Рішення

Іменем України

Справа № 712/7616/19

Провадження № 2/712/1903/19

21 листопада 2019 року м.Черкаси

Соснівський районний суд м.Черкаси в складі:

Головуючого-судді Марцішевської О.М.

за участю секретаря судового засідання - Олефіренко В.В.

за участю позивачки ОСОБА_1

відповідача ОСОБА_2

представника відповідача адвоката Захарченко Н.О.

представника відповідача Харченко О.Д.

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження справу за позовом ОСОБА_1 до ПрАТ "Страхова група "ТАС", ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої вчиненням злочину,

В С Т А Н О В И В:

1.Описова частина

Короткий зміст вимог та аргументів учасників справи

Позивач ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) звернулася до суду з позовом до відповідачів ПАТ «СГ «ТАС» (м. Київ, просп.. Перемоги, 65), ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 ) про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої вчиненням злочину, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що близько 21.12.2018 року близько 07 год. 20 хв. водій автомобіля ОСОБА_2 , керуючи технічно справним автомобілем «Citroen ВХ19» д.н. НОМЕР_1 , рухаючись по вулиці Надпільній зі сторони вул. М. Грушевського в напрямку вулиці Б. Вишневецького в місті Черкаси, проявив неуважність та порушив вимоги: п. 12.3 Правил дорожнього руху України, затверджених постановою КМУ від 10.10.2001 №1306, а саме водій ОСОБА_2 , грубо порушуючи вищевказаний пункт ПДР, проявляючи крайню неуважність до дорожньої обстановки, не переконався, що це буде безпечним для інших учасників дорожнього руху, поблизу будинку № 220/2 по вул. Надпільна, скоїв наїзд на пішохода ОСОБА_1 , яка перетинала проїзну частину вулиці Надпільна з права наліво по напрямку руху автомобіля «Citroen ВХ19» д.н. НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_2 , в результаті чого потерпіла ОСОБА_1 отримала тілесні ушкодження середнього ступеня тяжкості, що спричинили тривалий розлад здоров`я, а саме травму тазу з переломом лівої лонної кістки, а також легкі тілесні ушкодження, що спричинили короткочасний розлад здоров`я: крововилив та рана м`яких тканин голови, крововиливи м`яких тканей правої гомілки та правої кисті.

18.04.2019 року вироком Соснівського районного суду м. Черкаси ОСОБА_2 визнаний винним та засуджений за ч. 1 ст. 286 КК України до штрафу в розмірі 250 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 4250 грн., без позбавлення права керування транспортними засобами.

Позивач є потерпілою по вказаному кримінальному правопорушенню і має право на відшкодування шкоди.

Даний автомобіль застрахований згідно полісу № АМ 5527055 обов`язкового страхування цивільної відповідальності власників наземних транспортних засобів за шкоду, заподіяну третім особам, в ПрАТ «Страхова група «ТАС» на суму 200 000 грн. щодо шкоди, завданої життю і здоров`ю. Згідно полісу від 13.04.2018 року страховим випадком є подія, внаслідок якої заподіяна шкода третім особам під час дорожньо-транспортної пригоди за участю забезпеченого транспортного засобу (автомобіля «Citroen ВХ19» д.н. НОМЕР_1 ) і внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована за договором (полісом).

За таких обставин у позивача виникає право подачі позову в тому числі і до ПрАТ «Страхова група «ТАС».

Неправомірними діями відповідача ОСОБА_2 позивачу була завдана матеріальна і моральна шкода, яка виразилась в наступному.

Позивач згідно даних медичної карти та висновку експерта № 02-01/50 від 31.01.2019 року на підставі ухвали слідчого судді від 15.01.2019 року у кримінальному провадженні, по якому засуджений ОСОБА_2 , отримала ушкодження здоров`я: «Травма тазу з переломом лівої лонної кістки; крововилив та рана м`яких тканин голови, крововиливи м`яких тканей правої гомілки та правої кисті».

З 21.12.2018 року позивач змушена була лікуватися в III міській лікарні, придбавати ліки за власні кошти самостійно. Відповідач ОСОБА_2 частково відшкодував кошти на придбання ліків, окрім 432, 04 грн., що підтверджується відповідними чеками.

З 21.12.2018 року позивач втратила працездатність на 5 місяців, внаслідок чого змушена була звільнитись з роботи, де працювала з жовтня 2018 року і отримувала заробітну плату 3747 грн. на місяць. За вказані 5 місяців її дохід склав би 3747 грн. х 5 міс. = 18735 грн., які також підлягають відшкодуванню цивільними відповідачами.

Середньомісячний заробіток (дохід) обчислюється за бажанням потерпілого за дванадцять або за три останні календарні місяці роботи, що передували ушкодженню здоров`я або втраті працездатності внаслідок каліцтва або іншого ушкодження здоров`я. Якщо середньомісячний заробіток (дохід) потерпілого є меншим від п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, розмір втраченого заробітку (доходу) обчислюється виходячи з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати.

Таким чином, загальна сума матеріальної шкоди, яка підлягає відшкодуванню становить 3747 грн. х 5 х 5 міс. + 432, 04 грн. = 94 107, 04 грн. Ця сума підлягає стягненню зі страхової компанії.

Крім цього, позивачу була завдана і моральна шкода. Вона перенесла моральні страждання, як в момент вчинення щодо неї протиправних дій, так і після цього по сьогоднішній день, оскільки це завдало їй як фізичного болю, так і душевних страждань. Внаслідок ДТП змушена була лікуватись поза місцем проживання в лікарні, погіршився сон, самопочуття, змінився нормальний розпорядок та режим дня, що також виразилось у психічних і психологічних розладах людини похилого віку, а, відповідно, і на відносинах з рідними та оточуючими її людьми. Просить суд стягнути з ПрАТ "Страхова група "ТАС" матеріальну шкоду в сумі 94 107,04 грн., з ОСОБА_2 моральну шкоду в сумі 30 000 грн .

12.07.2019 року представник відповідача ПАТ «СГ «ТАС» скерував до суду відзив на позовну заяву, обґрунтовуючи його тим, що 21.12.2018 року близько 07-20 год. в м. Черкаси по вул. Надпільній сталася ДТП за участю автомобіля «Сітроен», держ. номер НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_2 та пішохода ОСОБА_1 .. При даній ДТП ОСОБА_1 отримала тілесні ушкодження та проходила лікування в 3-ї міській лікарні м. Черкаси з 21.12.2018 р. по 28.12.2018 року.

Згідно наданих позивачем копій фіскальних чеків до позовної заяви, за період лікування було закуплено ліків та медичних препаратів на загальну суму 432,04 грн. Доказів понесення інших витрат на лікування позивачем до суду та до АТ «СГ«ТАС» не надано.

Згідно вироку Соснівського районного суду м. Черкаси від 18.04.2019 року винною особою в скоєнні вище вказаної ДТП визнано ОСОБА_2 .

Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 на момент ДТП була застрахована ним в АТ «СГ «ТАС» за Полісом АМ/5527055 від 13.04.2018 року з лімітом відповідальності за шкоду завдану життю і здоров`ю 3-х осіб - 200 000,00 грн. Забезпеченим транспортним засобом за даним Полісом є «Сітроен», держ. номер НОМЕР_1 .

Станом на 12.07.2019 року позивачем до AT «СГ «ТАС» не надано ні відповідної заяви про страхову подію, ні документів, що підтверджують її інші витрати на лікування, що унеможливлює проведення їй страхового відшкодування як витрат на лікування так і моральної шкоди.

Тобто в даний час між позивачем ( ОСОБА_1 ) та відповідачем (AT «СГ «ТАС» ніякого спору що до не виконання страховою компанією своїх зобов`язань немає.

Що стосується недоотриманих позивачем доходів в зв`язку з отриманими нею тілесними ушкодженнями при ДТП в розмірі 93 684,00 грн., то в наданих копіях документах, що як доказ розрахунку суми матеріальної шкоди наведені в позовній заяві, то вони проведені не вірно і не відповідають дійсності з наступного:

В матеріалах справи є копія виписки з історії хвороби позивача в період її лікування з 21.12.2018 року по 28.12.2018 року. Копія листка непрацездатності позивача де також вказаний цей же період непрацездатності з 21.12.2018 року по 28.12.2018 року. Довідка про середню заробітну плату позивача, надану ФОП ОСОБА_3 за жовтень-грудень 2018 року Копії листів трудової книжки позивача та трудового договору з ФОП ОСОБА_4 , де вказано, що вона працювали в роботодавця ФОП ОСОБА_3 в період з 04.10.2018 року по 29.12.2018 року. А в трудовому договорі з ОСОБА_4 від 17.11.2018 року, що вона теж працювала в цей же період.

Як видно з наданих документів ніяких доказів, що до недоотримання позивачем доходів в період її лікування від отриманих травм завданих при ДТП не наведено і як видно з довідки про середню заробітна плату позивача в період її лікування, її заробітня плата не зменшувалася, тобто недоотриманих доходів не було.

Окрім того позивачка є пенсіонером та отримує відповідну пенсію, сума, якої теж не залежить від її терміну лікування.

Просить суд відмовити позвачу в будь-якому стягненні коштів з відповідача ПрАТ «СГ «ТАС».

23.07.2019 року відповідач ОСОБА_2 скерував до суду відзив на позовну заяву, обґрунтовуючи тим, що ОСОБА_1 звернулася до відповідачів з позовом про відшкодування моральної та матеріальної шкоди, завданої вчиненням злочину. Заявлені позовні вимоги відповідач не визнає. Так, дійсно вироком Соснівського районного суду міста Черкаси від 18 квітня 2019 року його визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, а саме в тому, що 21.12.2018 о 07 год. 20 хв. керуючи автомобілем «CITROEN ВXI9» скоїв наїзд на пішохода ОСОБА_1 , яка внаслідок наїзду отримала тілесні ушкодження.

У своєму позові ОСОБА_1 просить стягнути з нього моральну шкоду в розмірі 30000 грн. Заявлену суму не визнає та вважає, що вона занадто завищена та не підтверджена жодним доказом.

