Справа № 199/128/18
(2/199/1138/19)
РІШЕННЯ

Іменем України

08.01.2019 року Амур-Нижньодніпровський районний суд м.Дніпропетровська

у складі: головуючого судді Якименко Л.Г.

за участю секретаря Гасанової М.Ю.,

представника позивача ОСОБА_1 та представника відповідача ОСОБА_2, розглянувши у відкритому судовому засіданні у м.Дніпрі цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, третя особа Приватне акціонерне товариство «Харківська муніципальна страхова компанія», про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду із позовною заявою до відповідача про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

В обґрунтуванні позовних вимог посилався на те, що 12.06.2017 року ОСОБА_4 о 16-40 горд., керуючи транспортним засобом автомобіля «Ауді», держаний номер НОМЕР_1, рухався по вул. Лізи Чайкіної, б.19, де при виїзді на нерегульоване перехрестя з вул. Володі Дубініна в місті Дніпрі, не надавши перевагу у русі, допустив зіткнення з автомобілем «Тойота», державний номер НОМЕР_2, під керуванням водія ОСОБА_3, який рухався по головній дорозі. Своїми діями відповідач ОСОБА_4 порушив п. 16.1. Правил дорожнього руху України, спричинивши матеріальний збиток та механічні пошкодження зазначеним транспортним засобам, а позивач зазнав тілесних ушкоджень, лікування яких потребувало тривалого часу.

Вину відповідача ОСОБА_4 у вказаній дорожньо-транспортній пригоді підтверджено постановою Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 03.07.2017 року, яка постановою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 26.07.2017 року залишена без змін.

Автомобіль «Тойота», державний номер НОМЕР_2, належить позивачу ОСОБА_3 на праві приватної власності на підставі свідоцтва про реєстрацію ККС №663102 від 06.09.2005 року.

Пошкодження, що були завдані автомобілю «Тойота», державний номер НОМЕР_2, у результаті дорожньо-транспортної пригоди, 12.06.2017 року встановлені та зафіксовані судовим експертом ОСОБА_5 відповідно до висновку експертного дослідження по визначенню вартості матеріального збитку, завданого власнику автомобіля, № 55/17 від 17.07.2017 року. Визначена вартість відновлюваного ремонту автомобіля «Тойота», реєстраційний номер НОМЕР_2, становить 159 794,65 гривень, вартість матеріального збитку складає 53 566,50 гривень, витрати на ремонтні роботи складають 14 172,00 гривень, вартість потрібних для ремонту матеріалів складає 9 815,45 гривень. Також висновком зазначено, що при визначенні вартості матеріального збитку прийнято до уваги, що оскільки вартість відновлюваного ремонту перевищує ринкову вартість аналогічного непошкодженого автомобіля, тому вартість матеріального збитку визначається такою, що дорівнює ринковій вартості аналогічного непошкодженого автомобіля, так як відновлювати автомобіль економічно недоцільно.

Цивільно-правова відповідальність водія автомобіля «Ауді», держаний номер НОМЕР_1, ОСОБА_4 була забезпечена полісом обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів АК/1265572 від 28.11.2016 року, виданим ПАТ «харківська муніципальна страхова компанія», у звязку із чим частину матеріальної шкоди у розмірі 28 958,56 гривень позивачу відшкодовано страховиком Приватним акціонерним товариством «Харківська муніципальна страхова компанія».

Оскільки вартість відновлюваного ремонту автомобіля, який позивач вважає доцільним здійснити, становить 159 764,65 гривень, що є вищою за вартість автомобіля до дорожньо-транспортної пригоди, та враховуючи отримане позивачем страхове відшкодування у сумі 28 958,56 гривень, позивач просив суд стягнути кошти на відновлювальний ремонт автомобіля в сумі 57 000,00 гривень.

Також враховуючи тілесні пошкодження, що були заподіяні позивачу під час дорожньо-транспортної пригоди від 12.06.2017 року, зокрема сумісної тупої травми тіла: забою шийного відділу хребта з розвитком цервікалгії та мязово-тонічного синдрому; тупої травми поперекової області, забою та гематоми лівої нирки з розвитком макрогематурії (наявність крові в сечі), що спричинені від дії тупого твердого предмету, у звязку з чим позивач змушений був тривалий час проходити стаціонарний курс лікування, ОСОБА_3 зазнав у звязку з цим моральної шкоди. Окрім цього, через пошкодження автомобіля та відсутністю коштів на його відновлення позивач позбавлений користуватися транспортним засобом, відвідувати лікувальні заклади та підтримувати звичайний спосіб життя. Спричинену моральну шкоду позивач оцінює у розмірі 70 000,00 гривень, яку просив також стягнути з відповідача.

Представник відповідача ОСОБА_2 надав відзив на уточнений позов від 28.11.2018 року, яким зазначив про необгрунтованість позовних вимог в частині стягнення саме з відповідача ОСОБА_4 матеріальної шкоди у сумі 57 000,00 гривень, враховуючи отримане позивачем страхове відшкодування у сумі 28 958,56 гривень в межах страхового ліміту, що становить 100 000,00 гривень за шкоду, заподіяну майну, та 200 000,00 гривень за шкоду, заподіяну здоровю, вказав на страховика Приватне акціонерне товариство «Харківська муніципальна страхова компанія», як на належного боржника, що повинен провести відповідні виплати з приводу спірних правовідносин, що виключає законність позовних вимог в частині стягнення матеріальної шкоди з відповідача.

Оскільки позивач моральну шкоду не обгрунтував належними доказами на підтвердження її заподіяння та розміру компенсації, тому відповідач зазначив про відсутність підстави для її задоволення.

Позивач надав відповідь на відзив від 12.12.2018 року, де зазначив, що у результаті отримання забоїв під час дорожньо-транспортної пригоди погіршився стан його здоровя (нирки), у звязку із чим він був вимушений звернутись до клініки «Гарвіс» для проведення дистанційної екстракорпоральної літоприпсії (дроблення каменю), яка була проведена лікарем ОСОБА_6 в терміновому порядку 14.06.2017 року в Центрі сучасної урології, що частково вирішило проблему нестерпного болю, який виник внаслідок ДТП від 12.06.2017 року.

Операція в серпні 2017 року була проведена в клініці «Гарвіс», що потребувало значних коштів, термінова сплата яких позивачем викликала значні матеріальні труднощі, оскільки відповідач ніякої допомоги не надав.

Заперечував проти доводів представника відповідача ОСОБА_2 щодо відсутності підстав для стягнення з ОСОБА_4 моральної шкоди, посилаючись на вимоги ст.1167 ЦК України, яка передбачає відшкодування шкоди особою, яка її завдала, а шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі керувала транспортним засобом.

Представник позивача не вважав завищеними вимоги про стягнення моральної шкоди у сумі 70 000,00 гривень, оскільки відсутні підстави вважати порушеними принципи розумності та справедливості.

Підстави для стягнення з відповідача на користь позивача матеріальної шкоди вважав обгрунтованими та повністю доведеним, оскільки наявна доведена вина відповідача, а розмір суми, що підлягає стягненню, грунтується на підставі висновку експертного дослідження на визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику автомобіля №055/17 від 17.07.2017 року, складеного судовим експертом ОСОБА_5.

У судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 підтримав позовні вимоги та просив позов задовольнити у повному обсязі, надав пояснення, аналогічні викладеним у позові, та додатково пояснив, що не має можливості визначити точний розмір фактичних витрат для відновлюваного ремонту пошкодженого автомобіля «Тойота», державний номер НОМЕР_2, через відсутність коштів для виконання ремонтних робіт самотужки. Зазначена сума 57 000 грн. є приблизною до реальної вартості відновлювального ремонту, тому право позивача вказати ту суму збитків, яку він вважає за необхідне стягнути з метою проведення відновлювального ремонту свого автомобіля. Позивач не погоджується з висновком експерта про те, що автомобіль недоцільно відремонтувати, оскільки він радився зі спеціалістами, які вважають за можливе здійснити ремонтні роботи та відновити стан автомобіля, яким позивач бажає у подальшому користуватися. Що стосується моральної шкоди, то вказана сума повністю відповідає моральним стражданням, які позивач поніс через тілесні ушкодження внаслідок ДТП, та тривалий час лікування, а також у звязку з пошкодженням його автомобіля, яким він не може тривалий час користуватися та вести звичний для нього спосіб життя.

Представник відповідача ОСОБА_2 у судовому засіданні позов визнав частково, не заперечував проти виплати відповідачем франшизи в сумі 1000,00 гривень, що передбачено страховим полісом, в іншій частині позову просив суд відмовити. Зазначив, що позивачем було отримане страхове відшкодування у сумі 28 958,56 гривень, що відповідає різниці між вартістю автомобіля до ДТП та вартістю автомобіля після пошкодження, оскільки автомобіль позивача економічно недоцільно відновлювати. Після ДТП відповідач пропонував позивачу придбати аналогічний автомобіль такого ж року випуску та такої марки, однак позивач відмовився.

Що стосується моральної шкоди у звязку з понесеними тілесними ушкодженнями, то представник відповідача зазначив, що відповідач проходив лікування у спеціалізованому лікувальному закладі, де він займає адміністративну посаду, в той час, коли даний заклад не спеціалізується на стаціонарному лікуванні хворих після ДТП та на захворювання нирок. У подальшому звернення позивача за медичною допомогою до приватної клініки «Гарвіс» з метою дроблення каменів у нирці, не повязане з травмами, отриманими внаслідок ДТП, оскільки це захворювання у нього було раніше. Позивач мав право надати докази витрат на медичне лікування до страхової компанії та отримати відшкодування в межах страхового ліміту 200 000 грн., однак цього не зробив. З посиланням на дані обставини представник відповідача просив у задоволенні позовних вимог в частині стягнення моральної шкоди також відмовити.

Представник третьої особи Приватного акціонерного товариства «Харківська муніципальна страхова компанія» у судове засідання не зявився, про дату, час та місце судового розгляду повідомлений належним чином, причину неявки суду не повідомив, раніше наданими письмовими поясненнями від 04.05.2018 року зазначено, що 10.07.2017 року до страховика надійшло повідомлення про страховий випадок та заява про виплату страхових виплат з доданими документами від ОСОБА_3. Страхове відшкодування страховиком було розраховано на підставі звіту про оцінку транспортного засобу від 09.08.2017 року №ЕВ-22, складеним субєктом оціночної діяльності ФОП ОСОБА_7, відповідно до якого була визначена вартість пошкодженого автомобіля після ДТП, яка становить 29 958,56 гривень, у розмір якої і було сплачено страхове відшкодування, оскільки відновлення пошкодженого автомобіля економічно не доцільне.

Вислухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що вказана позовна заява підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 12.06.2017 року ОСОБА_4 о 16-40 год., керуючи транспортним засобом автомобіля НОМЕР_3 рухався по вул. Лізи Чайкіної, б. 19, де при виїзді на нерегульоване перехрестя з вул. Володі Дубініна в місті Дніпрі, не надавши перевагу у русі, допустив зіткнення з автомобілем «Тойота», державний номер НОМЕР_2, під керуванням водія ОСОБА_3, який рухався по головній дорозі. Своїми діями відповідач ОСОБА_4 порушив п. 16.1. Правил дорожнього руху України, спричинивши матеріальний збиток та механічні пошкодження зазначеним транспортним засобам, а позивач зазнав тілесних ушкоджень, лікування яких потребувало тривалого часу.

Вину відповідача ОСОБА_4 у вказаній дорожньо-транспортній пригоді підтверджено постановою Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 03.07.2017 року, яка постановою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 26.07.2017 року залишена без змін.

Автомобіль «Тойота», державний номер НОМЕР_2, належить позивачу ОСОБА_3 на праві приватної власності на підставі свідоцтва про реєстрацію ККС №663102 від 06.09.2005 року.

Згідно із звітом про оцінку транспортного засобу від 09.08.2017 року №ЕВ-22, складеним субєктом оціночної діяльності ФОП ОСОБА_7 (а.с.103-121), визначена вартість пошкодженого автомобіля «ТOYOTA Corollа», 1990 року випуску, до ДТП 59917,12 гривень, та після ДТП - 29 958,56 гривень. Дана сума була сплачена позивачу згідно із платіжним дорученням від 05.10.2017 року №11, що підтверджується листом Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг від 22.11.2017 року № 9345/13-412 (а.с. 74). Вказаний звіт позивач не оскаржував та отримав вищезазначену суму, що підтвердив представник позивача у судовому засіданні.

Транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим. Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно з аварійним сертифікатом (рапортом), звітом (актом) чи висновком про оцінку, виконаним аварійним комісаром, оцінювачем або експертом відповідно до законодавства, витрати на відновлювальний ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди.

Якщо транспортний засіб вважається знищеним, його власнику відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, а також витрати на евакуацію транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди.

Відповідно до ст.9 Закону «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страхова сума - це грошова сума, у межах якої страховик зобовязаний здійснити виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування.

Згідно з вимогами п. 22.1 статті 22 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоровю, майну третьої особи.

За ч.2 ст.1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Згідно з вимогами ст.1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до вимог ст.1194 ЦК України, особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Відповідно до п. 22.1 статті 22 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоровю, майну третьої особи.

За ст.29 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» в зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством.

П. 24 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.03.2013 року №4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» розяснено, що страхове відшкодування шкоди, завданої потерпілому, виплачується за кожним страховим випадком, що настав протягом періоду дії відповідного договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності в межах ліміту відповідальності страховика (МТСБУ), з урахуванням умов, зазначених у статті 9 та пункті 19.1 статті 19 Закону № 1961-IV.

Максимальні розміри страхової виплати за шкоду, завдану майну потерпілих, у разі спрощеного врегулювання дорожньо-транспортної пригоди (так званий Європротокол) затверджено розпорядженням Державної комісії з регулювання ринків фінансових послуг України від 17 листопада 2011 року №698 "Про затвердження максимальних розмірів страхової виплати за шкоду, заподіяну майну потерпілих, у разі оформлення документів про дорожньо-транспортну пригоду без участі уповноважених на те працівників Державтоінспекції МВС України".

П.16 вказаної Постанови зазначено, що при відшкодуванні страховиком шкоди, завданої особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, така особа сплачує потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Згідно зі ст.12 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», розмір франшизи при відшкодуванні шкоди, заподіяної майну потерпілих, встановлюється при укладанні договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності і не може перевищувати 2 відсотки від страхової суми, в межах якого відшкодовується збиток, заподіяний майну потерпілих.

Страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту.

Франшиза при відшкодуванні шкоди, заподіяної життю та/або здоров'ю потерпілих, не застосовується.

Відповідно до ст.1192 ЦК України, розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Згідно з Висновком експерта ОСОБА_5 по визначенню вартості матеріального збитку, завданого власнику автомобіля №055/17 від 17.07.2017 року (а.с.18-46) вартість відновлювального ремонту автомобіля визначена у сумі 159 794,65 грн., однак зазначено, що оскільки вартість відновлювального ремонту автомобіля «ТOYOTA Corollа», 1990 року випуску, перевищує вартість аналогічного непошкодженого автомобіля 53 566,50 гривень, то вартість матеріального збитку визначається такою, що дорівнює ринковій вартості аналогічного непошкодженого автомобіля, оскільки відновлювати автомобіль економічно недоцільно.

Таким чином, як у Висновку експерта ОСОБА_5 по визначенню вартості матеріального збитку, завданого власнику автомобіля №055/17 від 17.07.2017 року (а.с.18-46), проведеному та складеному за заявою позивача, так і у Звіті про оцінку транспортного засобу від 09.08.2017 року №ЕВ-22, складеному субєктом оціночної діяльності ФОП ОСОБА_7 (а.с.103-121), складеному та проведеному за заявою страховика, визначено, що вартість відновлювального ремонту автомобіля «ТOYOTA Corollа», 1990 року випуску, перевищує вартість аналогічного непошкодженого автомобіля, тому вартість матеріального збитку визначається такою, що дорівнює ринковій вартості аналогічного непошкодженого автомобіля, оскільки відновлювати автомобіль економічно недоцільно.

Можливість відновити вказаний автомобіль є лише субєктивною думкою позивача та викликане наміром і бажанням користуватися у подальшому своїм майном. Незалежно від того, що Висновком експерта ОСОБА_5 №055/17 від 17.07.2017 року та Звітом від 09.08.2017 року №ЕВ-22, складеним субєктом оціночної діяльності ФОП ОСОБА_7, визначено, що відновлювати автомобіль економічно недоцільно, ОСОБА_3 все ж залишив у себе пошкоджений автомобіль, вартість якого після ДТП становить 29 958,56 гривень. Таким чином, вказаний ОСОБА_3 у позовній заяві розмір завданої шкоди в сумі 57 000,00 гривень, яка необхідна для відновлення автомобіля, є лише його припущенням та не підтверджена жодним доказом, а намір та бажання відновити автомобіль суперечить висновкам спеціалістів, тому позовні вимоги в частині стягнення збитків на відновлення автомобіля, задоволенню не підлягають.

Таким чином, суд відмовляє позивачу у задоволенні позовних вимог в частині стягнення вартості фактичних витрат на ремонт пошкодженого автомобіля у сумі 57 000,00 гривень, оскільки відповідно до вимог ст.30 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» було складено звіт по визначенню розміру шкоди у звязку із фізичним знищенням транспортного засобу, а тому з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 стягненню підлягає тільки франшиза у сумі 1 000,00 гривень, проти чого представник відповідача у судовому засіданні не заперечував.

Згідно з вимогами ст.1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Враховуючи тілесні ушкодження, що були завдані позивачу під час дорожньо-транспортної пригоди від 12.06.2017 року, наявність яких підтверджено висновком спеціаліста судово-медичного експерта №4083 від 01.12.2017 року (а.с.12-17), зокрема: сумісної тупої травми тіла: забою шийного відділу хребта з розвитком цервікалгії та мязово-тонічного синдрому; тупої травми поперекової області, забою та гематоми лівої нирки з розвитком макрогематурії (наявність крові в сечі), що спричинені від дії тупого твердого предмету бо при ударі о такий, суд дійшов висновку про завдання позивачу значної моральної шкоди, що виразилася у моральних стражданнях через завдану біль та тривале лікування, зважаючи на вік ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. Також суд приймає до уваги ту обставину, що через пошкодження автомобіля позивач позбавлений особистого транспортного засобу для пересування, відвідування лікувальних закладів, місця роботи, відпочинку, тощо, що у свою чергу змушує позивача змінити звичний для нього спосіб життя та отримувати негативні емоції і душевні страждання через пошкодження його майна. Приймаючи до уваги співмірність та розумність понесених страждань суд дійшов висновку про зменшення розміру моральної шкоди та стягнення з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 моральну шкоду в сумі 20 000,00 гривень.

Крім того, відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача також підлягає стягненню 1 536,80 гривень витрат по сплаті судового збору.

Керуючись ст. 12, 13, 19, 80, 81, 82 89, 129, 131, 141, 223, 258, 259, 263-265 ЦПК україни, ст.ст. 1166, 1187, 1194, ЦК України, ст.6,9, п. 22.1 ст. 22, 29 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», Пленумом Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.03.2013 року №4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», Постановою Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.03.2013 року №4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», суд, -

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_3 до ОСОБА_4, третя особа Приватне акціонерне товариство «Харківська муніципальна страхова компанія», про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, ІПН НОМЕР_4, на користь ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, ІПН НОМЕР_5, матеріальну шкоду - франшизу в сумі 1000,00 гривень, 20 000,00 гривень моральної шкоди та 1536 гривень 80 копійок витрат по сплаті судового збору, а всього 22 536 (двадцять дві тисячі пятсот тридцять шість) гривень 80 копійки.

В іншій частині позову, - відмовити.

Позивач: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, ІПН НОМЕР_5, проживає за адресою: м.Дніпро, Запорізьке шосе, 40/47.

Відповідач: ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, ІПН НОМЕР_4, проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_4.

Третя особа Приватне акціонерне товариство «Харківська муніципальна страхова компанія», , місцезнаходження: м.Харків, вул.Плеханівська,63.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до суду першої інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено вступну та резолютивну частину рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Суддя