Провадження № 2/161/59/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 січня 2019 року

Луцький міськрайонний суд Волинської області в складі:

головуючого судді Присяжнюк Л.М.

за участю секретаря Петрової В.О.

представника позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження в залі суду в місті Луцьку цивільну справу №161/11995/18 за позовом ОСОБА_2 до Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу ОСОБА_3, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню,

ВСТАНОВИВ:

30 липня 2018 року позивач ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» (далі АТ КБ «Приватбанк»), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу ОСОБА_3 (далі-приватний нотаріус ОСОБА_3О.), про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Свій позов мотивує тим, що 19.06.2017 року приватним нотаріусом ОСОБА_3 було вчинено виконавчий напис (реєстраційний номер 5606), яким запропоновано стягнути з позивача на користь відповідача заборгованість за кредитним договором від 19.10.2006 року за період з 19.10.2006 року по 15.05.2017року в розмірі 118 905,67грн., в т.ч. заборгованість за тілом кредиту 3 582,78грн., заборгованість за відсотками 46 263,49грн., заборгованість з комісії 771,30грн., заборгованість по пені 62 149,73грн., заборгованість по штрафах 500,00грн. та 5 638,37грн., витрат за вчинення виконавчого напису у сумі 1 800,00грн.

Вважає, що під час вчинення виконавчого напису приватним нотаріусом не було дотримано вимог законодавства України, що регулює вчинення нотаріальних написів, не було з'ясовано питання щодо безспірності заборгованості, нотаріус не переконався у належному повідомленні боржника про суму заборгованості.

Відповідач у відзиві на позовну заяву від 21.09.2018 року позовні вимоги заперечив, просив відмовити у задоволені позову, мотивуючи тим, що виконавчий напис нотаріусом вчинений з дотримання вимог чинного законодавства. На підтвердження суми заборгованості позивача було надано нотаріусу виписку з рахунку боржника, як передбачено п. 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Зазначає, що позивачем не надано суду доказів, які спростовують заборгованість. Вказав, що виконавчі написи - це позасудовий спосіб задоволення вимог кредитора у випадку порушення виконання грошових зобов'язань з боку позичальника, а правовідносини, в яких застосовується позовна давність, мають місце виключно під час судового розгляду справи. Тому при вчиненні нотаріусом виконавчого напису давність застосовуватись не може.

Позивач у відповіді на відзив від 14.11.2018 року вказав, що не отримував будь-яких документів з банку щодо наявної кредитної заборгованості, що позбавило його можливості оспорити заборгованість. Зазначив, що про вчинений виконавчий напис нотаріусом він дізнався лише в серпні 2018 року, отримавши постанову ДВС про звернення стягнення на заробітну плату боржника. Зауважив, що, вчиняючи виконавчий напис, нотаріус не звернув уваги на те, що з дня виникнення права вимоги банку минуло більше трьох років.

Ухвалою суду від 21 серпня 2018 року позовну заяву було прийнято до розгляду суддею Подзіровим А.О., відкрито загальне позовне провадження, розгляд справи призначено до розгляду у підготовчому засіданні.

19.10.2018 року в судді Подзірова А.О. закінчився пятирічний строк повноважень судді.

На підставі розпорядження керівника апарату Луцького міськрайонного суду Волинської області від 19.10.2018р. №504/01-09 було здійснено повторний автоматизований розподіл судової справи №161/11995/18.

19.10.2018р. зазначена цивільна справа в порядку автоматизованого розподілу справ була передана на розгляд судді Присяжнюк Л.М.

Ухвалою суду від 22 жовтня вказану справу прийнято до провадження суддею Присяжнюк Л.М., призначено підготовче засідання.

Ухвалою суду від 27 листопада 2018 року закрито підготовче провадження у цивільній справі та призначено її до судового розгляду.

Представник позивача в судовому засіданні позовну заяву підтримав, з підстав, викладених у ній, просив позов задовольнити.

Представник відповідача та третя особа в судове засідання не зявилися, при цьому, відповідач у клопотанні від 18.12.2018 року просив розгляд справи здійснювати без його участі, відмовити у задоволенні позовних вимог; третя особа у клопотанні від 03.09.2018р. просила здійснювати розгляд справи без її участі.

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши подані суду докази у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення з таких підстав.

Судом встановлено, що 19.06.2017 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_3 було вчинено виконавчий напис (реєстраційний номер 5606), яким запропоновано стягнути з позивача на користь відповідача заборгованість за кредитним договором № V018RX04810093 від 19.10.2006 року за період з 19.10.2006 року по 15.05.2017 рік в розмірі 118 905,67 грн., в т.ч. заборгованість за тілом кредиту 3 582,78 грн., заборгованість за відсотками 46 263,49 грн., заборгованість з комісії 771,30 грн., заборгованість по пені 62 149,73 грн., заборгованість по штрафам (фіксована частина) 500,00 грн., заборгованість по штрафам (відсоток від суми заборгованості) - 5 638,37 грн., витрат за вчинення виконавчого напису у сумі 1 800,00 грн. Вказано, що виконавчий напис набирає чинності з дня його вчинення та має бути предявлений до виконання до ДВС протягом року з дня його вчинення (а.с. 41).