Після ДТП він надавав матеріальну допомогу потерпілій ОСОБА_1 . Так, зокрема за час лікування останньої він витратив 3736 грн. 64 коп. на ліки та продукти харчування. У ході бесід із потерпілою ОСОБА_1 він неодноразово пропонував вирішити питання фінансового характеру, однак остання не могла визначитися із сумою спричинених їй збитків. Одним із варіантів запропонованих ОСОБА_1 було довічне її утримання. З урахуванням того, що він повністю оплатив лікування ОСОБА_1 , він пропонував їй 3000 грн. у рахунок компенсації моральної шкоди, однак остання відмовилася і сказала, що всі питання будуть вирішені в суді.

Вважає, що заявлена позивачем сума моральної шкоди в сумі 30000 грн. є занадто завищеною, необґрунтованою та не підтвердженою жодним належним доказом направленим на доведення саме такого розміру. При цьому прошу врахувати, що він неодноразово намагався вирішити питання матеріального характеру однак ОСОБА_1 не могла визначитися із сумою.

З приводу вимоги щодо відшкодування матеріальних збитків в сумі 94107, 04 грн., то у позовній заяві позивач не заперечує про відшкодування ним матеріальної шкоди на лікування, однак разом з тим долучає чеки із змісту яких неможливо встановити причинний зв`язок із отриманими травмами.

Крім того, позивачем не підтверджено факт перебування у трудових відносинах із ФОП ОСОБА_3 . Не долучено до позовної заяви наказ на прийняття її на роботу та наказ про її звільнення. Не зрозумілий порядок, за яким позивач здійснив попередній розрахунок матеріальної шкоди, яка підлягає відшкодуванню. Натомість долучено довідку про середню заробітну плату за 3 місяці.

За таких обставин вважає, що позивачем не надано жодного належного та допустимого доказу на підтвердження позовних вимог. Навпаки, така позиція позивача свідчить про намагання останньої неправомірно заволодіти грошовими коштами, зловживаючи своїми правами.

Просить суд відмовити в задоволенні позову.

26.09.2019 року представник позивача ОСОБА_5 скерував до суду відповідь на відзив відповідача ПрАТ «СГ «ТАС» обґрунтовуючи його тим, що аргументи відповідача ПрАТ «СГ «ТАС» є необгрунтованими. У відзиві відповідач заперечує проти стягнення 432, 04 грн. на придбання ліків, оскільки, з позовної заяви вбачається, що всю цю суму їй було відшкодовано відповідачем. Вказане твердження не відповідає дійсності, оскільки сума 432, 04 грн. це сума, яка витрачалась нею на придбання ліків і може бути підтверджена. На інші витрати чеки у неї не збереглись.

Щодо неподання відповідачем ОСОБА_2 або нею заяви в страхову компанію зазначає, що відповідач ОСОБА_2 не подав вказаної заяви, оскільки він не зацікавлений у виплаті на її користь, а позивач була позбавлена можливості подати таку заяву внаслідок неможливості пересуватись за станом здоров`я і відсутності реквізитів страхової компанії.

Однак, позивач має право подати таку заяву на даний час і яку додає до відповіді на відзив,

яку отримає представник відповідача ПрАТ «СГ «ТАС».

Щодо заперечення відповідача ПрАТ «СГ «ТАС» з приводу відшкодування 94 107,04 грн. втраченого доходу, оскільки, на його думку, позивач втратила працездатність лише на 8 днів, а не на п`ять місяців, зазначає, що мова іде не про лікування під час перебування в лікарні, а за весь період втрати працездатності. Позивач вимушена була розірвати трудові відносини з ФОП ОСОБА_3 , оскільки п`ять місяців не могла самостійно пересуватись і не могла працювати на будь-якій роботі.

Наявність в позивача доходу у вигляді пенсії не позбавляє відповідача ПрАТ «СГ «ТАС» обов`язку відшкодовувати втрачений інший дохід.

Також в ч. 1 ст. 1195 ЦК України мова іде не тільки щодо відшкодування заробітної плати, але і будь-якого заробітку потерпілого - доходу. Тому належним доказом є офіційна довідка від ФОП Мантула про розмір виплачуваного нею на мою користь заробітку в сумі 3747 грн.

Щодо того, що відповідачу не зрозумілий порядок, за яким був здійснений попередній розрахунок матеріальної шкоди, зазначає, що такий розрахунок наявний в позовній заяві і зроблений він на підставі ч. 2 ст. 1197 ЦК України, яка встановлює, що такий розрахунок застосовується в разі, коли заробіток (дохід) потерпілого є меншим від п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, то такий заробіток обчислюється, виходячи з п`ятикратного розміру заробітної плати.

У випадку позивача місячний заробіток становив один розмір мінімальної заробітної плати, тому і був застосований п`ятикратний коефіцієнт. Розрахунок проводився за п`ять місяців, за які позивачем була втрачена працездатність і вона вимушена була не працювати.

26.09.2019 року представник позивача ОСОБА_5 скерував до суду відповідь на відзив відповідача ОСОБА_2 обґрунтовуючи тим, що шкода відповідачем ОСОБА_2 підтверджена вироком Соснівського районного суду м. Черкаси, де відповідач ОСОБА_2 визнаний винним.

Сам факт заподіяння тілесних ушкоджень протиправними діями викликає у будь-якої людини фізичні, душевні і психічні страждання, а у випадку позивачки ці страждання були підсилені тим, що вона є особою похилого віку і будь-яке ушкодження організму викликає набагато більші страждання, ніж у молодому віці. Також сильні страждання викликала необхідність перебування її на стаціонарному лікуванні в лікарні, відрив від основного місця проживання, порушення нормального режиму життя.

Крім цього, маючи невисокі доходи, оскільки вона є пенсіонеркою за віком, вона змушена була здебільшого купляти за свої кошти необхідні ліки, які коштують недешево. Факт оплати відповідачем ОСОБА_2 частини ліків вона підтверджую, але не в сумі, яка ним зазначена у відзиві. До того ж, більша частина доданих відповідачем чеків не читається, тому вони не можуть бути доказом оплати лікування.

Відповідач ОСОБА_2 також заперечує щодо відшкодування 94 107, 04 грн. втраченого доходу, оскільки, на його думку, позивач не підтвердила факт перебування у трудових відносинах з ФОП ОСОБА_3 . Однак позивачем надана до суду офіційна довідка від ФОП ОСОБА_6 про розмір виплачуваного заробітку в сумі 3747 грн.

Щодо того, що не зрозумілий порядок, за яким був здійснений попередній розрахунок матеріальної шкоди, зазначає, що такий розрахунок наявний в позовній заяві і зроблений він на підставі ч. 1 ст. 1197 ЦК України, яка встановлює, що такий розрахунок застосовується в разі, коли заробіток (дохід) потерпілого є меншим від п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, то такий заробіток обчислюється, виходячи з п`ятикратного розміру заробітної плати.

В її випадку місячний заробіток становив один розмір мінімальної заробітної плати, тому і був застосований п`ятикратний коефіцієнт. Розрахунок проводився за п`ять місяців, за які була втрачена працездатність і позивач вимушена була не працювати.

15.10.2019 року представник відповідача ПАТ «СГ «ТАС» скерував до суду доповнення до відзиву на позовну заяву, мотивуючи його тим, що в звязку з отриманням 26.09.2019 року від позивача заяви на страхове відшкодування (вх. № 324 від 26.09.2019 року) та інших документів, що надані до суду та страхової компанії, AT «СГ «ТАС» надає додаткові заперечення на позовну заяву. AT «СГ «ТАС» не погоджується з наявністю підстав для виплати страхового відшкодування, оскільки, при вивченні документівпозивача було встановлено слідуюче:

ОСОБА_1 після ДТП проходила лікування на стаціонарі в 3-й міській лікарні м. Черкаси з 21.12.2018 року по 28.12.2018 року (8 днів)про що свідчить копія листа медичних призначень стаціонарного хворого № 2210 палата № 517.

До копії листа медичних призначень нею було надано копії 6-ти фіскальних чеків, 2-а з яких на суму: 15,00 грн. та 226,41 грн. - не читаємі, так як на них не видно ні медичних препаратів, які закуплялися ні даних закупки, 4-и інші фіскальні чеки читаємі, але вони датовані: чек на закупку «бинта» на суму: 120,10 грн. від 20.03.2019 року: чек на закупку «левомеколю» на суму: 14,80 грн. від 18.05.2019 року; чек на суму: 45,95 грн. від 22.03.2019 року;чек на суму: 9,78 гри, від 16.04.2019 року

Всього загальна сума по наданих 6-ти чеках становить: 432,04 грн.

При звірці дат, зазначених у листі медичних призначень № 22110 та наданих фіскальних чеків встановлено, що в листі медичних призначень зазначений період лікування ОСОБА_1 з 21.12.2018 року по 28.12.2018 року (8 днів)а в наданих фіскальних чеках зазначені дати придбання ліків в період з 20.03.2019 року по 22.05.2019 року,тобто всі ліки були придбані поза періодом її лікування (з 21.12.2018 року по 28.12.2018 року),а отже документального підтвердження відповідним медичним закладом на необхідність придбання ліків та медичних препаратів ОСОБА_1 в період з 20.03.2019 року по 22.05.2019 року до AT «СГ «Т АС » та до суду позивачкою не надано, що дає право страховій компанії повне законне право відмовити їй як у виплаті страхового відшкодування витрат на лікування так і 5% моральної шкоди від суми виплачуваємої суми витрат на лікування, поскільки витрати на лікування не підтверджені відповідним медичним закладом.

Що стосується відшкодування Позивачу моральної шкоди, то відповідно до ст.. 26-1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»: «потерпілому (фізичній особі), який зазнав ушкодження здоров`я під час доролсньо- транспортиої пригоди, моральна шкода у розмірі 5% страхової виплати за шкоду заподіяну здоров`ю».

Поскільки AT «СГ «ТАС »(приватне) не має законних підстав провести відшкодування їй ні витрат на лікування ні моральної шкоди, яка відповідно до вище згаданої ст. 26-1 Закону, пов`язана (5% від страхової виплати витрат на лікування) з проведенням їй виплати за лікування, поскільки AT «СГ «ТАС »(приватне) виплати витрат на лікування не проводить.

Що стосується недоотриманих позивачем доходів в зв`язку з отриманими нею тілесними ушкодженнями при ДТП в розмірі 93 684,00 гри.,то в наданих копіях документах, що як доказ розрахунку суми матеріальної шкоди наведені в позовній заяві, то вони проведені не вірно і не відповідають дійсності з наступного:

Відповідно до ст.. 25 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (надалі: Закон):

В матеріалах справи є копія виписки з історії хвороби позивача в період її лікування з 21.12.2018 року по 28.12.2018 року (8-м днів);

Копія листка непрацездатності позивача де також вказаний цей же період непрацездатності з 21.12.2018 року по 28.12.2018 року (8-м днів);

Довідка про середню заробітну плату позивача, надану ФОП ОСОБА_3 за жовтень-грудень 2018 року;

Копії листів трудової книжки позивача та трудового договору з ФОП ОСОБА_4 , де вказано, що вона працювала в роботодавця ФОП ОСОБА_3 .

Як видно з наданих документів ніяких доказів, що до недоотримання позивачем доходів у період її лікування від отриманих травм завданих при ДТП не наведено і як видно з довідки про середню заробітну плату позивача в період її лікування (21.12.2018 р. по 28.12.2018 року)її заробітня плата не зменшувалася, тобто недоотриманих доходів в зв`язку з її тимчасовою втратою працездатності» в період з 21.12.2018 року по 28.12.2018 року (8-м днів) не було, по скільки, як зазначено в довідці про середню заробітну плату ОСОБА_1 виданою ФОП ОСОБА_3 , за грудень місяць 2018 року ОСОБА_1 отримала заробітну плату в розмірі: 3 747,00 грн. за попередній листопад місяць 2018 року: 3 743,00 грн, а в порівнянні з жовтнем 2018 року (3 739,00 грн.)

Окрім того позивачка є пенсіонером та отримує відповідну пенсію, сума, якої теж не залежить від її терміну лікування.

В зв`язку з вище викладеним просить відмовити в позові.

Позивачка в судовому засіданні позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила задоволити з підстав, викладених у позові та відповідях на відзиви.

Відповідач ОСОБА_2 та його представник ОСОБА_7 в судовому засідання позовні вимоги визнав в частині відшкодування моральної шкоди 5000 грн., в решті вимог просив відмовити в їх задоволенні з підстав викладених у відзиві.

Представник відповідача Харченко О.Д. в судовому засідання позовні вимоги не визнав та просив відмовити в їх задоволенні з підстав викладених у відзиві та доповненні до відзиву.

Відповідно до п.3 розділу ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02.06.2016 року №1402-VІІІ «Про судоустрій та статус суддів», районні, міжрайонні, районні у містах, міські, міськрайонні суди продовжують здійснювати свої повноваження до утворення та початку діяльності місцевого окружного суду, юрисдикція якого розповсюджується на відповідну територію.

Суд вислухавши в судовому засіданні учасників процесу, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного.

Хід розгляду справи

11 червня 2019 року ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси позовна заява залишена без руху.

27 червня 2019 року ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси провадження по справі відкрито за правилами спрощеного позовного провадження.

2.Мотивувальна частина

Фактичні обставини, встановлені судом

Судом встановлено, що вироком Соснівського районного суду м. Черкаси від 18 квітня 2019 року ОСОБА_2 визнаний винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України та призначено покарання у вигляді штрафу у розмірі 250 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 4 250 грн. без позбавлення права керування транспортними засобами.

Вироком встановлено, що ОСОБА_2 , 21.12.2018 близько 07 години 20 хвилині, керуючи технічно справним автомобілем «СІТROEN ВХ19» р.н. НОМЕР_1 , рухаючись по вулиці Надпільній, зі сторони вулиці М. Грушевського в напрямку вулиці Б. Вишневецького в місті Черкаси, проявив неуважність та порушив вимоги Правил дорожнього руху України. Під час руху, водій ОСОБА_2 грубо порушуючи вищевказаний пункт правил безпеки дорожнього руху, проявляючи крайню неуважність до дорожньої обстановки та її змінам, не переконався, що це буде безпечним для інших учасників дорожнього руху, поблизу будинку № 220/2 по вул . Надпільній, скоїв наїзд на пішохода ОСОБА_1 , яка перетинала проїзну частину вулиці Надпільна, з права на ліво по напрямку руху автомобіля «СІТROEN ВХ19» р.н. НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_2 . В результаті дорожньо-транспортної пригоди потерпіла ОСОБА_1 , відповідно до висновку судово-медичної експертизи №02-01/50 від 31.01.2019, отримала тілесні ушкодження: травма тазу з переломом лівої лонної кістки, що відноситься до категорії тілесних ушкоджень середньої тяжкості, що спричинили тривалий розлад здоров`я, крововилив та рана м`яких тканин голови, крововиливи (гематоми) м`яких тканей правої гомілки та правої кисті, що відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я. Спричинення потерпілій ОСОБА_1 тілесних ушкоджень середньої тяжкості знаходиться в причинному зв`язку, відповідно до висновку судової автотехнічної експертизи № 635/19-23 від 26.02.2019, з порушенням водієм автомобіля «СІТROEN ВХ19» р.н. НОМЕР_1 , ОСОБА_2 вимог п. 12.3 Правил дорожнього руху України.

Відповідно до ч.6 ст.82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Згідно довідки КЗ «Третя Черкаська міська лікарня ШМД» ЧМР наданої УПП в тому, що до приймального відділення третьої міської лікарня ШМД було доставлено ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 21.12.2018 року о 08-15 год., діагноз - ЗЧМТ СГМ забійна рана лівої тім`яної ділянки голови. Забій правої гомілки та правого стегна.

Відповідно до виписки № 22110 КЗ «Третя Черкаська міська лікарня швидкої медичної допомоги ЧМР» дата госпіталізації ОСОБА_1 21.12.2018 року, дата виписки з стаціонару 28.12.2018 року.

Згідно з листок непрацездатності виданій ОСОБА_1 для пред`явлення ПП ОСОБА_3 , перебувала на стаціонарному режимі в період з 21.12.2018 року по 28.12.2018 року.

Відповідно до трудової книжки ОСОБА_1 04.10.2018 року прийнята на роботу відповідно до наказу № 13 від 03.10.2018 року та звільнена 29.12.2018 року відповідно до наказу № 16 від 29.12.2018 року.

Відповідно до довідки про середню заробітну плату (дохід) видана ОСОБА_1 за період з січня 2018 року по грудень 2019 року, за жовтень 2018 року - 3739,00 грн., листопад 2018 року - 3 743,00 грн., грудень 2018 року - 3747,00 грн., всього - 11 229,00 грн.

Згідно з заяви до ПАТ «СГ «ТАС» від 26.09.2019 року за вх.. № 324 ОСОБА_1 звернулася про здійснення страхового відшкодування в розмірі 94107, 04 грн.

Відповідно до полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АМ/5527055 від 13.04.2018 року цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 була застрахована на момент ДТП AT «СГ «ТАС ».

Відповідно до п. 2 договору страховим випадком є подія, внаслідок якої заподіяна шкода третім особам під час ДТП, яка склалася за участю забезпеченого транспортного засобу і внаслідок якої застрахована за договором (полісом)

Страхова сума по договору на одного потерпілого внаслідок шкоди, заподіяної життю та здоров`ю 200 000 грн.

Застосовані норми права та мотиви, з яких виходить суд

Відповідно до ст. 3 ЦПК України та ст. 15 ЦК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України (ст. 4 ЦПК України).

Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках

Відповідно до положень ст.ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками процесу. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ст. 80 ЦПК України).

Спірні правовідносини регулюються нормами цивільного законодавства.

Відповідно до частин першої та другої статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

З огляду на зазначені положення статті 509 та з урахуванням приписів статей 11,22,599,1166-1168 ЦК України факт завдання особі шкоди, якщо ця особа (потерпілий) не перебуває в договірних правовідносинах з особою, яка завдала шкоди, та/або якщо завдання такого роду шкоди не пов`язане з виконанням цими особами обов`язків за договором, породжує виникнення позадоговірного, деліктного зобов`язання. Воно виникає з факту завдання шкоди й припиняється належним виконанням у момент відшкодування потерпілому шкоди в повному обсязі особою, яка завдала шкоду. Сторонами деліктного зобов`язання класично виступають потерпілий (кредитор) і особа, яка завдала шкоди (боржник).

За загальним правилом відповідальність за шкоду несе боржник - особа, яка завдала шкоди. Якщо шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки (зокрема, діяльністю щодо використання, зберігання та утримання транспортного засобу), така шкода відшкодовується володільцем джерела підвищеної небезпеки - особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом (частина друга статті 1187 ЦК України).

Відповідно до ст.1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявністю її вини, крім випадків, встановлених законом.

Згідно з п.1 ч.2 ст.23 ЦК України моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Згідно з ч. 1 ст.. 1195 ЦК України фізична або юридична особа, яка завдала шкоди каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я фізичній особі, зобов`язана відшкодувати потерпілому заробіток (дохід), втрачений ним внаслідок втрати чи зменшення професійної або загальної працездатності, а також відшкодувати додаткові витрати, викликані необхідністю посиленого харчування, санаторно-курортного лікування, придбання ліків, протезування, стороннього догляду тощо.

Відповідно до ч. 1 ст. 1197 ЦПК України розмір втраченого фізичною особою внаслідок каліцтва або іншого ушкодження здоров`я заробітку (доходу), що підлягає відшкодуванню, визначається у відсотках від середнього місячного заробітку (доходу), який потерпілий мав до каліцтва або іншого ушкодження здоров`я, з урахуванням ступеня втрати потерпілим професійної працездатності, а за її відсутності - загальної працездатності.

Середньомісячний заробіток (дохід) обчислюється за бажанням потерпілого за дванадцять або за три останні календарні місяці роботи, що передували ушкодженню здоров`я або втраті працездатності внаслідок каліцтва або іншого ушкодження здоров`я. Якщо середньомісячний заробіток (дохід) потерпілого є меншим від п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, розмір втраченого заробітку (доходу) обчислюється виходячи з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати.

