19.03.2019 Справа № 756/2998/19
Справа пр. №2-з/756/84/19
ун. №756/2998/19
У Х В А Л А

19 березня 2019 року Оболонський районний суд міста Києва у складі:

головуючого - судді Андрейчука Т.В.,

за участю секретаря судового засідання - Приходько І.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань в м. Києві заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Пікалова Вікторія Вячеславівна, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Шишова Ірина Петрівна, ОСОБА_5, про визнання правочинів недійсними, -

в с т а н о в и в:

У провадженні суду перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Пікалова В.В., приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Шишова І.П., ОСОБА_5, про визнання правочинів недійсними.

18 березня 2019 року позивачем подано заяву про забезпечення позову, в якій вона просила суд накласти арешт на житловий будинок АДРЕСА_1, загальною площею 144,4 кв.м, та земельну ділянку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, кадастровий номер НОМЕР_1 загальною площею 0,1 га, право власності на які зареєстроване за ОСОБА_2

Заявник зазначила, що вона дізналася про те, що право власності на вказані об'єкти нерухомості зареєстровано за ОСОБА_2 на підставі договорів купівлі-продажу земельної ділянки та житлового будинку від 29 серпня 2018 року, посвідчених приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Пікаловою В.В.

Як стверджувала заявник, жодних договорів купівлі-продажу земельної ділянки, кадастровий номер НОМЕР_1 що розташована за адресою: АДРЕСА_1, та житлового будинку АДРЕСА_1, загальною площею 144,4 кв.м, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 не укладали.

Позаяк указані об'єкти нерухомості вибули з володіння ОСОБА_1 поза її волею, вона пред'явила позов про визнання недійсними договорів купівлі-продажу земельної ділянки та житлового будинку від 29 серпня 2018 року, посвідчених приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Пікаловою В.В.

На думку заявника, невжиття заходів забезпечення позову надасть можливість ОСОБА_2 або іншим особам вчинити дії, спрямовані на відчуження земельної ділянки та житлового будинку, що істотно ускладнить чи унеможливить ефективний захист та поновлення порушених прав ОСОБА_1

Відповідно до норми ч. 1 ст. 153 ЦПК України сторони в судове засідання не викликались.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до такого висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених ст. 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Згідно з ч. 3 ст. 149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб'єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов'язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Ч. 1 ст. 151 ЦПК України передбачено, що заява про забезпечення позову повинна містити, зокрема, предмет позову та обгрунтування необхідності забезпечення позову; захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обгрунтуванням його необхідності.

Відповідно до абз. 1 ч. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року №9 "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову" суд (суддя), розглядаючи заяву про забезпечення позову, має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

У своєму правовому висновку, сформульованому у постанові від 31 січня 2019 року у справі №761/45074/17, Верховний Суд, зазначив, що метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Як вбачається з інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на неруїоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна від 22 грудня 2018 року №150920179, право власності на земельну ділянку, кадастровий номер НОМЕР_1, загальною площею 0,1 га, що розташована за адресою: АДРЕСА_1, та на житловий будинок АДРЕСА_1, загальною площею 144,4 кв.м, зареєстроване за ОСОБА_2 на підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки від 29 серпня 2018 року, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Пікаловою В.В., та договору купівлі-продажу житлового будинку від 29 серпня 2018 року, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Пікаловою В.В.

Проте, як зазначила заявник, жодних договорів, за умовами яких ОСОБА_1 відчужила би на користь ОСОБА_2 земельну ділянку, кадастровий номер НОМЕР_1, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, та житловий будинок АДРЕСА_1, вони не укладали.

Оскільки на сьогодні право власності на спірне майно зареєстроване за відповідачем ОСОБА_2, остання може вчинити дії щодо відчуження зазначеного майна на користь третіх осіб, що може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів ОСОБА_1, за захистом яких вона звернулася до суду.

З цих підстав суд вважає за доцільне вжити заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на земельну ділянку, кадастровий номер НОМЕР_1, загальною площею 0,1 га, що розташована за адресою: АДРЕСА_1, та житловий будинок АДРЕСА_1, загальною площею 144,4 кв.м.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст. ст. 149, 151 ЦПК України, суд, -

у х в а л и в:

Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Пікалова Вікторія Вячеславівна, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Шишова Ірина Петрівна, ОСОБА_5, про визнання правочинів недійсними - задовольнити.

Накласти арешт на житловий будинок АДРЕСА_1 загальною площею 144,4 кв.м, право власності на який зареєстроване за ОСОБА_2.

Накласти арешт на земельну ділянку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, кадастровий номер НОМЕР_1, загальною площею 0,1 га, право власності на яку зареєстроване за ОСОБА_2.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п'ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Дана ухвала відповідно до Закону України "Про виконавче провадження" є виконавчим документом та може бути пред'явлена до виконання протягом трьох років з дня її постановлення.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Суддя Т.В. Андрейчук