КОМСОМОЛЬСЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД
Справа № 534/140/19
Провадження № 2/534/396/19
ЗАОЧНЕ РІШЕННЯ
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
04 грудня 2019 року місто Горішні Плавні
Комсомольський міський суд Полтавської області в складі головуючого судді Куц Т.О., з участю: секретаря судового засідання Клімової С.І.,
розглянувши за правилами загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні в залі суду справу за цивільним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача Орган опіки та піклування виконавчого комітету Горішньоплавнівської міської ради Полтавської області, про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням,
Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду із зазначеним позовом до відповідачів, в якому прохає визнати ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 такими, що втратили право користування квартирою АДРЕСА_1 .
Заявлені вимоги мотивує тим, що відповідачі тривалий час у житловому приміщенні за місцем реєстрації не проживають без поважних причин, помешканням не користуються, їх особисті речі у квартирі відсутні, участі в утриманні житла вони не приймають.
Ухвалою суду від 04.03.2019 (а.с.19) позовна заява ОСОБА_1 прийнята до розгляду із відкриттям провадження у справі та призначенням до розгляду за правилами загального позовного провадження з викликом сторін у підготовче судове засідання.
У зв`язку із закінченням повноважень судді Крикливого В.В., було здійснено повторний розподіл справи даної справи, та за ухвалою суду від 22.05.2019 справа була прийнята до провадження судді Комсомольського міського суду Полтавської області Куц Т.О.
Ухвалою суду від 05.07.2019 (а.с.50) підготовче провадження у справі закрито та призначено справу до судового розгляду. До участі в справі в якості третьої особи яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача залучено орган опіки та піклування виконкому Горішньоплавнівської міської ради Полтавської області.
У відповідності до вимог ч.1 ст.281 ЦПК України, судом постановлена ухвала про проведення заочного розгляду даної справи.
Будучи належним чином повідомленими про час та місце розгляду справи, сторони в судове засідання не з`явилися. Позивач ОСОБА_1 звернулася з клопотанням про розгляд справи за її відсутності у заочному порядку, заявлені позовні вимоги нею підтримані у повному обсязі.
Відповідачі ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 в судове засідання не з`явилися, правом надання відзиву на позовну заяву та доказів, що підтверджують заперечення проти позову не скористалися.
Дослідивши надані письмові докази у їх сукупності, судом встановлено наступне.
Згідно свідоцтва про право власності на житло від 02.04.1996, власниками квартири АДРЕСА_2 часткі є ОСОБА_1 , ОСОБА_5 , ОСОБА_2 (а.с.7).
За наданою сектором з питань реєстрації місця проживання фізичних осіб житлового відділу департаменту економічного розвитку та ресурсів виконавчого комітету Горішньоплавнівської міської ради Полтавської області довідкою № 20-22/498 від 25.01.2019, за адресою АДРЕСА_3 , зареєстровані позивач у справі ОСОБА_1 та відповідачі ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 (а.с.5).
Відповідно до акту опитування сусідів від 29.01.2019, посвідченого представником КЖРП № 4 Севрюковою К.С., ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 у спірному житловому приміщенні не проживають з 2002 року (а.с.6).
Встановивши всі обставини справи та виходячи із досліджених письмових доказів, суд вважає пред`явлений позов частково обґрунтованим, з огляду на наступне.
Відповідно до вимог ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд та має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.
Статтею 41 Конституції України закріплено право кожного володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.
В статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод закріплено принцип непорушності права приватної власності. Кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.
Частиною 1 ст.16 ЦК України визначено право кожної особи звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Держава забезпечує рівний захист прав усіх суб`єктів права власності. Власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню (ч.1,2 ст.386 ЦК України).
Статтею 391 ЦК України визначено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.
Об`єктом власності особи може бути, зокрема, житло - житловий будинок, садиба, квартира (ст. ст 379-382 ЦК України).
Права власника житлового будинку, квартири визначені ст.386 ЦК України та ст.150 ЖК України, які передбачають права власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім`ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд.
Відповідно до статті 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Примусове відчуження об`єктів права власності може бути застосоване лише як виняток з мотивів суспільної необхідності на підставі і в порядку, встановлених законом, та за умови попереднього та повного відшкодування їх вартості, крім випадків, встановлених частиною другою статті 353 цього Кодексу.
В пункті 34 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ N 5 від 07.02.2014 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» зазначено, що оскільки право власності є абсолютним правом, яке включає право володіння, користування та розпорядження майном, якого ніхто не може бути позбавлений, крім випадків, передбачених законом ( статті 41 Конституції України, статті 316-319 ЦК), то власник на підставі статті 391 ЦК не може бути визнаний таким, що втратив право користування своїм майном, зокрема жилим приміщенням або виселений із нього, оскільки це не відповідає характеру спірних правовідносин, й такі вимоги регулюються, зокрема, статтями 71,72,109,110,116, Житлового кодексу Української РСР. Усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, зокрема жилим приміщенням, шляхом зняття особи з реєстраційного обліку, залежить від вирішення питання про право користування такої особи жилим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства (наприклад, статті 71,72,116,156, ЖК УРСР; стаття 405 ЦК), а саме від вирішення однієї із таких вимог: про позбавлення права власності на жиле приміщення; про позбавлення права користування жилим приміщенням; про визнання особи безвісно відсутньою; про оголошення фізичної особи померлою.
Згідно статті 405 ЦК України член сім`ї власника втрачає право користування житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.
Судом встановлено, що квартира АДРЕСА_1 є спільною частковою власністю позивача ОСОБА_1 , ОСОБА_5 та відповідача ОСОБА_2 , і відповідач не втратив право власності на вказану квартиру в силу вимог статей 319, 321 ЦК України, не позбавлений права користування житловим приміщенням.
У зв`язку з цим саме по собі непроживання відповідача як співвласника у квартирі не позбавляє його права користування його майном, тому він не може бути визнаний таким, що втратив право користування вказаним житлом, оскільки положення частини другої статті 405 ЦК України не розповсюджуються на спірні правовідносини.
Відповідно до ст.71 ЖК України, суд може визнати особу такою, що втратила право користування житловим приміщенням, якщо доведено, що вона не користується цим приміщенням більше шести місяців без поважних причин.
Отже, розглядаючи справу в межах заявлених позовних вимог і з підстав, зазначених позивачем, і наданих доказів, суд дійшов висновку, що в судовому засіданні знайшов підтвердження факт не проживання відповідачів за місцем реєстрації понад встановлені ст.71 ЖК України строки без поважних причин, з огляду на що пред`явлений позов в частині визнання ОСОБА_3 та ОСОБА_4 такими, що втратили право користування житловим приміщенням підлягає до задоволення. Щодо визнання ОСОБА_2 таким, що втратив право користування квартирою, співвласником якої він є, у задоволенні позову в цій частині слід відмовити.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.319,391,386, 405 ЦК України, ст.ст.71,72 ЖК України, ст.263 ЦПК України, суд,
Цивільний позов ОСОБА_1 - задовольнити частково.
Визнати ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , такими, що втратили право користування квартирою АДРЕСА_1 .
В задоволенні позовних вимог щодо визнання ОСОБА_2 таким, що втратив право користування квартирою АДРЕСА_1 відмовити.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення. До початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається до Полтавського апеляційного суду через Комсомольський міський суд Полтавської області.

Повне ім`я позивача: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_4 ;
Повне ім`я відповідачів:ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса: АДРЕСА_4 ;
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , адреса: АДРЕСА_4 ;
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , адреса: АДРЕСА_4 ;
Повне найменування третьої особи:Орган опіки та піклування виконавчого комітету Горішньоплавнівської міської ради Полтавської області, , адреса: 39800, Полтавська область, місто Горішні Плавні, вулиця Миру, 24;

Суддя підпис Т.О.Куц

Згідно з оригіналом.

Суддя Т.О.Куц

Повне судове рішення складено 06.12.2019.