Разом з тим правила регулювання деліктних зобов`язань допускають можливість відшкодування завданої потерпілому шкоди не безпосередньо особою, яка завдала шкоди, а іншою особою, якщо законом передбачено такий обов`язок.

Так, відповідно до статті 999 ЦК України законом може бути встановлений обов`язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров`я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов`язкове страхування). До відносин, що випливають з обов`язкового страхування, застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства.

До сфери обов`язкового страхування відповідальності належить цивільно-правова відповідальність власників наземних транспортних засобів згідно зі спеціальним Законом України від 1 липня 2004 року № 1961-IV «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закон № 1961-IV).

Метою здійснення обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності Закон № 1961-IV (стаття 3) визначає забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок ДТП, а також захист майнових інтересів страхувальників. Об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу (стаття 5 Закону № 1961-IV).

Згідно зі статтею 6 цього Закону страховим випадком є ДТП, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.

За змістом статей 9,22-31,35,36 Закону № 1961-IV «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» настання страхового випадку (скоєння ДТП) є підставою для здійснення страховиком виплати страхового відшкодування потерпілому відповідно до умов договору страхування та в межах страхової суми. Страховим відшкодуванням у цих межах покривається оцінена шкода, заподіяна внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи, в тому числі й шкода, пов`язана зі смертю потерпілого. Для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, подає страховику заяву про страхове відшкодування. Таке відшкодування повинно відповідати розміру оціненої шкоди, але якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою.

Відповідно до ст.. 24.1 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв`язку з лікуванням потерпілого відшкодовуються обґрунтовані витрати, пов`язані з доставкою, розміщенням, утриманням, діагностикою, лікуванням, протезуванням та реабілітацією потерпілого у відповідному закладі охорони здоров`я, медичним піклуванням, лікуванням у домашніх умовах та придбанням лікарських засобів.

Відповідно до ст.25 Закону України № 1961-IV у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності потерпілим відшкодовуються не отримані доходи за підтверджений відповідним закладом охорони здоров`я час втрати працездатності. Доходи потерпілого оцінюються в таких розмірах: для працюючої особи (особи, яка працює за трудовим договором) - неотримана середня заробітна плата, обчислена відповідно до норм законодавства України про працю;

З огляду на зазначене, сторонами договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів є страхувальник та страховик. При цьому договір укладається з метою забезпечення прав третіх осіб (потерпілих) на відшкодування шкоди, завданої цим третім особам унаслідок скоєння ДТП за участю забезпеченого транспортного засобу.

Завдання потерпілому шкоди особою, цивільна відповідальність якої застрахована, внаслідок ДТП породжує деліктне зобов`язання, в якому праву потерпілого (кредитора) вимагати відшкодування завданої шкоди в повному обсязі кореспондується відповідний обов`язок боржника (особи, яка завдала шкоди). Водночас така ДТП слугує підставою для виникнення договірного зобов`язання згідно з договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, в якому потерпілий так само має право вимоги до боржника (в договірному зобов`язанні ним є страховик).

Разом з тим зазначені зобов`язання не виключають одне одного. Деліктне зобов`язання - первісне, основне зобов`язання, у якому діє загальний принцип відшкодування шкоди в повному обсязі, підставою його виникнення є завдання шкоди. Натомість страхове відшкодування - виплата, яка здійснюється страховиком відповідно до умов договору, виключно в межах страхової суми та в разі, якщо подія, унаслідок якої завдано шкоди, буде кваліфікована як страховий випадок. Одержання потерпілим страхового відшкодування за договором не обов`язково припиняє деліктне зобов`язання, оскільки страхового відшкодування може бути недостатньо для повного покриття шкоди, й особа, яка завдала шкоди, залишається зобов`язаною. При цьому, потерпілий не є стороною договору страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, але наділяється правами за договором: на його, третьої особи, користь страховик зобов`язаний виконати обов`язок зі здійснення страхового відшкодування.

Особа здійснює свої права вільно, на власний розсуд (частина перша статті 12 ЦК України). Особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обов`язковим для неї (частина друга статті 14 цього Кодексу).

Суд вважає, що заявлені вимоги про відшкодування матеріальної шкоди у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності підлягають до часткового задоволення на підставі ст.25 Закону України № 1961-IV.

Оскільки внаслідок ушкодження здоров`я з вини відповаідача ОСОБА_2 позивачка у період роботи за трудовим договором у ФОП ОСОБА_3 тимчасово втратила працездатність у період з 21.12.2018р. по 28.12.2019р., що підтверджено листком непрацездатності серії АДО № 690564, як передбачено ст.25 Закону України № 1961-IV їй підлягає до виплати страхове відшкодування суми не отриманих доходів за підтверджений відповідним закладом охорони здоров`я час втрати працездатності у розмірі неотриманої середньої заробітної плати, обчисленої відповідно до норм законодавства України про працю.

Відповідно до постанови Кабінету міністрів України від 8 лютого 1995 р. N 100 " Про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати " середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана відповідна виплата.

