У Х В А Л А

Іменем України

06.12.2019 р. м. Жмеринка

Суддя Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області Вернік В.М., розглянувши заяву ОСОБА_1 , яка діє в інтересах ОСОБА_2 про видачу судового наказу про стягнення нарахованої, але не виплаченої заробітної плати, та середнього заробітку за час затримки розрахунку,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 27.11.2019 року звернулася до Жмеринського міськрайонного суду з цією заявою щодо видачі судового наказу про стягнення з КП "Браїлів-комунсервіс" на користь ОСОБА_2 нарахованої, але не виплаченої заробітної плати в розмірі 10700,90 грн., а також стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку в розмірі 5865,30 грн.

Вивченням змісту заяви та доданих матеріалів встановлено, що у видачі судового наказу належить відмовити, враховуючи таке.

Відповідно до вимог ст.160 ЦПК України судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 161 цього Кодексу.

Згідно положень п.1 ч.1 ст.161 ЦПК України судовий наказ може бути видано, якщо заявлено вимогу про стягнення нарахованої, але не виплаченої працівникові суми заробітної плати та середнього заробітку за час затримки розрахунку.

Відповідно до п.5 ч.2 ст.163, п.4 ч.3 ст.163 ЦПК України у заяві повинно бути зазначено перелік доказів, якими заявник обґрунтовує обставини, на яких ґрунтуються його вимоги; а також до заяви про видачу судового наказу додаються інші документи або їх копії, що підтверджують обставини, якими заявник обґрунтовує свої вимоги.

Згідно п.1 ч.1 ст.165 ЦПК України суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо заява подана з порушеннями вимог статті 163 цього Кодексу.

Відповідно до п.1 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 23.12.2011 року №14 "Про практику розгляду судами заяв у порядку наказного провадження" наказне провадження є самостійним і спрощеним видом судового провадження у цивільному судочинстві при розгляді окремих категорій справ, у якому суддя в установлених законом випадках за заявою особи, якій належить право вимоги, без судового засідання і виклику стягувача та боржника на основі доданих до заяви документів видає судовий наказ, який є особливою формою судового рішення.

Згідно п.12 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 23.12.2011 року №14 "Про практику розгляду судами заяв у порядку наказного провадження", якщо заявлено вимогу про стягнення нарахованої, але не виплаченої суми заробітної плати, судовий наказ може бути видано не лише на суму заборгованості із заробітної плати, а й на суму компенсації за порушення строків її виплати, оскільки вона входить до структури заробітної плати. До заяви має бути додано докази перебування заявника у трудових відносинах із боржником, а підтвердженням суми, яка стягується, може бути будь-який належно оформлений документ, що вказує на розмір нарахованої заробітної плати та компенсації за порушення строків її виплати, зокрема, довідка бухгалтерії боржника, розрахунковий лист чи копія платіжної відомості тощо. Не допускається розгляд вимог про стягнення заробітної плати у разі наявності спору щодо розміру заборгованості чи права на її отримання.

Аналіз наведених норм чинного процесуального законодавства визначає, що оскільки розгляд справи у наказному провадженні проводиться без виклику учасників судового розгляду, суд позбавлений можливості здійснити витребування будь-яких доказів по справі, розгляд справи проводиться у короткий строк, документи, якими заявник обґрунтовує свої вимоги в заяві про видачу судового наказу повинні бути обов`язково додані до заяви.

Докази мають бути належними, допустимими, достовірними та достатніми.

Згідно п.2 ч.5 ст.95 ЦПК України учасник справи підтверджує відповідність копії письмового доказу оригіналу, який знаходиться у нього, своїм підписом із зазначенням дати такого засвідчення, обов`язку чого наразі суб`єктом звернення не дотримано, так як усі представлені копії доданих до заяви письмових документів не містять зазначення дати їх засвідчення представником заявника, а також в одному комплекті доданих документів відсутні підписи на копіях 12-13 сторінок паспорту, ідентифікаційного номеру та розвороту і 44-45 сторінок трудової книжки заявника.

З урахуванням наведеного суд приходить до висновку, що у видачі судового наказу за заявленими вимогами слід відмовити на підставі п.2 ч.5 ст. 95 ЦПК України.

Водночас стороні заявника належить роз`яснити, що за правилами ч.1 ст.166 ЦПК України відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених, зокрема п.1 ч.1 ст.165 ЦПК України, не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою в порядку, встановленому цим розділом, після усунення її недоліків.

Враховуючи викладене, керуючись ст. 95, 160, 161, 163, 165, 166 ЦПК України, -

УХВАЛИВ :

У видачі судового наказу за заявою ОСОБА_1 , яка діє в інтересах ОСОБА_2 , про стягнення нарахованої, але не виплаченої заробітної плати, та середнього заробітку за час затримки розрахунку, - відмовити.

Роз`яснити заявнику, що відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених п.1 ч.1 ст.165 ЦПК України, не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою в порядку наказного провадження після усунення її недоліків.

Ухвала набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених Цивільним процесуальним кодексом України, не подано апеляційну скаргу.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення, Вінницькому апеляційному суду через Жмеринський міськрайлнний суд.

Суддя Вернік В.М.