ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

«05» грудня 2019 року м. Херсон

Справа № 656/399/19

Провадження № 22-ц/819/1814/19

Херсонський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого (суддя доповідач)Воронцової Л. П.
суддів:Ігнатенко П. Я.,
Полікарпової О. М.
секретарПісоцька Т. І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Херсоні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Іванівського районного суду Херсонської області у складі судді Крисанової В. І. від 30 вересня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , треті особи, що не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: ОСОБА_4 , Новодмитрівська сільська рада Іванівського району Херсонської області про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини,

В С Т А Н О В И В:

У червні 2019 року ОСОБА_1 звернувся з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , треті особи, що не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: ОСОБА_4 , Новодмитрівська сільська рада Іванівського району Херсонської області про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини.

В обґрунтування позовної заяви зазначив, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла його мати - ОСОБА_5 , після смерті якої відкрилась спадщина на належну їй на праві власності земельну ділянку площею 7,82 га, яка розташована на території Новодмитрівської сільської ради Іванівського району Херсонської області.

На день смерті, його мати проживала та була зареєстрована в АДРЕСА_1 разом з його батьком - ОСОБА_6 , який фактично прийняв спадщину після смерті матері, але не оформив її.

Його батько - ОСОБА_6 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , на день смерті проживав та був зареєстрований за вище зазначеною адресою разом з бабою (матір`ю батька) ОСОБА_7 , яка фактично прийняла спадщину після смерті батька, але не оформила її.

Його баба - ОСОБА_7 померла ІНФОРМАЦІЯ_3 , на день смерті була зареєстрована та проживала на АДРЕСА_2 , а він проживав на АДРЕСА_1 .

Після смерті ОСОБА_7 відкрилася спадщина на земельну ділянку загальною площею 7,82 га, розташовану на території Новодмитрівської сільської ради Іванівського району Херсонської області, яку вона фактично успадкувала після свого сина ОСОБА_6 , який, в свою чергу, фактично успадкував земельну ділянку після смерті своєї дружини ОСОБА_5 .

Позивач зазначав, що строк прийняття спадщини після смерті ОСОБА_7 він пропустив з поважних причин, оскільки на день відкриття спадщини та протягом шести місяців після смерті спадкодавця, а саме в період з 02 січня 2013 року по 29 червня 2013 року проходив лікування у лікаря хірурга Нижньосірогозької центральної районної лікарні у зв`язку з загостренням травми лівого колінного суглобу, отриманої у 2012 році. Крім цього, у травні 2013 року, його стан здоров`я ускладнився підвищенням артеріального тиску та проходженням лікування в період з 13 травня 2013 року по 26 травня 2013 року.

Позивач просив суд визначити додатковий строк тривалістю в три місяці для подання заяви про прийняття спадщини, що відкрилася після смерті ОСОБА_7 .

Рішенням Іванівського районного суду Херсонської області від 30 вересня 2019 року у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на порушення судом норм матеріального права, просив рішення суду скасувати, ухвалити нове про задоволення позову.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначив, що у період з січня по квітень 2013 року він проходив пункції колінного суглобу, а з квітня по червень 2013 року він проходив внутрішньосуглобні ін`єкції, які проводилися у стаціонарі лікарні. Під час проходження лікування, з січня по червень 2013 року, він не міг самостійно рухатися і ходив за допомогою милиць. Окрім того, у вказаний період він також проходив лікування у лікаря терапевта з підвищенням тиску, який спричиняв постійні головні болі. Тобто, саме за станом здоров`я, враховуючи фізичні труднощі у пересуванні, він не міг звернутися до нотаріуса з метою подання відповідної заяви, оскільки у той час він не міг пересуватися без сторонньої допомоги і пропустив встановлений законом строк на прийняття спадщини з поважних причин.

Відзив на апеляційну скаргу від учасників справи до суду апеляційної інстанції не надходив.

В судовому засіданні суду апеляційної інстанції представник позивача апеляційну скаргу підтримала з підстав, зазначених у ній.

Відповідач ОСОБА_3 і третя особа ОСОБА_4 апеляційну скаргу не визнали, пояснили, що позивач є їх рідним братом, заперечують, що він впродовж шести місяців після смерті їх бабусі мав проблеми з пересуванням, перебував на лікуванні у лікувальному закладі. Зазначають, що на похороні бабусі він йшов самостійно, не мав будь-яких вад. ОСОБА_4 зазначив, що проживає поряд з братом і останній ні у лікарні не перебував, ні проблем з рухом не мав.

