Справа № 133/1020/18
Провадження № 22-ц/801/631/2019
Головуючий у суді 1-ї інстанції Сєчко В. Л.
Доповідач:Матківська М. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 березня 2019 рокуСправа № 133/1020/18м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі:

Головуючого: Матківської М.В.

Суддів: Сопруна В.В., Стадника І.М.

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Вінниці цивільну справу за апеляційною скаргою Акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк»

на рішення Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 16 січня 2019 року у цивільній справі за позовом Акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за договором кредиту,

Рішення ухвалив суддя Сєчко В.Л.

Рішення ухвалено в м. Козятині Вінницької області

Повний текст рішення складено 16 січня 2019 року,

Встановив:

В травні 2018 року ПАТ КБ «Приватбанк» звернулось в суд з позовом до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості, мотивуючи свої вимоги тим, що відповідач звернувся до позивача з метою отримання банківських послуг, у зв'язку з чим підписав заяву № б/н від 18 липня 2015 року, згідно якої отримав кредит у розмірі 15 000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок.

Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг та Тарифами банку, які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua, складає між ним та банком договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві.

У зв'язку з невиконанням відповідачем своїх зобов'язань за кредитним договором станом на 16 квітня 2018 року склалася заборгованість в загальній сумі 63 078,24 грн., із яких: 14 462,54 грн. - заборгованість за кредитом; 20 042,73 грн. - відсотки за користування кредитом; 25 093,05 грн. - пеня; 500 грн. - штраф (фіксована частина) та 2979,92 грн. - штраф (процентна складова), яку позивач просив стягнути з відповідача.

Рішенням Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 16 січня 2019 року відмовлено в задоволенні позову АТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за договором кредиту.

В апеляційній скарзі позивач АТ КБ «Приватбанк» просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким позов АТ КБ «Приватбанк» задовольнити.

Зазначив, що при ухваленні рішення судом першої інстанції допущено порушення норм матеріального права, а саме: ст. 257-264, 1054-1056 ЦК України; банком надані належні та допустимі докази по справі, крім інших доказів надано розрахунок заборгованості, де зазначено суми відсотків, пені і інші суми відповідно до кредитного договору, а відповідачем ці докази не спростовані.

Відповідач ОСОБА_3 відзив на апеляційну скаргу не подав.

Відповідно до ч. 13 ст. 7, ч. 1 ст. 369 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, без призначення судового засідання та без повідомлення учасників справи.

Суд апеляційної інстанції, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали цивільної справи, прийшов до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення за таких підстав.

Судом встановлено, що АТ КБ «Приватбанк» обґрунтував поданий до суду позов тим, що відповідач ОСОБА_3 звернувся до позивача з метою отримання банківських послуг і 18 липня 2015 року підписав заяву № б/н, згідно якої отримав кредит в розмірі 15 000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Відповідач підтвердив, що підписана ним заява разом із Пам'яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами становить між нею та банком договір про надання банківських послуг.

Згідно із наданим розрахунком заборгованості за договором станом на 16 квітня 2018 року відповідач ОСОБА_3 має заборгованість за кредитним договором б/н від 18 липня 2015 року в загальній сумі 63 078,24 грн., із яких: 14 462,54 грн. - заборгованість за кредитом; 20 042,73 грн. - відсотки за користування кредитом; 25 093,05 грн. - пеня; 500 грн. - штраф (фіксована частина) та 2979,92 грн. - штраф (процентна складова).

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не доведено позовні вимоги, оскільки надані ним копії Умов та Правил надання банківських послуг не містять підпису відповідача і не можуть бути підтвердженням того, що саме ці Умови та Правила надання банківських послуг є складовою часткою укладеного 18 липня 2015 року договору. Розрахунки заборгованості не можуть бути підтвердженням наявності заборгованості у відповідача перед позивачем, оскільки не є первинними документами, так як не відповідають вимогам, встановленим чинним законодавством до первинних документів та не відповідають вимогам, встановленим ЦПК для письмових доказів. Копія паспорта відповідача, витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» не є належними і допустимими доказами, оскільки не відповідають вимогам, встановленим ЦПК України для письмових доказів.

Апеляційний суд погоджується із таким висновком суду першої інстанції.

За правилами ч. 3 ст. 12 та ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Статтею 634 ЦК України визначено, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Згідно з ч. 1, 2 ст. 270 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

На підтвердження позовних вимог позивач надав суду копію Анкети-заяви про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг в Приватбанку, підписану відповідачем 18 липня 2015 року (а. с. 81), Витяг з Тарифів обслуговування кредитним карт «Універсальна» (а. с. 82), Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в Приватбанку (а. с. 83-97).

Проте надана суду копія Анкети-заяви про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг у Приватбанку від 18 липня 2015 року містить лише погодження про укладення договору про надання банківських послуг, однак не містить даних про фактичне виконання такого договору, зокрема, про відкриття карткового рахунку та про видачу кредитної картки відповідачу. В Анкеті-заяві відсутні відомості про те, яка банківська картка видана відповідачу (вид карти), строк дії картки, який рахунок відкрито на ім'я позичальника, розмір бажаного кредитного ліміту за платіжною картою (а. с. 81).

Позивачем не надано суду першої інстанції будь-яких відомостей про номер карткового рахунку, дати вручення карти відповідачу, повідомлення йому пін-коду, строку дії карти саме за цим позовом та наданим розрахунком заборгованості.

Позивачем також не зазначено у позовній заяві та не надано жодних доказів про те, який вид кредитної карти видано відповідачу ОСОБА_3, та який розмір процентної ставки встановлено за користування кредитними коштами.

Згідно наданого позивачем Витягу з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» від виду кредитної карти («Універсальна, 30 днів пільгового періоду»; «Універсальна, 55 днів пільгового періоду»; «Універсальна CONTRACT» чи «Універсальна GOLD») залежить: кількість днів пільгового періоду кредитування, протягом якого проценти не нараховуються; базова процентна ставка за користування кредитними коштами; розмір обов'язкового щомісячного платежу; розмір пені за несвоєчасне погашення кредиту та/або процентів; розмір комісії за кредитне обслуговування карти.

Зазначені обставини унеможливлюють встановлення тривалості пільгового періоду по кредиту, розміру процентної ставки за користування кредитом, розміру обов'язкового щомісячного платежу та розміру неустойки за несвоєчасне погашення кредиту тощо.

Наданий позивачем розрахунок заборгованості за договором не може бути належним та допустимим доказом наявності заборгованості та її розміру, а також - факту укладення договору, оскільки правильність такого розрахунку не підтверджується іншими доказами та перевірити його правильність неможливо.

Відповідно д ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

До апеляційної скарги позивачем додано виписку по картковому рахунку ОСОБА_3 за період з 01 січня 2014 до 01 січня 2019 року.

Проте відповідно до ч. 1-3 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об'єктивно не залежали від нього.

Подавши до апеляційного суду додаткові докази, зокрема, виписку по картковому рахунку, позивач не надав доказів неможливості подання таких доказів до суду першої інстанції з причин, що об'єктивно не залежали від нього, та не зазначив в апеляційній скарзі про наявність таких обставин. В зв'язку з цим надані позивачем додаткові докази не приймаються судом апеляційної інстанції.

Разом з цим варто звернути увагу на те, що згідно наданої позивачем до апеляційної скарги виписки по картковому рахунку зазначено розмір встановленого кредитного ліміту - 0,00 грн. (а. с. 124).

З огляду на викладене апеляційний суд вважає правильним та обґрунтованим висновок суду першої інстанції про відмову в задоволенні позову.

Доводи апеляційної скарги позивача в тому, що відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана ним заява, разом із Пам'яткою клієнта, Умовами та правилами надання банківських послуг, а також Тарифами становить між ним та банком договір про надання банківських послуг, правильних висновків суду першої інстанції не спростовують, оскільки зазначені обставини не свідчать про наявність у відповідача заборгованості за договором та окремо не можуть бути підставою для задоволення позову про стягнення заборгованості.

Доводи апеляційної скарги в тому, що позовні вимоги підтверджені розрахунком заборгованості, де вказано суми відсотків, пені та інші платежі відповідно до кредитного договору, є безпідставними з огляду на те, що позивачем не надано доказів про те, який вид банківської картки видано відповідачу ОСОБА_3, терміну дії такої картки, розміру процентної ставки, встановленої за користування кредитом тощо, що унеможливлює перевірити правильність такого розрахунку.

Інші доводи апеляційної скарги також правильних висновків суду першої інстанції не спростовують.

За наведених обставин апеляційний суд вважає, що рішення суду першої інстанції є законним і обґрунтованим, ухваленим з дотриманням норм матеріального та процесуального права, в зв'язку з чим не підлягає до скасування, а апеляційна скарга не підлягає до задоволення, оскільки наведені в ній доводи правильність висновків суду не спростовують.

На підставі викладеного і керуючись ст. 374, 375, 381-382 ЦПК України, суд

Постановив:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» залишити без задоволення.

Рішення Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 16 січня 2019 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

На постанову може бути подана касаційна скарга до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

ГоловуючийМ.В. Матківська
СуддіВ.В. Сопрун
І.М. Стадник