РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 грудня 2019 року

м. Рівне

Справа № 566/682/19

Провадження № 22-ц/4815/1466/19

Головуючий суддя в суді 1 інстанції: Лободзінський А.С.

Рішення ухвалене в смт. Млинів Рівненської області

Дата виготовлення повного тексту рішення 19 вересня 2019 року

Рівненський апеляційний суд :

в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючий суддя: Боймиструк С.В.

судді: Гордійчук С.О., Шимків С.С.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Млинівського районного суду Рівненської області від 16 вересня 2019 року в справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів,

В С Т А Н О В И В :

У травні 2019 року ОСОБА_3 звернулася до Млинівського районного суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення аліментів.

Позов мотивує тим, що з відповідачем перебуває у шлюбі, який має намір розірвати. В шлюбі мають спільних дітей, на який відповідач не надає належного матеріального утримання, у зв`язку з чим змушена звернутись до суду з даним позовом.

Рішенням Млинівського районного суду Рівненської області від 16 вересня 2019 року позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання дочки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в твердій грошовій сумі в розмірі по 1500,00 грн, щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 13 травня 2019 року і до досягнення дитиною повноліття.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання дочки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в твердій грошовій сумі в розмірі по 1000,00 грн, щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 13 травня 2019 року і до досягнення дитиною повноліття.

Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

Не погодившись із вказаним рішенням суду ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій вважає рішення суду першої інстанції незаконним та необґрунтованим, ухваленим з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Вважає, що законних підстав для стягнення з нього аліментів в будь-якому розмірі немає, оскільки шлюб між ними не розірвано, він проживає разом з позивачкою та спільними дітьми в одному будинку, інших житлових будинків чи квартир ні він, ні ОСОБА_2 не має, відповідно переїздити на інше місце проживання не планує. Також зазначає, що він утримує вказаний будинок.

Крім того, зазначає, що діти знаходяться на повному його матеріальному забезпеченні на підтвердження чого долучив до матеріалів справи частину квитанцій про оплату товарів та послуг. Твердження позивачки, про те, що діти проживають тільки з нею і перебувають на її повному матеріальному забезпеченні вважає голослівними.

За наведеного стверджує, що позивачкою не доведено факт окремого його проживання від дітей і ухилення від їх матеріального забезпечення, а тому у суду першої інстанції не було законних підстав, визначених ст. 181 СК України для задоволення безпідставного позову ОСОБА_2 та стягнення з нього аліментів у буд-якому розмірі.

На підставі викладеного, просив рішення Млинівського районного суду від 16 вересня 2019 року скасувати та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову.

У визначений судом апеляційної інстанції строк відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Згідно з ч.13 ст.7, ч.1 ст.274, ч.1 ст. 368, ч.1 ст.369 ЦПК України, без повідомлення учасників справи, дана справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду у порядку письмового та спрощеного позовного провадження, як малозначна справа.

За результатами апеляційного розгляду колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з таких підстав.

Ухвалюючи рішення про задоволення позову, судом першої інстанції встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 03.11.2007 року, проте, позивач ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_3 народила дитину від іншого чоловіка, з яким має намір створити сім`ю. Отже, спільне проживання сторін в одному будинку, на що покликається відповідач, носить тимчасовий характер і не може бути запорукою матеріального забезпечення їх спільних дітей. При цьому, суд враховує, що домовленості про спосіб утримання дітей сторонами не досягнуто. Відтак, існують підстави для присудження коштів на утримання дітей, згідно ч.3 ст. 181 СК України, за рішенням суду.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, оскільки вони відповідають дійсним обставинам справи та вимогам закону.

Частиною 1 ст. 367 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом установлено, що сторони є батьками ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , що підтверджується копіями свідоцтв про народження (а.с.11,12).

Звертаючись до суду з позовом про стягнення аліментів, позивач посилається на те, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 03.11.2007 року, однак нею поданий позов до відповідача про розірвання шлюбу. Між нею та відповідачем немає спільного погодження щодо способів утримання їх спільних дітей. Відповідач відмовляється надавати добровільно систематичну матеріальну допомогу дітям.

Відповідно до ст.6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, яка згідно Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" є обов`язковою для застосування національними судами, рішення суду повинне бути не тільки законним та обґрунтованим, але й справедливим.

Згідно зі ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.

Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно до ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

Відповідно до ч.2 ст.182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

У відповідності до Закону України "Про Державний бюджет України на 2019 рік" розмір прожиткового мінімуму : для дитини віком від 6 до 18 років у 2019 році становить, з січня по 30 червня - 2027,00 грн., з 01 липня по 30 листопада 2118 грн., з 01 грудня 2218,00 грн.; для дитини віком до 6 років у 2019 році становить з січня по 30 червня - 1626,00 грн., з 01 липня по 30 листопада 1699 грн., з 01 грудня 1779,00 грн.

За змістом положень ст.ст. 1, 2 Закону України "Про прожитковий мінімум", ст.ст. 1, 6 Закону України "Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії" (норми матеріального права в редакції, чинній на час пред`явлення позову), прожитковий мінімум є базовим соціальним стандартом, який визначає рівень інших соціальних стандартів і соціальних гарантій, зокрема, у сфері доходів населення.

При визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я дітей та доходить висновку, що він є задовільним, перебування дітей на утриманні матері, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, який є працездатним, інших доказів не надано.

Колегія суддів, вважає, що суд першої інстанції, правильно, виходив із засад справедливості та захисту прав неповнолітніх дітей та визначив необхідним та достатнім розмір аліментів, що мають бути присуджені з відповідача на користь позивача на утримання дочки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі по 1500 гривень, щомісячно та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 в розмірі по 1000 гривень, щомісячно, але не менше 50% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Доводи апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції не мав законних підстав для стягнення з відповідача аліментів в будь-якому розмірі, оскільки шлюб між ними не розірвано, не заслуговують на увагу та спростовуються наведеними вище нормами Закону, зокрема ст. 141 СК України, яка передбачає, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Колегія суду також не бере до уваги доводи відповідача, про те, що він проживає разом з позивачкою та спільними дітьми в одному будинку, інших житлових будинків чи квартир ні він, ні ОСОБА_2 не має, відповідно переїздити на інше місце проживання не планує, оскільки судом першої інстанції була надана належна оцінка наявним в матеріалах справи доказам та зроблено відповідні висновки.

Крім того, колегія суддів, вважає неналежними доказами, які на думку відповідача є підтвердженням повного матеріального забезпечення своїх дітей, долучені до матеріалів справи квитанцій про оплату товарів та послуг, адже в частині наданих квитанцій платник відсутній, а в частині платником зазначено позивачку ОСОБА_2 .

Відповідно до ст.ст. 12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні (ч.5 ст. 263 ЦПК України).

Інші доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судами норм матеріального та порушення норм процесуального права, а зводяться лише до переоцінки доказів.

Відповідно доп.1ч.1 ст.374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до ст.375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких обставин, суд першої інстанції дотримавшись норм матеріального та процесуального права, повно і всебічно з`ясувавши всі дійсні обставини спору сторін, вирішив дану справу згідно із законом і підстав для скасування ухваленого у справі судового рішення та задоволення поданої апеляційної скарги, виходячи з меж її доводів, апеляційний суд не вбачає,

Керуючись ст.ст. 367, п.1 ч.1 ст. 374, 375, 381, 382, 384, п.2 ч.3 ст.389 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Млинівського районного суду Рівненської області від 16 вересня 2019 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.

Повний текс постанови складений 05 грудня 2019 року.

Головуючий: С.В. Боймиструк

Судді: С.О. Гордійчук

С.С. Шимків