ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 537/3357/16-ц Номер провадження 22-ц/814/114/19Головуючий у 1-й інстанції Степура А.А. Доповідач ап. інст. Пилипчук Л. І.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 січня 2019 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючий суддя Пилипчук Л.І.,

судді Дряниця Ю.В., Чумак О.В.,

секретар Філоненко О.В.,

з участю представника відповідача ОСОБА_2 - адвоката ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві в порядку спрощеного позовного провадження (з повідомленням учасників справи) цивільну справу за апеляційною скаргою уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський акціонерний банк» Славкіної Марини Анатоліївни

на заочне рішення Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 29 вересня 2016 року, постановлене суддею Степурою А.А.,

у справі за позовом уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський акціонерний банк» Славкіної Марини Анатоліївни до ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет іпотеки в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором,

в с т а н о в и в:

29.06.2016 уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «ВіЕйБі Банк» Славкіна М.А. звернулась до суду із позовом до ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет іпотеки згідно договору іпотеки №588/08-К від 21.05.2008 - в рахунок часткового погашення заборгованості за кредитним договором №588/08-К від 21.05.2008, що станом на 31.05.2016 склала 2 058421,27 грн., із яких: заборгованість по кредиту - 41846,02 доларів США (еквівалент в гривні 1023097,02 грн.); заборгованість по відсотках - 37902,48 доларів США (еквівалент в гривні 1023097,02 грн.); комісія на РО - 14593,79 грн.; штраф за несвоєчасне погашення кредиту - 36876,58 грн.

Просить звернути стягнення на предмет іпотеки - житловий будинок загальною площею 56,2 кв.м., житловою площею 43,3 кв.м., нежитлова нерухомість, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1, шляхом їх продажу ПАТ «ВіЕйБі Банк» від свого імені будь-якій особі - покупцю за початковою ціною, визначеною на рівні не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна на підставі оцінки, проведеної суб'єктом, оціночної діяльності під час його реалізації.

18.05.2010 у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців зареєстровано зміни найменування юридичної особи з Відкритого акціонерного товариства «Всеукраїнський Акціонерний Банк» на Публічне акціонерне товариства «Всеукраїнський Акціонерний Банк» (скорочена назва ПАТ «ВіЕйБі Банк»).

Заочним рішенням Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 29.09.2016 позовні вимоги уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «ВіЕйБі Банк» Славкіної М.А. задоволені у повному обсязі.

В рахунок часткового погашення заборгованості ОСОБА_2 перед ПАТ «ВіЕйБі Банк» за кредитним договором № 588/08-К від 21.05.2008, що становить нестягнуту суму боргу в сумі 2 05842127 грн. звернуто стягнення на майно належне ОСОБА_2 на підставі договору купівлі-продажу житлового будинку, посвідченого 21.05.2008 приватним нотаріусом Кременчуцького міського нотаріального округу Спірідович Н.В. за реєстровим №1079, яке є предметом договору іпотеки №588/08-К від 21.05.2008, який укладений між ПАТ «ВіЕйБі Банк» та ОСОБА_2, нотаріально посвідчений приватним нотаріусом Кременчуцького міського нотаріального округу Спірідович Н.В. за реєстровим № 1081, а саме: житловий будинок загальною площею 43,3 кв.м., житловою площею 28,0 кв.м., що знаходиться за адресою АДРЕСА_1; нежитлову нерухомість, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 оціночною вартістю 254 100,00 грн. шляхом її продажу ПАТ«ВіЕйБі Банк» від свого імені будь-якій особі покупцю з початковою ціною, визначеною на рівні не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна на підставі оцінки, проведеної суб'єктом оціночної діяльності під час його реалізації у порядку, передбаченому ст. 38 Закону України «Про іпотеку», з наданням ПАТ «ВіЕйБі Банк» всіх прав продавця, в тому числі, але не виключно: укладати договір купівлі-продажу, отримувати дублікати правовстановлюючих документів на вказаний предмет іпотеки в органах БТІ, органах нотаріату та інших органах державної влади, місцевого самоврядування та у будь-яких установах незалежно від форм власності; отримувати всі необхідні документи та довідки (в тому числі витяг з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності) для продажу вищезазначеного предмету іпотеки у Державній реєстраційній службі України та всіх підпорядкованих структурних підрозділах, в органах нотаріату або у інших органах, які будуть здійснювати функції з реєстрації речових прав на нерухоме майно; здійснювати будь-які платежі у якості продавця в процесі укладання договору купівлі-продажу предмету іпотеки; звертатися до суб'єктів оціночної діяльності із заявою про проведення експертної оцінки предмету іпотеки, а також ставити підписи від свого імені за одержання експертної оцінки; отримувати довідки та документи, які необхідні для укладання та нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу; надати приватному нотаріусу право відкрити розділ на предмет іпотеки житловий будинок загальною площею 43,3 кв.м., житловою площею 28,0 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1; нежитлову нерухомість, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 та зареєструвати право власності на предмет іпотеки за набувачем (покупцем); отримувати в органах місцевого самоврядування за місцем місцезнаходження предмета іпотеки довідки про склад сім'ї іпотекодавця, копії будинкових книг, технічну документацію.

Відстрочено виконання рішення суду на час дії Закону України від 03 червня 2014 року № 1304-VII «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ПАТ «ВіЕйБі Банк» судові витрати по справі в сумі 551,20 грн.

Рішення районного суду вмотивовано тим, що через неналежне виконання відповідачем свого основного зобов'язання за кредитним договором банк вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Рішення суду підлягає виконанню після втрати дії Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті».

Із рішенням районного суду не погодився позивач та подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи та неповне з'ясування обставин, просить змінити рішення районного суду, виключивши з його резолютивної частини абзац 3, що рішення не підлягає виконанню під час дії Закону України від 03 червня 2014 року № 1304-VII «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті». У іншій частині просить рішення залишити без змін.

Вважає, що судом першої інстанції не надано належну правову оцінку предмету іпотеки, а висновки щодо застосування норм Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» ґрунтуються виключно на тому, що кредит наданий в іноземній валюті. Судом не досліджено, чи іпотечне нерухоме майно є місцем постійного проживання відповідача, чи є об'єктом незавершеного будівництва, а також не з'ясовано наявність у відповідача у власності іншого нерухомого житлового майна.

Рішенням Апеляційного суду Полтавської області від 04.01.2017 частково задоволено апеляційну скаргу уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «ВіЕйБі Банк» Славкіної М.А. Рішення Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 29.09.2016 скасовано та прийнято нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовлено, оскільки чинним законодавством України не передбачено звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом продажу майна від імені банка за рішенням суду.

Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 17.10.2018рішення Апеляційного суду Полтавської області від 04.01.2017 скасовано, а справу передано на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Судове засідання проводилось за участі представника відповідача, за відсутності представника позивач, який в судове засідання для проведення розгляду справи в режимі відеоконференції не з'явився, будучи належним чином повідомленим про час та місце слухання справи.

Відповідно до ч.2 ст.372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника відповідача,вивчивши матеріали справи і перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд , враховуючи висновки, викладені у постанові Верховного Суду від 17.10.2018, приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволеннюза таких підстав.

Судом установлено та не оспорюється сторонами, що 21.05.2008 між ВАТ «ВіЕйБі Банк» та ОСОБА_2 укладено кредитний договір за №588/08-К зі строком дії до 20.04.2033 для проведення розрахунку за договором купівлі продажу нерухомого майна по провулку Грузинському,6 у м.Кременчуці Полтавської області кредит. За умовами договору ОСОБА_2 отримав кредит у розмірі 42700,00 доларів США, що складає еквівалент 215635,00 грн. (за курсом НБУ на момент укладення договору), зі сплатою 14% річних за користування кредитними коштами та щомісячною платою 215,00 грн. за обслуговування кредиту./т.1 а.с.14-21/

Для забезпечення виконання зобов'язань за вказаним кредитним договором 21.05.2008 сторони уклали іпотечний договір №588/08-К, який нотаріально посвідчено та зареєстровано в реєстрі за №1081./т.1 а.с. 22-31/

За умовами іпотечного договору ОСОБА_2, як іпотекодавець, передав банку в іпотеку житловий будинок, та нежитлову нерухомість зі всіма об'єктами функціонально пов'язаними з ним, загальною площею 43,3 кв.м., житлова площа 28,0 кв.м., по АДРЕСА_1. Пунктом 2.3. указаного договору визначено вартість предмета іпотеки вартість житлового будинку з господарськими будівлями - 254100,00 грн./т.1 а.с.22-32/

Також 21.05.2008 між ВАТ «ВіЕйБі Банк» та ОСОБА_2, ОСОБА_7 укладено договір поруки №588/08-К, за умовами якого ОСОБА_7, як поручитель, зобов'язалася солідарно з позичальником відповідати перед банком за виконання ним зобов'язання по кредитному договору./т.1 а.с. 33-34/

Рішенням Лохвицького районного суду Полтавської області від 22.11.2010 по справі №2-2592/2010р. стягнуто солідарно з ОСОБА_2 та з ОСОБА_7 на користь Публічного акціонерного товариства Всеукраїнський Акціонерний Банк заборгованість на загальну суму - 384316,29 грн./т.1 а.с. 61-62/

Вказане судове рішення не виконано, відповідач взятих на себе кредитних зобов'язань не виконує, внаслідок чого станом на 31 травня 2016 року виникла заборгованість за кредитним договором із яких: заборгованість по кредиту - 41846,02 доларів США (еквівалент в гривні 1023097,02 грн.); заборгованість по відсотках - 37902,48 доларів США (еквівалент в гривні 1023097,02 грн.); комісія на РО - 14593,79 грн.; штраф за несвоєчасне погашення кредиту - 36876,58 грн., а всього 2 058 421,27грн./т.1 а.с.38/

Задовольняючи позовні вимоги, районний суд виходив з того, що відповідачем умови договору не виконуються і станом на 31.05.2016 виникла заборгованість на загальну суму 2 058421,27 грн., а тому з підстав невиконання основного зобов'язання, банк, як іпотекодержатель, вправі задовольнити свої вимоги шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки.

Визначаючи спосіб реалізації предмета іпотеки, районний суд керувався нормами ст.ст.38, 39 Закону України «Про іпотеку», а також умовами іпотечного договору, за яких іпотекодержатель має право на власний розсуд обирати порядок звернення стягнення. Районним судом також застосовано до спірних правовідносин норми Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» та відстрочено його виконання на час передбаченого даним Законом мораторію.

Апеляційний суд з такими висновками суду першої інстанції частково не погоджується, враховуючи наступне.

Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договоромбанк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Частиною 1 ст. 526 ЦК України передбачено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Виконання зобов'язання може забезпечуватися заставою (ч.1 ст. 546 ЦК України).

Іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи (ст.575 ЦК України).

Відповідно до ч.1 ст.7 Закону України «Про іпотеку» за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов'язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобов'язання.

І

Відповідно до ст.33 Закону України «Про іпотеку» звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.

У ч.1 ст.36 Закону України «Про іпотеку» зазначено, що сторони іпотечного договору можуть вирішити питання про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Позасудове врегулювання здійснюється згідно із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя, що міститься в іпотечному договорі, або згідно з окремим договором між іпотекодавцем та іпотекодержателем про задоволення вимог іпотекодержателя, що підлягає нотаріальному посвідченню, який може бути укладений одночасно з іпотечним договором або в будь-який час до набрання законної сили рішенням суду про звернення стягнення на предмет іпотеки.

Згідно з положеннями частини третьої зазначеної статті договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками, може передбачати: передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання в порядку, встановленому статтею 37 Закону України «Про іпотеку»; право іпотекодержателя від свого імені продати предмет іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу у порядку, встановленому статтею 38 цього Закону.

Порядок реалізації предмета іпотеки за рішенням суду врегульовано статтею 39 Закону України «Про іпотеку», якою передбачено, що в разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду зазначається, зокрема, спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу, встановленої статтею 38 цього Закону.

Отже, аналіз положень статей 33, 36-39 Закону України «Про іпотеку» дає підстави для висновку про те, що законодавець визначив три способи захисту на задоволення забезпечених іпотекою вимог кредитора шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки: судовий - на підставі рішення суду та два позасудових: на підставі виконавчого напису нотаріуса та згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.

Умовами договору іпотеки сторони узгодили, що звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі: рішення суду; виконавчого напису нотаріуса; переходу до банку права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання зобов'язання по кредитному договору в порядку, встановленому статтею 37 Закону України «Про іпотеку» та умовами договору іпотеки; продажу банком від свого імені предмета іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу в порядку, встановленому статтею 38 Закону України «Про іпотеку» та умовами договору іпотеки (пункт 7.2 іпотечного договору).

Згідно з пунктом 7.3. іпотечного договору банк має право на свій розсуд обрати порядок звернення стягнення на предмет іпотеки в межах, передбачених пунктом 7.2. іпотечного договору.

Обрання певного способу правового захисту є правом, а не обов'язком особи, яка добровільно, виходячи з власних інтересів, його використовує.

Установлення законом або договором досудового способу врегулювання спору за волевиявленням суб'єктів правовідносин не вважається обмеженням юрисдикції судів і права на судовий захист у порядку, передбаченому законом чи договором.

Закон визначає спеціальний порядок звернення стягнення на предмет іпотеки, у тому числі деякі правила для здійснення реалізації предмета іпотеки за рішенням суду, зокрема в разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом надання права іпотекодержателю на продаж предмета іпотеки будь-якій особі-покупцеві.

За змістом частини п'ятої статті 38 Закону України «Про іпотеку» дії щодо продажу предмета іпотеки та укладання договору купівлі-продажу здійснюються іпотекодержателем від свого імені, на підставі іпотечного договору, який містить застереження про задоволення вимог іпотекодержателя, що передбачає право іпотекодержателя на продаж предмета іпотеки, що узгоджується з правовою позицією, викладеною у постанові Верховного Суду України від 05.04.2017 по справі №6-3034цс16.

Висновки районного суду щодо порушення прав банку відповідачем, як позичальником,невиконанням взятих на себе зобов'язань за кредитним договором, забезпеченим іпотекою, є правильними, оскільки ці обставини встановлені при розгляді цивільної справи №2-2592/2010 за позовом Публічного акціонерного товариства Всеукраїнський Акціонерний Банк до ОСОБА_2,ОСОБА_7 про стягнення суми боргу за кредитним договором №588/08-К від 21.05.2008, а також відкритими та не завершеними виконавчими провадження щодо стягнення заборгованості.

Таким чином, обраний ПАТ «ВіЕйБі Банк» спосіб захисту порушеного права, у вигляді звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом укладення договору купівлі-продажу від імені банка, відповідає умовам іпотечного договору та нормам Закону України «Про іпотеку».

Однак апеляційний суд вважає помилковими висновки районного суду щодо розміру кредитної заборгованості, на погашення якої звертається стягнення на іпотечне майно.

Матеріали справи містять рішення Лохвицького районного суду Полтавської області від 22.11.2010, постановлене по справі № 2-2592/2010, яким стягнуто солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_7 на користь Публічного акціонерного товариства Всеукраїнський Акціонерний Банк заборгованість на загальну суму 384 316,29 грн., у тому числі тіло кредиту.

Отже, банк скористався своїм правом вимагати від позичальника дострокового повернення всієї суми кредиту та плати за кредит, тому з набранням рішенням суду законної сили, кредитний договір припинив свою дію, а позивач втратив можливість нарахування та стягнення з ОСОБА_2 відсотків за несвоєчасне погашення кредиту.

Відповідно до висновків, викладених у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13.06.2018 у справі № 548/981/15-ц (провадження №14-182 цс 18) дострокове припиненнякредитного договору має наслідком припинення на майбутнє зобов'язання кредитодавця та позичальника, а також припинення на майбутнє поруки і застави (іпотеки) за обов'язками позичальника, які можуть виникнути, зокрема, за ст. 625 ЦК України після такого розірвання. Порука та застава (іпотека) не припиняються за обов'язками позичальника щодо заборгованості за кредитом, процентів і неустойки, які існували на момент розірвання кредитного договору. Тобто, розірвання кредитного договору не є підставою для припинення поруки та застави (іпотеки), які можуть забезпечувати виконання зобов'язання, що виникло до моменту такого розірвання.

Таким чином, після набранням чинності рішення Лохвицького районного суду Полтавської області від 22.11.2010, постановленого по справі № 2-2592/2010, яким стягнуто солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_7 на користь Публічного акціонерного товариства Всеукраїнський Акціонерний Банк заборгованість на загальну суму 384 316,29 грн., саме в рахунок погашення такої сума заборгованості повинно бути звернуто стягнення на предмет іпотеки.

З урахуванням викладеного апеляційний суд приходить до висновку про зміну рішення суду першої інстанції в частині визначення суми заборгованості, на погашення якої підлягає зверненню іпотечне майно.

Доводи апеляційної скарги щодо недоцільності застосування до спірних правовідносин вимог Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, апеляційним судом відхиляються, враховуючи анступне.

Згідно з пунктом 1 Закон України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) нерухоме житлове майно, яке вважається предметом застави згідно із ст.4 Закону України «Про заставу»та/або предметом іпотеки згідно із ст.5 Закону України «Про іпотеку», якщо таке майно виступає як забезпечення зобов'язань громадянина України (позичальника або майнового поручителя) за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами - резидентами України в іноземній валюті, та за умови, що: таке нерухоме житлове майно використовується як місце постійного проживання позичальника/майнового поручителя або є об'єктом незавершеного будівництва нерухомого житлового майна, яке перебуває в іпотеці, за умови, що у позичальника або майнового поручителя у власності не знаходиться інше нерухоме житлове майно; загальна площа такого нерухомого житлового майна (об'єктанезавершеного будівництва нерухомого житлового майна) не перевищує 140 кв. метрів для квартири та 250 кв. метрів для житлового будинку.

Тобто, цим Законом чітко передбачені умови, за яких цей мораторій застосовується, зокрема, якщо нерухоме майно використовується як місце постійного проживання позичальниказа умови, що у позичальника у власності не знаходиться інше нерухоме житлове майно.

Позивачем не доведено та не спростовано, що відповідач проживає у спірному житлі та іншого у власності не має, тоді як представник відповідача на цих фактах наполягає. Отже, на спірний предмет іпотеки розповсюджується мораторій, встановлений п.1 ст.1 Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті».

Поняття «мораторій» у цивільному законодавстві визначається як відстрочення виконання зобов'язання (пункт 2 частини першої статті 263 ЦК України).

Установлений Законом мораторій на стягнення майна, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті, не передбачає втрату кредитором права на звернення стягнення на предмет іпотеки (застави) у випадку невиконання боржником зобов'язань за договором, а лише тимчасово забороняє примусово стягувати (відчужувати без згоди власника).

Крім того, згідно з пунктом 4 Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», протягом дії цього Закону інші закони України з питань майнового забезпечення кредитів діють з урахуванням його норм.

Оскільки вказаний Закон не зупиняє дію решти нормативно-правових актів, що регулюють забезпечення зобов'язань, то й не може бути мотивом для відмови у позові, а є правовою підставою, що унеможливлює вжиття органами і посадовими особами, які здійснюють примусове виконання рішень про звернення стягнення на предмет іпотеки та провадять конкретні виконавчі дії, заходів, спрямованих на примусове виконання таких рішень стосовно окремої категорії боржників чи іпотекодавців, які підпадають під дію його положень, на період чинності цього Закону. Рішення суду в частині звернення стягнення на предмет іпотеки на час дії Закону України не підлягає виконанню.

Враховуючи викладене апеляційний суд приходить до висновку про зміну рішення районного суду в частині визначення розміру нестягнутої суми боргу, в межах якої звернуто стягнення на предмет іпотеки. Розподіл судових витрат здійснити з урахуванням передбаченого ст.141 ЦПК України принципу пропорційності розміру задоволення позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 367, 368, п.п.3,4 ч.1 ст.376, ст.ст.381-384, 389-391 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський акціонерний банк» Славкіної Марини Анатоліївни - задовольнити частково.

Заочне рішення Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 29 вересня 2016 року змінити в частині визначення розміру заборгованості, в межах якої звернуто стягнення на предмет іпотеки.

Зменшити розмір заборгованості ОСОБА_2, в межах якої звернуто стягнення на предмет іпотеки, з 2 058 421,27 грн. до 384 316,29 грн.

В іншій частині заочне рішення Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 29 вересня 2016 року - залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський акціонерний банк» Славкіної Марини Анатоліївни судові витрати по оплаті судового збору за подання апеляційної скарги в розмірі 303,16 грн.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом 30 днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови виготовлено 22.01.2019.

Головуючий суддя Л.І.Пилипчук

Судді Ю.В.Дряниця

О.В. Чумак