Справа № 395/1284/18 Провадження № 2/395/10/2019

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 січня 2019 року м. Новомиргород

Новомиргородський районний суд Кіровоградської області в складі:

головуючого судді Забуранного Р.А.

при секретарі Таран С.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Новомиргороді цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулася до суду з позовом, в якому просить в порядку поділу майна подружжя стягнути на її користь в рахунок вартості Ѕ частини автомобіля НОМЕР_1 грошові кошти в розмірі 202 239,99 гривень та стягнути всі судові витрати.

В обґрунтування позовної заяви позивач зазначила, що між нею та відповідачем укладено шлюб, який був зареєстрований Відділом реєстрації актів громадянського стану Новомиргродського районного управління юстиції від 21 листопада 2002 року, актовий запис № 94. Рішенням Новомиргородського районного суду Кіровоградської області від 26.07.2017 року шлюб між нею та відповідачем розірвано. Від спільного подружнього життя сторони мають сина ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1.

За період шлюбу ними придбано майно, що належить їм на праві спільної сумісної власності, а саме: автомобіль НОМЕР_1 2011 року випуску та який був придбаний у 2011 році.

В судове засідання позивач не зявилася. До суду направила письмову заяву про розгляд справи без її участі та просила суд задовольнити позов.

Відповідач в судове засідання не зявився, направив до суду письмову заяву, в якій просив суд розглянути справу за його відсутності, позов визнає. та не заперечує стосовно задоволення позову.

За таких обстави, суд вважає за можливе слухати справу без участі сторін за наявними письмовими матеріалами справи.

Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Дослідивши матеріали справи, виходячи з принципу розумності та справедливості, оцінивши докази по справі в їх сукупності, враховуючи те, що відповідач не заперечує проти задоволення вимог позивача, таке визнання не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, тому позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що Рішенням Новомиргородського районного суду Кіровоградської області від 26.07.2017 року шлюб між позивачем та відповідачем розірвано.

У період шлюбу, у 2011 році подружжям було придбано автомобіль НОМЕР_1 2011 року випуску, що підтверджується копією свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу від 29.11.2011 року.

Позивачем зазначено, що спірний автомобіль придбаний у період шлюбу та за спільні кошти подружжя, а тому він є обєктом спільної сумісної власності подружжя.

Відповідно до ч. 3 ст. 368 ЦК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно ч. 2 ст. 372 ЦК України, у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом.

Статтею 60 СК України встановлено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є обєктом права спільної сумісної власності подружжя.

Частиною 1 ст.61 СК України встановлено, що обєктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту.

Статтею 163 СК України встановлено, що дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Частиною 1 ст.69 СК України встановлено, що дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Субєктивне право на поділ майна, що перебуває на праві спільної сумісної власності подружжя, належить кожному з них незалежно від того, в який момент здійснюється поділ: під час шлюбу або після його розірвання. Поділ може бути здійснений як за домовленістю подружжя, так і за судовим рішенням. В основу поділу покладається презумпція рівності часток подружжя, яка може бути спростована домовленістю подружжя або судовим рішенням.

Частинами 1 та 2 ст.70 СК України встановлено, що у разі поділу майна, що є обєктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Принцип рівності часток застосовується незалежно від того, чи здійснюється поділ у судовому або у позасудовому порядку.

Відповідно до рекомендацій, викладених у п.п. 23, 24 постанови Пленуму ВСУ від 21.12.2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, зясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу можуть бути будь-які види майна, незалежно від того, на імя кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. До складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб.

Спiльною сумiсною власнiстю подружжя, зокрема, можуть бути : квартири, жилi й садовi будинки; земельнi дiлянки та насадження на них, продуктивна i робоча худоба, засоби виробництва, транспортнi засоби; грошовi кошти, акції та iншi цiннi папери, паєнакопичення в житлово-будiвельному, дачно-будiвельному, гаражно-будiвельному кооперативi; грошовi суми та майно, належнi подружжю за iншими зобов'язальними правовiдносинами, тощо. До складу майна, що пiдлягае подiлу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третiх осiб. При подiлi майна враховуються також борги подружжя та правовiдносини за зобов'язаннями, що виникли в iнтересах сiм'ї (ч. 4 ст. 65 СК України). Рiвнiсть прав кожного iз подружжя на володiння, користvвання i розпоряджання майном, що належить їм на правi спiльної сумiсної власностi (якщо iнше не встановлено домовленiстю мiж ними) та необхiднiсть взаємної згоди подружжя на розпорядження майном, що є об'єктом права його спільної сумісної власності, передбачено ч. 1 ст.63, ч. 1 ст.65 СК України.

Згiдно висновку експерта судової автотоварознавчої експертизи від 21.12.2018 року № 4656/18-27 ринкова вартість колісного транспортного засобу «HONDA CR-V, реєстраційний № НОМЕР_2 станом на 20.12.2018 року складає 404 479,98 гривень.

Таким чином, враховуючи, що автомобіль набутий сторонами в період шлюбу, сам відповідач визнав позов, тому суд дійшов висновку про його поділ між сторонами, виходячи з правил рівності часток подружжя в спільному майні, в порядку поділу майна подружжя стягнувши на користь позивача з відповідача в рахунок вартості Ѕ частини автомобіля НОМЕР_3 грошові кошти в розмірі 202 239,99 гривень та стягнути всі судові витрати.

Керуючись ст.ст. ч.3 ст. 200, 259, 264-265, 354-355 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя - задовольнити.

В порядку поділу майна подружжя стягнути з ОСОБА_2 (ідентифікаційний номер НОМЕР_4) на користь ОСОБА_1 в рахунок вартості Ѕ частини автомобіля НОМЕР_3 грошові кошти в розмірі 202 239 (двісті дві тисячі двісті тридцять девять) гривень 99 копійок, понесені ОСОБА_1 судові витрати в сумі 704,80 гривень та 2059,20 гривень понесених позивачем витрат за проведення судової автотоварознавчої експертизи, всього стягнути 205 003 (двісті пять тисяч три) гривні 99 копійок.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: Р. А. Забуранний

копія

Справа № 395/1284/18 Провадження № 2/395/10/2019

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 січня 2019 року м. Новомиргород

Новомиргородський районний суд Кіровоградської області в складі:

головуючого судді Забуранного Р.А.

при секретарі Таран С.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Новомиргороді цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулася до суду з позовом, в якому просить в порядку поділу майна подружжя стягнути на її користь в рахунок вартості Ѕ частини автомобіля НОМЕР_1 грошові кошти в розмірі 202 239,99 гривень та стягнути всі судові витрати.

В обґрунтування позовної заяви позивач зазначила, що між нею та відповідачем укладено шлюб, який був зареєстрований Відділом реєстрації актів громадянського стану Новомиргродського районного управління юстиції від 21 листопада 2002 року, актовий запис № 94. Рішенням Новомиргородського районного суду Кіровоградської області від 26.07.2017 року шлюб між нею та відповідачем розірвано. Від спільного подружнього життя сторони мають сина ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1.

За період шлюбу ними придбано майно, що належить їм на праві спільної сумісної власності, а саме: автомобіль НОМЕР_1 2011 року випуску та який був придбаний у 2011 році.

В судове засідання позивач не зявилася. До суду направила письмову заяву про розгляд справи без її участі та просила суд задовольнити позов.

Відповідач в судове засідання не зявився, направив до суду письмову заяву, в якій просив суд розглянути справу за його відсутності, позов визнає. та не заперечує стосовно задоволення позову.

За таких обстави, суд вважає за можливе слухати справу без участі сторін за наявними письмовими матеріалами справи.

Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Дослідивши матеріали справи, виходячи з принципу розумності та справедливості, оцінивши докази по справі в їх сукупності, враховуючи те, що відповідач не заперечує проти задоволення вимог позивача, таке визнання не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, тому позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що Рішенням Новомиргородського районного суду Кіровоградської області від 26.07.2017 року шлюб між позивачем та відповідачем розірвано.

У період шлюбу, у 2011 році подружжям було придбано автомобіль НОМЕР_1 2011 року випуску, що підтверджується копією свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу від 29.11.2011 року.

Позивачем зазначено, що спірний автомобіль придбаний у період шлюбу та за спільні кошти подружжя, а тому він є обєктом спільної сумісної власності подружжя.

Відповідно до ч. 3 ст. 368 ЦК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно ч. 2 ст. 372 ЦК України, у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом.

Статтею 60 СК України встановлено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є обєктом права спільної сумісної власності подружжя.

Частиною 1 ст.61 СК України встановлено, що обєктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту.

Статтею 163 СК України встановлено, що дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Частиною 1 ст.69 СК України встановлено, що дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Субєктивне право на поділ майна, що перебуває на праві спільної сумісної власності подружжя, належить кожному з них незалежно від того, в який момент здійснюється поділ: під час шлюбу або після його розірвання. Поділ може бути здійснений як за домовленістю подружжя, так і за судовим рішенням. В основу поділу покладається презумпція рівності часток подружжя, яка може бути спростована домовленістю подружжя або судовим рішенням.

Частинами 1 та 2 ст.70 СК України встановлено, що у разі поділу майна, що є обєктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Принцип рівності часток застосовується незалежно від того, чи здійснюється поділ у судовому або у позасудовому порядку.

Відповідно до рекомендацій, викладених у п.п. 23, 24 постанови Пленуму ВСУ від 21.12.2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, зясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу можуть бути будь-які види майна, незалежно від того, на імя кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. До складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб.

Спiльною сумiсною власнiстю подружжя, зокрема, можуть бути : квартири, жилi й садовi будинки; земельнi дiлянки та насадження на них, продуктивна i робоча худоба, засоби виробництва, транспортнi засоби; грошовi кошти, акції та iншi цiннi папери, паєнакопичення в житлово-будiвельному, дачно-будiвельному, гаражно-будiвельному кооперативi; грошовi суми та майно, належнi подружжю за iншими зобов'язальними правовiдносинами, тощо. До складу майна, що пiдлягае подiлу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третiх осiб. При подiлi майна враховуються також борги подружжя та правовiдносини за зобов'язаннями, що виникли в iнтересах сiм'ї (ч. 4 ст. 65 СК України). Рiвнiсть прав кожного iз подружжя на володiння, користvвання i розпоряджання майном, що належить їм на правi спiльної сумiсної власностi (якщо iнше не встановлено домовленiстю мiж ними) та необхiднiсть взаємної згоди подружжя на розпорядження майном, що є об'єктом права його спільної сумісної власності, передбачено ч. 1 ст.63, ч. 1 ст.65 СК України.

Згiдно висновку експерта судової автотоварознавчої експертизи від 21.12.2018 року № 4656/18-27 ринкова вартість колісного транспортного засобу «HONDA CR-V, реєстраційний № НОМЕР_2 станом на 20.12.2018 року складає 404 479,98 гривень.

Таким чином, враховуючи, що автомобіль набутий сторонами в період шлюбу, сам відповідач визнав позов, тому суд дійшов висновку про його поділ між сторонами, виходячи з правил рівності часток подружжя в спільному майні, в порядку поділу майна подружжя стягнувши на користь позивача з відповідача в рахунок вартості Ѕ частини автомобіля НОМЕР_3 грошові кошти в розмірі 202 239,99 гривень та стягнути всі судові витрати.

Керуючись ст.ст. ч.3 ст. 200, 259, 264-265, 354-355 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя - задовольнити.

В порядку поділу майна подружжя стягнути з ОСОБА_2 (ідентифікаційний номер НОМЕР_4) на користь ОСОБА_1 в рахунок вартості Ѕ частини автомобіля НОМЕР_3 грошові кошти в розмірі 202 239 (двісті дві тисячі двісті тридцять девять) гривень 99 копійок, понесені ОСОБА_1 судові витрати в сумі 704,80 гривень та 2059,20 гривень понесених позивачем витрат за проведення судової автотоварознавчої експертизи, всього стягнути 205 003 (двісті пять тисяч три) гривні 99 копійок.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя підпис

з оригіналом згідно

Суддя: Р. А. Забуранний