Номер провадження 2/229/314/2019
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

20 березня 2019 року Дружківський міський суд Донецької області у складі:

головуючого судді Петрова Є.В.,

при секретарі Цукаревій К.А.,

за участю представника позивача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду м. Дружківка цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_2, в інтересах якої діє адвокат ОСОБА_1 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням,

В С Т А Н О В И В:

Позивачка ОСОБА_2 через свого представника ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням.

У позові вказала, що вона є власницею житлового будинку по вул. Машинобудівників, буд. 11, м. Дружківка, Донецької області, що підтверджується договором купівлі-продажу жилого будинку від 12 травня 2017 року. Разом із нею в її будинку зареєстровані ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2. З часу набуття нею права власності на будинок з 2017 року відповідачі в будинку не мешкають та про їх реєстрацію в будинку дізналася при оформленні субсидії на житлово-комунальних послуг, особистих їх речей в будинку немає, за комунальні послуги вони не сплачують, знятися з реєстрації самостійно відповідачі не бажають. Позивачка оплачує комунальні послуги, які нараховуються по кількості осіб зареєстрованих в будинку, тобто і за відповідачів. Реєстрація відповідачів в її будинку перешкоджає їй користуватися та розпоряджатися ним на свій розсуд, отримати субсидію.

Просить визнати відповідачів ОСОБА_3, ОСОБА_4 таким, що втратили право на користування житловим приміщенням.

В судове засідання, позивачка ОСОБА_2 не з'явилася, про час та місце розгляду справи її повідомлено належним чином шляхом надіслання їй судової повістки у вигляді СМС-сповіщення.

Прибув до суду представник позивачки ОСОБА_1, підтримав позовні вимоги повністю, просить позов задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечує.

Відповідачі в судове засідання не з'явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином,- шляхом розміщення оголошення на сайті суду офіційного веб-порталу «Судова влада України», причини неявки суду не повідомили, заяву із клопотанням про відкладення розгляду справи не надали, відзиву із запереченнями на позов до суду не надходили.

Представник третьої особи без самостійних вимог Дружківська міська рада (реєстраційний відділ) Донецької області до суду не зявився, про час та місце розгляду справи сповіщений належним чином. До суду надав клопотання про розгляд справи у його відсутність.

Враховуючи, що причина неявки відповідачів є неповажною, відзив не надано, у справі є наявні дані про права та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим відповідно до вимог ст. 280 ЦПК України провести заочний розгляд справи у відсутність відповідачів з дотриманням вимог, встановлених законом, за згодою позивачки на заочний розгляд справи.

Суд, вислухавши представника позивача, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, встановивши факти та відповідні їм правовідносини дійшов висновку про часткове задоволення позову, виходячи з наступного.

Оцінивши усі докази зібрані в справі у їх сукупності, виходячи з обставин, встановлених під час судового розгляду справи, враховуючи норми діючого законодавства, яким врегульовані встановлені судом правовідносини, керуючись принципом верховенства права суд дійшов до таких висновків.

У відповідності до ст.ст. 13, 82ЦПК України, суд розглядає справу не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін чи інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог, і докази подаються сторонами і іншими особами, які беруть участь у справі.

Відповідно до ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого майнового права. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути в тому числі визнання права (ст.16 ЦК України).

Статтею 47 Конституції України передбачено, що ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше, як на підставі закону за рішенням суду.

Відповідно до ч.1 ст.316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Відповідно до ч.1 ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

За ч.1 ст.317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно до ч.1 ст.319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Частиною 1 ст.383 ЦК України встановлено, що власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї.

Вимогами ст.386 ЦК України передбачено, що держава забезпечує рівний захист прав усіх суб'єктів права власності. Власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової та моральної шкоди.

Як зазначено в ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Стаття 17 Загальної декларації прав людини (1948р) проголошує право приватної власності як основне і невідчужуване право людини. Статтею 1 Протоколу №1 (1952) до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (1950), встановлено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном; ніхто не може бути позбавлений свого майна, інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом; проте попередні положення жодним чином не обмежують право держави вводити в дію такі закони, які, на її думку, є необхідними для здійснення контролю за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів.

Відповідно до п.34 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 лютого 2014 року № 5 "Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав" оскільки право власності є абсолютним правом, яке включає право володіння, користування та розпорядження майном, якого ніхто не може бути позбавлений, крім випадків, передбачених законом (стаття 41 Конституції України, статті 316319 ЦК), то власник на підставі статті 391 ЦК не може бути визнаний таким, що втратив право користування своїм майном, зокрема жилим приміщенням або виселений із нього, оскільки це не відповідає характеру спірних правовідносин, й такі вимоги регулюються, зокрема, статтями 71, 72, 109, 110, 116 Житлового кодексу Української РСР (далі ЖК УРСР).

Суд встановив, що позивачка являється єдиною власницею будинку № 11 по вул. Машинобудівників м. Дружківка Донецької області , що підтверджується договором купівлі-продажу жилого будинку від 12 травня 2017 року , зареєстрованим 12 травня 2017 року в реєстріза № 1361, посвідченим приватним нотаріусом Дружківського міського нотаріального округу Донецької області ОСОБА_5, право власності за позивачкою зареєстровано в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 12 травня 2017 року за реєстраційним номером 117 /а.с. 8/.

Крім позивачки у зазначеному вище будинку зареєстрована ОСОБА_6 квітня ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, але фактично в будинку вони не проживають з 2017 року /а.с. 10,14/.

Судом встановлено, що відповідачі ОСОБА_3 та ОСОБА_4 не є членами сім'ї позивачки. Ці особи були зареєстровані в будинку до набуття позивачкою права власності на будинок та фактично в ньому не проживають, не несуть витрат на його утримання, не сплачують комунальні платежі. Ніхто перешкод відповідачам у користуванні житлом не чинив. Факт непроживання відповідачів підтверджується актом від 24 січня 2019 року, складеним головою територіального комітету мікрорайону Нижня Гаврилівка в присутності сусідів / а. с. 10/.

В судовому засіданні в порядку ст. 230 ЦПК України, було допитано свідків ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, клопотання про виклик яких було заявлено представником позивача в першому судовому засіданні.

Свідок ОСОБА_7 повідомив суду, що він є зятем позивачки, мешкає в цьому будинку, відповідачі по справі ОСОБА_3, ОСОБА_4 в будинку ніколи не проживали, їх речі в будинку відсутні, і взагалі хто ці особи він не знає.

Свідки ОСОБА_8 та ОСОБА_9 показали суду, що вони перебувають у приятельських стосунках із ОСОБА_7 та з часу купівлі його тещею будинку допомагали їм робити ремонтні роботи, відповідачів не знають, ніколи в будинку не бачили.

Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Зазначена норма матеріального права визначає право власника, у тому числі житлового приміщення або будинку, вимагати будь-яких усунень свого порушеного права від будь-яких осіб будь-яким шляхом, який власник вважає прийнятним. Визначальним для захисту права на підставі цієї норми права є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю. При цьому не має значення ким саме спричинено порушене право та з яких підстав.

Таким чином положення статей 383, 391 ЦК України передбачають право вимоги власника про захист порушеного права власності на житлове приміщення, будинок, квартиру тощо, від будь-яких осіб, у тому числі осіб, які не є і не були членами його сім'ї.

За матеріалами справи підтверджено, що відповідачі не є співвласниками будинку №11 по вул. Машинобудівників в м.Дружківка Донецької області, який належить позивачці, не проживають в ньому понад один рік без поважних причин, в добровільному порядку знятися з реєстрації не бажають, що порушує права власниці житла, яка на законних підставах може вимагати усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження майном, оскільки будь-яких інших домовленостей між ними не існує.

Права власника житлового будинку, квартири визначені ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім'ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд.

Таким чином, позивач ОСОБА_2, як власниця будинку, має право володіти, користуватися та розпоряджатися ним на власний розсуд, використовувати його для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї.

Таке право позивача згідно ч.4 ст.41 Конституції України, ч.1 ст. 321 ЦК України є непорушним і він не може бути протиправно його позбавлений.

Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику права вимагати усунення будь-яких порушень його права, хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Способи захисту права власності передбачені нормами ст. ст. 16, 386, 391 ЦК України.

Таким чином, суд вважає, що позов ОСОБА_2 про визнання відповідачів ОСОБА_3, ОСОБА_4 такими, що втратили право на користування житлом доведений і підлягає задоволенню в повному обсязі.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Тому витрати по сплаті судового збору понесені позивачкою підлягають відшкодуванню за рахунок відповідачів в сумі 768 грн. 40 коп. по 384,20 грн. з кожного.

Керуючись ст.ст. 10-13,76-80, 206, 259, 263-265, 268, 27, 280-284 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_2, в інтересах якої діє адвокат ОСОБА_1 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, третя особа Дружківська міська рада (реєстраційний відділ) про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням задовольнити повністю.

Визнати ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП НОМЕР_1, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, РНОКПП НОМЕР_2, такими що втратили право користування житловим приміщенням, а саме: будинком №11 по вул. Машинобудівників в м.Дружківка Донецької області.

Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП НОМЕР_1, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, РНОКПП НОМЕР_2, на користь ОСОБА_2 судові витрати по сплаті судового збору в сумі 768 (сімсот шістдесят вісім) грн. 40 коп. по 384 (триста вісімдесят чотири) грн. 20 коп. з кожного.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку на апеляційне оскарження. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

На рішення може бути подана апеляційна скарга до Донецького апеляційного суду через Дружківський міський суд протягом тридяти днів після проголошення рішення.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Повний текст рішення складено 20 березня 2019 року.

Суддя: Є. В. Петров