РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 березня 2019 року

м. Рівне

Справа № 572/2928/17

Провадження № 22-ц/4815/317/19

Головуючий суддя в суді 1 інстанції: Ведяніна Т.О.

Рішення ухвалене в м. Сарни Рівненської області

Дата ухвалення повного тексту рішення не зазначена

Рівненський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: головуючий : Боймиструк С.В., судді: Гордійчук С.О., Шимків С.С.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомленням учасників справи апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Сарненського районного суду Рівненської області від 14 листопада 2018 року в справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача ПрАТ "СК "Провідна" про стягнення шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, -

В С Т А Н О В И В :

В листопаді 2017 року ОСОБА_3 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_2, в якому просить стягнути з останнього 69 229 грн. матеріальної шкоди, завданої внаслідок ДТП (до якої включені витрати по виготовленню звіту з метою визначення розміру завданих збитків), що сталась 14 червня 2017 року за участю сторін по справі, а також понесені судові витрати.

В обґрунтування позову зазначено, що 14 червня 2017 року сталась ДТП за участю автомобіля марки «ВАЗ 2104» р.н.з. НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_2 та автомобіля марки «БАЗ А079.14» р.н.з. НОМЕР_3 під керуванням ОСОБА_5 Вказана дорожньо-транспортна пригода сталась з вини водія ОСОБА_2 Таким чином, діями відповідача позивачу ОСОБА_3, який є власником транспортного засобу - «БАЗ А079.14» р.н.з. НОМЕР_3, завдано матеріальної шкоди, розмір якої визначено у сумі 66 429 грн. 20 коп. Крім цього, позивач просить стягнути з відповідача витрати, понесені на послуги по оцінці збитків та суму понесених судових витрат.

В ході розгляду справи в суді першої інстанції до участі у справі в якості третьої особи без самостійних вимог на предмет спору залучено ПрАТ «СК «Провідна»», у якого витребувані матеріали страхової справи, а в іншій частині клопотання представника відповідача відхилено.

Рішенням Сарненського районного суду Рівненської області від 14 листопада 2018 року вищевказаний позов задоволено. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 66 429, 20 грн. матеріальної шкоди, завданої внаслідок ДТП та 3492,29 грн. понесених судових витрат.

У апеляційній скарзі ОСОБА_2 зазначає, що рішення суду прийняте з неповним з'ясуванням обставин справи, порушенням норм матеріального та процесуального права.

Вказує, що покликання суду на обставини, описані в постанові слідчого від 21.07.2017 не мають преюдиційної сили. Вина відповідача підлягала встановленню та доведенню в загальному порядку, однак в рішенні суду відсутня інформація про дослідження схеми ДТП, пояснення учасників ДТП та будь-які інші матеріали справи за фактом ДТП. Учасники ДТП не допитувалися. Недоведеність вини відповідача в ДТП за браком доказів є підставою для відмови в позові.

Зазначає, що суд першої інстанції помилився у визначення розміру збитку, та вважає, що вартість матеріального збитку без ПДВ та без вартості рами становить 34807,67 грн.

Вказує, що суд першої інстанції проігнорував вимоги ст. 3 ЗУ "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності наземних транспортних засобів" за якою обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється, як з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної майну потерпілих унаслідок ДТП, так і захисту майнових інтересів страхувальників. Також суд помилково відкинув правову позицію висловлену Верховним Судом у справі №755/18006/15-ц від 04 липня 2018 року.

За наведеного, просив рішення Сарненського районного суду Рівненської області від 14.11.2018 скасувати та ухвалити нове, яким відмовити позивачу у задоволенні позову повністю.

Відзив на апеляційну скаргу у визначений судом апеляційної інстанції строк не надходив.

Згідно з ч.13 ст. 7, ч.1 ст. 274, ч.1 ст. 368, ч.1 ст. 369 ЦПК України, без повідомлення учасників справи, дана справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду у порядку письмового та спрощеного позовного провадження, як малозначна справа.

Перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах доводів апеляційних скарг та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Частинами 1, 2, 5 ст. 263 ЦПК України визначено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотримання норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Оскаржуване рішення суду не відповідає даним вимогам закону.

Ухвалюючи рішення про задоволення позову, суд першої інстанції вважав встановленим розмір завданих майну позивача збитків, розмір яких у сумі 66 429,20 грн., які були заподіяні внаслідок винних дій відповідача. Також, суд першої інстанції дійшов висновку щодо обґрунтованості заявлених позивачем вимог про стягнення витрат пов'язаних із проведення оцінки заподіяної шкоди в сумі 2800 грн. та судового збору.

З такими висновками суду першої інстанції не погоджується колегія судів апеляційної інстанції виходячи з наступного.

В даному випадку спір між сторонами виник з приводу відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, а тому правовідносини між сторонами по справі регулюються нормами ЦК України, та нормами Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Із наданої позивачем копії постанови про закриття кримінального провадження, винесеної слідчим Сарненського ВП ГУ НП в Рівненській області ОСОБА_6 від 21 липня 2017 року встановлено, що 14 червня 2017 року ОСОБА_2, перебуваючи у стані алкогольного сп'яніння, керував транспортним засобом - автомобілем марки «ВАЗ 2104» р.н.з. НОМЕР_2, під час чого допустив виїзд керованого ним транспортного засобу на зустрічну смугу руху з подальшим зіткненням із автомобілем «БАЗ А079.14» р.н.з. НОМЕР_3, внаслідок чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження.

Відповідно до копії свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу - марки «БАЗ А079.14» р.н.з. НОМЕР_3 2006 року випуску від 23 серпня 2006 року, наявної в матеріалах справи, власником вказаного вище транспортного засобу є ОСОБА_3.

Під час огляду транспортного засобу - автомобіля марки «БАЗ А079.14» р.н.з. НОМЕР_3 2006 року випуску, здійсненого 9 серпня 2017 року, встановлено, що вказаний транспортний засіб має механічні пошкодження, внаслідок яких певні елементи потребують заміни, що вбачається із протоколу огляду транспортного засобу від 9 серпня 2017 року.

Відповідно до повідомлення-виклику від 1 серпня 2017 року відповідач - ОСОБА_2 запрошувався для проведення транспортного засобу експертом - в якості заінтересованої особи.

Із наданої позивачем копії звіту №457П від 6 вересня 2017 року про оцінку автобуса «БАЗ А079.14» р.н.з. НОМЕР_3. судом встановлено, що вказану оцінку проведено з метою визначення ринкової вартості вказаного транспортного засобу станом на момент його пошкодження під час ДТП, визначення вартості відновлювального ремонту та визначення вартості матеріального збитку. Так, згідно із вказаним документом - ринкова вартість автобуса «БАЗ А079.14» р.н.з. НОМЕР_3 станом на момент до його пошкодження в ДТП складає 209456 грн. 31 коп., вартість відновлювального ремонту в результаті його пошкодження в ДТП складає 163 876 грн. 66 коп. (з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу - 66 429 грн. 20 коп.), матеріальний збиток, завданий власникові автобуса «БАЗ А079.14» р.н.з. НОМЕР_3 в результаті його пошкодження в ДТП становить 66 429 грн. 20 коп.

Сторонами не заперечуються ті обставини, що цивільно-правова відповідальність ОСОБА_3 була застрахована ПрАТ "СК "Провідна" на час із 09 лютого 2017 року по 08 серпня 2017 року.

Відповідно до п.22.1 ст.22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» - у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Із наданої суду третьою особою копії полісу №АК/1495650 встановлено, що вказаною особою була застрахована відповідальність ОСОБА_3 із лімітом відповідальності за шкоду заподіяну майну в розмірі 100 тисяч грн. Забезпеченим транспортним засобом є автобус марки «БАЗ А079.14» р.н.з. НОМЕР_3. Договір укладений 7 лютого 2017 року строком дії з 9 лютого 2017 року по 8 серпня 2017 року.