Вважають, що вказані позивачем обставини, є способом заволодіння майном, на яке позивач спочатку не претендував, оскільки їх мама склала заповіт на вказану земельну ділянку на ОСОБА_8 , діти про цей факт знали і ніхто на це майно не претендував. Позивач подав до суду даний позов після того, як суд відмовив ОСОБА_4 у визначенні додаткового строку для прийняття спадщини, як неналежному способу захисту свого порушеного права, ОСОБА_3 прийняла спадщину, подавши відповідну заяву до нотаріальної контори.

Заслухавши пояснення доповідача, сторін та їх представників, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах, визначених ст. 367 ЦПК України, колегія суддів вважає апеляційну скаргу не підлягаючою задоволенню з наступних підстав.

Відмовляючи у задоволенні позову ОСОБА_1 , суд першої інстанції виходив з того, що протягом шести місяців після смерті спадкодавця ОСОБА_7 позивач лікувався амбулаторно, в період лікування, напротязі трьох місяців, приймав пункції колінного суглобу, що об`єктивно передбачає обмеження, непоборні труднощі у пересуванні при ході, що підтвердив і свідок ОСОБА_9 , але в подальшому позивачу протягом двох місяців приписувались ліки, він проходив амбулаторне лікування у лікаря терапевта з приводу загострення гіпертонічної хвороби, що, на переконання суду, не створювало об`єктивних, непереборних, істотних труднощів у зверненні до нотаріуса для подачі заяви про прийняття спадщини, оскільки в наданих лікарняними закладами документах відсутні застереження щодо обмеження під час пересування при ході або те, що позивач не міг пересуватись самостійно.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається і це встановлено судом, позивач - ОСОБА_1 є сином ОСОБА_6 і ОСОБА_5 . ОСОБА_7 мати ОСОБА_6 і баба позивача - ОСОБА_1 , відповідачів і третьої особи /а. с. 11, 14, 14 зворот/.

ОСОБА_5 на підставі державного акта серії ХС № 052837 від 08 квітня 2003 року на праві приватної власності належала земельна ділянка загальною площею 7,82 га, призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташована на території Новодмитрівської сільської ради Іванівського району Херсонської області /а. с. 10/.

За життя, ОСОБА_10 склала заповіт, якій посвідчений Новодмитрівською сільською радою Іванівського району Херсонської області 26 травня 2004 року за № 100, відповідно до якого, заповіла належне їй майно ОСОБА_4 . Даний факт підтверджується довідкою Новодмитрівської сільської ради Іванівського району Херсонської області № 02-47/424 від 13 травня 2019 року /а. с. 9/.

ОСОБА_10 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 , виданим Іванівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Херсонській області на підставі актового запису за № 14 від 17 грудня 2005 року /а. с.8/.

На день смерті ОСОБА_10 була зареєстрована та проживала в АДРЕСА_1 разом з чоловіком ОСОБА_6 /а. с.9/.

ОСОБА_6 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 , виданим Іванівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Херсонській області на підставі актового запису за № 06 від 03 квітня2007 року /а. с.11/.

На день смерті ОСОБА_6 був зареєстрований та проживав в АДРЕСА_1 разом зі своєю матір`ю ОСОБА_7 , що підтверджується довідкою Новодмитрівської сільської ради Іванівського району Херсонської області від 13 травня 2019 року № 02-47/425 /а. с.12/.

ОСОБА_7 померла ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_3 , виданим Новодмитрівською сільською радою Іванівського району Херсонській області на підставі актового запису за № 1 від 04 січня 2013 року /а. с.14/.

Відповідно до положень статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Частиною другою статті 1220 ЦК України встановлено, що часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу).

Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини (частина перша статті 1269 ЦК України).

Статтею 1261 ЦК України передбачено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Згідно до положень ст. 1266 ЦК України, внуки, правнуки спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові, бабі, дідові, якби вони були живими на час відкриття спадщини.

Таким чином, після смерті ОСОБА_7 , яка прийняла спадщину після смерті свого сина ОСОБА_6 , а останній прийняв спадщину після смерті своєї дружини ОСОБА_10 , позивач, відповідачі та третя особа мають право на спадкування належного ОСОБА_7 майна за правом представлення.

Відповідно до частини другої статті 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

За правилами статті 1272 ЦК України, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

В установлений законом строк позивач не подав заяву про прийняття спадщини.

Пленум Верховного Суду України у своїй постанові від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» (у пункті 24) з метою забезпечення однакового застосування законодавства про спадкування роз`яснив, що визначаючи спадкоємцеві додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини, суд не повинен вирішувати питання про визнання за ним права на спадщину. Спадкоємець після визначення йому додаткового строку для прийняття спадщини має право прийняти спадщину в порядку, установленому статтею 1269 ЦК України, звернувшись в нотаріальну контору, після чого вважається таким, що прийняв спадщину.

Вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

У листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 травня 2013 року № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» також зазначено, що при вирішенні справ про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини слід також враховувати, що додатковий строк визначається у разі, якщо суд визнає причини пропуску строку для прийняття спадщини поважними. У зазначеній категорії справ є обов`язковим обґрунтування в мотивувальній частині судового рішення поважності причин пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини.

Судом не можуть бути визнані поважними такі причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини як юридична необізнаність позивача щодо строку та порядку прийняття спадщини, необізнаність особи про наявність спадкового майна, похилий вік, непрацездатність, незнання про існування заповіту, встановлення судом факту, що має юридичне значення для прийняття спадщини (наприклад, встановлення факту проживання однією сім`єю), невизначеність між спадкоємцями хто буде приймати спадщину, відсутність коштів для проїзду до місця відкриття спадщини, несприятливі погодні умови.

Поважними причинами для пропущення пропуску строку для прийняття спадщини можуть бути тривала хвороба, перебування спадкоємця тривалий час за межами України, відбування покарання в місцях позбавлення волі, перебування на строковій військовій службі в Збройних Силах України тощо (про що також зазначено у пункті 2 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 травня 2013 року № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування»).

Допитаний судом свідок ОСОБА_9 підтвердив, що у січні березні 2013 року він відвозив ОСОБА_1 до районної лікарні і той пересувався зі сторонньою допомогою і милицями, тобто його пересування було обмеженим частково, не повністю, що спростовує неможливість його у такий же спосіб відвідати нотаріуса та подати заяву про прийняття спадщини.

Ухвалюючи рішення про відмову в задоволенні позову, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що позивачем не доведено пропущення строку для прийняття спадщини з поважних причин і, відповідно, позовні вимоги є безпідставними. Факт перебування ОСОБА_1 на амбулаторному лікуванні з 02 січня 2013 року по 29 червня 2013 року не доводить існування поважних, об`єктивних та непереборних обставин, які зумовили пропуск ним строку для прийняття спадщини, протягом шестимісячного строку для прийняття спадщини.

Посилання ОСОБА_1 в апеляційній скарзі на те, що у період з січня по квітень 2013 року він проходив пункції колінного суглобу, а з квітня по червень 2013 року він проходив внутрішньосуглобні ін`єкції, які проводилися у стаціонарі лікарні; під час проходження лікування, з січня по червень 2013 року, він не міг самостійно рухатися і ходив за допомогою милиць; окрім того, у вказаний період він також проходив лікування у лікаря терапевта з підвищенням тиску, який спричиняв постійні головні болі, тобто, саме за станом здоров`я, враховуючи фізичні труднощі у пересуванні, він не міг звернутися до нотаріуса з метою подання відповідної заяви, оскільки у той час він не міг пересуватися без сторонньої допомоги і пропустив встановлений законом строк на прийняття спадщини з поважних причин, висновків суду не спростовують і підлягають відхиленню, оскільки поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення відповідних дій, а зазначені позивачем обставини і докази на їх підтвердження такими не являються. Якщо у спадкоємця перешкод для подання заяви не було, а він не скористався правом на прийняття спадщини, то правові підстави для визначення додаткового строку для прийняття спадщини відсутні.

Окрім того, відповідно до виписки із медичної карти хворого ОСОБА_1 , виданої Нижньосірогозькою центральною районною лікарнею, останній перебував на амбулаторному, а не на стаціонарному лікуванні /а. с. 18/, тобто міг звернутися до нотаріуса із відповідною заявою про прийняття спадщини.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не ґрунтуються на законі, не містять нові факти чи засоби доказування, висновки суду не спростовують, тому підлягають залишенню без задоволення, а рішення суду без змін.

Керуючись ст. ст. 367, 374 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Іванівського районного суду Херсонської області від 30 вересня 2019 року залишити без змін.

Постанова апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення (постанови) шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції у цивільних справах - Верховного Суду.

Дата складання повного судового рішення 06 грудня 2019 року.

Головуючий Л. П. Воронцова
Судді: П. Я. Ігнатенко О. М. Полікарпова