ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 січня 2018 року м. Чернівці

справа № 723/2070/18

провадження № 22-ц/822/58/19

Чернівецький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Кулянди М.І.,

суддів: Половінкіної Н. Ю., Одинака О. О.,

за участю секретаря Вовкун Н.Ю.,

представника позивача ОСОБА_1,

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Сторожинецького районного суду Чернівецької області від 23 жовтня 2018 року в цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, Сторожинецької міської ради Чернівецької області про визнання права власності на нерухоме майно за набувальною давністю (головуючий суддя у першій інстанції Дедик Н.П.),

встановив:

У червні 2018 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3, Сторожинецької міської ради Чернівецької області про визнання права власності на нерухоме майно за набувальною давністю.

В обгрунтування позову посилалась на те, що з 29 грудня 1999 року зареєстрована та проживає у будинковолодінні, що знаходиться по АДРЕСА_1. З 10 січня 2000 року разом з нею зареєстрований та проживає у вказаному будинку її син ОСОБА_2

Вказує, що власником зазначеного будинковолодіння була ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 року. На день її смерті, у вказаному господарстві були зареєстровані: голова двору - ОСОБА_5 та її онука ОСОБА_6 За життя, тобто 21 серпня 1992 року, ОСОБА_5 заповіла все своє майно своєму сину ОСОБА_7

Вважає, що ОСОБА_3 фактично прийняв спадщину, оскільки в будинку була зареєстрована та проживала його малолітня донька. Однак, в установленому законом порядку не зареєстрував право власності на житловий будинок, у зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів.

Зазначає, що в грудні 1999 року придбала у ОСОБА_3 нерухоме майно, що складається з житлового будинку, сараю, прибудови та погребу, за яким закріплена земельна ділянка площею 0,50 га для обслуговування будинку і господарських будівель, в якому проживає по даний час, тобто більше десяти років, утримуючи його та сплачуючи комунальні послуги.

Вважає, що добросовісно заволоділа зазначеним нерухомим майном, безперервно та відкрито володіє ним більше десяти років, тому просила визнати за нею право власності на нерухоме майно, яке знаходиться по АДРЕСА_1.

Ухвалою суду від 11 вересня 2018 року замінено первісного відповідача - Банилово-Підгірнівський старостинський округ Сторожинецької міської ради, належним відповідачем - Сторожинецькою міською радою Чернівецької області.

Рішенням Сторожинецького районного суду Чернівецької області від 23 жовтня 2018 року в задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3, Сторожинецької міської ради Чернівецької області про визнання права власності на нерухоме майно за набувальною давністю відмовлено.

Судове рішення мотивовано тим, що користування ОСОБА_2 будинковолодінням здійснювалося на умовах зобов'язання, що випливає з договору купівлі-продажу і воля відповідача ОСОБА_3, як можливого власника будинковолодіння, внаслідок спадкування, була направлена на передачу будинку позивачці на умовах відплатності.

На рішення суду першої інстанції ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, посилається на те, що вказане рішення суду є необгрунтованим, просила скасувати рішення Сторожинецького районного суду Чернівецької області від 23 жовтня 2018 року та ухвалити нове рішення про задоволення позову.

Апеляційна скарга мотивована тим, що оскаржуване судове рішення є необгрунтованим, оскільки викладені в них висновки не відповідають обставинам справи. Позивач добросовісно, безперервно та відкрито володіє спірним нерухомим майном більше 10 років, а тому має право на визнання за нею права власності на це майно за набувальною давністю.

Апеляційний суд, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Відповідно до вимог статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні

Відмовляючи в задоволенні позову суд першої інстанції виходив з того, що користування ОСОБА_2 будинковолодінням здійснювалося на умовах зобов'язання, що випливає з договору купівлі-продажу, а тому до правовідносин, які склалися між сторонами, не підлягають застосуванню норми ст. 334 ЦК України.

Апеляційний суд не погоджується із вказаним висновком суду.

Так, матеріалами справи встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_3 року померла ОСОБА_5, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1, виданого 30 листопада 1996 року.

З копії заповіту, складеного ОСОБА_5, 21 серпня 1992 року, вбачається, що все своє майно остання заповіла своєму синові ОСОБА_3, який є відповідачем по справі.

Належність ОСОБА_5 нерухомого майна, яке складається: із житлового будинку літ. «А», тераси літ. «А1», літніх кухонь літ. «Б,З», сараїв літ. «В, Г, Ж, Е, Є», убиральні літ. «Д», підвалу літ «ЗПД», колодязя №1, воріт №2, хвірток №3,№5, огорожі №4 і знаходиться в АДРЕСА_1 підтверджується витягом з погосподарської книги №2 за 1996-2000 роки (особовий рахунок №123).

Відповідно до довідки, виданої Банилово-Підгірнівським старостинським округом за №1179 від 16 березня 2018 року, станом на день смерті ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2 року, у вищевказаному житловому будинку були зареєстровані ОСОБА_5- голова двору та її онука ОСОБА_6

Суд першої інстанції, розглядаючи вказаний спір, який виник між сторонами, вийшов за межі позовних вимог позивача, встановивши, що користування ОСОБА_2 будинковолодінням здійснювалося на умовах зобов'язання, що випливає з договору купівлі-продажу, хоча позовні вимоги щодо укладення чи неукладення договору купівлі - продажу будинковолодіння позивачем не заявлялись.

Разом з тим, суд першої інстанції правильно відмовив в задоволенні позову про визнання за ОСОБА_2 права власності на нерухоме майно за набувальною давністю, виходячи з наступного.

Так, відповідно до статті 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до частини першої статті 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Набуття права власності на земельну ділянку за набувальною давністю регулюється законом. Право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації.

Отже, при зверненні до суду з вимогами про визнання за набувальною давністю права власності на нерухоме майно позивачем має бути доведено факт існування такого нерухомого майна, відкритість та безперервність володіння ним без правової підстави; добросовісність заволодіння майном; факт володіння спірним майном протягом строку, який складає не менше 10 років.

Володіння без правової підстави - це фактичне володіння, яке не спирається на будь-яку законну підставу володіння чужим майном.

Аналізуючи поняття добросовісності володіння як підставу для набуття права власності за набувальною давністю за статтею 344 ЦК України, слід виходити з того, що добросовісність, як одна із загальних засад цивільного судочинства, означає фактичну чесність суб'єктів у їх поведінці, прагнення сумлінно захистити свої цивільні права та забезпечити виконання цивільних обов'язків. При вирішенні спорів має значення факт добросовісності заявника саме на момент отримання ним майна, тобто на той початковий момент, який включається в повний давнісний строк володіння майном, визначений законом. Крім того, позивач, як володілець майна, повинен бути впевнений у тому, що на це майно не претендують інші особи і він отримав це майно за таких обставин і з таких підстав, які є достатніми для отримання права власності на нього.

Добросовісність передбачає, що володілець майна не знав і не міг знати про те, що він володіє чужим майном, тобто ті обставини, які обумовили його володіння, не давали і не могли давати володільцю сумніву щодо правомірності його володіння майном.

Судом встановлено, що позивач знав і не міг не знати про відсутність у нього підстав для набуття права власності на будинковолодіння, яке знаходиться по АДРЕСА_1. Отже, в даному випадку, відсутня така ознака набувальної давності, як добросовісне володіння, що виключає можливість набуття права власності за набувальною давністю, та спростовує доводи апелянта про те, що він має право на визнання за ним права власності на вказане будинковолодіння, за набувальною давністю.

Враховуючи вищенаведене, рішення суду першої інстанції слід змінити, вказавши, що в позові ОСОБА_2 до ОСОБА_3, Сторожинецької міської ради Чернівецької області про визнання права власності на нерухоме майно за набувальною давністю слід відмовити з підстав, які викладені в мотивувальній частині постанови.

На підставі наведеного та керуючись ст. ст. 374, 376 ЦПК України, суд

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Сторожинецького районного суду Чернівецької області від 23 жовтня 2018 року змінити.

Вказати, що позові ОСОБА_2 до ОСОБА_3, Сторожинецької міської ради Чернівецької області про визнання права власності на нерухоме майно за набувальною давністю слід відмовити з підстав, які викладені в мотивувальній частині постанови.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту судового рішення.

Повний текст постанови складено 23 січня 2019 року.

Головуючий М. І. Кулянда

Судді : Н.Ю. Половінкіна

О.О. Одинак