ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 січня 2019 року

м. Харків

Справа № 2-2623/11

Провадження № 22-ц/818/237/19

Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого: судді Тичкової О.Ю.,

суддів: Котелевець А.В., Піддубного Р.М.,

за участю секретаря судового засідання: Сватенко Н.В.,

сторони справи:

позивач - ОСОБА_1,

відповідач - ОСОБА_2,

інші учасники справи:

третя особа - територіальна громада Харківської міської ради,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду апеляційну скаргу ОСОБА_3, який діє в інтересах ОСОБА_4, на рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 14 вересня 2011 року, ухвалене у складі судді Макарова В.О., -

УСТАНОВИВ:

У липні 2011 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_2, у якому просив визнати за ним право власності у порядку спадкування за законом на 3/8 частини житлового будинку АДРЕСА_1, після смерті батька, ОСОБА_5, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1. 3/8 частини домоволодіння, що залишилися, просив залишити відкритими за відповідачем.

Рішенням Жовтневого районного суду міста Харкова від 14 вересня 2011 року позов задоволено. Визнано за ОСОБА_1 право власності у порядку спадкування за законом на 3/8 частини житлового будинку з надвірними будівлями, розташованому за адресою: АДРЕСА_1 після смерті батька, ОСОБА_5, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1. 3/8 частини зазначеного будинку залишено відкритими.

06 серпня 2018 року ОСОБА_3, який діє в інтересах ОСОБА_4, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення скасувати в частині визнання права власності на 3/8 частини домоволодіння та залишення відкритими 3/8 частин домоволодіння, в цій частині просить прийняти постанову про відмову в позові. В обґрунтування скарги зазначає, що з 20 грудня 1975 року по 01 липня 1993 року ОСОБА_4 та ОСОБА_5 перебували у зареєстрованому шлюбі. Під час перебування у шлюбі ОСОБА_5 набув право власності на ? частини спірного домоволодіння, з яких 15/32 частини - спільне сумісне майно подружжя. Отже, ОСОБА_4 належить 15/64 частини домоволодіння.

ОСОБА_1 у відзиві проти задоволення апеляційної скарги заперечував, посилався на те, що ОСОБА_4 не є спадкоємцем після смерті ОСОБА_5, оскільки на час його смерті шлюб між ними було розірвано протягом семи років. Про розірванні шлюбу питання про поділ спільного сумісного майна подружжя ОСОБА_4 не ставилося, про порушення своїх майнових прав з часу розірвання шлюбу зі спадкодавцем апелянт не заявляла.

Ухвалою судді Апеляційного суду Харківської області Піддубного Р.М. від 20 серпня 2018 року задоволено клопотання ОСОБА_3, який діє в інтересах ОСОБА_4 про поновлення строку на апеляційне оскарження та відкрито провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_4 (а.с. 49).

Ухвалою Апеляційного суду Харківської області від 04 вересня 2018 року справа призначалася до судового розгляд (а.с. 57).

Згідно з підпунктом 3 пункту 3 Розділу ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про судоустрій і статус суддів» апеляційні суди, утворені до набрання чинності цим Законом, продовжують здійснювати свої повноваження до утворення апеляційних судів у відповідних апеляційних округах. Такі апеляційні суди у відповідних апеляційних округах мають бути утворені та розпочати здійснювати правосуддя не пізніше трьох років з дня набрання чинності цим законом.

Відповідно до пункту 8 розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України у редакції Закону України № 2147-VIII від 03 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» (далі - Закон № 2147-VIII), що набув чинності 15 грудня 2017 року, до утворення апеляційних судів в апеляційних округах їхні повноваження здійснюють апеляційні суди, у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

Указом Президента України від 29 грудня 2017 року № 452/2017 «Про ліквідацію апеляційних судів та утворення апеляційних судів в апеляційних округах» Апеляційний суд Харківської області ліквідовано та утворено Харківський апеляційний суд в апеляційному окрузі, що включає Харківську область, з місцезнаходженням у місті Харкові.

03 жовтня 2018 року вказану апеляційну скаргу ОСОБА_3, який діє в інтересах ОСОБА_4, передано до Харківського апеляційного суду.

Згідно з даними автоматизованої системи документообігу суду 12 жовтня 2018 року визначено колегію суддів Харківського апеляційного суду: суддя-доповідач - Тичкова О.Ю., судді - Піддубний Р.М., Котелевець А.В. (а.с. 80).

Ухвалою Харківського апеляційного суду від 16 жовтня 2018 року справа призначено до розгляду судом апеляційної інстанції в судовому засіданні з повідомленням учасників справи (а.с. 81-82).

Заслухавши суддю - доповідача, пояснення сторін справи та їх представників, які з'явилися в судове засідання, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення суду - зміні з таких підстав.

