Справа № 203/8132/19
Провадження № 2/201/2827/2019
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 грудня 2019 року м Дніпро

Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді Демидової С.О.

з секретарем судового засідання Сисо А.Г.

за участі :

представника позивача ОСОБА_1

відповідача ОСОБА_2

представника відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду за правилами спрощеного провадження цивільну справу за позовною заявою Обслуговуючого кооперативу «Мандриківська 127» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги, -

ВСТАНОВИВ:

До Жовтневого районного суду міста Дніпропетровська 12 липня 2019 року надійшла позовна заява Обслуговуючого кооперативу «Мандриківська 127» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги.

В обґрунтування своїх вимог представник позивача у позовній заяві посилався на те, що ОК «Мандриківська 127» є юридичною особою, створеною власниками квартир з метою ефективного утримання та використання неподільного та загального майна житлового комплексу за адресою: АДРЕСА_1 у відповідності до Закону України «Про кооперацію». Кооператив забезпечує утримання будинку та прибудинкової території, обслуговування ліфтів, вивезення твердих побутових відходів, освітлення місць загального користування, теплопостачання в жилі та допоміжні приміщення споживачів за допомогою дахової котельні та несе експлуатаційні витрати на вищезазначені цілі. Відповідач ОСОБА_2 є власником квартири АДРЕСА_2 зазначеного будинку. Остання свої обов`язки в повному обсязі не виконує, несвоєчасно та не в повному обсязі вносить плату за отримані житлово-комунальні послуги, внаслідок чого за період з березня 2017 року по травень 2019 року має заборгованість в сумі 18047,53 грн. У зв`язку із зазначеним, позивач просив стягнути з відповідача вказану заборгованість, а також інфляційні витрати в сумі 1897,95 грн., три відсотки річних в сумі 911,95 грн., а також витрати зі сплати судового збору.

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу справ між суддями від 12 липня 2019 року указана позовна заява передана для розгляду судді Демидовій С.О. (а.с.183).

Згідно із вимогами ч. 6 ст. 187 ЦПК України суддя звернувся до відділу адресно-довідкової роботи ГУ ДМС України в Дніпропетровській області щодо надання інформації про зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання відповідача (а.с.184).

До суду 26 липня 2019 року на запит надійшла інформація про зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання (перебування) відповідача (а.с.184).

Ухвалою судді від 29 липня 2019 року відкрито провадження у цивільній справі за позовом Обслуговуючого кооперативу «Мандриківська 127» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги (а.с.185-186).

У відзиві на позовну заяву відповідач просить суд відмовити у задоволенні позову у повному обсязі. В обґрунтування заперечень відповідач посилається на те, що в угоді укладеної між сторонами про будівництво житла не зазначено особи, на чию користь необхідно сплачувати за правове, технічне та організаційне забезпечення будівництва. Позивач після закінчення будівництва будинку не є власником цього будинку і не є особою, яка надає відповідні житлово-комунальні послуги вкладникам квартир цього будинку. Вказує на відсутність доказів приймання позивачем на баланс будинку АДРЕСА_1 . До позовної заяви надано розрахунки витрат на утримання будинку, з яких вбачається, що останні затверджено на зборах кооперативу. Проте, даний протокол містить недостовірні дані, оскільки з нього вбачається, що по різним питанням кількість осіб, що були присутні на зборах, відрізняється (а.с.204-212).

У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав, просив суд їх задовольнити у повному обсязі.

Відповідач і її представник у судовому засіданні позовні вимоги не визнали, заперечували проти їх задоволення з підстав, викладених у відзиві на позов.

Суд, вислухавши відповідача, представників сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні, дійшов до таких висновків.

Згідно із ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Статтями 77-80 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Судом встановлено і це підтверджується матеріалами справи, що

Законом України «Про житлово-комунальні послуги».

Згідно з положеннями ст.1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» (в редакції на момент виникнення між сторонами спірних правовідносин), житлово-комунальні послуги результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування осіб у жилих і нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил.

Балансоутримувач будинку, споруди, житлового комплексу або комплексу будинків і споруд (далі балансоутримувач) власник або юридична особа, яка за договором з власником утримує на балансі відповідне майно, а також веде бухгалтерську, статистичну та іншу передбачену законодавством звітність, здійснює розрахунки коштів, необхідних для своєчасного проведення капітального і поточного ремонтів та утримання, а також забезпечує управління цим майном і несе відповідальність за його експлуатацію згідно з законом.

Власник приміщення, будинку, споруди, житлового комплексу або комплексу будинків і споруд (далі власник) фізична або юридична особа, якій належить право володіння, користування та розпоряджання приміщенням, будинком, спорудою, житловим комплексом або комплексом будинків і споруд, зареєстроване у встановленому законом порядку.

Комунальні послуги результат господарської діяльності, спрямованої на задоволення потреби фізичної чи юридичної особи у забезпеченні холодною та гарячою водою, водовідведенням, газопостачанням, опаленням, а також вивезення побутових відходів у порядку, встановленому законодавством.

Споживач фізична чи юридична особа, яка отримує або має намір отримати житлово-комунальну послугу.

Утримання будинків і прибудинкових територій господарська діяльність, спрямована на задоволення потреби фізичної чи юридичної особи щодо забезпечення експлуатації та/або ремонту жилих та нежилих приміщень, будинків і споруд, комплексів будинків і споруд, а також утримання прилеглої до них (прибудинкової) території відповідно до вимог нормативів, норм, стандартів, порядків і правил згідно із законодавством.

Згідно ч.1 ст.13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» залежно від функціонального призначення житлово-комунальні послуги поділяються на: 1) комунальні послуги (централізоване постачання холодної води, централізоване постачання гарячої води, водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем), газопостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо); 2) послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, санітарно-технічне обслуговування, обслуговування внутрішньобудинкових мереж, утримання ліфтів, освітлення місць загального користування, поточний ремонт, вивезення побутових відходів тощо); 3) послуги з управління будинком, спорудою або групою будинків (балансоутримання, укладання договорів на виконання послуг, контроль виконання умов договору тощо); 4) послуги з ремонту приміщень, будинків, споруд (заміна та підсилення елементів конструкцій та мереж, їх реконструкція, відновлення несучої спроможності несучих елементів конструкцій тощо).

Відповідно до ст.20 цього Закону споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом, а у разі несвоєчасного здійснення платежів за житлово-комунальні послуги сплачувати пеню у встановлених законом чи договором розмірах.

Нормами ст.ст.525, 526 ЦК України зазначено, що зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до актів цивільного законодавства, одностороння відмова від зобов`язання не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно ч.1 ст.32 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» плата за житлово-комунальні послуги нараховується щомісячно відповідно до умов договору в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Щомісячна оплата житлово-комунальних послуг також передбачена Законом України «Про теплопостачання», Законом України «Про питну воду та питне водопостачання», Законом України «Про ринок електричної енергії» та діючим на час виникнення спірних правовідносин між сторонами Законом України «Про електроенергетику».

Згідно ст.151 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності жилий будинок (квартиру), зобов`язані забезпечувати його схоронність, провадити за свій рахунок поточний і капітальний ремонт, утримувати в порядку придомову територію.

У відповідності до ст.ст.319,322 ЦК України власність зобов`язує. Власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно термінів, наведених в ст.2 Закону України «Про кооперацію»:

- кооператив юридична особа, утворена фізичними та/або юридичними особами, які добровільно об`єдналися на основі членства для ведення спільної господарської та іншої діяльності з метою задоволення своїх економічних, соціальних та інших потреб на засадах самоврядування;

- обслуговуючий кооператив кооператив, який утворюється шляхом об`єднання фізичних та/або юридичних осіб для надання послуг переважно членам кооперативу, а також іншим особам з метою провадження їх господарської діяльності. Обслуговуючі кооперативи надають послуги іншим особам в обсягах, що не перевищують 20 відсотків загального обороту кооперативу;

- членський внесок грошовий неповоротний внесок, який періодично сплачується членом кооперативного об`єднання для забезпечення поточної діяльності кооперативного об`єднання;

- цільовий внесок грошовий чи інший майновий внесок члена кооперативу, що вноситься понад пай до спеціального фонду кооперативу для забезпечення виконання конкретних завдань кооперативу;

- резервний фонд фонд, що формується за рахунок відрахувань від доходу кооперативу та інших не заборонених законодавством надходжень, використовується для покриття шкоди від надзвичайних ситуацій.

Згідно ст.3 Закону України «Про кооперацію» метою кооперації є задоволення економічних, соціальних та інших потреб членів кооперативних організацій на основі поєднання їх особистих та колективних інтересів, поділу між ними ризиків, витрат і доходів, розвитку їх самоорганізації, самоуправління та самоконтролю.

Відповідно до ст.8 зазначеного вище Закону статут кооперативу є правовим документом, що регулює його діяльність.

Статут кооперативу повинен містити такі відомості: найменування кооперативу, його тип та місцезнаходження; мета створення кооперативу і вичерпний перелік видів його діяльності; склад його засновників; умови і порядок вступу до кооперативу та виходу чи виключення з нього; права і обов`язки членів та асоційованих членів кооперативу; порядок внесення змін до статуту кооперативу; порядок встановлення розмірів і сплати внесків та паїв членами кооперативу та відповідальність за порушення зобов`язань щодо їх сплати; форми участі членів кооперативу в його діяльності; порядок формування, склад і компетенція органів управління та органів контролю кооперативу, а також порядок прийняття ними рішень, у тому числі з питань, рішення з яких приймається одноголосно чи кваліфікованою більшістю голосів членів кооперативу, які беруть участь у загальних зборах; порядок формування, використання та розпорядження майном кооперативу; порядок розподілу його доходу та покриття збитків; порядок обліку і звітності у кооперативі; порядок реорганізації і ліквідації кооперативу та вирішення пов`язаних з цим майнових питань; порядок скликання загальних зборів; умови і порядок повернення паю.

Статут може містити інші пов`язані з особливостями діяльності кооперативу положення, що не суперечать законодавству.

Відповідно до ст.15 Закону України «Про кооперацію» вищим органом управління кооперативу є загальні збори членів кооперативу, до компетенції яких, окрім іншого, належить затвердження порядку розподілу доходу кооперативу; визначення розмірів вступного і членського внесків та паїв; визначення розмірів, порядку формування та використання фондів кооперативу; визначення розмірів оплати праці голови правління, голови ревізійної комісії (ревізора), а також кошторису на утримання апарату органів управління та органів контролю за діяльністю кооперативу; затвердження річного звіту і балансу кооперативу; прийняття рішень щодо володіння, користування та розпорядження майном.

Статтею 20 Закону України «Про кооперацію визначено, що для забезпечення статутної діяльності кооператив у порядку, передбаченому його статутом, формує пайовий, резервний, неподільний та спеціальний фонди.

Пайовий фонд майно кооперативу, що формується за рахунок паїв (у тому числі додаткових) членів та асоційованих членів кооперативу.

Резервний фонд створюється за рахунок відрахувань від доходу кооперативу, перерозподілу неподільного фонду, пожертвувань, безповоротної фінансової допомоги та за рахунок інших не заборонених законом надходжень для покриття можливих втрат (збитків).

Спеціальний фонд створюється за рахунок цільових внесків членів кооперативу та інших передбачених законом надходжень для забезпечення його статутної діяльності і використовується за рішенням органів управління кооперативу.

Відповідно до ст.24 Закону України «Про кооперацію» кооперативи реалізують товари та надають послуги за цінами і тарифами, встановленими самостійно, а у випадках, передбачених законом, - за державними цінами і тарифами.

Кооперативи мають право реалізувати товари та надавати послуги за цінами і тарифами, що встановлюються на договірних засадах, окремо для членів кооперативу та інших осіб.

Згідно п.1.1 статуту Обслуговуючого кооперативу «Мандриківська 127» вбачається, що останній створено громадянами України, мешканцями житлового будинку АДРЕСА_3 , постраждалих внаслідок вибуху природного газу.

Пунктом 1.3 статуту визначено, що кооператив є кооперативною організацією, створеною шляхом об`єднання фізичних осіб на добровільних засадах для надання послуг переважно членам (у тому числі асоційованим членам) кооперативу, а також іншим особам з метою провадження їх господарської діяльності, задоволення їх соціальних, економічних потреб на основі поєднання їх особистих та колективних інтересів, поділу витрат і доходів, розвитку їх самоорганізації, самоуправління та самоконтролю.

Відповідно до п.1.4 статуту визначено, що кооператив створений та існує в організаційно-правовій формі «обслуговуючий кооператив».

Місцезнаходженням кооперативу згідно п.1.6 статуту зазначено: м.Дніпропетровськ, АДРЕСА_4 .

Пунктом 2.1 статуту передбачено, що кооператив створено внаслідок об`єднання фізичних осіб для спільної господарської діяльності з метою задоволення потреб громадян-членів кооперативу, що постраждалі в результаті техногенних катастроф та інших заінтересованих осіб в будівництві багатоквартирного будинку за рахунок їх власних грошових коштів для забезпечення житлом членів кооперативу, а також наступній експлуатації та управління цим будинком. Кооператив маж право надавати послуги іншим особам в обсягах встановлених законодавством.

Також п.2.2 статут визначено, що крім головної мети, визначеної в п.2.1 статут, метою кооперативу є створення належних умов проживання членів кооперативу у багатоквартирному будинку шляхом надання членам кооперативу та іншим особам житлово-комунальних послуг, зокрема: електропостачання, водопостачання та водовідведення, газопостачання, опалення квартир та приміщень загального користування, прибирання приміщень загального користування будинку кооперативу та прибудинкової території у визначених межах, здійснення благоустрію житлового будинку та прибудинкової території, вивозу сміття, виконання ремонту та інше.

В обґрунтування пред`явленого позову позивачем було зазначено, що ОК «Мандриківська 127» є юридичною особою, створеною власниками квартир з метою ефективного утримання та використання неподільного та загального майна житлового комплексу по АДРЕСА_1 у відповідності до Закону України «Про кооперацію». Кооператив забезпечує утримання будинку та прибудинкової території, обслуговування ліфтів, вивезення твердих побутових відходів, освітлення місць загального користування, теплопостачання в жилі та допоміжні приміщення споживачів за допомогою дахової котельні та несе експлуатаційні витрати на вищезазначені цілі.

Посилаючись на те, що відповідач ОСОБА_2 є власником квартири АДРЕСА_2 вказаного будинку, свої обов`язки в повному обсязі не виконує, несвоєчасно та не в повному обсязі вносить плату за отримані житлово-комунальні послуги, позивач просив стягнути з останнього заборгованість за отримані житлово-комунальні послуги за період з березня 2017 року по травень 2019 року має заборгованість в сумі 18047,53 грн., інфляційні витрати в сумі 1897,95 грн., три відсотки річних в сумі 611,95 грн.

Поряд з цим, суд враховує, що з наданого статуту не вбачається, що ОК «Мандриківьска 127» створено саме для будівництва та подальшої експлуатації та управління будинком № 51М.

Відповідні зміни до установчих документів не вносились, доказів щодо будівництва будинку АДРЕСА_1 саме Обслуговуючим кооперативом « АДРЕСА_4 127», належності останньому цього будинку, прийняття на баланс, позивачем суду не надано.

Крім того, розрахунок заборгованості наданий позивачем (а.с.39), не містить складових заборгованості, тобто не вбачається за які саме послуги позивач вимагає від відповідача сплату. В той же час, представником позивача надані суду докази на підтвердження укладення окремих договорів з відповідними підприємствами на оплату послуг з електропостачання (а.с.222-225).

За вказаних обставин, суд враховує, що позовні вимоги про стягнення з відповідача заборгованості за житлово-комунальні послуги в сумі 18047,53 грн. є необґрунтованими, не конкретизованими, не підтверджені належними та допустимими доказами, а тому задоволенню не підлягають.

В зв`язку із зазначеним, слід відмовити і в задоволенні позовних вимог в частині стягнення з відповідача на підставі ч.2 ст.625 ЦК України інфляційних витрат та трьох відсотків річних, нарахованих на суму заборгованості, правомірність та правильність нарахування якої позивачем не доведена.

Оскільки в задоволенні позову відмовлено в повному обсязі, понесені позивачем судові витрати слід покласти на останнього.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.1,13,20,32 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», ст. 151 ЖК України, ст.ст. 319,322,525,526,625 ЦК України, ст.ст. 2,3,8,15,20,24 Закону України «Про кооперацію» ст.ст.2,4,5,10,11,12,13,76-81,141,258,259,263-268 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву Обслуговуючого кооперативу «Мандриківська 127» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги, залишити без задоволення.

Рішення може бути оскаржено до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення виготовлений 09 грудня 2019 року.

Суддя С.О. Демидова