ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/2885/19 Справа № 205/3958/18 Суддя у 1-й інстанції - Приходченко О. С. Суддя у 2-й інстанції - Каратаєва Л. О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 березня 2019 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого Каратаєвої Л.О.

суддів Ткаченко І.Ю., Деркач Н.М.,

за участю секретаря судового засідання Хоменко А.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпро цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 14 вересня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання дитини,-

В С Т А Н О В И Л А:

08 червня 2018 року позивач звернулася до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання дитини, в якому просила стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання сина у твердій грошовій сумі у розмірі 7 000 грн. щомісяця, починаючи стягнення від дня предявлення позову і до досягнення дитиною повноліття (а.с.1-2).

Рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 14 вересня 2018 року позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання дитини задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 аліменти на утримання сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, на користь матері ОСОБА_2 в твердій грошовій сумі в розмірі 2 000 грн. щомісячно, яка підлягає щорічній індексації відповідно до закону, до досягнення повноліття ОСОБА_4, починаючи стягнення з 08 червня 2018 року. Допущено негайне виконання рішення у межах суми платежу за один місяць. У задоволенні інших позовних вимог ОСОБА_2- відмовлено. Вирішено питання щодо судових витрат (а.с.33).

Не погодившись з рішенням суду, ОСОБА_1 звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення по суті позовних вимог. В обґрунтування апеляційної скарги посилається на те, що судом першої інстанції було неповно та неправильно встановлено деякі обставини, що мають значення для справи, внаслідок неправильного дослідження і оцінки наданих суду доказів. Зазначає, що судом першої інстанції не враховано його майновий стан, наявність інших дітей, стану його здоровя та стану здоровя його батьків (а.с.41-49).

Згідно п.9 Розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України, справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає за потрібне апеляційну скаргу задовольнити, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_2 та ОСОБА_1 перебували у зареєстрованому шлюбі з 02 квітня 2011 року (а.с. 5).

Рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 18 жовтня 2012 року шлюб між сторонами був розірваний (а.с. 6).

Сторони мають малолітнього сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 7).

На теперішній час позивач ОСОБА_2 проживає разом зі своїм малолітнім сином, займається його вихованням, лікуванням та утриманням, потребує матеріальної допомоги з боку відповідача (а.с. 12).

Малолітній син сторін ОСОБА_4 є дитиною з інвалідністю (а.с. 11) з діагнозом постгеморагічна гідроцефалія, затримка психомоторного розвитку, правобічний геміпарез, атаксія, дизартрія (а.с. 8) та перебуває на диспансерному обліку у невролога (а.с. 9).

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції, виходив з того, що малолітня дитина, мешкає разом з матірю та потребує матеріальної допомоги, а відповідач може надавати таку матеріальну допомогу.

Проте такі висновки суду першої інстанції не в повній мірі відповідають фактичним обставинам справи та вимогам закону.

Декларацією прав дитини, проголошеною Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, як принципове положення визначено, що дитина повинна зростати в умовах турботи.

Відповідно до ст. 18, ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року №789ХІІ (78912) та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Частинами 2, 3 ст. 11 Закону України "Про охорону дитинства" від 26 квітня 2001 року (з наступними змінами та доповненнями), передбачено, що кожна дитина має право на проживання в сім'ї разом з батьками або в сім'ї одного з них та на піклування батьків.

Батько і мати мають рівні права та обов'язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.

Адаптуючи названі міжнародні норми до законодавства України, в Конституції України та ст. 180 СК України передбачено, що батьки зобов'язані утримувати дітей до їх повноліття.

Як розяснено в п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року № 3, за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом.

Відповідно до ст. 141 СК України та зазначеної Конвенції з прав дитини, батько та мати мають рівні права та обов'язки щодо дитини, не залежно від того чи перебувають вони у шлюбі між собою, що в усіх діях щодо дітей першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів своєї дитини.

Згідно зі ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом із яким проживає дитина

Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Суд першої інстанції обґрунтовано виходив з того, що аліменти повинні бути стягнуті з урахуванням прийняття участі в утриманні дитини обох батьків. Проте, при визначенні розміру аліментів, судом не враховано положень ст. 182 СК України.

Згідно ст. 12, 80 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Згідно зі ст. 76, 81 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Як передбачено ч. 4 ст. 81 ЦПК України, рішення не може ґрунтуватися на припущеннях.

Судом першої інстанції не враховано, що обовязок доведення доводів позовних вимог (розміру аліментів) лежить саме на позивачці. Однак, у справі такі докази відсутні. Позивач не надала суду належних та допустимих доказів, таких як довідка про розмір заробітної плати з місця роботи, довідка про доходи, що видається органами Державної фіскальної служби України тощо.

Згідно Закону України «Про державний бюджет на 2018 рік», прожитковий мінімум на дітей віком від 6 до 18 років з 01 січня 2018 року становить 1860 грн., з 1 липня 2018 року - 1944 грн., з 1 грудня 2018 року 2027 грн.

Таким чином, колегія суддів вважає, що визначений судом першої інстанції розмір аліментів у сумі 2000 грн. не відповідає вимогам ст. 182 СК України.

Суд апеляційної інстанції враховує обставини, що мають істотне значення.

З урахуванням зазначеного, колегія суддів вважає, що необхідним і достатнім розміром аліментів для забезпечення гармонійного розвитку дитини є 1500 грн. щомісяця, який є не меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

За таких обставин, рішення суду підлягає зміні шляхом зменшення розміру стягнення аліментів з ОСОБА_1 на утримання сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, на користь матері ОСОБА_2 в твердій грошовій сумі з 2 000 грн. до 1500 грн. щомісячно, яка підлягає щорічній індексації відповідно до закону, до досягнення повноліття ОСОБА_4, починаючи стягнення з 08 червня 2018 року.

Визначений розмір аліментів є обєктивним з огляду на вимоги закону щодо прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, відповідає встановленим судом обставинам справи, наданим доказам та вимогам СК України.

Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Позивач звільнений від сплати судового збору відповідно до вимог ст. 5 Закону України "Про судовий збір".

З урахуванням того, що апеляційна скарга відповідача задоволена, на його користь з Державної казначейської служби України підлягає стягненню судовий збір, сплачений при подачі апеляційної скарги, у розмірі 1057, 21 грн. (а.с.40).

На підставі викладеного, керуючись ст. 367, 368, 374, 376, 381- 384 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 14 вересня 2018 року в частині розміру стягнутих аліментів з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на утримання малолітньої дитини ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, - змінити, зменшивши розмір аліментів з 2000 грн. на 1500 грн. щомісяця, яка підлягає щорічній індексації відповідно до закону, до досягнення дитини повноліття, починаючи стягнення з 08 червня 2018 року.

Стягнути з Державної казначейської служби України на користь ОСОБА_1 судовий збір, сплачений при подачі апеляційної скарги, у розмірі 1057, 21 грн.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена відповідно до чинного законодавства.

Судді: