Постанова

Іменем України

09 січня 2019 року

м. Київ

справа № 755/6099/16-ц

провадження № 61-23246св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Червинської М. Є.,

суддів: Антоненко Н. О. (суддя-доповідач), Журавель В. І., Крата В. І., Курило В. П.,

учасники справи:

заявник - ОСОБА_4,

заінтересована особа - публічне акціонерне товариство «Кредит Європа Банк»,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи касаційну скаргу публічного акціонерного товариства «Кредит Європа Банк» на ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 25 листопада 2016 року в складі судді Катющенко В. П. та ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 28 березня 2017 року в складі колегії суддів: Рубан С. М., Желепа О. В., Іванченко М. М.,

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2016 року ОСОБА_4 звернувся до суду із заявою про скасування рішення Постійно діючого Третейського суду при Асоціації українських банків від 04 грудня 2015 року у справі № 1079/15 за позовом ПАТ «Кредит Європа Банк» до ОСОБА_6, третя особа ОСОБА_7, про стягнення заборгованості за договором споживчого кредиту.

Заява мотивована тим, що 02 вересня 2008 року між ПАТ «Кредит Європа Банк» та ОСОБА_7 укладено кредитний договір № 00010-ML-75, на забезпечення належного виконання умов якого 02 вересня 2008 року між ним та банком укладено договір поруки № 00010-ML-75//П/08.

04 грудня 2015 року рішенням Постійно діючого Третейського суду при Асоціації українських банків прийнято рішення у справі № 1079/15 яким стягнуто з нього як з поручителя на користь банку заборгованість за договором про надання споживчого кредиту в сумі 129 050,61 дол. США.

Оскільки оскаржуване рішення третейського суду ухвалено після внесення змін до Закону України «Про третейські суди», а зобов'язання у нього виникло на підставі споживчого кредиту, то згідно з пунктом 14 частини першої статті 6 цього Закону така справа третейському суду не підвідомча.

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 25 листопада 2016 року заяву задоволено, скасовано рішення Постійно діючого Третейського суду при Асоціації українських банків у справі № 1079/15 від 04 грудня 2015 року за позовом ПАТ «Кредит Європа Банк» до ОСОБА_4 третя особа - ОСОБА_7, про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Ухвала суду першої інстанції з посиланням на правовий висновок Верховного Суду України, викладений у постанові від 21 жовтня 2015 року у справі № 6-831цс14, мотивована тим, що відповідно до положень Закону України «Про третейські суди» спір, що має публічно-правове значення, не підлягає вирішенню третейським судом. Предметом кредитного договору була іноземна валюта - долари США, а норми закону щодо регулювання обігу іноземної валюти в Україні, зокрема проведення грошових розрахунків валютними цінностями, мають публічну основу та переслідують публічний інтерес, що не дозволяє віднести такі спори до спорів приватного характеру, унаслідок чого така справа не підвідомча третейському суду.

Ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 28 березня 2017 року ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 25 листопада 2016 року залишено без змін.

Ухвала апеляційного суду мотивована тим, що ухвала суду першої інстанції є законною і обґрунтованою, постановленою з дотриманням норм процесуального права та правильним застосуванням норм матеріального права.

У касаційній скарзі, поданій у квітні 2017 року до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, ПАТ «Кредит Європа Банк» просить скасувати ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 25 листопада 2016 року та ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 28 березня 2017 року і ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні заяви.

Касаційна скарга мотивована тим, що ухвали судів першої та апеляційної інстанцій ґрунтуються на неправильному застосуванні норм матеріального права та постановлені з порушенням норм процесуального права. ОСОБА_4 є поручителем, а тому Закон України «Про захист прав споживачів» на нього не розповсюджується; договір поруки містить третейське застереження, а тому спір між банком і поручителем про стягнення заборгованості за договором споживчого кредиту, за належне виконання якого заявник поручився, підвідомчий третейському суду. За рішенням третейського суду стягнута заборгованість у гривні, а не в доларах США.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 03 травня 2017 року відкрито касаційне провадження у справі та витребувано її матеріали з Дніпровського районного суду м. Києва.

01 червня 2017 року до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ надійшли заперечення ОСОБА_4 на касаційну скаргу, мотивовані тим, що оскаржувані ухвали постановлені з дотриманням норм процесуального права та правильним застосуванням норм матеріального права, є законними і обґрунтованими, підстави для їх скасування відсутні. Він виступив поручителем за договором споживчого кредиту, валютою кредитування якого є долари США, додаткові угоди не укладалися. Порука має похідний характер від основного зобов'язання, заборгованість, яка виникла визначена в доларах США, а сума стягнута третейським судом є гривневим еквівалентом валютної заборгованості.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 листопада 2017 року справу призначено до судового розгляду.

Відповідно до підпункту 4 пункту першого розділу XIII Перехідних положень ЦПК України у редакції Закону України від 3 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Згідно зі статтею 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

04 травня 2018 року справу передано до Верховного Суду.

Ухвалою Верховного Суду від 19 вересня 2018 року зупинено касаційне провадження у справі № 755/6099/16-ц за заявою ОСОБА_4, заінтересована особа - ПАТ «Кредит Європа Банк», про скасування рішення Постійно діючого Третейського суду при Асоціації українських банків від 04 грудня 2015 року ухваленого у справі № 1079 за позовом ПАТ «Кредит Європа Банк» до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за договором споживчого кредиту до закінчення перегляду Великою Палатою Верховного Суду в касаційному порядку справи № 755/11648/15-ц.

Ухвалою Верховного Суду від 09 січня 2019 року поновлено провадження у цій справі.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Колегія суддів дійшла висновку про наявність передбачених законом підстав для задоволення касаційної скарги з огляду на наступне.

Згідно з положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Суди встановили, що 02 вересня 2008 року між ПАТ «Кредит Європа Банк» та ОСОБА_7 укладено споживчий кредитний договір № 00010-МL-75, до якого 24 липня 2014 року укладено додатковий договір № 1.

В забезпечення належного виконання ОСОБА_7 зобов'язань за кредитним договором 02 вересня 2008 року між ПАТ «Кредит Європа Банк» та ОСОБА_4 укладено договір поруки № 00010-МL-75/П/08, до якого 24 липня 2014 року укладено додатковий договір № 1.

04 грудня 2015 року Постійно діючим Третейським судом при Асоціації українських банків у справі № 1079/15 за позовом ПАТ «Кредит Європа Банк» до ОСОБА_4 третя особа - ОСОБА_7, про стягнення заборгованості за кредитним договором прийнято рішення, яким стягнуто з ОСОБА_4 на користь ПАТ «Кредит ЄвропаБанк» 2 723 283,28 грн заборгованості та 25 500 грн судових витрат, пов'язаних з вирішенням спору Третейським судом.

Спори між кредитодавцем та позичальником (споживачем) за договором про надання споживчого кредиту, що виникають як під час укладення, так і під час виконання такого договору, відповідно до пункту 14 частини першої статті 6 Закону України від 11 травня 2004 року № 1701-IV «Про третейські суди» (далі - Закон № 1701-IV), незважаючи на наявність третейського застереження в договорі, не можуть бути предметом третейського розгляду, оскільки цим Законом України від 03 лютого 2011 року № 2983-VI від 03 лютого 2011 року «Про внесення зміни до статті 6 Закону України «Про третейські суди» щодо підвідомчості справ у сфері захисту прав споживачів третейським судам» виключено з компетенції третейського суду вирішення спорів щодо захисту прав споживачів, у тому числі споживачів послуг банку (кредитної спілки).

Споживачем, права якого захищаються на підставі Закону Українивід 12 травня 1991 року № 1023-ХІІ «Про захист прав споживачів» (далі - Закон № 1023-ХІІ), є лише громадянин (фізична особа), котрий придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити товари (роботи, послуги) для власних побутових потреб.

Відповідно до вимог 553 ЦК України договір поруки є додатковим, акцесорним зобов'язанням, який забезпечує належне виконання основного зобов'язання та виникає і існує лише за умови існування основного, забезпеченого договору, яким у даному випадку є кредитний договір. Акцесорний договір не є споживчим договором, а сторона такого договору не є споживачем, оскільки вказаний договір не направлений на задоволення особистих потреб поручителя.

Згідно з частинами першою, другою статті 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Вимоги пункту 14 статті 6 Закону № 1701-IV щодо обмеження компетенції третейських судів не поширюється на спори, що виникають з акцесорних договорів навіть за умови, якщо такими договорами забезпечено виконання зобов'язання за споживчим договором.

До компетенції третейських судів входить вирішення спорів, що виникають між приватними особами, за виключенням окремих категорій, прямо передбачених Законом № 1701-IV, з питань, які не торкаються публічно значимих відносин.

У статті 524 ЦК України передбачено, що зобов'язання має бути виражене у грошовій одиниці України - гривні. Сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов'язання в іноземній валюті.

Відповідно до частини третьої статті 533 ЦК України використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобов'язаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом.

Таким законом є Декрет Кабінету Міністрів України від 19 лютого 1993 року № 15-93 «Про систему валютного регулювання і валютного контролю» (далі - Декрет), який установлює режим здійснення валютних операцій на території України, визначає загальні принципи валютного регулювання, повноваження державних органів і функції банків та інших фінансових установ в регулюванні валютних операцій, права й обов'язки суб'єктів валютних відносин, порядок здійснення валютного контролю, відповідальність за порушення валютного законодавства та його норми спрямовані на регулювання порядку проведення розрахунків іноземною валютою.

Заборони на використання валюти як платіжного засобу Декрет не передбачає.

У частині другій статті 1054 ЦК України зазначено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 «Позика. Кредит. Банківський вклад» ЦК України, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Згідно з частиною першою статті 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Такі правові висновки викладені у постанові Верховного Суду від 12 грудня 2018 року у справі № 755/11648/15-ц. Велика Палата Верховного Суду відступила від правового висновку, викладеного у постанові Верховного Суду України від 21 жовтня 2015 року у справі № 6-831цс14.

Правильно встановивши, що ОСОБА_4 як поручитель є стороною акцесорного зобов'язання, не є споживачем, і Законом № 1023-XII не передбачено поширення на сторони акцесорних договорів його положень, суди першої та апеляційної інстанцій дійшли помилкового висновку про те, що справа № 1079/15 за позовом ПАТ «Кредит Європа Банк» до ОСОБА_4 третя особа - ОСОБА_7, про стягнення заборгованості за кредитним договором не підвідомча третейському суду.

Зважаючи на те, що у справі не вимагається збирання або додаткової перевірки чи оцінки доказів, обставини справи встановлені судом повно, але допущено неправильне застосування норм матеріального права, оскаржувані судові рішення підлягають скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні заяви.

Відповідно до статті 412 ЦПК України підставами для скасування судових рішень повністю або частково і ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Керуючись статтями 400, 412, 416, 417 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу публічного акціонерного товариства «Кредит Європа Банк» задовольнити.

Ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 25 листопада 2016 року та ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 28 березня 2017 року скасувати.

У задоволенні заяви ОСОБА_4, заінтересована особа - публічне акціонерне товариство «Кредит Європа Банк», про скасування рішення Постійно діючого Третейського суду при Асоціації українських банків від 04 грудня 2015 року ухваленого у справі № 1079 за позовом публічного акціонерного товариства «Кредит Європа Банк» до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за договором споживчого кредиту відмовити.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий М. Є. Червинська

Судді Н. О. Антоненко

В.І. Журавель

В. І. Крат

В. П.Курило