Справа № 405/5120/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.11.2019 Ленінський районний суд м. Кіровограда в складі

головуючої судді: Шевченко І.М.

з участю секретаря : Фришко А.Ю.

представника позивача : адвоката Іванової І.А.

представника відповідача : Лакатош В.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кропивницький цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління комунальної власності Міської ради міста Кропивницького про визнання права власності на спадкове майно, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулась в суд з позовом, в якому просила визнати за нею право власності на квартиру АДРЕСА_1 в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Позов обґрунтовує тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про смерть від 18.12.2018 року. Після її смерті залишилося спадкове майно, яке складається із вищезазначеної квартири, яка належала померлій на підставі договору обміну житла від 04.11.1997 року, посвідченого на Кіровоградській філії «Української біржі нерухомості» за реєстровим № 681/97. Вона є спадкоємцем померлої за заповітом від 15.01.1996 року, за реєстровим № 5-110, згідно якого все своє майно померла заповідала їй та ОСОБА_3 . В порядку ст. 1269 ЦК України вона прийняла спадщину шляхом звернення із відповідною заявою до приватного нотаріуса Кропивницького міського нотаріального округу Лимар О.А. Інший спадкоємець за заповітом - ОСОБА_3 відмовилася від прийняття спадщини шляхом подання нотаріусу відповідної заяви.

Таким чином, вона має право на вказане вище спадкове майно, але належним чином оформити свої нотаріальні права не має можливості, так як правовстановлюючий документ на квартиру, зазначений вище договір обміну житла, не посвідчений нотаріально. Враховуючи зазначене, нотаріус не може видати їй свідоцтво про право на спадщину, що підтверджується відповідною постановою про відмову у вчинені нотаріальної дії, а тому посилаючись на вказані обставини, норми чинного законодавства, просила задовольнити позов.

В судовому засіданні представник позивача позов підтримала, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві та просила задовольнити позов.

Представник відповідача Управління комунальної власності Міської ради міста Кропивницького в судовому засіданні просив прийняти рішення відповідно до норм чинного законодавства, при цьому, представником відповідача подано пояснення на позов, в яких він просив відмовити в задоволенні позову позивача. Заперечення представника відповідача зводяться до того, що позивачем не вірно вказано відповідача по справі. Управління не заперечує право позивача на спадкове майно та визнає її право на майно, але після 01.01.2013 року функції державної реєстрації права власності на нерухоме майно перейшли до державних реєстраторів та до нотаріусів, як державних так і приватних, а тому належним відповідачем у вказаній справі має бути нотаріус, який є уповноваженим державою органом на проведення державної реєстрації права власності і який не визнає та спотворює чинне законодавство України, що діяло на момент укладення договору обміну та не визнає державну реєстрацію права власності спадкодавця, проведену ОКП «Кіровоградське обласне об`єднане бюро технічної інвентаризації».

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи та оцінивши зібрані у справі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку про задоволення позову, виходячи з наступних підстав.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про смерть, виданим 18.12.2018 року Кропивницьким міським відділом державної реєстрації смерті Головного територіального управління юстиції у кіровоградській області, актовий запис № 3226.

За життя ОСОБА_2 належала квартира АДРЕСА_1 на підставі договору обміну житла від 04.11.1997 року, посвідченого на Кіровоградській філії «Української біржі нерухомості» за реєстровим № 681/97. Право власності ОСОБА_2 зареєстроване ОКП «Кіровоградське обласне об`єднане бюро технічної інвентаризації», що підтверджується архівною довідкою № 534446 від 26.06.2019 року.

Крім того, за життя ОСОБА_2 склала заповіт, посвідчений 15.01.1996 року державним нотаріусом Першої кіровоградської державної нотаріальної контори Волошиною Л.Л., за реєстровим № 5-110, згідно якого все своє майно померла заповідала ОСОБА_3 та ОСОБА_1 .

За правилами статей 1216, 1217 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Згідно ч. 1 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою.

Відповідно до положень ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті.

В порядку ст. 1269 ЦК України ОСОБА_1 прийняла спадщину шляхом звернення із відповідною заявою до приватного нотаріуса Кропивницького міського нотаріального округу Лимар О.А. Інший спадкоємець за заповітом - ОСОБА_3 відмовилася від прийняття спадщини шляхом подання нотаріусу відповідної заяви.

Як вбачається з постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії приватного нотаріуса Кропивницького міського нотаріального округу Лимар О.А. № 96/02-31 від 02.07.2019 року, ОСОБА_4 відмовлено у вчиненні нотаріальної дії щодо видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, так як наданий для оформлення спадщини договір обміну житла, укладений 04.11.1997 оку на кіровоградській філії ТБ «Українська Біржа нерухомості», реєстраційний номер 681/97 укладений без додержання вимог закону щодо його нотаріального посвідчення.

Згідно ст. 67 Закону України «Про нотаріат», свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством. При видачі свідоцтва про право на спадщину перевіряється, в тому числі, й склад спадкового майна.

Згідно п.п 4.15 п. 4 глави 10 Розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затердженого Наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 року № 296/5, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, право власності на яке підлягає державній реєстрації, проводиться нотаріусом після подання документів, що посвідчують право власності спадкодавця на таке майно.

Статтею 227 ЦК України 1963 року, який діяв на момент укладання договору обміну від 04.11.1997 року, було встановлено, що договір обміну житла повинен бути нотаріально посвідчений, якщо хоча б однією з сторін є громадянин. Недодержання цієї вимоги тягне недійсність договору (ст. 47 того ж кодексу).

Відповідно до статті 47 ЦК України 1963 року недодержання, у визначених законом випадках, нотаріальної форми угоди тягне за собою її недійсність з наслідками, передбаченими частиною другою статті 48 ЦК України 1963 року. Якщо одна з сторін повністю або частково виконала угоду, що потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд вправі за вимогою сторони, яка виконала угоду, визнати угоду дійсною. В цьому разі наступне нотаріальне оформлення угоди не вимагається.

Вимогами ч.2 ст. 15 Закону України «Про товарну біржу», яка діяла на момент укладення договору, було визначено, що угоди, зареєстровані на біржі не підлягають нотаріальному посвідченню.

Згідно п. 4 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику в справах про визнання угод недійсними» від 28.04.1978 року із змінами, з підстав недодержання нотаріальної форми визнаються недійсними тільки угоди, які відповідно до чинного законодавства підлягають обов`язковому нотаріальному посвідченню, зокрема, договори купівлі-продажу/обміну, в тому числі при придбанні на біржових торгах жилого будинку (квартири) чи його (її) частини.

Якщо така угода виконана повністю або частково однією з сторін, а друга сторона ухиляється від її нотаріального оформлення, суд на підставі ч. 2 ст. 47 ЦК за вимогою сторони, яка виконала угоду вправі визнати угоду дійсною.

Враховуючи вищевикладене, на час укладення договору обміну житла, його сторони діяли в рамках правового поля, право власності ОСОБА_2 не оспорюється і представником відповідача.

Щодо пояснень представника відповідача про неналежність відповідача у даній справі судом відмічається, що відповідно до п. 18, 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», у справах про спадкування нотаріуси не є заінтересованими особами і не повинні залучатись до участі у справі.

Суди відкривають провадження в такій справі у разі відсутності письмової згоди спадкоємців, які прийняли спадщину (частина друга статті 1272 ЦК), а також за відсутності інших спадкоємців, які могли б дати письмову згоду на подання заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини. Відповідачами у такій справі є спадкоємці, які прийняли спадщину. При відсутності інших спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття відповідачами є територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини.

Відповідно до ст. 10 Закону України «Про місцеве самоврядування» сільські, селищні, міські ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами.

Міська рада міста Кропивницького визначила уповноважений виконавчий орган щодо управління майном комунальної власності м. Кропивницького, яким є Управління комунальної власності Міської ради міста Кропивницького, а тому враховуючи викладене, суд приходить до висновку про залучення управління до участі в даній справі в якості співвідповідача.

Враховуючи, що інший спадкоємець за заповітом ОСОБА_2 ОСОБА_3 відмовилась від прийняття спадщини (заява від 14.06.2019 оку зареєстрована за № 25, що знаходиться в матеріалах спадкової справи), суд приходить до висновку, що позивачем належно визначено відповідача у даній справі -Управління комунальної власності Міської ради міста Кропивницького.

Відповідно вимог ст. 328 Цивільна кодексу України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності встановлена судом.

Як зазначено у частині 1 ст. 321 Цивільного кодексу України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлена цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ч. 1 ст.328 ЦК України право власності набувається н підставах, що не заборонені законом, зокрема, із правочинів.

Стаття 392 цього ж Кодексу передбачає, що власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право не визнається або оспорюється іншою особою.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 базуються на вимогах чинного законодавства та підлягають задоволенню в повному обсязі.

Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України суд відносить судові витрати по даній справі за рахунок позивача.

Керуючись ст. ст. 7, 12, 17, 18, 76, 141, 259, 263-265 ЦПК України, -

У Х В А Л И В :

Позов ОСОБА_1 до Управління комунальної власності Міської ради міста Кропивницького про визнання права власності на спадкове майно задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на квартиру АДРЕСА_1 в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Судові витрати по справі вважати фактично понесеними.

Рішення може бути оскаржене протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Рішення в повному обсязі виготовлене 06.12.2019 року.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , (ІПН НОМЕР_1 ), прож. АДРЕСА_2 .

Відповідач: Управління комунальної власності Міської ради міста Кропивницького, м. Кропивницький вул. Велика Перспективна, 41.

Суддя Ленінського

районного суду

м. Кіровограда Ірина Миколаївна Шевченко