ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/7643/19 Справа № 213/2141/16-ц Суддя у 1-й інстанції - Мазуренко В. В. Суддя у 2-й інстанції - Барильська А. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 грудня 2019 року м.Кривий Ріг

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Барильської А.П.,

суддів - Бондар Я.М., Зубакової В.П.,

секретар судового засідання - Євтодій К.С.

сторони:

позивач Публічне акціонерне товариство комерційний Банк «ПриватБанк»

відповідач ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі, в порядку спрощеного позовного провадження, апеляційну скаргу ОСОБА_1 на заочне рішення Інгулецького районного суду м. Кривого Рогу від 16 січня 2019 року, яке ухвалене суддею Мазуренко В.В. в місті Кривому Розі Дніпропетровської області, відомості щодо дати складання повного судового рішення в матеріалах справи відсутні, -

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2016 року позивач ПАТ КБ «ПриватБанк», у теперішній час АТ КБ «ПриватБанк», звернувся з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

В обґрунтування позову зазначено, що відповідно до договору № KRТ0GA від 12.06.2008 року відповідач отримав кредит у розмірі 109025,05 грн., зі сплатою відсотків за його користування з терміном дії до 12.06.2023 року.

Відповідач взяті на себе зобов`язання по поверненню кредиту та сплаті відсотків за договором кредиту належним чином не виконав, у зв`язку з чим, станом на 16.08.2016 року, заборгованість відповідача перед позивачем становить 282394,85 грн., яка складається із 126367,41 грн. - заборгованості за кредитом, 130125,96 грн. - заборгованості по відсоткам за користування кредитом, 25901,48 грн. заборгованості по комісії за користування кредитом, які позивач просив стягнути з відповідача, а також судові витрати у справі.

Заочним рішенням Інгулецького районного суду м. Кривого Рогу від 16 січня 2019 року позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний Банк «Приватбанк», у теперішній час АТ КБ «ПриватБанк», заборгованість за кредитним договором № KRТ0GA від 12.06.2008 року в сумі 282394 грн. 85 коп.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк», у теперішній час АТ КБ «ПриватБанк», 4235,92 грн. судових витрат по сплаті судового збору.

Ухвалою Інгулецького районного суду м. Кривого Рогу від 25 червня 2019 року відповідачу відмовлено в задоволенні заяв про перегляд заочного рішення.

В апеляційній скарзі відповідач ставить питання про скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення по справі про відмову в задоволенні позовних вимог посилаючись на те, що позивачем по справі при зверненні з позовом до суду пропущено строк позовної давності, оскільки останній платіж за кредитним договором був зроблений в серпні 2012 року.

Крім того, відповідач зазначає, що справу було розглянуто за його відсутності, про розгляд справи він належним чином повідомлений не був.

Також відповідач посилається на те, що в нього відсутня додаткова угода № KRТ0GA від 06.09.2011 року до кредитного договору № KRТ0GA від 12.06.2008 року, з якою він не погоджується.

Відзив на апеляційну скаргу не подавався.

Заслухавши суддю-доповідача, представника відповідача ОСОБА_1 ОСОБА_2 , який підтримав доводи апеляційної скарги та просив її задовольнити, представника позивача ПАТ КБ «ПриватБанк» - Бродька А.І. який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав.

За змістом 376 ч.1 п. п. 3,4 ЦПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині є: невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Відповідно до ч.1 ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Ухвалюючи рішення про задоволення позовних вимог позивача, суд першої інстанції виходив з того, що оскільки відповідач не виконав умови кредитного договору, з нього на користь позивача підлягають стягненню заборгованість за кредитним договором в сумі 282394,85 грн., а також судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 4235,92 грн.

Однак, суд першої інстанції дійшов таких висновків при неповному з`ясуванні обставин справи, та з порушенням норм процесуального права.

В силу ч. 3 п. 3 ст. 376 ЦПК України, порушення норм процесуального права є обов`язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення, якщо справу (питання) розглянуто судом за відсутності будь-якого учасника справи, не повідомленого належним чином про дату, час і місце засідання суду (у разі якщо таке повідомлення є обов`язковим), якщо такий учасник справи обґрунтовує свою апеляційну скаргу такою підставою.

Колегією суддів встановлено, що відповідач по справі не був належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання і доводи апеляційної скарги в цій частині є обґрунтованими, а тому оскаржуване судове рішення підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення по справі.

Як вбачається із матеріалів справи, між сторонами виникли правовідносини стосовно виконання договірних грошових зобов`язань.

