Справа № 368/1753/18
провадження № 2/368/177/19
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"16" січня 2019 р. Кагарлицький районний суд Київської області

у складі: головуючого - судді Шевченко І.І.

при секретарі Назаренко А.І.

позивачів ОСОБА_1 та ОСОБА_2

представника відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду м. Кагарлик в загальному позовному провадженні позовну заяву ОСОБА_1, ОСОБА_2 до Новосілківської сільської ради Кагарлицького району Київської області про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини та встановлення факту родинних відносин, -

ВСТАНОВИВ:

позивачі відмовляються від частини позовних вимог, зокрема, щодо визначення додаткового строку

подачі заяви про прийняття спадщини, обґрунтовуючи позов наступним.

Згідно з ч.3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Крім цього в силу вимог ст. 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», - реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження.

Згідно діючого на момент відкриття спадщини у 2014 року Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, який затверджено Наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 року № 296/5, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України за номером №282/20595 від 22.02.2012 року, свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям, що прийняли спадщину, тобто тим, які постійно проживали разом зі спадкодавцем.

Доказом постійного проживання разом зі спадкодавцем можуть бути: довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, відповідного органу місцевого самоврядування про те, що спадкоємець безпосередньо перед смертю спадкодавця проживав разом зі спадкодавцем; копія рішення суду, що набрало законної сили, про встановлення факту своєчасного прийняття спадщини; реєстраційний запис у паспорті спадкоємця або в будинковій книзі, який свідчить про те, що спадкоємець постійно проживав разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, та інші документи, що підтверджують факт постійного проживання разом зі спадкодавцем.

04.07.2018 року, вирішуючи цивільну справу № 404/2163/16-ц (провадження №61-15926св18)

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду в своїй постанові наголосив на тому, що сама по собі відсутність реєстрації місця проживання спадкоємця за останнім місцем проживання спадкодавця - не є абсолютним підтвердженням обставин про те, що спадкоємець не проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, якщо передбачені ч. 3 ст.1268 ЦК України обставини підтверджуються іншими належними і допустимими доказами.

Беручи до уваги вищевикладене, вважають, оскільки позивачі на момент відкриття спадщини постійно проживали разом із спадкодавцем, то їм потрібно було звертатися до суду з позовом не для визначення додаткового строку на подачі заяви про прийняття спадщини, а для визнання права юності на садибу, до складу якої належать не лише житловий будинок і земельна ділянка, на якій розташований, а й господарсько-побутові будівлі (які забезпечують власника необхідними для проживання засобами благоустрою, наприклад, сарай, гараж, погреб, санвузол, колодязь, паркан, інші надвірні споруди) та комунікації (водопостачання, очисні споруди тощо), а також багаторічні насадження та скасовувати незаконну постанову державного нотаріусу Грачової, неправомірні дії якої заслуговують лише на увагу Міністерства юстиції, але також на відповідне реагування з боку правоохоронних органів, які мають порушити кримінальне провадження за фактом шахрайських дій, які були вчиненні відношенню до спадкоємців ОСОБА_1 та ОСОБА_2, спадковим майном яких за допомогою корумпованих суддів, намагалися заволодіти державний нотаріус разом з місцевим адвокатом.

В силу вимог п.1 ч.2 ст.49 ЦПК - крім прав та обов'язків, визначених у статті 43 цього Кодексу, - позивач вправі відмовитися від позову (всіх або частини позовних вимог), на будь-якій стадії судового процесу.

Представник відповідача в особі - Новосілківської сільської ради Кагарлицького району Київської області ОСОБА_3 вважає, що це право позивачів, тому не заперечує.

Суд, вислухавши клопотання та думку інших учасників судового розгляду, приходить до наступного висновку.

В провадженні Кагарлицького районного суду Київської області перебуває на розгляді цивільна справа за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до Новосілківської сільської ради Кагарлицького району Київської області про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини та встановлення факту родинних відносин.

12 грудня 2018 р. провадження у зазначеній справі відкрито та призначено підготовче засідання.

26 грудня 2018 р. було проведено підготовче засідання та призначено справу до судового розгляду.

Згідно ст.. 49 ЦПК України передбачено процесуальні права сторін, серед яких є: позивач вправі відмовитися від позову (всіх або частини позовних вимог), відповідач має право визнати позов (всі або частину позовних вимог) на будь-якій стадії судового процесу.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо позивач відмовився від позову і відмова прийнята судом.

Суд роз'ясняє сторонам, що відповідно до ч. 3 ст. 256 ЦПК України у разі закриття провадження у справі повторне звернення до суду з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається.

Наявність ухвали про закриття провадження у зв'язку з прийняттям відмови позивача від позову не позбавляє відповідача в цій справі права на звернення до суду за вирішенням цього спору.

Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст.206ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі відмови позивача від позову суд постановляє ухвалу про закриття провадження у справі.

Враховуючи викладене, суд вважає можливим прийняти відмову позивачів від частини позовних вимог, а саме: щодо визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, а провадження по справі в частині вимог закрити.

Керуючись ст.ст. 247, 255, 256, 259-261 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Провадження за позовною заявою ОСОБА_1, ОСОБА_2 до Новосілківської сільської ради Кагарлицького району Київської області про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини закрити у звязку з відмовою від позову.

У разі закриття провадження у справі повторне звернення до суду з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається.

Ухвалу може бути оскаржено шляхом подання апеляційної скарги до Київського апеляційного суду через Кагарлицького районного суду Київської області протягом п'ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Відповідно до п. 15.5 Перехідних положень ЦПК України (в редакції від 03.10.2017 року) : до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи: апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу, а саме, відповідно до ч.1 ст. 296 ЦПК України : апеляційна скарга подається апеляційному суду через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на ухвалу суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п'ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Повний текст судового рішення складено 21.01.2019 р.

Суддя І.І. Шевченко