Відповідно до довідки про доходи заробітна плата позивачки за жовтень 2018 року становила 3739,00 грн., листопад 2018 року - 3 743,00 грн., отже середньомісячна заробітна плата складає (3739 + 3743)/45 робочих днів = 166 грн., а відшкодування неотриманої середньої зарплати за період з 21.12.2018р. по 28.12.2019р. (6 робочих днів) складає 166 * 6 = 996 грн. та підлягає до стягнення з ПрАТ СГ "ТАС" на користь позивачки.

Доводи представника страхової компанії про отримання позивачкою допомоги по тимчасовій непрацездатності та пенсії суд вважає такими,що не обгрунтовують заперечення, оскільки згідно з Законом України № 1961-IV страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється незалежно від інших видів страхування, зокрема загальнообов`язкового державного соціального чи пенсійного видів страхування.

В іншій частині позовні вимоги до страховика не підлягають до задоволення, оскільки надані позивачкою докази про витрати на лікування стосуються періоду після 28.12.2018р. без документального підтвердження призначення таких ліків саме у зв`язку з отриманими при ДТП тілесними ушкодженнями.

Що стосується вимоги про відшкодування втраченого заробітку у п`ятикратному розмірі на підставі ст.1197 ЦК України, суд виходить з того, що оскільки позивачка пред`явила вимогу про відшкодування матеріальної шкоди ушкодженням здоров`я та втраченого заробітку (доход) до страхової компанії АТ СГ "ТАС", а тому до їх вирішення підлягають застосуванню норми Закону № 1961-IV «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Норми ст.ст.1195, 1197 ЦК України не підлягають застосуванню у спірних правовідносинах позивачки зі страховою компанією, оскільки регулюють правовідносини у деліктному правовідношенні між потерпілим та винуватцем у завданні шкоди.

В судовому засіданні встановлено, що з вини відповідача ОСОБА_2 позивачу завдано моральної шкоди, яка полягає у душевних переживаннях внаслідок фізичного болю та страждань, яких позивач об`єктивно зазнала у зв`язку з ушкодженням здоров`я з вини відповідача внаслідок отримання вищевказаних тілесних ушкоджень середньої тяжкості в результаті дорожньо-транспортної пригоди, що спричинили розлад здоров`я та необхідності вживати додаткових зусиль для відновлення ушкодженого стану здоров`я і лікування, що істотно порушило нормальні життєві зв`язки.

Суд також враховує, що внаслідок отримання тілесних ушкоджень, які були пов`язані із отриманням травми тазу з переломом лівої лонної кістки, позивачка об`єктивно перенесла фізичний біль високої інтенсивності, що провокувало істотні негативні переживання, також з огляду на ступінь тяжкості травми та похилий вік позивачка об`єктивно була змушена значну частину свого часу зосереджувати виключно на проблемі одужання та реабілітації, переживаючи при цьому фізичні незручності та психологічний дискомфорт через неможливість продовження активного громадського життя та підтримання в належному стані здоров`я. Разом з тим, суд враховує, що відповідач після завдання шкоди вчиняв дії по добровільному відшкодуванню шляхом оплати лікування позивачки та надання їй допомоги, навіть частково в межах своїх фінансових можливостей, тому з урахуванням принципу розумності та справедливості вважає, що позовні вимоги про стягнення моральної шкоди з відповідача підлягають до задоволення в частині стягнення з відповідача моральної шкоди в розмірі 15 000 грн.

При подачі позову про відшкодування матеріальної шкоди позивачка була звільнена від оплати судового збору, тому відповідно до ст.141 ЦПК України сплата судового збору покладається на відповідача ПрАТ СГ "Тас" в дохід держави пропорційно до задоволеної частини позовних вимог.

Також до стягнення з відповідача ОСОБА_2 в силу вимог ст.141 ЦПК України підлягають судові витрати по оплаті судового збору в сумі 768,40 грн., пропорційно до задоволеної частини позовних вимог, оскільки означені судові витрати понесені позивачем, що підтверджено документально.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 12, 13, 81, 89, 141, 259, 263-265 ЦПК України, ст. ст. 23, 1167, 1187, 1193, 1195, 1197 ЦК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ПрАТ "Страхова група "ТАС", ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди задоволити частково.

Стягнути з ПрАТ "Страхова група "ТАС" на користь ОСОБА_1 матеріальну шкоду, пов`язану з тимчасовою втратою працездатності в сумі 996 грн.

Стягнути з ПрАТ "Страхова група "ТАС" в дохід держави судовий збір в сумі 768,40 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 моральну шкоду в сумі 15 000 грн., судові витрати по оплаті судового збору в сумі 768,40 грн., всього стягнути 15768,40 грн.

Рішення може бути оскаржено в загальному порядку до Апеляційного суду Черкаської області через місцевий суд (з початку функціонування Єдиної інформаційно-телекомунікаційної системи безпосередньо до Апеляційного суду Черкаської області) протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

ГОЛОВУЮЧИЙ:

Дата виготовлення повного тексту рішення 26 листопада 2019 року.

Веб-адреса рішення в Єдиному державному реєстрі судових рішень http://reyestr.court.gov.ua.