Дата документу 19.03.2019 Справа № 336/350/19
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний №336/350/19 Головуючий у 1 інстанції: Марко Я.Р.
Провадження № 22-ц/807/1298/19 Суддя-доповідач: Дашковська А.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«19» березня 2019 року м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого: Дашковської А.В.,

суддів: Кримської О.М.,

Бєлки В.Ю.,

секретар: Ващенко З.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу з апеляційною скаргою ОСОБА_3 на ухвалу Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 22 січня 2019 року у справі за заявою ОСОБА_3 про забезпечення доказів до подання позовної заяви,

ВСТАНОВИВ:

В січні 2019 року ОСОБА_3 звернувся до суду із заявою про забезпечення доказів до подання позовної заяви.

В обґрунтування вимог зазначив, що у травні 2018 року придбав телевізор марки «Samsung UE49MU6400» через інтернет-магазин «NeyTron», адреса: м. Київ, вул. Славгородська, 49, однак через нетривалий час у червні-липні 2018 року виникли несправності у роботі телевізора, у зв'язку з чим він звернувся до сервісного центру, де йому було відмовлено у прийомі та ремонті телевізора, оскільки телевізори вказаної марки в Україну не надходили для продажу.

Він звернувся до продавця для гарантійного ремонту, зв'язався з менеджером, який вимагав відремонтувати телевізор за власні кошти. В подальшому, йому було рекомендовано дати за власні кошти переслати телевізор до міста Києва та сплатити кошти за ремонт. Його прохання про надання інформації про власника (приватного підприємця) не виконувались, електронні листи не надсилались у зв'язку з тим, що адреса була помилковою. Після придбання телевізора йому так і не надіслали гарантійне зобов'язання.

Ним було надіслано рекомендований лист з повідомленням, в якому він зазначив претензії, однак лист так і не було вручено отримувачу у зв'язку з тим, що за зазначеною адресою магазин відсутній, а також в подальшому повернулись і листи надіслані на інші адреси.

Після звернення до державної служби України з питань безпеки харчових продуктів та захисту споживачів з'ясувалось, що за адресою, зазначеною на офіційному сайті, магазин відсутній, приватний підприємець не встановлений, його заяву було перенаправлено до Національної поліції України, він також самостійно звернувся до поліції із заявою про вчинення шахрайства. За фактом розгляду його заяви від Дарницького управління поліції ГУНП в м. Києві було повідомлено ще дві адреси, однак за останніми магазин відсутній.

Ні за телефонними номерами, ні за адресою, ні за електронною адресою він зв'язатися з працівниками магазину не може, офіційний сайт недоступний.

Після отримання товару у відділенні № 2 «Нова пошта» ним було відправлено грошовий переказ приватному підприємцю (можливо власнику інтернет-магазину) 14.05.2018 року № 630142491 на отримувача ОСОБА_5, номер зазначений у квитанції ні за ким не закріплений за даними мобільного оператора. За даними «Нова пошта» на всі перекази понад 15 000, 00 грн. надаються документи та знімаються ксерокопії паспортів.

На підставі зазначеного просив зобов'язати відділення № 2 «Нова пошта» м. Запоріжжя надати йому дані про отримувача вищезазначеного грошового переказу від 14.05.2018 року на ім'я ОСОБА_5 на суму 18 000,00 грн. із зазначенням дати народження, місця реєстрації, тощо.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 22 січня 2019 року відмовлено в задоволенні заяви про забезпечення доказів до подання позовної заяви.

Не погоджуючись із зазначеною ухвалою суду, ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм процесуального права, просить скасувати ухвалу суду та прийняти нове судове рішення про надання йому необхідної інформації для подання в подальшому позовної заяви.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Згідно з п. 6 ч. 1 ст. 374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

З матеріалів справи вбачається, що 17 січня 2019 року до Шевченківського районного суду м. Запоріжжя надійшла заява ОСОБА_3 про витребування доказів до подання позовної заяви, як захід забезпечення доказів.

Відмовляючи в задоволенні заяви, суд першої інстанції виходив з її необґрунтованості та недоведеності наявності підстав допускати, що засіб доказування може бути втрачений, збирання або подання відповідних доказів стане згодом неможливим та утрудненим.

У відповідності до статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно із статтею 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Частиною 1 статті 84 ЦПК України передбачено, що учасник справи, у разі неможливості самостійно надати докази, вправі подати клопотання про витребування доказів судом. Таке клопотання повинно бути подане в строк, зазначений у частинах другій та третій статті 83 цього Кодексу. Якщо таке клопотання заявлено з пропуском встановленого строку, суд залишає його без задоволення, крім випадку, коли особа, яка його подає, обґрунтує неможливість його подання у встановлений строк з причин, що не залежали від неї.

Також, частиною 4 вказаної статті визначено, що суд може витребувати докази також до подання позову як захід забезпечення доказів у порядку, встановленому статтями 116-118 цього Кодексу.

Відтак, оскільки заявником подано заяву про витребування доказів до подання позову, то така заява підлягає вирішенню у порядку, встановленому статтями 116-118 цього Кодексу.

Частинами 1-5 статті 116 ЦПК України визначено, що суд за заявою учасника справи або особи, яка може набути статусу позивача, має забезпечити докази, якщо є підстави припускати, що засіб доказування може бути втрачений або збирання або подання відповідних доказів стане згодом неможливим чи утрудненим.

Способами забезпечення судом доказів є допит свідків, призначення експертизи, витребування та (або) огляд доказів, у тому числі за їх місцезнаходженням, заборона вчиняти певні дії щодо доказів та зобов'язання вчинити певні дії щодо доказів. У необхідних випадках судом можуть бути застосовані інші способи забезпечення доказів, визначені судом.

Заява про забезпечення доказів може бути подана до суду як до, так і після подання позовної заяви.

Забезпечення доказів до подання позовної заяви здійснюється судом першої інстанції за місцезнаходженням засобу доказування або за місцем, де повинна бути вчинена відповідна процесуальна дія. Забезпечення доказів після подання позовної заяви здійснюється судом, який розглядає справу.

У разі подання заяви про забезпечення доказів до подання позовної заяви заявник повинен подати позовну заяву протягом десяти днів з дня постановлення ухвали про забезпечення доказів. У разі неподання позовної заяви у зазначений строк, повернення позовної заяви або відмови у відкритті провадження суд скасовує ухвалу про вжиття заходів забезпечення доказів не пізніше наступного дня після закінчення такого строку або постановлення судом ухвали про повернення позовної заяви чи відмови у відкритті провадження.

Якщо ухвала про забезпечення доказів на момент її скасування була виконана повністю або частково - отримані судом докази (показання свідків, висновки експертів тощо) не можуть бути використані в іншій справі.

Заява про забезпечення доказів за формою та змістом повинна відповідати вимогам статті 117 ЦПК України, а також має бути оплачена судовим збором.

У відповідності до вимоги частин 1-3 статті 118 ЦПК України заява про забезпечення доказів розглядається в судовому засіданні в загальному порядку, передбаченому цим Кодексом, з особливостями, встановленими цією статтею.

Заява розглядається не пізніше п'яти днів з дня її надходження до суду.

Заявник та інші особи, які можуть отримати статус учасників справи, повідомляються про дату, час і місце судового засідання, проте їх неявка не перешкоджає розгляду поданої заяви.

За змістом ч.ч. 1-5 ст. 128 ЦПК України суд викликає учасників справи у судове засідання або для участі у вчиненні процесуальної дії, якщо визнає їх явку обов'язковою. Суд повідомляє учасників справи про дату, час і місце судового засідання чи вчинення відповідної процесуальної дії, якщо їх явка є не обов'язковою. Судові виклики здійснюються судовими повістками про виклик. Судові повідомлення здійснюються судовими повістками-повідомленнями. Судова повістка про виклик повинна бути вручена з таким розрахунком, щоб особи, які викликаються, мали достатньо часу для явки в суд і підготовки до участі в судовому розгляді справи, але не пізніше ніж за п'ять днів до судового засідання, а судова повістка-повідомлення - завчасно.

З матеріалів справи вбачається, що в порушення вищезазначених вимог ст. 128 ЦПК України судова повістка-повідомлення про розгляд заяви про забезпечення доказів була направлена на адресу ОСОБА_3 22 січня 2019 року, тобто в день судового засідання, та отримана заявником на наступний день 23 січня 2019 року (а.с.10).

Статтею 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини 1950 року, ратифікованої Верховною Радою України (Закон України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР), встановлено, що кожній особі гарантовано право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Публічний характер судового розгляду є істотним елементом права на справедливий суд, а відкритість процесу, як правило, включає право особи бути заслуханою в суді.

Зазначені процесуальні гарантії забезпечення належного розгляду справи стосовно ОСОБА_3 були порушені судом першої інстанції через непроінформованість заявника про дату і час розгляду справи в суді першої інстанції.

При вищевикладених обставинах, допущені судом порушення норм процесуального права призвели до постановлення помилкової (передчасної) ухвали, яка підлягає скасуванню з направленням справи для продовження розгляду (вирішення питання) до суду першої інстанції.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Керуючись ст. ст. 374, 379, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Ухвалу Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 22 січня 2019 року у цій справі скасувати, справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повний текст постанови складений 21 березня 2019 року.

Головуючий

Судді: