Справа № 457/428/16-ц Головуючий у 1 інстанції: Марчук В.І.
Провадження № 22-ц/811/935/19 Доповідач в 2-й інстанції: Шеремета Н. О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 грудня 2019 року Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого: Шеремети Н.О.

суддів: Крайник Н.П., Цяцяка Р.П.

секретаря: Куцика І.Б.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Трускавецького міського суду Львівської області від 30 жовтня 2018 року,-

ВСТАНОВИВ:

13.04.2016 року ОСОБА_1 звернулася з позовом до Міністерства юстиції України, Трускавецького міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області, Головного територіального управління юстиції у Львівській області про зобов`язання до вчинення дій.

В обґрунтування позовних вимог посилалася на те, що у Трускавецькому міському відділі державної виконавчої служби ГТУЮ у Львівській області в 2011 році перебувало виконавче провадження за виконавчим листом № 2-318/08, виданим 10.01.2011 року, яке було закрите 21.04.2011 року, постанову про закриття виконавчого провадження було отримано 03.10.2015 року та оскаржено в адміністративному порядку до начальника державної виконавчої служби Трускавецького міського управління юстиції, до начальника Головного територіального управління юстиції у Львівській області та до Міністерства юстиції України, однак постанова не була скасована. Таким чином, рішення Трускавецького міського суду Львівської області про зміну формулювання причин звільнення ОСОБА_1 не виконано. Просив визнати незаконною бездіяльність, яка полягає у невиконанні своїх обов`язків та невиконанні рішення Трускавецького міського суду від 23 вересня 2008 року; визнати постанову про закриття виконавчого провадження від 21.04.2011 року протиправною, незаконною та скасувати її; зобов`язати Трускавецький міський відділ державної виконавчої служби ГТУЮ у Львівській області вжити всіх необхідних заходів щодо виконання рішення Трускавецького міського суду від 23.09.2008 року про зміну формулювання причин звільнення ОСОБА_1 ; зобов`язати Трускавецький міський відділ державної виконавчої служби ГТУЮ у Львівській області вжити всіх необхідних заходів щодо скасування постанови про закриття виконавчого провадження за виконавчим листом від 10.01.2011 року № 2-318/08, як незаконну та відновити виконавче провадження; визнати дії та бездіяльність Міністерства юстиції України протиправними щодо невиконання своїх обов`язків; визнати дії та бездіяльність Головного територіального управління юстиції у Львівській області протиправними щодо невиконання своїх обов`язків.

Оскаржуваним рішенням Трускавецького міського суду Львівської області від 30 жовтня 2018 року у задоволенні позову ОСОБА_1 - відмовлено.

Рішення суду оскаржила ОСОБА_1 , вважає рішення суду незаконним та необґрунтованим, ухваленим з порушенням норм матеріального та процесуального права, без з`ясування обставин, що мають значення для правильного вирішення справи. Зазначає, що в оскаржуваному рішенні суд посилається на рішення Трускавецького міського суду Львівської області від 23.02.2016 року у справі №457/1049/15-ц, яким позивачу було відмовлено у задоволенні позову, проте поза увагою суду залишилось те, що постанова про закриття виконавчого провадження винесена в 2011 році, а рішення в 2016 році і вказане рішення ухвалене на підставі незаконної постанови. Крім того, в рішенні суду зазначено, що рішення Трускавецького міського суду Львівської області від 23.02.2016 року в апеляційному порядку не оскаржувалось, що не відповідає дійсності. Вказує, що суд постанови про закриття виконавчого провадження на предмет законності не досліджував, а тому висновки суду про відмову в задоволенні позовних вимог є передчасними. Вважає невірним висновок мсуду про пропуск позивачем строку оскарження постанови, оскільки позивачі не заперечують, що їм було відомо про постанову, однак вони не були ознайомлені зі змістом постанови та на неодноразові звернення щодо видачі такої їм було відмовлено. Просить рішення скасувати та ухвалити рішення яким позов задовольнити повністю, а також розглянути заяву від 07.03.2017 року про поновлення термінів оскарження постанови про закриття виконавчого провадження від 21.04.2011 року.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення з наступних мотивів.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно зі ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Частина 3 ст. 3 ЦПК України передбачає, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб або державних чи суспільних інтересах.

