Єдиний унікальний номер 341/763/18
Номер провадження 2/341/41/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 січня 2019 року м. Галич

Галицький районний суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого-судді Юсип І.М.

секретарів Король І.Л, ОСОБА_1,

з участю позивача ОСОБА_2,

представника позивача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Галичі цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про збільшення розміру аліментів та стягнення неустойки за прострочення сплати аліментів, -

в с т а н о в и в :

14.05.2018 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_4 і просить стягнути з відповідача в її користь 3 219,36 грн. індексації по аліментах за період з 01.10.2016р. по 31.04.2018р., 28 000 грн. неустойки за прострочення сплати аліментів за період з 01.11.2016р. по 31.01.2018р., - збільшити розмір стягуваних аліментів на утримання сина, ОСОБА_5, 15.04.2008р.н. в розмірі по 2000 грн. щомісячно, до досягнення повноліття, - збільшити розмір стягуваних аліментів на утримання дочки, ОСОБА_6, 19.04.1999р.н. в розмірі по 2000 грн. щомісячно, до досягнення повноліття, - стягнути з відповідача судові витрати по справі.

29.11.2018 року позивач звернулася до суду із заявою про зменшення позовних вимог, в якій просила стягнути з відповідача в її користь 20000 грн. неустойки за прострочення сплати аліментів за період з 01.11.2016р. по 01.02.2017р. та збільшити розмір стягуваних аліментів з відповідача в її користь на утримання сина, ОСОБА_5, 15.04.2008р.н. в розмірі по 2000 грн. щомісячно, починаючи з 14.05.2018р. і до досягнення дитиною повноліття. Стягнути з відповідача судові витрати по справі, а саме судовий збір та витрати на правничу допомогу в розмірі 3000 грн.

З позовної заяви поданої позивачем, ОСОБА_2 вбачається, що від шлюбу з відповідачем народилося двоє дітей: - ОСОБА_6, 19.04.1999р.н. та ОСОБА_5, 15.04.2008р.н. Сімейне життя у них не склалося, а тому рішенням суду від 28.11.2016 року шлюб розірвано, діти залишилися проживати з нею.

З часу розірвання шлюбу вона одна утримувала дітей та матеріально забезпечує усім необхідним. Відповідач зовсім не утримував дітей, а тому вона змушена була звернутися до суду із позовом про стягнення аліментів з нього, і 16.11.2016 року винесено рішення про стягнення з відповідача аліментів в розмірі по 800 грн. на кожну дитину, щомісячно. Стягнення аліментів розпочато з 23.09.2016 року, однак відповідач не виконував рішення суду, і тільки в лютому 2018 року ним було сплачено суму 2 400 грн. Отже загальна сума заборгованості по сплаті аліментів за період 01.10.2016 року по 01.05.2018 року становить 20000 грн., а саме заборгованість по сплаті аліментів на сина, ОСОБА_5 становить 15 200 грн. за період 01.10.2016р. по 01.05.2018р., а заборгованість по сплаті аліментів на дочку, ОСОБА_6 становить 4 800 грн. за період з 01.10.2016р. по 01.04.2017р.

На даний час визначений розмір аліментів є мізерним та не достатнім для належного утримання дітей, а тому вона змушена звернутися з даним позовом до суду. Відповідач працездатний, зобовязаний утримувати дитину. Так, син, ОСОБА_5 часто хворіє, має легкий когнітивний розлад з поведінковими порушеннями через що несе постійні витрати на лікування.

Оскільки відповідач від дати ухвалення рішення і до сьогодні не сплачував аліменти на дітей, вона має право на індексацію аліментів відповідно до закону. Отже, для нарахування розміру пені за несплату аліментів за 4 місяці за період з жовтня 2016р. по січень 2017р. Так, за жовтень 2016 року сплата аліментів становила 1600 грн., прострочено з 01.11.2016 року по 31.01.2018 року на 457 дні, а відтак розмір неустойки становить 7 312 грн. За листопад 2016 року сплата аліментів становила 1600 грн., прострочено з 01.12.2016р. по 31.01.2018р. на 427 дні, а відтак розмір неустойки за листопад становить 6 832 грн. За грудень 2016 року сплата аліментів становила 1600 грн., прострочено з 01.01.2017р. по 31.01.2018р. на 396 дні, а відтак розмір неустойки за грудень становить 6 336 грн. За січень 2017 року сплата аліментів становила 1600 грн., прострочено з 01.02.2017р. по 31.01.2018р. на 365 дні, а відтак розмір неустойки за січень становить 5 840 грн.

Загальний розмір неустойки за період з жовтня 2016р. по січень 2017р. становить 26 320 грн., однак враховуючи, що неустойка значно перевищує розмір заборгованості по аліментах, а тому з відповідача слід стягнути неустойку, яка становить 100 відсотків заборгованості, а це розмір в 20 000 грн. Просила позов задоволити повністю.

Позивач в судовому засіданні зменшені позовні вимоги підтримала повністю, просила суд збільшити розмір стягуваних аліментів на утримання їхнього спільного сина з відповідачем до 2000 грн., оскільки вона самостійно не може забезпечити сина усім необхідним, оскільки він дорослішає, потребує одягу, належного харчування, шкільного приладдя, інших речей необхідних для підлітків, також дитина хворіє і на його лікування потрібні значні кошти. Обов'язок забезпечити дитину всім необхідним лежить на обох батьках, а відповідач нехтує своїм обовязком щодо утримання дітей. Раніше стягнуті за рішенням суду аліменти не сплачує, а тому також просить стягнути з відповідача в її користь 20 000 грн. неустойки за прострочені аліменти. А також проситт стягнути з відповідача понесені витрати на правничу допомогу в розмірі 3000 грн., згідно поданого розрахунку та квитанції виданої її адвокатом, який надавав їй послуги по складанню позову та представництва в суді.

Представник позивача ОСОБА_3Д в судовому засіданні позовні вимоги позивача підтримав, просив задоволити зменшені позовні вимоги задовольнити повністю, стягнувши з відповідача неустойку в розмірі 20 000 грн. за прострочення сплати аліментів за період з 01.11.2016р. по 01.02.2017р., оскільки відповідач ухиляється від свого обовязку щодо утримання своїх дітей з моменту винесення рішення про стягнення з нього аліментів по сьогоднішній день. Також збільшити розмір стягуваних аліментів на другу дитину, яка на даний час є малолітньою з 800 грн. до 2000 грн., щомісячно, що буде достатньо для належного утримання дитина, яка хворіє, а мати самостійно не може забезпечити належне утримання дитини. Витрати покласти на відповідача та стягнення змінених аліментів розпочати з подачі позову до суду, а це з 14.05.2018 року до повноліття дитини. Просив до уваги відзиву відповідача не брати, так як відповідач знову намагається ухилитися від виконання покладеного на нього обовязку.

Відповідач, ОСОБА_5 про час і місце судових засідань повідомлявся належним чином, про що свідчать виклики до суду та поштові повідомлення про їх отримання. Від відповідача надійшла заява про розгляд справи без його участі, а також письмовий відзив на позов. Із відзиву на позов вбачається, що відповідач позову не визнав та просив в поданому позові відмовити, оскільки він бажав вирішити питання про сплату аліментів на дітей добровільно, однак позивачка відмовлялася, стосунки у них складні. До сьогоднішнього часу його у виконавчу службу ніхто не викликав, жодних документів виконавчого провадження на його адресу місяця проживання не надходило. Він самостійно цікавився виконавчим листом щодо сплати ним аліментів у відділі державної виконавчої служби Києво-Святошинському районі, де проживає, однак йому відповіли, що такого провадження в них немає. І тоді ним в листопаді 2017 року було здійснено чотири проплати на загальну суму 4 080 грн., що підтверджується копіями квитанцій. Він не відмовляється від обовязку сплати аліментів, однак йому не відома сума заборгованості, з якого часу та скільки він має сплачувати, а позивачка відмовляється добровільно владнати такі питання. Щодо неустойки, вона не може бути нарахована та стягнута, оскільки виконавчого листа не має ніде на виконанні, і його ніхто не повідомляв про виконання. А відтак його вини щодо виникнення заборгованості не має. У збільшенні аліментів він заперечує, оскільки старша дочка є вже повнолітньою, а щодо сина, що він хворіє, позивачкою не надано жодного доказу, що її витрати зросли, а тому просить в позові відмовити.

Судом на адресу відповідача були направлені зменшені позовні вимоги позивача, разом із розрахунком суми судових витрат понеесні позивачем при розгляді даної справи, які ОСОБА_4 отримані особисто 14.01.2019 року.

На час виходу в нарадчу кімнату судом для постановлення рішення по справі відзиву на зменшені позовні вимоги від відповідача не надходили. Судом взяті до уваги заява відповідача про розгляд справи без його участі та письмовий відзив, отриманий судом від 25.06.2018р.

Суд, заслухавши пояснення позивача та представника позивача, дослідивши наявні у справі докази, приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.

Згідно ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Статтею ч.1 ст.5 ЦПК України, визначено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом.

Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ст.ст. 12, 81, 82 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Обставини, визнанні сторонами, не підлягають доказуванню.

Згідно ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Ч. 2 ст. 141 СК України передбачено, що розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини.

Згідно копій свідоцтв про народження (а.с.11-12) у позивачки та відповідача народилося двоє дітей: - ОСОБА_6, 19.04.1999р.н. та ОСОБА_5, 15.04.2008р.н.

Згідно копії рішення Галицького районного суду від 28.11.2016 року вбачається, що шлюб між сторонами розірвано, дітей залишено проживати з матір'ю (а.с.13).

Відповідно до рішення Галицького районного суду від 16.11.2016 року з відповідача ОСОБА_4 в користь позивача ОСОБА_2 стягуються аліменти на утримання двох дітей: - дочки, ОСОБА_6, 19.04.1999р.н. та сина, ОСОБА_5, 15.04.2008р.н. в твердій грошовій сумі в розмірі по 800 грн. щомісячно, до досягнення ними повноліття (а.с.14).

Відповідно до ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Син, ОСОБА_5, 15.04.2008р.н. хворіє на легкий когнітивний розлад з поведінковим порушенням, що підтверджується копією консультативного висновку від 09.11.2017 року (а.с.16), дитина потребує протисудомної терапії, медикаментозного лікування та догляду з боку рідних.

Згідно з ч. 3 ст. 181 СК аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька (ст. 183 цього Кодексу) або в твердій грошовій сумі (ст. 184 СК) і виплачуються щомісячно.

Відповідно до ст. 7 Закону України «Про державний бюджет на 2019 рік» прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2019 року - 2027 гривень, з 1 липня - 2118 гривень, з 1 грудня - 2218 гривень.

За приписами абз. 3 ч. 2 ст. 182 Сімейного кодексу, мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Згідно ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Так, ст. 192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Згідно з п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили.

Враховуючи зміст ст.ст. 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв'язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.

Відповідно до ст.ст. 183, 184 СК України, за рішенням суду розмір аліментів визначається у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду (ч.3 ст.181 СК України). Стаття 192 СК України вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Оскільки з дня постановлення судового рішення про стягнення з відповідача аліментів змінились зазначені вище обставини, зокрема доходи стягувачки, у зв'язку із знеціненням національної грошової одиниці, витрати на утримання дитини, а саме дитина хворіє на легкий когнітивний розлад з поведінковим порушенням на що весь час потрібна протисудомна терапія, а саме постійне вживання ліків, тому суд вважає можливим встановити новий розмір аліментів. Також суд враховує те, що дитина проживає разом з матір'ю, і так чи інакше, обов'язок по утриманню дитини переважно лежить на позивачці. Безумовно, утримання дитини лежить на плечах обох батьків, однак воно не зводиться лише до суми стягуваних аліментів із платника. Це поняття є набагато ширшим, як у матеріальному аспекті (крім сплати аліментів) так і в моральному аспекті (виховання дітей, навчання їхнє дозвілля і т.д.).

Відповідно до ст. 184 СК слід збільшити розмір стягуваних аліментів та визначити його у твердій грошовій сумі, який з врахуванням обставин, названих в ст. 182 СК на думку суду має становити не менше мінімального рекомендованого розміру аліментів на одну дитину, який становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно до досягнення дитиною повноліття, а тому позов підставний та підлягає до задоволення. Тому суд вважає, що з урахуванням фактичних обставин справи, враховуючи рівність прав та обов'язків батьків щодо виховання та утримання дитини, матеріальне становище відповідача та стан його здоров'я, так як відповідач є молодим здоровим чоловіком, розмір доходу якого невідомий, інших дітей та непрацездатних утриманців не має, а тому виходячи з закріплених ч. 9 ст. 7 СК України принципів справедливості, добросовісності та розумності, відповідності моральним засадам суспільства, розмір стягуваних аліментів дійсно підлягає збільшенню в твердій грошовій сумі в розмірі по 2000 грн., щомісячно, до повноліття дитини.

Виконавчий лист, виданий по справі ЄУН 341/1680/16-ц від 16.11.2016 року в частині стягнення з відповідача аліментів на утримання дітей підлягає відкликанню після остаточного погашення заборгованості за цим виконавчим листом.

Судом встановлено, що внаслідок невиконання відповідачем аліментних зобов'язань у нього утворилась заборгованість по аліментних платежах на сина ОСОБА_7 станом на 01.05.2018 р. на загальну суму 15 200 грн. за період 01.10.2016р. по 01.05.2018р., а заборгованість по сплаті аліментів на дочку, ОСОБА_6 становить 4 800 грн. за період з 01.10.2016р. по 01.04.2017р., а разом становить (15200+4800=20000 грн.) 20 000 грн.

При виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. Така відповідальність за прострочення сплати аліментів передбачена ч.1 ст.196 СК України.

Оскільки заборгованість по аліментних платежах виникла з вини відповідача, позивач має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. Саме з метою притягнення відповідача до такої відповідальності заявлено позов у рамках даної цивільної справи. Суд до уваги пояснення відповідача, що він цікавився чи є виконавчий лист на виконанні в Києво-Святошинському районному відділі державної виконавчої служби до уваги не бере, оскільки жодного документального підтвердження відповідачем не подано, натомість позивачем до матеріалів справи надана довідка № 11064 від 22.06.17р. видана за підписом виконуючого обовязки начальника відділу Києво-Святошинському районної ДВС (а.с.17), яка свідчить про те, що ОСОБА_4 аліментів не сплачував за виконавчим листом № 341/1680/16-ц, який виданий 12.01.2017 року Галицьким районним судом Івано-Франківської області.

Згідно ч.4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені у постановах Верховного Суду.

При вирішенні даного спору суд враховує правовий висновок Верховного Суду, а саме постанову ОСОБА_8 Верховного Суду від 25.04.2018р. у справі № 572/1762/15-ц, яка зводиться до наступного.

Правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення означає, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів ураховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення. Оскільки аліменти нараховуються щомісячно, строк виконання цього обов'язку буде різним, отже і кількість днів прострочення також буде різною залежно від кількості днів у місяці. Тобто, пеня за прострочення сплати аліментів повинна нараховуватися на всю суму несплачених аліментів за кожен день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, у якому не проводилося стягнення.

Загальна сума пені за несплату або несвоєчасну сплату аліментів має розраховуватися за формулою: р = (А1х1%хQ1) + (А2х1%хQ2) +............(Аnх1%хQn), де: p - загальна сума пені за несплату або прострочення сплати аліментів, обраховується позивачем на момент подачі позову; A1 - нарахована сума аліментів за перший місяць; Q1 - кількість днів прострочення сплати суми аліментів за перший місяць; A2 - нарахована сума аліментів за другий місяць; Q2- кількість днів прострочення сплати аліментів за другий місяць; An- нарахована сума аліментів за останній місяць перед подачею позову; Qn- кількість днів прострочення сплати аліментів за останній місяць.