25.05.2018 року головним державним виконавцем Другого відділу ДВС м. Луцька Головного територіального управління юстиції у Волинській області було винесено постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника - ОСОБА_2 у ВП №54880305 (а.с. 9).

У ст. 88 Закону України "Про нотаріат" вказано, що нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років.

Із оскаржуваного виконавчого напису вбачається, що нотаріус керувався ст. ст. 87-91 Закону України "Про нотаріат" та п. 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України №1172 від 29 червня 1999 року.

Відповідно до п.2 вказаного Переліку, для одержання виконавчого напису по виконанню кредитних договорів, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов'язаннями, додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості.

Як вбачається з листа про надання копій документів приватним нотаріусом ОСОБА_3 (а.с. 40-47), для одержання виконавчого напису йому було надано: заяву про вчинення виконавчого напису; кредитний договір; розрахунок заборгованості станом на 15.05.2017рік; письмова вимоги про усунення порушень за кредитним договором, яка направлялася боржнику з вимогою про погашення заборгованості; реєстр поштових відправлень та опис вкладень до цінного листа.

Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов'язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов'язання боржником.

Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем.

Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов'язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів.

З урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури його вчинення, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами у повному обсязі чи в їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису.

Суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника у повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису.

Копії всіх зазначених нотаріусом документів ним були надані суду, однак жоден із вказаних документів не свідчить про безспірність заборгованості, оскільки про безспірність заборгованості можуть говорити докази, які можуть підтверджувати наявність або відсутність заборгованості, а також встановлювати її розмір; такими документами, на думку суду, можуть бути виключно документи первинної бухгалтерської документації, оформлені відповідно до норм ст. 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність", а саме: платіжні доручення, меморіальні ордери, розписки, чеки тощо, а не розрахунок заборгованості.

Оскільки безспірною заборгованістю є заборгованість боржника, яка виключає можливість спору з боку боржника щодо її розміру, строку, за який вона нарахована, тощо, то і документи, які підтверджують її безспірність і на підставі яких нотаріус здійснює виконавчий напис, мають бути однозначними, беззаперечними та підтверджувати наявність у боржника заборгованості перед кредитором саме в такому розмірі, тому за вказаних обставин, відсутні підстави вважати, що заборгованість була безспірною.

Відповідачем не було надано суду доказів безспірності заборгованості, за наявності якої було б можливим вчинення виконавчого напису. Так, розрахунок заборгованості, поданий відповідачем приватному нотаріусу, містить лише загальну суму заборгованості за кредитом, загальну суму відсотків та інші нарахування за користування кредитом, не підписаний уповноваженою особою, що не дає можливості зробити висновок щодо його правильності та не є випискою з рахунку боржника.

Варто зауважити, що відповідно до п. 2 Переліку для вчинення виконавчого напису необхідно долучати виписку з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості.

Крім того, як вбачається з виконавчого напису заборгованість за кредитним договором стягується за період з 19.10.2006 року по 15.05.2017 року, тобто поза межами строків визначених ст. 88 Закону України «Про нотаріат».

Вказані обставини свідчать про наявність спірної заборгованості, яка не була врахована приватним нотаріусом при вчиненні виконавчого напису, атому суд дійшов висновку про визнання таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис від 19 червня 2017 року, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_3, зареєстрований в реєстрі за №5606, за яким запропоновано стягнути на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» з ОСОБА_2 заборгованість за кредитним договором № V018RX04810093 від 19.10.2006 року за період з 19.10.2006 року по 15.05.2017 року в розмірі 118 905,67 грн., в т.ч. заборгованість за тілом кредиту 3 582,78 грн., заборгованість за відсотками 46 263,49 грн., заборгованість з комісії 771,30 грн., заборгованість по пені 62 149,73 грн., заборгованість по штрафам (фіксована частина) 500,00 грн., заборгованість по штрафам (відсоток від суми заборгованості) - 5 638,37 грн., витрат за вчинення виконавчого напису у сумі 1 800,00 грн.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України із відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 704 грн. 80 коп.

Керуючись ст.ст. 10, 12, 77, 78, 158, 265, 268, 280, 284 ЦПК України на підставі Закону України "Про нотаріат", Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність" Постанови Кабінету Міністрів України "Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів" від 29 червня 1999 року № 1172, суд,

УХВАЛИВ:

Позов задовольнити.

Визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис від 19 червня 2017 року, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_3, зареєстрований в реєстрі за №5606, за яким запропоновано стягнути на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» з ОСОБА_2 заборгованість за кредитним договором № V018RX04810093 від 19.10.2006 року за період з 19.10.2006 року по 15.05.2017 року в розмірі 118 905,67 грн.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» на користь ОСОБА_2 704 грн. 60 коп. судового збору.

Рішення може бути оскаржене до Волинського апеляційного суду через Луцький міськрайонний суд Волинської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_2, місце проживання: 43000, м. Луцьк, вул. Декабристів, 27/84, ідентифікаційний код НОМЕР_1.

Відповідач: Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк», місце знаходження: 49000, м. Дніпро, вул. набережна Перемоги, 50, код ЄДРПО 14360570.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу ОСОБА_3, місце знаходження: 01001, м. Київ, вул. Лютеранська, 3, офіс 31.

Повний текст рішення

складено 25.01.2019 року

Суддя Луцького міськрайонного суду

Волинської області ОСОБА_4