Ухвала

21 березня 2019 року

м. Київ

справа № 760/21450/15-ц

провадження № 61-5048ск19

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Усика Г. І., розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 13 липня 2018 року, ухвалене у складі судді

Усатової І. А., та постанову Київського апеляційного суду від 12 лютого

2019 року, ухвалену у складі колегії суддів: Матвієнко Ю. О., Іванової І. В., Мельника Я. С., у справі за позовом ОСОБА_3, ОСОБА_1 до ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, третя особа - Комунальне підприємство «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Солом'янського району м. Києва» Житлово-експлуатаційна контора №904, про відшкодування майнової та моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог

У грудні 2015 року ОСОБА_3 та ОСОБА_1 звернулися до суду з позовом до ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 про відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої залиттям квартири.

Позовні вимоги обгрунтовані тим, що ОСОБА_3 є власником квартири АДРЕСА_1, в якій вона проживає разом з чоловіком ОСОБА_1 15 вересня 2015 року приблизно 03 годині з вини відповідачів, які є власниками квартири АДРЕСА_2, сталося залиття квартири позивача, внаслідок чого їй було завдано значної майнової шкоди. Відповідно до акту обстеження від

25 вересня 2015 року комісією житлово-експлуатаційної дільниці №904 встановлено, що у квартирі АДРЕСА_1 після залиття виникли наступні видимі пошкодження: у кімнаті пошкоджені миючі шпалери на стелі - 2,5 кв.м; у коридорі (до кухні) пошкоджені миючі шпалери: на стелі - 2,5 кв.м, на стіні -

0,5 кв.м; у вхідному коридорі пошкоджені миючі шпалери на стіні - 6,2 кв.м; двері у кімнату набухли, не закриваються; відсутнє світло у кімнатах, не працюють розетки у кухні та коридорі; вздуття ламінату у кімнаті. Залиття квартири АДРЕСА_1 сталося через порив підводки до зливного бачка в квартирі АДРЕСА_2. Згідно звіту Товариства з обмеженою відповідальністю «Експертна компанія «Укравтоекспертиза-Стандарт» (далі - ТОВ «Експертна компанія «Укравтоекспертиза-Стандарт») №581/11 від 26 листопада 2015 року вартість матеріального збитку у результаті залиття квартири позивача ОСОБА_3 становить 26 820,00 грн. Відповідно до дефектного акту ТОВ «Експертна компанія «Укравтоекспертиза-Стандарт» № 581-1/11 від 18 січня 2016 року, стіна в кімнаті №1 з лівої сторони має сліди вздуття та запах грибка, у верхній частині стіни відклеїлись шпалери, збиток складає 5 808,00 грн.

На підставі викладеного, з урахуванням уточнених позовних вимог, позивачі просили стягнути з відповідачів майнову шкоду, завдану залиттям квартири у розмірі 34 778, 00 грн, з яких: збитки - 32 628,00 грн, витрати, пов'язані з проведенням експертизи - 1 800,00 грн (1 200,00+600,00), проведення діагностики щодо електроустаткування - 350,00 грн. Також просили стягнути з відповідачів на користь ОСОБА_3 5 000,00 грн, а на користь ОСОБА_1 50 000,00 грн на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок пошкодження належного їм майна.

Короткий зміст оскаржуваних судових рішень

Рішенням Солом'янського районного суду м. Києва від 13 липня 2018 року позов ОСОБА_3 та ОСОБА_1 до ОСОБА_4, ОСОБА_5,

ОСОБА_6 про відшкодування майнової та моральної шкоди задоволено частково.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 на користь ОСОБА_3 майнову шкоду, завдану внаслідок залиття квартири у розмірі 13 966,00 грн.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 про відшкодування моральної шкоди відмовлено.

Постановою Київського апеляційного суду від 12 лютого 2019 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 13 липня 2018 року залишено без змін.

Короткий зміст вимог та доводів касаційної скарги

У березні 2019 року до Верховного Суду надійшла касаційна скарга

ОСОБА_1, в якій заявник просив скасувати рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 13 липня 2018 року і постанову Київського апеляційного суду від 12 лютого 2019 року, та ухвалити нове судове рішення про задоволення позовних вимог у повному обсязі, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Позиція Верховного Суду та нормативно-правове обгрунтування

Вивчивши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, Верховний Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, оскільки вона подана на судові рішення у малозначній справі, що не підлягають касаційному оскарженню.

Стаття 129 Конституції України серед основних засад судочинства визначає забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення (пункт 8).

Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах, крім випадків, зазначених у цій же нормі ЦПК України.

Відповідно до пункту 2 частини шостої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує п'ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Прожитковий мінімум для працездатних осіб вираховується станом на 01 січня календарного року, в якому подається скарга (частина дев'ята статті 19 ЦПК України).

Ціна позову у даній справі становить 89 778 грн (34 778,00+5 000,00+50 000,00), яка станом на 1 січня 2019 року не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (1 921,00*100=192 100).

Ураховуючи наведене, зазначена справа є малозначною у силу вимог закону.

Касаційна скарга та додані до неї матеріали не містять посилання на випадки, передбачені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, за наявності яких судові рішення у малозначній справі підлягають касаційному оскарженню.

За змістом пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Зазначене відповідає Рекомендаціям № R (95) 5 Комітету МіністрівРади Європи від 07 лютого 1995 року, який рекомендував державам-членам вживати заходи щодо визначення кола питань, які виключаються з права на апеляцію та касацію, щодо попередження будь-яких зловживань системою оскарження. Відповідно до частини «с» статті 7 цієї Рекомендації скарги до суду третьої інстанції мають передусім подаватися відносно тих справ, які заслуговують на третій судовий розгляд, наприклад справ, які розвиватимуть право або сприятимуть однаковому тлумаченню закону. Вони також можуть бути обмежені скаргами у тих справах, де питання права мають значення для широкого загалу. Від особи, яка подає скаргу, слід вимагати обгрунтування причин, з яких її справа сприятиме досягненню таких цілей.

Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: «Levages Prestations Services v. France» (Леваж Престасьон Сервіс проти Франції) від 23 жовтня 1996 року; «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії) від 19 грудня 1997 року).

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

Ураховуючи, що касаційну скаргу подано на судові рішення у малозначній справі, що не підлягають касаційному оскарженню, і судом не встановлено передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України випадків за наявності яких судові рішення у малозначній справі підлягають касаційному оскарженню, у відкритті касаційного провадження у справі необхідно відмовити.

Керуючись статтею 129 Конституції України, пунктом 1 частини шостої, частиною дев'ятою статті 19, пунктом 2 частини третьої статті 389, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд

УХВАЛИВ:

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Солом'янського районного суду м. Києва від

13 липня 2018 року та постанову Київського апеляційного суду від 12 лютого

2019 року у справі за позовом ОСОБА_3, ОСОБА_1 до ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, третя особа - Комунальне підприємство «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Солом'янського району м. Києва» Житлово-експлуатаційна контора №904, про відшкодування майнової та моральної шкоди, відмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали надіслати заявникові.

Ухвала суду касаційної інстанції оскарженню не підлягає.

Суддя Г. І. Усик