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. (ч.1 ст. 13 ЦПК України).

Частина 3 ст. 12 ЦПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно ч.1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з положеннями ч. ч. 1-4 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Частина 1 ст. 81 ЦПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, а відповідно до ч.6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.(ч.1 ст. 89 ЦПК України).

Судом першої інстанції встановлено, що відповідно до рішення Трускавецького міського суду від 23 вересня 2008 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Львівської області від 23.12.2008 року, позов ОСОБА_1 задоволено, визнано неправильним формулювання звільнення ОСОБА_1 з роботи наказом № 131 від 15.11.2006 року звільнення «акушерки жіночої консультації ОСОБА_1 15.11.2006 року по п. 6 ст. 36 КЗпП України як таку, що відмовилася продовжувати роботу у міській лікарні у зв`язку із змінами істотних умов праці» та змінити на формулювання «розірвання трудового договору з акушеркою стаціонару жіночої консультації зі стаціонаром Трускавецької міської лікарні у зв`язку з ліквідацією стаціонару жіночої консультації та скороченням штату його працівників по п. 1 ст. 40 КЗпП України», і 10.01.2011 року ОСОБА_1 було видано виконавчий лист по справі № 2-318/08, а 18.01.2011 року на виконання згаданого рішення суду Трускавецьким міським відділом державної виконавчої служби ГТУЮ у Львівській області було відкрито виконавче провадження ВП № 23756430

31.01.2011 року постановою заступника начальника Трускавецького міського відділу державної виконавчої служби ГТУЮ у Львівській області Федурко Р.В. було зупинено виконавче провадження, оскільки 31.01.2011 року державний виконавець звернувся до Трускавецького міського суду із заявою про роз`яснення рішення суду.

09.03.2011 року постановою заступника начальника відділу державної виконавчої служби Трускавецького міського управління юстиції Федурко Р.В. було поновлено виконавче провадження ВП № 23756430, оскільки 04.03.2011 року надійшла ухвала про відмову у роз`ясненні судового рішення № 6/1324-4/11 від 01 березня 2011 року.

10.03.2011 року головному лікарю Трускавецької міської лікарня Свіжинському Й.М. було скеровано вимогу № 09-23/Д6-149 державного виконавця про добровільне виконання виконавчого документу, а 21.04.2011 року державним виконавцем була винесена постанова про закінчення виконавчого провадження у зв`язку з остаточним виконанням у повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.

Рішенням Трускавецького міського суду Львівської області від 23 лютого 2016 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Львівської області від 16.05.2016 року, які залишені без змін ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 12.12.2016 року, у задоволенні позову представника позивача ОСОБА_1 ОСОБА_2 до Трускавецької міської лікарні, третя особа на стороні відповідача: Трускавецький міський відділ державної виконавчої служби ГТУЮ у Львівській області про визнання дій та бездіяльності протиправними та зобов`язання до вчинення дій - відмовлено. (справа № 457/1049/15-ц).

Звернувшись з позовом (справа №457/1049/15-ц), ОСОБА_1 просила визнати протиправною бездіяльність Трускавецької міської лікарні у зв`язку з невиконанням рішення Трускавецького міського суду від 23 вересня 2008 року відповідно до закону та ухиленням від видачі наказу про зміну формулювання відповідно до п. 2.10 Інструкції про ведення трудових книжок працівників та зобов`язати Трускавецьку міську лікарню видати наказ про зміну формулювання причини звільнення ОСОБА_1 . Відмова у задоволенні позову обґрунтована тим, що як позивачці, так і її представнику було відомо про закінчення виконавчого провадження по виконанню рішення Трускавецького міського суду від 23 вересня 2008 року, а з позовом вона звернулася до суду у вересні 2015 року.

Під час розгляду вищезгаданої цивільної справи судом встановлено наступні обставини.

16 грудня 2015 року до матеріалів справи № 457/1049/15-ц представником позивача ОСОБА_1 було надано пояснення по справі, до якого було долучено копію листа Головного управління юстиції у Львівській області від 12 травня 2011 року № П-170/30-09, де зазначено, що 18 січня 2011 року державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження, яку цього ж дня простою кореспонденцією скеровано сторонам виконавчого провадження для відома та виконання. Загалом у листі деталізовано розписано хід виконавчого провадження № 2-318/08, зокрема, зазначено і про закриття виконавчого провадження державним виконавцем 21 квітня 2011 року. Таким чином, позивачці ОСОБА_1 було відомо про факт закриття виконавчого провадження 21 квітня 2011 року.

Крім цього, під час розгляду цивільної справи № 457/1049/15-ц представником Трускавецького міського відділу державної виконавчої служби ГТУЮ у Львівській області було надано для огляду у судовому засіданні матеріали про хід виконавчого провадження № 23756430, витяги яких зроблено з Єдиного державного реєстру виконавчих проваджень. Надати суду для огляду матеріали виконавчого провадження не виявилося можливим, оскільки відповідно до акту про вилучення виконавчих проваджень для знищення від 29 січня 2015 року на підставі розпорядження № 08 від 06.01.2015 року проведено знищення виконавчих проваджень, завершених у 2011 році через закінчення строків їх зберігання, серед яких було знищено виконавче провадження за виконавчим листом № 2-318/08 від 10.01.2011 року, виданого Трускавецьким міським судом.

Зазначена постанова про закриття виконавчого провадження оскаржена боржником у встановлений законодавством строк не була.

Відповідно до статті 385 ЦПК (у редакції, яка діяла на момент виникнення спірних правовідносин) скаргу на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби може бути подано до суду у десятиденний строк, а при оскарженні постанови про відкладення провадження виконавчих дій - у триденний строк, які обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав чи свобод, тобто, позивачу з травня 2011 року було відомо про закриття виконавчого провадження за виконавчим листом № 2-318/08, виданого 23 грудня 2008 року Трускавецьким міським судом.

Слід наголосити на тому, що 11.07.2011 року провідним державним інспектором праці Петрусик Р.І. було складено протокол про адміністративне правопорушення, вчинене головним лікарем КП «Трускавецька міська лікарня» ОСОБА_3 , яке полягає в порушенні вимог законодавства про працю, а саме, неправильного внесення записів у трудову книжку та невжиття заходів щодо ознайомлення ОСОБА_1 з наказом № 131 від 15.11.2006 року.

Відповідно до постанови № 13-08-005/0900-0259 від 11.07.2011 року, складеної провідним державним інспектором праці Петрусик Р.І., на ОСОБА_3 було накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу.

Крім того, постановою Трускавецького міського суду від 13 жовтня 2011 року у справі за позовом ОСОБА_3 до Територіальної державної інспекції праці у Львівській області про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення позов було задоволено; визнано недійсною та скасовано постанову провідного державного інспектора праці Петрусик Р.І. № 13-08-005/0900-0259 від 11.07.2011 року про накладення на ОСОБА_3 адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 901 грн.

Зокрема, постановою Трускавецького міського суду встановлено, що Трускавецькою міською лікарнею було виконано приписи Територіальної державної інспекції праці, підтвердженням чого є постанова про закінчення виконавчого провадження ВП № 23756430 від 21.04.2011 року. Постанова № 13-08-005/0900-0259 від 11.07.2011 року не містить жодних фактичних даних, які безспірно підтверджують вину ОСОБА_3 у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 188-6 КУпАП.

За вищенаведеного, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що оскільки рішення Трускавецького міського суду Львівської області від 23 вересня 2008 року виконане, що підтверджується постановою про закінчення виконавчого провадження від 21.04.2011 року, яка є чинною, оскільки така не скасована в судовому порядку, то відсутні підстави для задоволення позовної вимоги до Міністерства юстиції України, Трускавецького міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області, Головного територіального управління юстиції у Львівській області, про визнання незаконною, протиправною бездіяльність у невиконанні прямих обов`язків та невиконанні рішення Трускавецького міського суду Львівської області від 23.09.2008 року, про зобов`язання до вчинення дій щодо виконання рішення Трускавецького міського суду Львівської області від 23 вересня 2008 року.

Що стосується постанови заступника начальника ВДВС Трускавецького міського управління юстиції Федурко Р.В. від 21.04.2011 року про закінчення виконавчого провадження, яку позивач вважає незаконною, протиправною та передчасною, у зв`язку з чим просить визнати постанову про закриття виконавчого провадження від 21.04.2011 року протиправною, незаконною, просить її скасувати; визнати протиправними дії ВДВС Трускавецького міського управління юстиції у винесенні незаконної, протиправної постанови про закриття виконавчого провадження та зобов`язати Трускавецький міський відділ державної виконавчої служби ГТУЮ у Львівській вжити всіх необхідних заходів щодо скасування постанови про закриття виконавчого провадження по виконавчому листу від 10.11.2011 року №2-318/08 та відновити виконавче провадження, колегія суддів зазначає, що позивачем фактично оскаржуються дії державного виконавця, що пов`язані з виконанням рішення Трускавецького міського суду Львівської області від 23.09.2008 року, разом з тим державний виконавець ВДВС Трускавецького МУЮ ГТУЮ у Львівській області не залучений до участі у справі.

Крім цього, відповідно до ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження» рішення, дії чи бездіяльність виконавця, посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Розділ У11 ЦПК України передбачає порядок здійснення судового контролю за виконанням судових рішень.

Відповідно до ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду зі скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією чи бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Скарга подається до суду, який розглянув справу, як суд першої інстанції. (ч.1 ст. 448 ЦПК України).

Згідно зі ст. 449 ЦПК України скаргу можу бути подано до суду: а) у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права або свободи; б) у триденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права, у разі оскарження постанови про відкладення провадження виконавчих дій.

Частина 2 ст. 449 ЦПК України передбачає, що пропущений з поважних причин строк для подання скарги може бути поновлено судом.

Справи за скаргами на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи посадової особи ДВС розглядаються судом за загальними правилами ЦПК України з особливостями, встановленими ст. 450 ЦПК України, за участю стягувача, боржника і державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби чи приватного виконавця, рішення, дія чи бездіяльність яких оскаржується.

Частина 2 ст. 450 ЦПК України передбачає, що неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду карги, не перешкоджають її розгляду.

За результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу.(ч.1 ст. 451 ЦПК України).

У разі встановлення обгрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця, або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, усунути порушення (поновити порушене право заявника). (ч.2 ст. 451 ЦПК України).

Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги. (ч.3 ст. 451 ЦПК України).

Відтак, ЦПК України передбачає, що рішення, дії чи бездіяльність державного виконавця під час виконання судового рішення можуть бути оскаржені до суду, процесуальним документом, з яким сторона виконавчого провадження повинна звернутися до суду, є скарга, яка може бути подана лише протягом десяти днів, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права або свободи, пропущений з поважних причин строк для подання скарги, підлягає поновленню, скарга розглядається за участю стягувача, боржника і державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби чи приватного виконавця, рішення, дія чи бездіяльність яких оскаржується, і за результатами розгляду суд постановляє ухвалу.

Тобто, ЦПК України, Закон України «Про виконавче провадження», передбачають, що сторони виконавчого провадження, які вважають, що рішеннями, дією чи бездіяльністю державного виконавця під час виконання судового рішення порушено їх права чи свободи, вправі звернутися до суду зі скаргою, а не з позовною заявою.

Відповідно до роз`яснень п. п. 13, 16, 17 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 07.02.2014 року «Про практику розгляду судами скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» скарга має відповідати загальним вимогам щодо форми та змісту позовної заяви, передбаченими положеннями ЦПК, та містити відомості, зазначені в ч. 4 статті 74 Закону України «Про виконавче провадження». Якщо скарга за формою і змістом не відповідає таким вимогам, то застосовуються положення статті 121 ЦПК України. Передбачений строк на подання скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби, приватного виконавця є процесуальним строком, і такий може бути поновлений за наявності поважних причин за заявою заявника, яка подається одночасно зі скаргою або викладається у скарзі у вигляді клопотання. Якщо скаргу подано з пропуском строку, встановленого законом, та відсутнє клопотання про його поновлення, така скарга суддею залишається без розгляду при її прийнятті та повертається заявникові. При цьому заявникові може бути роз`яснено право на повторне звернення до суду на загальних підставах. Сторона виконавчого провадження, яка звернулася до суду зі скаргою, бере участь в її розгляді як заявник, а інші учасники цього провадження, прав і обов`язків яких безпосередньо стосується розгляд і вирішення цієї скарги, - як заінтересовані особи. До участі у справі як заінтересованої особи залучається інша сторона виконавчого провадження, оскільки судовим рішенням може бути вирішено питання про її права чи інтереси.

Як вбачається зі змісту позовної заяви, ні державний виконавець, ні посадові особи ВДВС Трускавецького МУЮ ГТУЮ у Львівській області, позивачем до участі у справі не залучалися, відповідачами у справі зазначені лише юридичні особи, Міністерство юстиції України, відділ ДВС Трускавецького міського управління юстиції Головного територіального управління юстиції у Львівській області, Головне територіальне управління юстиції у Львівській області.

Що стосується вимоги ОСОБА_1 про розгляд її заяви від 07.03.2017 року про поновлення термінів оскарження постанови про закриття виконавчого провадження від 24.04.2011 року, то така заява може бути вирішена при розгляді судом саме скарги на постанову про закриття виконавчого провадження.

Відповідно до ч.2 ст. ст. 451 ЦПК України у разі встановлення обгрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця, або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, усунути порушення (поновити порушене право заявника).

При цьому суд не має права зобов`язувати зазначених осіб до вчинення тих дій, які згідно із Законом України «Про виконавче провадження» можуть здійснюватися лише державним виконавцем або відповідною посадовою особою державної виконавчої служби.

А відтак, суд не може зобов`язати саме Трускавецький міський відділ державної виокнавочї служби ГТУЮ у Львівській області, як юридичну особу, яка зазначена позивачем, як відповідач, відновити виконавче провадження.

Колегія суддів не погоджується з висновкам суду першої інстанції про відмову в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 з підстав пропуску позивачем позовної давності, оскільки суд вправі відмовити у задоволенні позовних вимог у зв`язку з пропуском позовної давності лише у випадку під ставності позовних вимог.

Разом з тим, як вбачається зі змісту оскаржуваного рішення, суд першої інстанції дійшов висновку, з яким погодився суд апеляційної інстанції, про безпідставність позову ОСОБА_1 , поданого від її мені представником ОСОБА_2 , а відтак колегія суддів вважає, що в задоволенні позову слід відмовити саме з цих підстав, а не у зв`язку з пропуском позивачем позовної давності.

Відповідно до п.2 ч.1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Відповідно до ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 1) неповне з`ясування обставин,що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

А відтак, оскаржуване рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням судом апеляційної інстанції постанови про відмову в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 .

Керуючись ст. 367, ст. 368, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст. ст. 376, 381- 384 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Трускавецького міського суду Львівської області від 30 жовтня 2018 року скасувати та ухвалити нову постанову, якою в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовити.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Постанова складена 05.12.2019 року.

Головуючий: Шеремета Н.О.

Судді: Крайник Н.П.

Цяцяк Р.П.