Відповідно до ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти.

Відповідно до ч.1 ст. 509 ЦК України, зобов`язання це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Таким чином, між сторонами виникли правовідносини стосовно виконання відповідачем умов укладеного кредитного договору. У спорі, пов`язаному із стягненням заборгованості за кредитним договором підлягають встановленню обставини, як наявності між сторонами договірних правовідносин, так і невиконання позичальником взятих на себе зобов`язань та їх розмір.

В силу ст.ст.525,526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, одностороння відмова від виконання зобов`язань не допускається.

З матеріалів справи вбачається, що 12.06.2008 року між ЗАТ КБ «ПриватБанк», правозаступником якого є ПАТ КБ «ПриватБанк», у теперішній час АТ КБ «ПриватБанк», та відповідачем ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № KRТ0GA, за умовами якого Банк надав відповідачу кредитні кошти на строк до 12.06.2023 року включно у вигляді непоновлювальної кредитної лінії у розмірі 112912,72 грн. на наступні цілі: 92200 грн. - на споживчі цілі, 2766 грн. - на сплату винагороди за надання фінансового інструменту у момент надання кредиту, 660,67 грн. - страхування майна, 461 грн. - особисте страхування, 16825,05 грн. - на сплату страхових платежів у випадках та порядку, передбачених договором, зі сплатою за користування кредитом відсотків в розмірі 1,67 % на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом, винагороди за надання фінансового інструменту у розмірі 3,00 % від суми виданого кредиту у момент надання кредиту, винагорода за резервування ресурсів у розмірі 5,04 % річних від суми зарезервованих ресурсів та винагороди за проведення додаткового моніторингу. Погашення заборгованості за кредитним договорром здійснюється в наступному порядку: щомісяця в період сплати починаючи з 01.09.2011 року відповідач повинен надавати банку кошти (щомісячний платіж) у сумі 2083,95 грн. для погашення заборгованості за кредитним договором, що складається із заборгованості по кредиту, відсоткам, винагороди, комісії, згідно графіку погашення кредиту (а.с.10-12).

Згідно копії додаткової угоди від 06.09.2011 року, між ПАТ КБ «ПриватБанк», у теперішній час АТ КБ «ПриватБанк», та відповідачем ОСОБА_1 06.09.2011 року було укладено додаткову угоду до кредитного договору № KRТ0GA від 12.06.2008 року, за умовами якої Банк надав відповідачу кредитні кошти на строк до 12.06.2023 року, включно, у вигляді непоновлювальної кредитної лінії у розмірі 143775 грн на наступні цілі: 92200 грн. - на споживчі цілі, 2766 грн. - винагорода за надання фінансового інструменту, 48809 грн. - на сплату страхових платежів у випадках та порядку, передбачених договором, зі сплатою за користування кредитом відсотків в розмірі 2,08 % на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом, винагороди за надання фінансового інструменту у розмірі 3,00 %, винагорода за резервування ресурсів у розмірі 5,04 % річних від суми зарезервованих ресурсів та винагороди за проведення додаткового моніторингу (а.с.15).

Всупереч умов кредитного договору, зобов`язання щодо повернення кредиту та сплати процентів відповідачем ОСОБА_1 належним чином не виконувалися, у зв`язку з чим, за розрахунком позивача, у відповідача ОСОБА_1 виникла заборгованість, яка, станом на 16.08.2016 року становить 282394,85 грн., та складається із 126367,41 грн. - заборгованості за кредитом, 130125,96 грн. - заборгованості по відсоткам за користування кредитом, 25901,48 грн. заборгованості по комісії за користування кредитом.

З огляду на наведене вище, колегія суддів дійшла висновку про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог позивача та стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором у зв`язку з невиконанням відповідачем ОСОБА_1 умов кредитного договору.

На підставі наведеного вище, колегія суддів приходить до висновку про наявність правових підстав для покладення обов`язку на відповідача ОСОБА_1 погасити кредитну заборгованість, однак не може погодитись із визначеним позивачем розміром заборгованості за кредитним договором, з огляду на наступне.

Як вбачається із умов кредитного договору № KRТ0GA від 12.06.2008 року, погашення заборгованості за вказаним договором здійснюється в період з «24» по «28» число кожного місяця у розмірі 2083,95 для погашення заборгованості за кредитним договором, що складається із заборгованості по кредиту, відсоткам за користування кредитом, винагороди, комісії.

Із розрахунку заборгованості за кредитним договором вбачається, що останній платіж по кредитному договору був здійснений відповідачем 08.06.2012 року, тобто з цього моменту позивач дізнався про порушення свого права.

Відповідно до статті 256 ЦК України, позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Частиною 4 ст. 267 ЦК України передбачено, що сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну.

Відповідного до ст. 257 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність.

Зокрема, частина друга статті 258 ЦК України передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Відповідно до статті 253 ЦК України, перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

Відповідно до ст. 261 ЦК України, за загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила; за зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання.

У разі неналежного виконання позичальником зобов`язань за кредитним договором позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу.

Оскільки договір встановлює окремі зобов`язання, які деталізують обов`язок відповідача повернути борг частинами та передбачають самостійну відповідальність за невиконання цього обов`язку, то незалежно від визначення у договорі строку кредитування право позивача вважається порушеним з моменту порушення відповідачем терміну внесення чергового платежу. А відтак, перебіг позовної давності стосовно кожного щомісячного платежу починається після невиконання чи неналежного виконання (зокрема, прострочення виконання) відповідачем обов`язку з внесення чергового платежу й обчислюється окремо щодо кожного простроченого платежу.

Таким чином, у разі неналежного виконання позичальником зобов`язань за кредитним договором позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів і процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення кожного чергового платежу.

З урахуванням вказаного, перебіг позовної давності стосовно кожного щомісячного платежу починається після невиконання чи неналежного виконання (зокрема, прострочення виконання) відповідачем обов`язку з внесення чергового платежу.

Вказана правова позиція зазначена в Постанові Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12-ц та вказано, що якщо кредитний договір встановлює окремі зобов`язання, які деталізують обов`язок позичальника повернути борг частинами та передбачають самостійну відповідальність за невиконання цього обов`язку, то незалежно від визначення у договорі строку кредитування право кредитодавця вважається порушеним з моменту порушення позичальником терміну внесення чергового платежу. А відтак, перебіг позовної давності стосовно кожного щомісячного платежу у межах строку кредитування згідно з частиною п`ятою статті 261 ЦК України починається після невиконання чи неналежного виконання (зокрема, прострочення виконання) позичальником обов`язку з внесення чергового платежу й обчислюється окремо щодо кожного простроченого платежу.

Умовами укладеного кредитного договору передбачено обов`язок ОСОБА_1 щомісячно здійснювати платіж по кредиту з «24» до «28» числа кожного місяця, що слідує за звітним (а.с.12).

Тому колегія суддів приходить до висновку, що перебіг позовної давності починається після несплати кожного чергового платежу та Банк має право на отримання від відповідача заборгованості за тілом кредиту за період з 14.09.2013 року, в межах встановленого ст. 257 ЦК України трирічного строку, оскільки позовом до суду позивач звернувся 14.09.2016 року, та про застосування строку позовної давності відповідач заявив в апеляційній скарзі. В суді першої інстанції відповідач був позбавлений можливості подати заяву про застосування строку позовної давності, оскільки не був належним чином повідомлений про розгляд справи.

У пунктах 71-74 постанови Великої Палати Верховного Суду від 17 квітня 2018 року у справі № 200/11343/14-ц зроблено висновок, що створення рівних можливостей учасникам процесу у доступі до суду та до реалізації і захисту їх прав є частиною гарантій справедливого правосуддя, зокрема принципів рівності та змагальності сторін. Відповідач, який не був належним чином (згідно з вимогами процесуального закону) повідомлений про час і місце розгляду справи у суді першої інстанції, не має рівних з позивачем можливостей подання доказів, їх дослідження та доведення перед цим судом їх переконливості, а також не може нарівні з позивачем довести у суді першої інстанції ті обставини, на які він посилається як на підставу своїх заперечень. Якщо суд першої інстанції, не повідомивши належно відповідача про час і місце розгляду справи, ухвалить у ній заочне рішення, відповідач вправі заявити про застосування позовної давності у заяві про перегляд такого рішення. У разі відмови суду першої інстанції у задоволенні цієї заяви, відповідач може заявити про застосування позовної давності в апеляційній скарзі на заочне рішення суду першої інстанції. Той факт, що відповідач, який не був належно повідомлений судом першої інстанції про час і місце розгляду справи, не брав участі у такому розгляді, є підставою для вирішення апеляційним судом заяви цього відповідача про застосування позовної давності, навіть якщо така заява не подавалася ним у суді першої інстанції.

Таким чином, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за тілом кредиту в розмірі 123 815 грн. 93 коп., яка складається з залишку заборгованості за наданим кредитом 114627,77 грн. та залишку простроченої заборгованості за наданим кредитом в розмірі 9188,16 грн. за період з 14.09.2013 року.

Крім того, з відповідача на користь відповідача підлягає стягненню відсотки за користування кредитом, оскільки, відповідно до умов кредитного договору № KRТ0GA від 06.09.2011 року, відповідачу надано кредитні кошти зі сплатою за користування кредитом відсотків в розмірі 1,67 % на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом

Враховуючи, що заборгованість відповідача за кредитним договором KRТ0GA від 06.09.2011 року за тілом кредиту становить 123 815 грн. 93 коп. та не змінювалась протягом строку з вересня 2013 року, в межах строку позовної давності, по день звернення позивача до суду з даним позовом, заборгованість за відсотками за користування кредитом становить 73861,75 грн. з розрахунку 123815,93 грн. (заборгованість за тілом кредиту) / 100 * 1.67 (відсоткова ставка відсотків, визначена умовами кредитного договору) * 36 місяців (період з вересня 2013 року по момент звернення позивача до суду).

При цьому колегія суддів вважає, що визначена 06.09.2011 року додатковою угодою до кредитного договору № KRТ0GA від 12.06.2008 року відсоткова ставка відсотків за користування кредитом в розмірі 2,08%, не може бути застосована для нарахування заборгованості за відсотками за кредитним договором, оскільки, як вбачається із матеріалів справи, відповідач заперечує проти укладення 06.09.2011 року додаткової угоди до кредитного договору № KRТ0GA від 12.06.2008 року та позивачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження того, що така додаткова угода була укладена між сторонами.

Крім того, як вбачається із матеріалів справи, ухвалою Дніпровського апеляційного суду про відкриття апеляційного провадження було задоволено клопотання відповідача та витребувано у позивача оригінал додаткової угоди до кредитного договору № KRT0GA від 12 червня 2008 року, яка була укладена між Публічним акціонерним товариством Комерційний Банк "ПриватБанк" та ОСОБА_1 , для огляду у судовому засіданні.

Вказана ухвала апеляційного суду була отримана АТ КБ «Приватбанк», однак суду витребувані докази не надані, при цьому представником позивача було пояснено,що оригінал додаткової угоди до кредитного договору № KRТ0GA від 12.06.2008 року від 06.09.2011 року не зберігся.

У зв`язку з наведеним вище колегія суддів вважає такими, що заслуговують на увагу доводи апеляційної скарги відповідача про те, що в нього відсутня додаткова угода № KRТ0GA від 06.09.2011 року до кредитного договору № KRТ0GA від 12.06.2008 року, з якою він не погодився.

Крім того, колегія суддів приходить до висновку про відсутність правових підстав для стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості по комісії за користування кредитом, оскільки умовами кредитного договору № KRТ0GA від 12.06.2008 року не передбачено сплати комісій за користування кредитом, що свідчить про недоведеність позивачем факту досягнення сторонами домовленості про сплату відповідачем у будь-якому розмірі комісії.

За таких обставин, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення суду першої інстанції скасуванню з ухваленням нового рішення по справі про стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за кредитним договором № KRТ0GA від 12 червня 2008 року, станом на 16 серпня 2016 року, в розмірі 197 677 грн. 68 коп., яка складається з заборгованості за тілом кредиту в розмірі 123 815 грн. 93 коп. та заборгованості за відсотками за користування кредитом 73861 грн. 75 коп.

На підставі ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати, пропорційно від задоволених позовних вимог, по сплаті судового збору за подання позову до суду першої інстанції в розмірі 2823,95 грн. (а.с.2).

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 367, 374, 376, 381, 382, 384 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Заочне рішення Інгулецького районного суду м. Кривого Рогу від 16 січня 2019 року скасувати та ухвалити нове рішення.

Позовні вимоги Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк», у теперішній час акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк», до ОСОБА_1 про стягнення заборгованостіпро стягнення заборгованості задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором № KRТ0GA від 12 червня 2008 року, станом на 16 серпня 2016 року, в розмірі 197 677 (сто дев`яноста сім тисяч шістсот сімдесят сім) грн. 68 коп., яка складається з заборгованості за тілом кредиту в розмірі 123 815 грн. 93 коп. та заборгованості за відсотками за користування кредитом 73861 грн. 75 коп.

В іншій частині в задоволенні позову відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» 2823 (дві тисячі вісімсот двадцять три) грн. 95 коп. в рахунок сплати судового збору.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено 06 грудня 2019 року.

Головуючий:

Судді: