Постанова

Іменем України

27 листопада 2019 року

м. Київ

справа № 335/9382/16-ц

провадження № 61-30567св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Крата В. І.,

суддів: Дундар І. О. (суддя-доповідач), Журавель В. І., Краснощокова Є. В., Русинчука М. М.,

учасники справи:

позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю «ДАТА МАЙНІНГ ГРУП»,

відповідач - ОСОБА_1 ,

третя особа - Товариство з обмеженою відповідальністю «Металургійне підприємство «ПМК»,

розглянув у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 28 квітня 2017 року у складі судді Аполлонової Ю. В. та ухвалу апеляційного суду Запорізької області від 25 липня 2017 року у складі колегії суддів: Подліянової Г. С., Кримської О. М., Маловічко С. В.,

ВСТАНОВИВ:

Історія справи

Короткий зміст позовних вимог

У серпні 2016 року Товариство з обмеженою відповідальністю «ДАТА МАЙНІНГ ГРУП» (далі - ТОВ «ДАТА МАЙНІНГ ГРУП») звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 , третя особа: Товариство з обмеженою відповідальністю «Металургійне підприємство «ПМК» (далі - ТОВ «Металургійне підприємство «ПМК») про звернення стягнення на предмет іпотеки.

Позов мотивовано тим, що 18 лютого 2010 року Відкрите акціонерне товариство «БАНК КІПРУ» (далі - ВАТ «БАНК КІПРУ», Банк), правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «НЕОС БАНК» (далі - ПАТ «НЕОС БАНК»), та юридична особа ТОВ «Металургійне підприємство «ПМК», уклали кредитний договір № 1/10. Відповідно до умов вищевказаного Кредитного Договору, Банк відкриває ТОВ «Металургійне підприємство «ПМК» кредитну лінію у сумі 180000 грн.

Відповідно до додаткової угоди №1 від 09 червня 2011 року до кредитного договору №1/10 від 18 лютого 2010 року, сторони узгодили внести до Договору зміни, якими ВАТ «БАНК КІПРУ» змінив суму кредиту, шляхом відкриття кредитної лінії ТОВ «Металургійне підприємство «ПМК» у сумі 130000 грн, строком з 18 лютого 2010 року по 17 лютого 2015 року включно, зі сплатою до 20 червня 2011 року включно 25 % річних, а починаючи з 21 червня 2011 року - 22 % річних по строковій заборгованості.

ВАТ «БАНК КІПРУ» свої зобов`язання за Кредитним договором виконав в повному обсязі, надавши ТОВ «Металургійне підприємство «ПМК» кредит у сумі 130000 грн.

З метою забезпечення належного виконання зобов`язання за Кредитним договором 18 лютого 2010 року ВАТ «БАНК КІПРУ» та ОСОБА_1 уклали Іпотечний договір № 02/10 (далі - Іпотечний договір), відповідно до якого ОСОБА_1 передав Банку в іпотеку належну йому на праві власності квартиру загальною площею 44,63 кв.м. житловою площею 28,24 кв.м., яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 . Сторони оцінили вищезазначений предмет іпотеки в сумі 270780,00 грн.

ТОВ «Металургійне підприємство «ПМК» в результаті неналежним виконанням умов кредитного договору має прострочену заборгованість.

ОСОБА_1 та ТОВ «Металургійне підприємство«ПМК» було направлено вимогу про усунення порушень та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки, але на дату подання позовної заяви вимога не виконана.

31 жовтня 2014 року між ПАТ «НЕОС БАНК», яке є правонаступником усіх прав та обов`язків ВАТ «БАНК КІПРУ», та ТОВ «ДАТА МАЙНІНГ ГРУП» відповідно до чинного законодавства України був укладений договір факторингу №1 згідно якого право вимоги заборгованості за кредитним договором №1/10 від 18 лютого 2010 року перейшло до ТОВ « ДАТА МАЙНІНГ ГРУП» .

З метою відступлення прав за іпотечними договорами 31 жовтня 2014 року між ПАТ «НЕОС БАНК» та ТОВ «ДАТА МАЙНІНГ ГРУП» укладено договір про відступлення прав за іпотечними договорами у відповідності до умов якого до ТОВ «ДАТА МАЙНІНГ ГРУП» перейшли права іпотекодержателя за договором іпотеки, який забезпечує виконання кредитних зобов`язань за відступленою на підставі договору факторингу №1 від 31 жовтня 2014 року заборгованістю за кредитним договором № 1/10 від 18 лютого 2010 року.

На час подання позову усі права кредитора за кредитним договором №1/10 від 18 лютого 2010 року належать ТОВ ДАТА «МАЙНІНГ ГРУП».

З урахуванням уточнених позовних вимог позивач просив в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором №1/10 від 18 лютого 2010 року, яка станом на 13 березня 2017 року становить 218728,76 грн та складається із заборгованості: за кредитом - 104 865,55 грн., по відсотках - 76 631,90 грн., пені - 37231,31 грн звернути стягнення на предмет іпотеки, а саме, на квартиру загальною площею 44,63 кв.м. житловою площею 28,24 кв.м., яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , яка належить ОСОБА_1 на підставі Договору дарування квартири, посвідченого Коваленко В. В. приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу, 13 травня 2009 року за реєстровим №251, що підтверджується Витягом з реєстру прав власності на нерухоме майно виданим Орендним підприємством Запорізьким міським бюро технічної інвентаризації 12 лютого 2010 року шляхом проведення прилюдних торгів згідно Закону України «Про виконавче провадження», за початковою ціною реалізації предмету іпотеки в сумі 377811,00 грн, що еквівалентно 13900 доларів США.

Короткий зміст рішення суду першої та апеляційної інстанції

Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 28 квітня 2017 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Запорізької області від 25 липня 2017 року, позов ТОВ «ДАТА МАЙНІНГ ГРУП» до ОСОБА_1 , третя особа «ТОВ «Металургійне підприємство «ПМК», про звернення стягнення на предмет іпотеки, задоволено частково.

В рахунок погашення заборгованості ОСОБА_1 за кредитним договором №1/10 від 18 лютого 2010 року, яка станом на 13 березня 2017 року становить 199885,00 грн та складається із заборгованості: за кредитом - 104 865,55 грн, по відсотках - 76 631,90 грн, пеня - 18387,55 грн, звернуто стягнення на предмет іпотеки, а саме, на квартиру загальною площею 44,63 кв.м. житловою площею 28,24 кв.м., яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , яка належить ОСОБА_1 на підставі Договору дарування квартири, посвідченого Коваленко В. В. приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу, 13 травня за реєстровим №251, що підтверджується Витягом з реєстру прав власності на нерухоме майно виданим Орендним підприємством Запорізьким міським бюро технічної інвентаризації 12 лютого 2010 року шляхом проведення прилюдних торгів згідно Закону України «Про виконавче провадження», за початковою ціною реалізації предмету іпотеки не нижче 377 811,00 грн.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ДАТА МАЙНІНГ ГРУП» суму судового збору в розмірі 2998,11 грн.

Зобов`язано Управління Державної казначейської служби України у м. Запоріжжі Запорізької області повернути ТОВ «ДАТА МАЙНІНГ ГРУП» надлишково сплачену суму судового збору за подачу позовної заяви у розмірі 1152,32 грн.

В решті частині вимог відмовлено.

Рішення судів мотивовані тим, що у зв`язку з неналежним виконанням позичальником своїх зобов`язань за кредитними договорами, у позивача виникло право задовольнити свої вимоги шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. При визначенні розміру заборгованості, в рахунок якої звертається стягнення, судами враховано пропуск строку позовної давності відносно частини пені.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

У серпні 2017 року ОСОБА_1 подав до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ касаційну скаргу, в якій просить скасувати рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 28 квітня 2017 року та ухвалу апеляційного суду Запорізької області від 25 липня 2017 року, ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

Касаційна скарга обґрунтована тим, що судами до спірних правовідносин не застосовані вимоги статті 613 Цивільного кодексу (далі - ЦК) України. Відповідач не знав, що він є боржником по простроченому зобов`язанню. Позивачем пропущена позовна давність по частині платежів, не надані первісні документи. Посилання позивача на здійснення платежу 23 червня 2014 року не доведено належними та допустимими доказами. Відповідач не згоден з розрахунком заборгованості та вказує на неспівмірність суми заборгованості і вартості іпотечного майна.

Позиція інших учасників справи

Інші учасники справи заперечення до касаційної скарги не надали.

Рух справи в суді касаційної інстанції

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 18 серпня 2017 рокувідкрито касаційне провадження у даній справі, витребувано цивільну справу з суду першої інстанції, зупинено виконання рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 28 квітня 2017 року та ухвали апеляційного суду Запорізької області від 25 липня 2017 року до закінчення касаційного розгляду.

У вересні 2017 року цивільна справа надійшла до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Підпунктом 4 пунктом 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України у редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

У статті 388 ЦПК України зазначено, що судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

У травні 2018 року цивільна справа № 335/9382/16-ц надійшли до Верховного Суду.

11 червня 2019 року цивільна справа передана судді-доповідачу Дундар І. О.

Позиція Верховного Суду

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Касаційна скарга підлягає частковому задоволенню за таких підстав.

Судами встановлено, що 18 лютого 2010 року ВАТ «Банк Кіпру», правонаступником якого є ПАТ «НЕОС БАНК», та ТОВ «Металургійне підприємство «ПМК» укладено кредитний договір № 1/10.

Відповідно до умов кредитного договору, Банк відкриває Позичальнику кредитну лінію у сумі 180000 грн, а Боржник зобов`язується повернути наданий кредит і сплатити проценти за користування в сумі, строки та на умовах, що передбачені кредитним договором.

09 червня 2011 року між сторонами укладено додаткову угоду №1 до кредитного договору №1/10 від 18 лютого 2010 року, згідно до якої сторони узгодили внесення змін до кредитного договору, якими Банк змінив суму кредиту шляхом відкриття кредитної лінії Позичальнику у сумі 130000 грн, строком з 18 лютого 2010 року по 17 лютого 2015 року включно, зі сплатою до 20 червня 2011 року включно 25% річних, а починаючи з 21 червня 2011 року - 22 % річних по строковій заборгованості та 27% річних в разі недотримання термінів погашення кредиту.

Банк свої зобов`язання за кредитним договором виконав у повному обсязі, надавши Боржникові кредит.

З метою забезпечення належного виконання зобов`язання за кредитним договором №1/10 від 18 лютого 2010 року між ВАТ «БАНК КІПРУ» та ОСОБА_1 укладено іпотечний договір №2/10, відповідно до якого ОСОБА_1 передав Банку в іпотеку квартиру загальною площею 44,63 кв.м. житловою площею 28,24 кв.м., яка розташована за адресою АДРЕСА_1 , яка належить іпотекодавцю на підставі договору дарування квартири, посвідченого приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Коваленко В. В. 13 травня 2009 року за реєстровим № 251. Сторони оцінили предмет іпотеки в 270780,00 грн.

09 червня 2011 року між ПАТ «БАНК КІПРУ» та ОСОБА_1 було укладено додатковий договір до Іпотечного договору №02/10 від 18 лютого 2010 року р. н. №877, згідно до якого сторони дійшли згоди внести зміни до Іпотечного договору № 02/10, виклавши перший абзац п. 1 Договору у новій редакції.

Згідно умов Договору іпотеки відповідач виступає майновим поручителем ТОВ «Металургійне підприємство «ПМК».

Згідно Договіру факторингу №1 від 31 жовтня 2014 року право вимоги заборгованості за Кредитним договором №1/10 від 18 лютого 2010 року перейшло до ТОВ «ДАТА МАЙНІНГ ГРУП».

Одночасно з метою відступлення прав за іпотечними договорами між ПАТ «Неос Банк» та ТОВ «ДАТА МАЙНІНГ ГРУП » укладено договір про відступлення прав за іпотечним договором у відповідності до якого до ТОВ «ДАТА МАЙНІНГ ГРУП» перейшли права Іпотекодержателя за договором іпотеки № 02/10 від 18 лютого 2010 року, укладеного між ВАТ «БАНК КІПРУ» та ОСОБА_1 в забезпечення виконання зобов`язання за кредитним договором № 1/10, укладеним між ВАТ «БАНК КІПРУ» та ТОВ «Металургійне підприємство «ПМК».

Відповідно до статті 514 Цивільного кодексу України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих праву якщо інше не встановлено договором або законом .

Відповідно до умов пункту 11 іпотечного договору у разі порушення іпотекодавцем обов`язків, встановлених цим договором, іпотекодержатель має право вимагати дострокового виконання зобов`язань за кредитним договором, а у разі невиконання іпотекодавцем цієї вимоги - звернути стягнення на предмет іпотеки.

На виконання умов кредитного договору та іпотечного договору відповідачу та боржнику було направлено вимогу, а саме: повідомлення про усунення порушень та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки, але на дату подання позовної заяви вимога не виконана.

Положеннями частини першої статті 39 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що в разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду зазначаються: загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки; опис нерухомого майна, за рахунок якого підлягають задоволенню вимоги іпотекодержателя; заходи щодо забезпечення збереження предмета іпотеки або передачі його в управління на період до його реалізації, якщо такі необхідні; спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу, встановленої статтею 38 цього Закону; пріоритет та розмір вимог інших кредиторів, які підлягають задоволенню з вартості предмета іпотеки; початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації.

У справі, яка переглядається, суди, встановивши наявність заборгованості за кредитними договорами та факт порушення взятих на себе зобов`язань позичальником, дійшли передчасного висновку про звернення стягнення на предмет іпотеки, виходячи з наступного.

Відповідно до частини першої статті 1048 та частини першої статті 1054 ЦК України кредитодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми кредиту, розмір і порядок одержання яких встановлюються договором. Отже, припис абзацу 2 частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування.

Частинами першою, третьою статті 549 ЦК України визначено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Статтею 1050 ЦК України передбачено, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

За змістом частини другої статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Враховуючи викладене, право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку припиняється після спливу визначеного цим договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Вказаний висновок висловлений Великою Палатою Верховного Суду у постановах: від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12, (провадження № 14-10цс18), від 04 липня 2018 року у справі № 310/11534/13-ц, (провадження № 14-154цс18), від 31 жовтня 2018 року у справі № 202/4494/16-ц, (провадження № 14-318цс18).

У даній справі строк кредитування встановлено до 17 лютого 2015 року.

Таким чином, у банку відсутні правові підстави нараховувати проценти за користування кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку після закінчення строку кредитування.

В той же час, задовольняючи частково позовні вимоги суд, першої інстанції, з яким погодився суд апеляційної інстанції, звернув стягнення в рахунок погашення заборгованості, яка виникла станом на 13 березня 2017 року.

Згідно частини першої статті 303 ЦПК України (в редакції, яка діяла на момент апеляційного розгляду) під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Апеляційний суд на зазначені обставини уваги не звернув, не з`ясував за який період нарахована заборгованість та які її складові; не врахував, що після спливу строку кредитування кредитор має право на отримання гарантій належного виконання зобов`язання лише відповідно до частини другої статті 625 ЦК України.

Без встановлення зазначених обставин, що мають істотне значення для правильного вирішення справи, неможливо ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

У зв`язку з викладеним суд касаційної інстанції позбавлений можливості ухвалити власне судове рішення.

Відносно доводів касаційної скарги щодо неспівмірності суми заборгованості за кредитом та вартості майна, колегія суддів зазначає наступне.

В постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 23 травня 2018 року справа № 589/1237/14-ц (провадження № 61-10953св18) зазначено, що «тлумачення статті 39 Закону України «Про іпотеку» свідчить, що на рівні закону не передбачено такої підстави для відмови в задоволенні позову про звернення стягнення на предмет іпотеки, як неспівмірність заборгованості за основним зобов`язанням з вартістю майна, переданого в іпотеку в рахунок забезпечення належного його виконання».

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

Відповідно до пунктів 1 та 3 частини третьої статті 411 ЦПК України підставою для скасування судового рішення та направлення справи на новий розгляд є порушення норм процесуального права, що унеможливило встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, якщо суд не дослідив зібрані у справі докази або суд встановив обставини, що мають суттєве значення, на підставі недопустимих доказів.

Отже, ухвала апеляційного суду підлягає скасуванню з направленням справи на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 18 серпня 2017 рокузупинено виконання рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 28 квітня 2017 року та ухвали апеляційного суду Запорізької області від 25 липня 2017 року до закінчення касаційного розгляду. Оскільки Верховний Суд дійшов висновку про скасування судових рішень, підстави для поновлення виконання відсутні.

Керуючись статтями 400, 409, 411, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Ухвалу апеляційного суду Запорізької області від 25 липня 2017 року скасувати.

Справу № 335/9382/16-ц направити на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий В. І. Крат

Судді: І. О. Дундар

В. І. Журавель

Є. В. Краснощоков

М. М. Русинчук