтвердження немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення, істотності змін в житті, тощо) до суду не надано, а тому колегія, погодившись із розміром шкоди, уважає, що суд, керуючись засадами справедливості, добросовісності та розумності, правильно стягнув з відповідача моральну шкоду в узагальненому вигляді моральних страждань у розмірі 1 500 грн. та задовольнив позов частково.

Враховуючи те, що доводи, викладені в апеляційній скарзі, вже були досліджені місцевим судом та отримали належну правову оцінку, нових доводів або доказів, які б давали підстави для скасування рішення суду, скаржником не надано, колегія суддів уважає, що місцевий суд всебічно і об'єктивно дослідив всі обставини справи, зібраним доказам дав вірну правову оцінку й постановив рішення, що відповідає вимогам закону.

Згідно статті 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, колегія суддів дійшла висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін як таке, що є законним та обґрунтованим.

Керуючись статтями 367, 368, 369, 374, 375, 381, 382, 384 ЦПК України, Київський апеляційний суд у складі колегії суддів, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційні скарги ОСОБА_1 та представника Державної казначейської служби України - Олешка Олексія Миколайовича - залишити без задоволення.

Рішення Печерського районного суду м. Києва від 20 грудня 2018 року - залишити без зміни.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий В.А. Кравець

Судді О.Ф. Мазурик

Л.Д. Махлай