Постанова

Іменем України

16 січня 2019 року

м. Київ

справа № 296/11613/15-ц

провадження № 61-47756 св 18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Гулька Б. І. (суддя-доповідач), Луспеника Д. Д., Черняк Ю. В.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_4;

представник позивача - ОСОБА_5;

відповідачі: ОСОБА_6, Житомирська міська рада;

представник ОСОБА_6 - ОСОБА_7;

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу представника ОСОБА_6 - ОСОБА_7 - на рішення Корольовського районного суду м. Житомира у складі судді Сингаївського О. П. від 06 грудня 2017 року та постанову Житомирського апеляційного суду у складі колегії суддів: Павицької Т. М., Трояновської Г. С., Миніч Т. І., від 30 жовтня 2018 року,

ВСТАНОВИВ :

У жовтні 2015 року ОСОБА_4 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_6 про встановлення порядку користування земельною ділянкою.

Позовна заява мотивована тим, що вона є власником 2/3 частини житлового будинку по АДРЕСА_1, а ОСОБА_6 є власником 1/3 частини цього будинку. Рішенням виконавчого комітету Житомирської міської ради від 28 лютого 2002 року за вказаним будинком було закріплено земельну ділянку, площею 0,0973 га, згоди щодо порядку користування якої вона з відповідачем дійти не може.

Посилаючись на викладене, ОСОБА_4 просила суд встановити порядок користування земельною ділянкою по АДРЕСА_1 відповідно до часток кожного із співвласників житлового будинку.

Рішенням Корольовського районного суду м. Житомира від 06 грудня 2017 року позов ОСОБА_4 задоволено. Встановлено між ОСОБА_4 та ОСОБА_6 порядок користування земельною ділянкою, площею 0,0973 га, по АДРЕСА_1 відповідно до варіанту сьомого додаткової судової земельно-технічної експертизи від 10 червня 2017 року № 358/17.

Задовольняючи позов ОСОБА_4 та встановлюючи порядок користування земельною ділянкою згідно сьомого варіанту додаткової судової земельно-технічної експертизи від 10 червня 2017 року № 358/17, суд першої інстанції виходив із того, що цей варіант найбільше узгоджується з варіантом виділу часток домоволодіння в натурі, що був встановлений рішенням Корольовського районного суду м. Житомира від 17 листопада 2011 року.

Постановою Житомирського апеляційного суду від 30 жовтня 2018 року апеляційну скаргу представника ОСОБА_6 - ОСОБА_7 - залишено без задоволення, а рішення Корольовського районного суду м. Житомира від 06 грудня 2017 року - без змін.

Погоджуючись із висновком районного суду, апеляційний суд також зазначив, що визначений судом порядок користування земельною ділянкою найбільше відповідає розміру часток співвласників будинку. Також судом враховано, що сторони у справі не можуть досягнути згоди щодо порядку користування земельною ділянкою, оскільки жоден із запропонованих варіантів порядку користування, наданих експертизою, їх не влаштовував та сторони відмовляються врегулювати спір мировою угодою. При цьому суд надав оцінку кожному із запропонованих експертизами варіантів порядку користування земельною ділянкою.

У касаційній скарзі представник ОСОБА_6 - ОСОБА_7, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить оскаржувані судові рішення скасувати й ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_4 відмовити.

Касаційна скарга мотивована тим, що судами попередніх інстанцій не було враховано його доводи про те, що рішенням Корольовського районного суду м. Житомира від 17 листопада 2011 року було поділено житловий будинок між сторонами в натурі та зобов'язано його добудувати прибудову тамбуру глибиною не менше 1,4 м. з віконним отвором та встановлення віконного блоку, добудувати прибудову кухні з розрахунком не менше 7 кв. м. На зазначені перепланування та добудову він отримав відповідний дозвіл та погодження виконавчого комітету міської ради від 14 березня 2002 року № 136. Станом на час розгляду справи на прилеглій до його частини житлового будинку земельній ділянці залито фундамент для вказаної добудови відповідно до погодженого проекту. Проте суди, незважаючи на це, встановили порядок користування земельною ділянкою згідно варіанту сьомого додаткової судової земельно-технічної експертизи від 10 червня 2017 року № 358/17, відповідно до якої лінія розподілу земельної ділянки перерізає фундамент добудови та створює перешкоди для виконання судового рішення, що набрало законної сили. Крім того, встановлений судом порядок користування земельною ділянкою є неприйнятним та не відповідає фактичному порядку користування земельною ділянкою, який склався між сторонами протягом багатьох років та має відхилення від ідеальних часток співвласників житлового будинку, порушує будівельні, санітарні норми та правила протипожежної безпеки. Також судами не було досліджено, що ще з попереднім співвласником житлового будинку було досягнуто угоди щодо порядку користування земельною ділянкою по фактичному користуванню, про що вірно було зазначено у первісній судовій земельно-технічній експертизі, а саме третій варіант, який більш-менш відповідає фактичному порядку користування земельною ділянкою між сторонами, який склався протягом багатьох років та найбільш відповідає вимогам добросусідства і немає значних відхилень від ідеальних часток співвласників.

