ЖОВТНЕВИЙ РАЙОННИЙ СУД
Миколаївської області
Справа №477/1339/18
Провадження №2/477/85/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 березня 2019 року м. Миколаїв

Жовтневий районний суд Миколаївської області в складі:

головуючого судді Козаченка Р.В.,

із секретарем судового засідання Бітюковою С.В.,

за участю:

позивачки ОСОБА_1,

представника відповідача (сільської ради) ОСОБА_2П,

представника відповідача )райдержадміністрації) ОСОБА_3,

Відповідачів ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 (не з'явилися),

розглянувши в м. Миколаєві у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Жовтневого районного суду Миколаївської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Шевченківської сільської ради Вітовського району Миколаївської області, Вітовської районної державної адміністрації Миколаївської області, ОСОБА_6, ОСОБА_4, ОСОБА_5, про скасування рішення сільської ради та скасування свідоцтва про право власності на земельну ділянку,

В С Т А Н О В И В:

В червні 2018 року позивачка звернулася до суду із позовом до Шевченківської сільської ради Вітовського району Миколаївської області та реєстраційної служби Жовтневого районного управління юстиції Миколаївської області, в якому просила визнати незаконним та скасувати рішення Полігонівської сільської ради Жовтневого району Миколаївської області № 3 від 28 квітня 2014 року про затвердження технічної документації із землеустрою та про передачу у приватну власність ОСОБА_7 земельної ділянки, площею 0,07 га, для будівництва та обслуговування житлового будинку, розташовану за адресою: Миколаївська область, Вітовський (раніше Жовтневий) район, с-ще Полігон, АДРЕСА_1, а також визнати незаконним та скасувати свідоцтво про право власності від 26 травня 2014 року № 22144570, видане державним реєстратором реєстраційної служби Жовтневого районного управління юстиції Миколаївської області про право власності ОСОБА_7 на цю земельну ділянку, скасувавши запис про державну реєстрацію від 26 травня 2014 року № 13317243 в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за ОСОБА_7 право власності на цю ж земельну ділянку.

В обґрунтування позову зазначила наступне.

Їй матері ОСОБА_8 належала за життя Ѕ частина квартири АДРЕСА_2, а інша половина квартири належала ОСОБА_7, відповідно до свідоцтва про право власності від 21 березня 2003 року.

Після смерті матері вона прийняла спадщину і рішенням Жовтневого районного суду Миколаївської області від 27 листопада 2017 року за нею було визнано право власності на Ѕ частину вказаної квартири.

В той же час, під час оформленням спадщини, вона дізналася, що рішенням Полігонівської сільської ради № 3 від 28 квітня 2014 року земельна ділянка, площею 0,07 га, виділена для обслуговування квартири, була передана у власність ОСОБА_7, і державним реєстратором Жовтневого районного управління юстиції Миколаївської області за ним було зареєстровано право власності на всю земельну ділянку.

Посилаючись на те, що рішення сільської ради та свідоцтво про право власності порушує її право на частину цієї ділянки, що витікає з положень ст. 377 ЦК України, ст. 86, 87, 88 та 120 ЗК України, оскільки вона має право на Ѕ частину квартири, тому мала б право на Ѕ частину прав власності на земельну ділянку для її обслуговування, тому просила позов задовольнити.

Ухвалою суду від 07 грудня 2018 року, за заявою позивачки до участі в справі було залучено співвідповідачів - спадкоємців після смерті померлого власника ділянки ОСОБА_7 ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_9.

Крім того, ухвалою суду від 18 січня 2019 року, за заявою позивачки, в справі була замінено неналежного відповідача Жовтневе районне управління юстиції Миколаївської області на належного - Жовтневу районну державну адміністрацію Миколаївської області, до якої від первісно відповідача перейшли повноваження з проведення реєстраційних дій з нерухомою власністю.

В судовому засіданні позивачка позов підтримала та просила задовольнити.

Відповідачі - ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_9 до судового засідання не зявилися, про його час та місце були повідомлені належним чином, надали заяву з проханням розглянути справу без їх участі, позов вони визнали і не заперечували проти його задоволення.

Представник відповідача сільської ради позов визнала та не заперечувала проти його задоволення, вказавши, що рішенням сільської ради дійсно порушується право позивачки.

Представник райдержадміністрації в судовому засіданні у вирішення питання покладався на розсуд суду.

Суд, вважаючи за можливе здійснити розгляд справи за відсутності відповідачів, які не зявилися, заслухавши доводи та пояснення присутніх на засіданні учасників розгляду, дослідивши матеріали справи, в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих доказів, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Квартира АДРЕСА_3 належала відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 21 березня 2003 року ОСОБА_7 та ОСОБА_8: по Ѕ частині кожному.

21 грудня 2005 року ОСОБА_8 померла і спадщину після її смерті в порядку спадкування за законом на Ѕ частину вказаної вище квартири прийняла її дочка ОСОБА_1, тобто позивачка в справі.

Рішенням Жовтневого районного суду Миколаївської області від 27 листопада 2017 року за нею було визнано право власності на Ѕ частину квартири.

Також, 19 серпня 2017 року помер ОСОБА_7 і після його смерті відкрилася спадщина, в тому числі і на Ѕ частину цієї ж квартири.

Спадкоємцями після його смерті за законом були жінка ОСОБА_6, і двоє синів ОСОБА_5 та ОСОБА_4.

При цьому раняше, рішенням Полігонівської сільської ради Жовтневого району Миколаївської області від 28 квітня 2014 року № 3 було затверджено технічну документацію із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки кадастровий номер :01:026:0005 в натурі ОСОБА_7 для будівництва та обслуговування житлового будинку (присадибна ділянка), розташованої за адресою: АДРЕСА_4.

Цим же рішенням встановлено остаточну площу ділянки 0,07 га.

Третім пунктом даного рішення земельну ділянку передано у власність ОСОБА_7

Далі, 20 травня 2014 року державним реєстратором - реєстраційною службою Жовтневого районного управління юстиції Миколаївської області за ОСОБА_7 було зареєстровано право власності на вказану ділянку, площею 0,07 га, номер запису про право власності 5785845.

Відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України № 17 від 21 січня 2015 року Питання оптимізації діяльності центральних органів виконавчої влади системи юстиції Державна реєстраційна служба була ліквідована, всі реєстраційні служби Міністерства юстиції припинили діяльність в 2015 році, а на виконання повстанови Кабінету Міністрів України № 99 від 11 лютого 2016 року Про реформування територіальних органів Міністерства юстиції.... всі міські, районні, в тому числі і Жовтневе районне управління юстиції ліквідовані. На виконання абзацу 3 підпункту 3 пункту 1 Розпорядження Кабінету Міністрів України Деякі питання надання адміністративних послуг у сферах державної реєстрації речових прав на нерухоме майно.... № 1395-р від 25 грудня 2015 року реєстраційні справи на об'єкти нерухомого майна, розташовані в межах території Вітовського району Миколаївської області були передані до Вітовської райнної державної адміністрації Миколаївської області.

Слід відмітити, що згідно з Постановою Верховної ради України № 1377-VIII від 19 травня 2016 року Про перейменування окремих населених пунктів та районів Жовтневий район Миколаївської області перейменовано на Вітовський. А згідно з розпорядженням Жовтневої районної державної адміністрації Миколаївської області № 202-р від 06 червня 2016 року перейменовано Жовтневу районну державну адміністрацію на у Вітовську районну державну адміністрацію.

Також, 18 грудня 2016 року шляхом добровільного об'єднання територіальних громад, Полігонівська сільська рада (с-ще Полігон та с. Водник) увійшла до складу Шевченківської сільської ради Жовтневого (Вітовського) району Миколаївської області (Постанова ЦВК № 437 від 07 жовтня 2016 року).

В ч.ч. 3-4 ст. 13 Конституції України передбачено, що власність зобов'язує, власність не повинна використовуватися на шкоду людині і суспільству, держава забезпечує захист прав усіх суб'єктів права власності і господарювання, соціальну спрямованість економіки. Усі суб'єкти права власності рівні перед законом.

Також, ст. 14 Конституції України визначено, що земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави; право власності на землю гарантується; це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону.

Кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Використання власності не може завдавати шкоди правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію і природні якості землі. (Ст. 41 Конституції України).

Відповідно до п. 34 ч. 1 ст. 26 Закону України Про місцеве самоврядування (в редакції на час прийняття оскаржуваного рішення) виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішувалися питання регулювання земельних відносин.

В ст. 38 ЗК України визначено, що до земель житлової та громадської забудови належать земельні ділянки в межах населених пунктів, які використовуються для розміщення житлової забудови, громадських будівель і споруд, інших об'єктів загального користування.

Згідно зі ст. 40 ЗК України громадянам України за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування можуть передаватися безоплатно у власність або надаватися в оренду земельні ділянки для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і гаражного будівництва в межах норм, визначених цим Кодексом. Понад норму безоплатної передачі громадяни можуть набувати у власність земельні ділянки для зазначених потреб за цивільно-правовими угодами.

Відповідно до ст. 89 ЗК України земельна ділянка може належати на праві спільної сумісної власності лише громадянам. У спільній сумісній власності перебувають земельні ділянки: а) подружжя; б) членів фермерського господарства, якщо інше не передбачено угодою між ними; в) співвласників жилого будинку. Володіння, користування та розпорядження земельною ділянкою спільної сумісної власності здійснюються за договором або законом. Співвласники земельної ділянки, що перебуває у спільній сумісній власності, мають право на її поділ або на виділення з неї окремої частки. Поділ земельної ділянки, яка є у спільній сумісній власності, з виділенням частки співвласника, може бути здійснено за умови попереднього визначення розміру земельних часток, які є рівними, якщо інше не передбачено законом або не встановлено судом.

Згідно зі ст. 78 ЗК України право власності на землю - це право володіти, користуватися і розпоряджатися земельними ділянками. Право власності на землю набувається та реалізується на підставі Конституції України, цього Кодексу, а також інших законів, що видаються відповідно до них. Земля в Україні може перебувати у приватній, комунальній та державній власності. Особам (їх спадкоємцям), які мали у власності земельні ділянки до 15 травня 1992 року (з дня набрання чинності Земельним кодексом України), земельні ділянки не повертаються.

В ст. 80 ЗК України визначено, що суб'єктами права власності на землю є: а) громадяни та юридичні особи - на землі приватної власності. Громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі: а) придбання за договором купівлі-продажу, ренти, дарування, міни, іншими цивільно-правовими угодами; б) безоплатної передачі із земель державної і комунальної власності; в) приватизації

земельних ділянок, що були раніше надані їм у користування; г) прийняття спадщини.

Крім того, статтею 120 того ж кодексу передбачено, у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об'єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення. Якщо жилий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, що перебуває у користуванні, то в разі набуття права власності на ці об'єкти до набувача переходить право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача. У разі переходу права власності на будинок або його частину від однієї особи до іншої за договором довічного утримання право на земельну ділянку переходить на умовах, на яких ця земельна ділянка належала попередньому землевласнику (землекористувачу). У разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду кількома особами право на земельну ділянку визначається пропорційно до часток осіб у праві власності жилого будинку, будівлі або споруди.

З врахуванням того, що за померлим ОСОБА_7 було визнано та зареєстровано право власності на цілу земельну ділянку, площею 0,07 га, яка була виділена для будівництва та обслуговування квартири АДРЕСА_5 в с-ще Полігон Жовтневого (тепер Вітовського) району Миколаївської області, хоча квартира первісно на час передачі йому ділянки у власність належала двом власникам: ОСОБА_7 та ОСОБА_8, а після смерті останньої спадщину прийняла позивачка ОСОБА_1, тому така обставина порушує права останньої, оскільки при передачі ділянки, призначеної для обслуговування нерухомого житла, у власність одному із співвласників цього житла, не враховано наявність та інтереси іншого співвласника, тому позов підлягає задоволенню.

Виходячи з викладеного, керуючись ст. ст. 258, 259, 263-265 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати незаконним та скасувати рішення Полігонівської сільської ради Жовтневого району Миколаївської області № 3 від 28 квітня 2014 року про затвердження технічної документації із землеустрою та про передачу у приватну власність ОСОБА_7 земельної ділянки, площею 0,07 га, для будівництва та обслуговування житлового будинку, розташовану за адресою: Миколаївська область, Вітовський (раніше Жотвневий) район, сщ. Полігон, АДРЕСА_6.

Визнати недійсним та скасувати свідоцтво про право власності від 26 травня 2014 року № 22144570, видане державним реєстратором реєстраційної служби Жовтневого районного управління юстиції Миколаївської області про право власності на земельну ділянку, площею 0,07 га за ОСОБА_7, розташовану за адресою: Миколаївська область, Вітовський (раніше - Жовтневий) район, сщ. Полігон, АДРЕСА_1.

Скасувати запис про державну реєстрацію від 26 травня 2014 року № 13317243, в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за ОСОБА_7 право власності на земельну ділянку, площею 0,07 га, розташовану за адресою: Миколаївська область, Вітовський (раніше - Жовтневий) район, сщ. Полігон, АДРЕСА_7.

Рішення може бути оскаржене до Миколаївського апеляційного суду через Жовтневий районний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів з дня складення повного тексту рішення.

В судовому засіданні було проголошено вступну та резолютивну частину, його повний текст складений на 20 березня 2019 року.

Суддя Р.В. Козаченко