Справа № 504/2695/19
провадження № 2/504/1933/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.11.2019смт.Доброслав

Комінтернівський районний суд Одеської області в складі:

головуючого судді Доброва П.В.,

при секретарі Данько Т.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в с.м.т. Доброслав Одеської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Визирської сільської ради Лиманського району Одеської області про визнання права власності на житловий будинок,-

ВСТАНОВИВ:

В серпні 2019 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Визирської сільської ради Лиманського району Одеської області про визнання права власності на житловий будинок, посилаючись на те, що в 2003 році між позивачкою та ОСОБА_2 був укладений договір купівлі продажу, за яким їй був проданий житловий будинок АДРЕСА_1 . На протязі 16 років проживання у вказаному житловому будинку позивач сплачує всі податки, комунальні платежі. З метою реєстрації місця проживання позивач звернулась до Визирської сільської ради Лиманського району Одеської області, однак їй було відмовлено у зв`язку з тим, що житловий будинок значиться за ОСОБА_2 . ОСОБА_1 , з урахуванням уточненої позовної заяви, просить визнати право власності за набувальною давністю на вказаний житловий будинок.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилась, надала до суду клопотання про слухання справи в її відсутності, уточнені позовні вимоги підтримує та просить задовольнити в повному обсязі.

Представник відповідача Визирської сільської ради Лиманського району Одеської області в судове засідання не з`явився, про час та дату розгляду повідомлений належним чином, про причини неявки в судове засідання не повідомили.

За даних обставин суд вважає за можливе провести розгляд справи за відсутності сторін та без здійснення фіксації судового процесу за допомогою звукозаписуючого засобу, відповідно до ч.2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України.

Суд, перевіривши матеріали справи вважає, що уточнена позовна заява підлягає задоволенню з наступних підстав.

В судовому засіданні судом встановлено, що відповідно до витягу з погосподарської книги виданого виконкомом Визирської сільської ради Лиманського району Одеської області 23.04.2019 року №02-14/429 згідно погосподарської книги №8 Визирської сільської ради, особовий рахунок № НОМЕР_1 стор. 44 за гр. ОСОБА_2 дійсно числиться одноповерховий житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, який побудовано в 1984 році. Розташований на земельній ділянці розміром 0,1007га, по АДРЕСА_1 .

Згідно довідки виконавчого комітету Визирської сільської ради Лиманського району Одеської області від 23.04.2019 року №237, ОСОБА_1 дійсно мешкає в АДРЕСА_1 з 2002 року по даний час.

Відповідно до технічного паспорту на садибний (індивідуальний) житловий будинок АДРЕСА_1 , виготовленого ТОВ «Нове бюро технічної інвентаризації» 17.07.2014 року серії АЕ №001735 замовнику ОСОБА_1 на житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1 , загальна площа житлового будинку 96,9 кв.м., жила 43.9 кв.м.

Згідно наданих копій договорів про постачання електричної енергії, про постачання газу від 23.12.2003 року, вказані договорі укладені з ОСОБА_1 з періоду її проживання у житловому будинку, розташованому за адресою: АДРЕСА_1 , вказаного виконавчим комітетом Визирської сільської ради Лиманського району Одеської області.

Відповідно до статті 41 Конституції України право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом.

Відповідно до ч. 1,2 ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконністю набуття права власності не встановлена судом.

Згідно ч.5 ст. 55 Конституції України, кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Відповідно до ст.344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Набуття права власності на земельну ділянку за набувальною давністю регулюється законом. Право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації. Особа, яка заявляє про давність володіння, може приєднати до часу свого володіння увесь час, протягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем (правонаступником) вона є. Якщо особа заволоділа майном на підставі договору з його власником, який після закінчення строку договору не пред`явив вимоги про його повернення, вона набуває право власності за набувальною давністю на нерухоме майно через п`ятнадцять, а на рухоме майно - через п`ять років з часу спливу позовної давності. Втрата не з своєї волі майна його володільцем не перериває набувальної давності у разі повернення майна протягом одного року або пред`явлення протягом цього строку позову про його витребування. Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду.

Згідно п.8 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України: «Правила статті 344 Цивільного кодексу України про набувальну давність поширюються також на випадки, коли володіння майном почалося за три роки до набрання чинності цим Кодексом».

Відповідно до п. 9, 11, 13, 14 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 07 лютого 2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав»: «Відповідно до частини першої статті 344 ЦК особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено ЦК.

Частиною третєю статті 344 ЦК визначено, що при вирішенні спорів, пов`язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке:

-володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності;

-володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна;

-володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності. У разі втрати не із своєї волі майна його давнісним володільцем та повернення цього майна протягом одного року або пред`явлення протягом цього строку позову про його витребування набувальна давність не переривається

Враховуючи, положення ч.2 ст.328 ЦК України, а також ті факти, що протягом усього часу володіння ОСОБА_1 житловим будинком, на це майно не претендували інші особи, позивач не набув майном злочинним шляхом, який завідомо суперечить основам правопорядку та моралі, суд вважає, що ОСОБА_1 добросовісно набула право власності на житловий будинок, розташований за адреою: АДРЕСА_1 .

Аналіз рішень Європейського суду з прав людини дає підстави вважати про те, що тлумачення ст.344 ЦК України у судових рішеннях на користь держави всупереч інтересам громадян не сприяє авторитету судової влади і суперечить засадам Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та 1 Протоколу до неї.

Положеннями ст.1 Першого протоколу до Конвенції визнано право на захист порушених прав фізичних і юридичних осіб, пов`язаних з реалізацією права власності, яке може означати або існуючу власність, або претензії, щодо яких заявник може довести, що він має законні підстави вимагати їх задоволення.

В п.124 рішення у справі «Онер`їлдиз проти Туреччини» від 30.11.2004 року, ЄСПЛ наголосив, що поняття «майно» у ст. 1 Першого протоколу до Конвенції має автономне значення, яке охоплює не лише право власності на матеріальні речі, але також стосується засобів правдовимагання, включаючи право вимоги, відповідно до якого заявник може стверджувати, що він має принаймні законне сподівання що до ефективного здійснення права власності. (Вісник Верховного Суду України №1(173)'2015 а.с.39-46).

Згідно п.13 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» №5 від 07.02.2014 року дано роз`яснення, що можливість пред`явлення до суду позову про визнання права власності за набувальною давністю випливає з положень статей 15, 16 ЦК, а також ч.4 ст.344 ЦК, згідно з якими захист цивільних прав здійснюється судом шляхом визнання права. У зв`язку з цим особа, яка заявляє про давність володіння і вважає, що у неї є всі законні підстави бути визнаною власником майна за набувальною давністю, має право звернутися до суду з позовом про визнання за нею права власності.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.

Отже, враховуючи, що позивач добросовісно заволодів чужим майном і понад 16 років продовжує відкрито, безперервно володіти житловим будинком, розташованим за адресою: АДРЕСА_1 , суд вважає за можливе визнати право власності за набувальною давністю.

Рішення є підставою для здійснення державної реєстрації права власності на житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1 , житловою площею 43,9 кв.м. за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт серії НОМЕР_2 , виданий Комінтернівським РВ УМВС України в Одеській області 04.03.2004 року.

Керуючись ст.ст. 212-215, 224-226 Цивільного процесуального кодексу України, ст.ст.12, 13, 81, 89, 263-265 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

Уточнений позов ОСОБА_1 до Визирської сільської ради Лиманського району Одеської області про визнання права власності на житловий будинок - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт серії НОМЕР_2 виданий Комінтернівським РВ УМВС України в Одеській області 04.03.2004 року, право власності за набувальною давністю на житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до Апеляційного суду Одеської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя П.В. Добров