Відзив на касаційну скаргу не надходив.

Відповідно до вимог частин першої і другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Згідно із положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Встановлено й це вбачається з матеріалів справи, що оскаржувані судові рішення ухвалені з додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводи касаційної скарги цих висновків не спростовують.

Судом установлено, що ОСОБА_4є власником 2/3 частини житлового будинку по АДРЕСА_1, а ОСОБА_6 є власником 1/3 частини цього будинку.

Рішенням виконавчого комітету Житомирської міської ради від 28 лютого 2002 року за вказаним будинком було закріплено земельну ділянку, площею 0,0973 га.

Досягти згоди щодо порядку користування вказаною земельною ділянкою співвласники житлового будинку не можуть.

Відповідно до статей 364, 367 ЦК України кожен із співвласників має право на виділ його частки майна, що є у спільній частковій власності в натурі або його поділ з дотриманням вимог статті 183 цього Кодексу.

Частиною першою статті 88 ЗК України передбачено, що володіння, користування та розпорядження земельною ділянкою, що перебуває у спільній частковій власності, здійснюється за згодою всіх співвласників згідно з договором, а у разі недосягнення згоди - у судовому порядку.

За правилом частини другої статті 120 ЗК України, якщо жилий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, що перебуває у користуванні, то в разі набуття права власності на ці об'єкти до набувача переходить право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача.

Частиною четвертою статті 120 ЗК України передбачено, що у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду кількома особами право на земельну ділянку визначається пропорційно до часток осіб у праві власності жилого будинку, будівлі або споруди.

Задовольняючи позов ОСОБА_4, суди правильно застосувавши положення статті 367 ЦК України, статті 120 ЗК України, врахувавши роз'яснення, надані судам у постанові Пленуму Верховного Суду України від 16 квітня 2004 року № 7 (з наступними змінами) «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ», на підставі належним чином оцінених доказів, поданих сторонами, дійшли правильного висновку про те, що сторони, які є співвласниками житлового будинку, дійти згоди щодо порядку користування земельною ділянкою не можуть, а тому суд встановив порядок користування земельною ділянкою, виходячи з сьомого варіанту додаткової судової земельно-технічної експертизи від 10 червня 2017 року № 358/17, оскільки він найбільш узгоджується з варіантом виділу часток домоволодіння в натурі, що був встановлений рішенням Корольовського районного суду м. Житомира від 17 листопада 2011 року.

При цьому суди надали оцінку кожному висновку експертизи з точки зору всебічності, повноти й об'єктивності експертного дослідження.

Доводи касаційної скарги про те, що встановлений порядок користування земельною ділянкою згідно варіанту сьомого додаткової експертизи, відповідно до якої лінія розподілу земельної ділянки перерізає фундамент добудови, а, отже, створює перешкоди для виконання судового рішення, що набрало законної сили, є безпідставними, так як конфігурація збудованого відповідачем фундаменту не відповідає конфігурації та розміру добудови, який визначений рішенням Корольовського районного суду м. Житомира від 17 листопада 2011 року, відповідач самовільно змінив конфігурацію та розмір добудови (т. 1, а. с. 57).

Інші доводи касаційної скарги висновків судів не спростовують, на законність судових рішень не впливають, а фактично стосуються переоцінки доказів, що знаходиться поза межами повноважень суду касаційної інстанції.

Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне відхилити касаційну скаргу та залишити судові рішення без змін.

Керуючись статтями 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

П О С Т А Н О В И В :

Касаційну скаргу представника ОСОБА_6 - ОСОБА_7 - залишити без задоволення.

Рішення Корольовського районного суду м. Житомира від 06 грудня 2017 року та постанову Житомирського апеляційного суду від 30 жовтня 2018 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді: Б. І. Гулько

Д. Д. Луспеник

Ю. В. Черняк