Згідно ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до п.4 ч.3 ст. 376 ЦПК України порушення норм процесуального права є обов'язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення, якщо суд прийняв судове рішення про права, свободи, інтереси та (або) обов'язки осіб, що не були залучені до участі у справі

Як встановлено судом і підтверджено матеріалами справи, ОСОБА_5 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 13). Після його смерті відкрилася спадщина на ? частини житлового будинку з надвірними будівлями, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 що належав покійному на підставі: рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 30.01.1981 року ( ? частина), свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 08.07.1982 року (1/32 частина), рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 20.12.1984 року ( 15/32 частини) (а.с. 10, 12, 107).

Згідно довідки п'ятої Харківської державної нотаріальної контори Вих. № 2298/01-16 від 30.08.2011 року (а.с. 22) з заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_5 звернувся ОСОБА_1. Інших заяв про прийняття або відмову від прийняття спадщини не надходило, свідоцтво про право на спадщину не видавалося. Даними копій свідоцтв про народження підтверджується, що сторони у справі: ОСОБА_1 ( а.с. 7) та ОСОБА_2 (а.с. 8) є синами ОСОБА_5

Суд першої інстанції правильно встановив, що інших спадкоємців після смерті ОСОБА_5 не має, заповіту не складалося. Тому судова колегія погоджується з висновком суду про наявність у позивача права на спадкування половини частки, що належала за життя його батьку. Прав на другу половину цієї частки ОСОБА_1 не заявляв і просив залишити її відкритою за ОСОБА_2

Проте судова колегія не може погодитися з висновком суду щодо визначення розміру частки будинку, на який відкрилася спадщина.

Суд дослідив питання наявності або відсутності у матері позивача - ОСОБА_4 права на спадкування після смерті її колишнього чоловіка, дав оцінку даним копії свідоцтва про розірвання шлюбу між ОСОБА_5 та ОСОБА_4 від 01.07.1993 року (а.с. 11) та дійшов вірного висновку про відсутність у ОСОБА_4 права на спадкування.

При цьому суд першої інстанції не звернув уваги, що частина будинку, що є спадковим майном, була набута покійним на підставі договору купівлі - продажу, укладеного в 1982 році, тобто під час шлюбу з ОСОБА_4

Рішенням Жовтневого районного народного суду м. Харкова від 20 грудня 1984 року за ОСОБА_5 визнано право власності на 15/32 частин спірного будинку з надвірними будівлями, надавши домашній угоді сили договору купівлі - продажу (а.с. 107).

Згідно витягу з державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб (а.с. 38) ОСОБА_4 перебувала у шлюбі з ОСОБА_5 з 20.12.1975 року.

Відповідно до ст. 22 Кодексу про шлюб та сім'ю України (надалі КпШС України),чинного на час набуття покійним пава власності на 15/32 частин спірного будинку з надвірними будівлями, майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном.

З огляду на вищевикладене, судова колегія вважає обґрунтованими доводи апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції ухвалив рішення з порушенням норм процесуального права, а саме вирішив питання про права та обов'язки особи, яка не була долучена до участі у справі.

Судова колегія враховує заперечення представників ОСОБА_1 про пропуск ОСОБА_4 строку позовної давності на захист належного їй права на поділ майна , що є спільною сумісною власністю, проте не може вирішити питання наявності або відсутності у ОСОБА_4 права на захист порушеного права, під час розгляду її апеляційної скарги, оскільки апеляційний суд позбавлений процесуальної можливості долучити ОСОБА_4 до участі у справі та переглянути по суті справу за її участю.

За таких обставин, судова колегія дійшла висновку про наявність підстав для задоволення апеляційної скарги ОСОБА_4 про скасування оскаржуваного рішення в частині визнання за ОСОБА_1 права власності в порядку спадкування за законом на 7/64 частин житлового будинку АДРЕСА_1, після смерті батька, ОСОБА_5, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1, та залишення 7/64 частини домоволодіння відкритими.

Зазначене не позбавляє ОСОБА_1 права пред'явити позов про визнання права власності на зазначену частину будинку до належних відповідачів.

Згідно даних квитанцій по спалу судового збору за подання апеляційної скарги (а.с. 40,47) ОСОБА_4 при зверненні до апеляційного суду сплатила 933 грн. 50 коп.

Відповідно до ч. 13 ст. 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 368, 374, 376, 382 - 384 ЦПК України, суд -

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3, який діє в інтересах ОСОБА_4 - задовольнити.

Рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 14 вересня 2011 року скасувати в частині визнання за ОСОБА_1 права власності в порядку спадкування за законом на 7/64 частин житлового будинку АДРЕСА_1, після смерті батька, ОСОБА_5, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1, та залишення 7/64 частини домоволодіння відкритими.

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 в цій частині відмовити.

В іншій частині рішення суду не переглядалося.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_4 933 грн. 54 коп. судового збору, сплаченого при подачі позовної заяви.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту судового рішення.

Повний текст постанови складено 22 січня 2019 року.

Головуючий О.Ю. Тичкова

Судді А.В. Котелевець

Р.М. Піддубний