Справа № 236/2523/18
17 січня 2019 року Краснолиманський міський суд Донецької області у складі:
головуючого судді - Ткачова О.М.
при секретарі - Білоус Д.А.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Лиман цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа Орган опіки та піклування Новогродівської міської ради Донецької області про позбавлення батьківських прав,-
01.08.2018 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2, третя особа Орган опіки та піклування Новогродівської міської ради Донецької області про позбавлення батьківських прав щодо неповнолітньої дитини - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.
Заявлені вимоги позивач обґрунтовує тим, що перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем ОСОБА_2 з 24.01.2009 року по 21 .10.2011 року. Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. 11.10.2013 року позивач вдруге уклала шлюб та взяла прізвище - ОСОБА_1. На теперішній час всі питання, щодо матеріального забезпечення дитини покладені на позивача ОСОБА_1, батько дитини жодного разу не запропонував допомоги на виховання доньки, не цікавився життям та здоров'ям дитини. Таким чином, ОСОБА_2 свідомо нехтує своїми обов'язками щодо виховання та матеріального забезпечення своєї дитини, не бере участі у вирішенні її подальшої долі, не виявляє найменшої батьківської турботи, тобто батько повністю відсторонися від своєї неповнолітньої дитини. У зв'язку з викладеним позивач просить суд позбавити батьківських прав ОСОБА_2 щодо його неповнолітньої дитини ОСОБА_3
В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_4 підтримали заявлені позовні вимоги, наполягали на їх задоволенні, навели аргументи на підтримання своєї позиції, аналогічні вказаним у позовній заяві не заперечували проти вирішення справи на підставі наявних у ній даних, доказів та ухвалення заочного рішення.
Відповідач ОСОБА_2 був належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи судом, відповідно до вимог ч. 11 ст. 128 ЦПК України, шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-сайті суду, однак для участі в судовому засіданні не прибув, про наявність поважних для цього причин не повідомив, заяви про розгляд справи без його участі до суду не надав (а.с. 69).
Представник третьої особи: Органу опіки та піклування Новогродівської міської ради Донецької області, належним чином повідомлений про час та місце проведення судового засідання, до суду не прибув, надав заяву про розгляд справи без його участі, позов ОСОБА_1 підтримав у повному обсязі (а.с. 72).
Судом ухвалено рішення про заочний розгляд справи.
Суд, вислухавши пояснення позивача та її предсивника, дослідивши письмові матеріали по справі, встановив наступні обставини і визначив відповідні до них правовідносини.
24 січня 2009 року сторони зареєстрували шлюб (а.с. 12), від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 17), рішенням Новогродівського міського суду Донецької області від 21 жовтня 2011 року шлюб між сторонами було розірвано (а.с. 16), рішенням Новогродівського міського суду Донецької області від 16 травня 2011 року задоволено позов ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини - ОСОБА_3 (а.с. 18).
Позивач працює машиністом (кочегаром) котельної у ДП «Силидіввугілля», та отримує заробітну плату (а.с. 19-20).
Відповідно до характеристики, виданої Новогродівським закладом загальної середньої освіти І-ІІІ ступенів №7 ОСОБА_3 є учнем 2-Б класу, активну участь у шкільному житті дитини приймають її мати ОСОБА_1 та вітчим ОСОБА_6, вони приділяють належну увану вихованню (а.с. 21).
Відповідно до акту, виданого органом місцевого самоврядування позивач ОСОБА_1, її донька ОСОБА_3 та чоловік ОСОБА_6 разом мешкають за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 22).
Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позовних вимог ОСОБА_1, виходячи з такого.
Згідно зі ст. 32 Конституції України «Ніхто не може зазнавати втручання в його особисте і сімейне життя, крім випадків, передбачених Конституцією України…». «…Сім'я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою» (ст. 51 Конституції України).
Відповідно до ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства» «…Кожна дитина має право на проживання в сім'ї разом з батьками або в сім'ї одного з них та на піклування батьків».
Згідно зі ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» «Виховання в сім'ї є першоосновою розвитку особистості дитини…Держава надає батькам … допомогу у виконанні ними своїх обов'язків щодо виховання дітей…, захищає права сім'ї».
«Діти та батьки не повинні розлучатися всупереч їх волі, за винятком випадків, коли таке розлучення необхідне в інтересах дитини і цього вимагає рішення суду, що набрало законної сили» (ст. 14 згаданого Закону).
Відповідно до ст. 6 СК України правовий статус дитини має особа до досягнення нею повноліття; малолітньою вважається дитина до досягнення нею чотирнадцяти років.
Згідно зі ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.
Згідно ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» на батьків покладається відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки зобов'язані виховувати дітей, піклуватися про їх здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку їх природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.
Відповідно до вимог ст.150 СК України батьки зобов'язані виховувати дитину, піклуватись про її здоров'я, фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя, поважати дитину.
Згідно зі ст.155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов'язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Ухилення батьків від виконання батьківських обов'язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом, в тому числі - позбавлення батьківських прав.
Відповідно до положень ст. 3 Конвенції ООН про права дитини в усіх діях щодо дітей першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини. Зокрема, передбачено, що дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов'язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживаються всі відповідні законодавчі і адміністративні заходи.
Відповідно до положень ст. 9 Конвенції ООН про права дитини держави-сторони дбають про те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їхньому бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи за судовим рішенням визначають відповідно до застосовного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в інтересах дитини. Вирішення такого питання може бути необхідним у тому чи іншому випадку, коли, наприклад, батьки жорстоко поводяться з дитиною чи не піклуються про неї. При цьому всім заінтересованим сторонам надається можливість брати участь у вирішенні такого питання та викладати свою позицію.
Згідно з ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини.
Відповідно до роз'яснень, викладених у пп. 15, 16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 року №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», позбавлення батьківських прав, що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема, ставлення батьків до дітей.
Особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК України. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема, не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання, не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення,не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей, не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі, не виявляють інтересу до її внутрішнього світу, не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками.
Згідно зі ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» при розгляді справ суди застосовують положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, протоколів до неї та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.
Визначаючи, чи було конкретне втручання «необхідним у демократичному суспільстві», Суд повинен оцінити - у контексті всієї справи загалом - чи були мотиви, наведені на виправдання втручання, доречними і достатніми для цілей п. 2 ст. 8 Конвенції і чи був відповідний процес прийняття рішень справедливим і здатним забезпечити належний захист інтересів, як цього вимагає ст.8 Конвенції (п. 48 згаданого рішення Суду).
Суди повинні враховувати, що розірвання сімейних зв'язків означає позбавлення дитини її коріння, а це можна виправдати лише за виняткових обставин. Отже, відповідне рішення має підкріплюватися достатньо переконливими і зваженими аргументами на захист інтересів дитини (п.49 наведеного рішення Суду).
Потрібно з'ясовувати наприклад, чи зазнаватиме дитина, якщо її залишать під опікою батьків, жорстокого поводження, чи страждатиме вона через відсутність піклування, через неповноцінне виховання та відсутність емоційної підтримки, або визначити, чи виправдовується встановлення державної опіки над дитиною станом її фізичного або психічного здоров'я. З іншого боку, сам той факт, що дитина може бути поміщена в середовище, більш сприятливе для її виховання, не виправдовує примусового відібрання її від батьків (п.50 вказаного рішення Суду).
Крім того, оцінюючи процес вирішення питання суд повинен, зокрема, переконатися, чи ґрунтуються висновки національних органів на достатній доказовій базі (яка, за потреби, може включати показання свідків, висновки компетентних органів, психологічні та інші експертні висновки та медичні довідки), і чи мали заінтересовані сторони, зокрема батьки, достатні можливості брати участь у вирішенні такого питання. Суд також повинен врахувати, чи самим дітям було надано можливість висловити свою думку, коли цього вимагали обставини (п. 51 згаданого рішення Суду).
Суд погоджується із твердженням органу опіки та піклування щодо доцільності позбавлення батьківських прав відповідача ОСОБА_2 (а.с. 53-55), оскільки таке твердження, містить обґрунтування доцільності такого рішення з точки зору позитивного впливу на неповнолітню дитину відповідача, відповідач життям та здоров'ям дитини не цікавиться, матеріально та морально дитині не допомагає.
Керуючись ст. 64-167,180-183,191 СК України, ст. 263-265, 280-282 ЦПК України, суд,-
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа Орган опіки та піклування Новогродівської міської ради Донецької області про позбавлення батьківських прав - задовольнити .
ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2, РНОКПП-НОМЕР_1, позбавити батьківських прав відносно його неповнолітньої дитини ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_3.
Відповідач протягом тридцяти днів з дня проголошення.може подати до Краснолиманського міського суду Донецької області заяву про перегляд цього заочного рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Донецького апеляційного суду через Краснолиманський міський суд.

Повний текст рішення виготовлений 23.01.2019 року.

Суддя -