Постанова

Іменем України

27 листопада 2019 року

м. Київ

справа № 201/17628/15-ц

провадження № 61-9448св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Крата В. І.,

суддів: Антоненко Н. О., Журавель В. І., Краснощокова Є. В., Русинчука М. М. (суддя-доповідач),

учасники справи:позивач: ОСОБА_1 ,

відповідач: Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк»,

розглянув у судовому засіданні у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи касаційну скаргу ОСОБА_1 , подану його представником ОСОБА_2 , на рішення Жовтневого районного суду міста Дніпропетровська від 01 березня 2016 року у складі судді Батманової В. В. та рішення Апеляційного суду Дніпропетровської області від 07 листопада 2016 року у складі колегії суддів: Тамакулової В. О., Прозорової М. Л., Макарова М. О.,

ВСТАНОВИВ :

Короткий зміст позовних вимог

У грудні 2015 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ПАТ КБ «ПриватБанк», про захист прав споживачів, визнання права на інформацію та припинення дій.

В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що 12 серпня 2005 року між ним та відповідачем укладено кредитний договір.

27 жовтня 2015 року він звернувся до банку стосовно надання інформації, проте відповіді не отримав на цей запит. Просить, зобов`язати відповідача визнати право на отримання інформації, припинити дії відповідача які порушують право позивача, надати інформацію щодо реальної процентної ставки та інших запитуваних даних.

Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції

Рішенням Жовтневого районного суду міста Дніпропетровська від 01 березня 2016 року позов ОСОБА_1 залишено без задоволення.

Суд першої інстанції виходив з того, що відповідач у місячний строк надав відповідь на запит представника позивача, зокрема запропонував позивачу звернутися до відділення банку найближчим часом для отримання необхідної позивачу інформації.

Короткий зміст судового рішення суду апеляційної інстанції

Рішенням Апеляційного суду Дніпропетровської області від 07 листопада 2016 року рішення Жовтневого районного суду міста Дніпропетровська від 01 березня 2016 року скасовано, ухвалено нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

Суд апеляційної інстанції, скасовуючи рішення суду першої інстанції, виходив з положень частини другої статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів», яка регулює зобов`язання кредитодавця перед укладанням договору про надання споживчого кредиту, дійшов висновку, що вимоги ОСОБА_1 про надання інформації щодо вже укладеного кредитного договору складають банківську таємницю.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

У грудні 2016 рокувідповідач ОСОБА_1 звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою, в якій, посилаючись на неправильне застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення суду першої та апеляційної інстанцій, ухвалити нове рішення про задоволення позову.

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

Касаційна скарга обґрунтована тим, що банк порушив його права як споживача, запитувана інформація не є банківською таємницею, хоча довіреність позивача дозволяла йому на розкриття банківської таємниці стосовно позивача та його персональних даних. Вважає, що суд апеляційної інстанції скасовуючи рішення першої інстанції неправомірно відмовив у задоволенні позову.

Відзив/заперечення на касаційну скаргу

У червні 2017 року ПАТ КБ «ПриватБанк» подав заперечення на касаційну скаргу, в яких просить відхилити касаційну скаргу та залишити в силі рішення суду апеляційної інстанції.

Заперечення мотивоване тим, що позивачем невірно обраний спосіб захисту порушеного права, що є підставою для відмови у задоволенні позову. Крім того, позивачу надана відповідь вчасно, його права не порушені.

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 13 лютого 2017 року відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою ОСОБА_2 , яка діє в інтересах ОСОБА_1 та витребувано справу з суду першої інстанції.

На виконання вимог підпункту 4 пункту 1 розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України у редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року 29 травня 2018 року справу передано до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду.

Позиція Верховного Суду

Перевіривши доводи касаційної скарги та матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку про часткове задоволення касаційної скарги з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що 12 серпня 2005 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № K2V4GF00260011.

27 жовтня 2015 року представник позивача ОСОБА_3 звернувся до банку з вимогою про надання інформації стосовно умов кредитування та сукупної вартості кредиту, а саме: реальної процентної ставки, абсолютного значення подорожчання кредиту у грошовому виразі; методики, яка використовується банком для визначення валютного курсу тощо. До матеріалів цивільної справи, представник позивача як доказ надав копію запиту разом із копією квитанції про відправку, інших доказів на обґрунтування позовних вимог суду не надав.

Згідно відповіді банку 03 листопада 2015 року № 20.1.0.0.0/7-20151031/792 банком було надано інформацію на запит представника позивача, зокрема запропоновано найближчим часом звернутись до відділення ПАТ КБ «ПриватБанк», де буде надана вичерпна відповідь на всі питання.

Згідно частини першої статті 3 ЦПК України (в редакції, чинній на момент ухвалення оскаржених рішень) кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

У абзаці 1 частини першої статті 60 ЦПК України (в редакції, чинній на момент ухвалення оскаржених рішень) передбачено, що кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Тлумачення вказаних норм дозволяє зробити висновок, що для застосування того чи іншого способу захисту, необхідно встановити, які ж права (інтереси) позивача порушені, невизнані або оспорені відповідачами і за захистом яких прав (інтересів) позивач звернувся до суду.

При оцінці обраного позивачем способу захисту потрібно враховувати його ефективність, тобто спосіб захисту має відповідати змісту порушеного прва, характеру правопорушення та забезпечувати поновлення порушеного права. При цьому необхідно встановити чи порушується (не визнається або оспорюється) саме право або інтерес особи, яка звернулася до суду.

Встановивши, що відповідачем не було порушено прав позивача, суд першої інстанції обґрунтовано відмовив в позові.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

Згідно зі статтею 413 ЦПК України суд касаційної інстанції скасовує постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково і залишає в силі рішення суду першої інстанції у відповідній частині, якщо встановить, що судом апеляційної інстанції скасовано судове рішення, яке відповідає закону.

Оскільки апеляційний суд помилково скасоваав рішення суду першої інстанції, ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права, оскаржуване рішення апеляційного суду відповідно до положень статті 413 ЦПК України належить скасувати із залишенням в силі рішення суду першої інстанції.

Керуючись статтями 400, 409, 413, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 , подану його представником ОСОБА_2 , задовольнити частково.

Рішення Апеляційного суду Дніпропетровської області від 07 листопада 2016 року скасувати.

Рішення Жовтневого районного суду міста Дніпропетровська від 01 березня 2016 року залишити в силі.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий В. І. Крат

Судді: Н. О. Антоненко

В. І. Журавель

Є. В. Краснощоков

М. М. Русинчук