15 червня 2017 року позивачем до ПрАТ «СК «Провідна»» було подано заяву про виплату страхового відшкодування по збитку, спричиненому внаслідок ДТП, що сталась 14 червня 2017 року за участю забезпеченого транспортного засобу.

Однак, із наданого на запит суду повідомлення, що надійшло від ПрАТ «СК «Провідна», судом встановлено, що станом на 22 жовтня 2018 року рішення про виплату страхового відшкодування ОСОБА_3 не прийнято, так як у матеріалах виплатної справи № НОМЕР_1 відсутні документи, на підставі яких можливо встановити винність у заявленій ДТП водія забезпеченого транспортного засобу ВАЗ 2104 р.н.з. НОМЕР_2.

Норми частини 1 ст. 1188 ЦК України передбачають відшкодування шкоди, завданої внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки. Така шкода відшкодовується на загальних підставах, а саме 1.) шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою; 2.) за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується; 3.) за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення.

Згідно зі ст.ст. 979, 980 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, які не суперечать закону і пов'язані, зокрема, з відшкодуванням шкоди, завданої страхувальником (страхування відповідальності).

Відповідно до ст. 3 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров'ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників.

Постановою Великої Палати Верховного Суду від 4 липня 2018 року у справі №755/18006/15-ц (провадження №14-17цс18) зроблено правовий висновок, що покладання обов'язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності.

У випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов'язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди.

Цей страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов'язаним суб'єктом перед потерпілим, якому він сплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому Законом України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" порядку. Після такої виплати деліктне зобов'язання припиняється його належним виконанням страховиком замість завдавача шкоди. За умов, передбачених у ст. 38 вказаного Закону та ст. 1191 ЦК України, цей страховик набуває право зворотної вимоги (регрес) до завдавача шкоди на суму виплаченого потерпілому страхового відшкодування.

Згідно із ч.ч. 5, 6 ст. 13 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, є обов'язковими для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права.

Висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права.

Колегія суддів, беручи до уваги доводи апеляційної скарги вважає, що при вирішенні спірних прав та обов'язків слід застосувати саме наведену правову позицію Великої Палати Верховного Суду, оскільки дія цієї постанови спрямована на приведення судової практики у подібних правовідносинах до її однаковості та єдності цілому.

Отже, спершу потерпілий повинен заявити вимоги саме до Страховика про стягнення страхового відшкодування і лише, коли розмір завданої шкоди перевищує ліміт страхової виплати, тоді у нього виникає право звернутися з позовом до безпосереднього завдавача шкоди.

Згідно із ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Враховуючи наведені обставини колегія суддів вважає, що підстави для задоволення позову по справі відсутні, оскільки його заявлено до неналежного відповідача, яким має бути в даному випадку ПрАТ «СК «Провідна».

За таких обставин, місцевий суд не дотримався норм матеріального та процесуального права, неповно з'ясував обставини, які мають значення для справи, його висновки не відповідають обставинам справи, а тому апеляційна скарга ОСОБА_2 підлягає до задоволення, а рішення суду першої інстанції підлягає до скасування з ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні позову.

Згідно з ч.13 ст.141 ЦПК України - якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Враховуючи, що апеляційна інстанція доходить висновку про необхідність відмови в задоволенні позову, судовий збір сплачений позивачем при подачі позову в сумі 692,29 грн. відноситься на його рахунок, а судовий збір сплачений ОСОБА_2 при подачі апеляційної скарги в сумі 1038,40 грн. підлягає до стягнення з позивача на користь відповідача.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 381, 382, 383, 384, 390 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Сарненського районного суду Рівненської області від 14 листопада 2018 року скасувати.

В позові ОСОБА_3 до ОСОБА_2, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача ПрАТ "СК "Провідна" про стягнення шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди відмовити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 судові витрати, що складаються із сплаченого судового збору при подачі апеляційної скарги в розмірі 1038,40 грн.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.

Повний текст постанови складено 21 березня 2019 року.

Головуючий: С.В. Боймиструк

Судді: С.О. Гордійчук

С.С. Шимків