Отже, зобов'язання зі сплати аліментів носить періодичний характер і повинне виконуватися щомісяця, тому при розгляді спорів про стягнення на підставі частини першої статті 196 СК України пені від суми несплачених аліментів суд повинен з'ясувати розмір несплачених аліментів за кожним із цих періодичних платежів, установити строк, до якого кожне із цих зобов'язань мало бути виконане, та з урахуванням установленого - обчислити розмір пені, виходячи із суми несплачених аліментів за кожен місяць окремо від дня порушення платником аліментів свого обов'язку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, підсумувавши розміри нарахованої пені за кожен із прострочених платежів та визначивши її загальну суму.

Суд визначає розмір неустойки (пені) у межах заявленої позивачем вимоги за період з жовтня 2016 року по січень 2017 року, згідно розрахунку заборгованості по аліментах (а.с.55) у сумі 26 320 грн. З урахуванням викладеного суд вважає, що з відповідача слід стягнути неустойку, яка становитиме розмір 100 % заборгованості, а це 20 000 грн.

Таким чином, з відповідача слід стягнути на користь позивача 20 000 грн. неустойки за прострочення сплати аліментів.

Відповідно до ст. 141 ч.2 п.1 ЦПК України, інші судові витрати, пов'язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача.

Оскільки позивач надала суду належно оформлений договір про надання правничих послуг адвокатом, розрахунок судових витрат понесених позивачем в звязку із розглядом справи та квитанцію про сплату наданої послуги, суд вважає, що позовна вимога, щодо стягнення коштів затрачених позивачем на правничу допомогу підлягає задоволенню в розмірі 3000 грн. (а.с.18, 57, 58).

Не підлягає задоволення вимога позивача про стягнення аліментів у збільшеному розмірі з часу подачі позову до суду з 14.05.2018 року.

Згідно з п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», у новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили.

А відтак у вимозі стягнення аліментів у новому розмірі, починаючи з 14.05.2018 року слід відмовити. Стягнення аліментів в збільшеному розмірі слід стягувати з дня набрання рішенням суду законної сили і до досягнення дитиною повноліття.

Позивач звільнена від сплати судового збору, згідно ст.5 ч.1 п.3, Закону України «Про судовий збір» від 08.07.2011 року за №3674-VІ.

У відповідності до ст. 141 ЦПК України, суд стягує з відповідача судовий збір.

На підставі вищенаведеного, ст.ст. 150, 180-181, 184, 192, 194, 196 Сімейного кодексу України, керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 141, 258, 263, 265, 273, 352, 354 ЦПК України, суд, -

у х в а л и в :

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про збільшення розміру аліментів та стягнення неустойки за прострочення сплати аліментів задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_4, 1976р.н., зареєстрованого ІНФОРМАЦІЯ_1, фактично проживає ІНФОРМАЦІЯ_2 в користь ОСОБА_2 20 000 (двадцять тисяч) грн. неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів за період з 01 листопада 2016 року по 01 лютого 2017 року.

Збільшити розмір стягуваних аліментів з ОСОБА_4, 1976р.н., зареєстрованого ІНФОРМАЦІЯ_1, фактично проживає ІНФОРМАЦІЯ_2 в користь ОСОБА_2 на утримання сина, ОСОБА_5, 15.04.2008р.н. в твердій грошовій сумі в розмірі по 2000 грн. щомісячно, починаючи з дня набрання рішенням суду законної сили і до досягнення дитиною повноліття.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 кошти затрачені на правничу допомогу в розмірі 3000,00 (три тисячі) гривень.

Стягнути з ОСОБА_4 - 768,40 грн. судового збору, які перерахувати на рахунок 6001, отримувач коштів ГУК у м. Києві/м.Київ/22030106, банк отримувача Казначейство України (ЕАП), код банку отримувача 899998, , код класифікації доходів бюджету 22030106.

Виконавчий лист за попереднім судовим рішенням відкликати.

Рішення може бути оскаржене в Івано-Франківському апеляційному суді через суд першої інстанції шляхом подачі в 30-ти денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги, з подачею її копії.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення виготовлено 23 січня 2019 року

Суддя:ОСОБА_9