ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/4211/19 Справа № 213/3396/18 Суддя у 1-й інстанції - Алексєєв О. В. Суддя у 2-й інстанції - Зубакова В. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 березня 2019 року м.Кривий Ріг

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Зубакової В.П.

суддів - Барильської А.П., Бондар Я.М.

сторони:

позивач - ОСОБА_1,

відповідач - Публічне акціонерне товариство «Південний гірничо-збагачувальний комбінат»

розглянувши у спрощеному позовному провадженні у порядку ч. 13 ст. 7, ч. 1 ст. 369 ЦПК України без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами апеляційні скарги ОСОБА_1, від імені та в інтересах якого діє адвокат Гузєв Ігор Григорович та Публічного акціонерного товариства «Південний гірничо-збагачувальний комбінат» на рішення Інгулецького районного суду м. Кривого Рогу від 08 лютого 2019 року, яке постановлено суддею Алексєєвим О.В. у місті Кривому Розі Дніпропетровської області та повне судове рішення складено 13 лютого 2019 року, -

ВСТАНОВИВ :

У жовтні 2018 року ОСОБА_1, від імені та в інтересах якого діє Гузєв І.Г., звернувся до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства «Південний гірничо-збагачувальний комбінат» (далі ПАТ «ПІВДГЗК»), про відшкодування моральної шкоди, завданої ушкодженням здоров'я на виробництві, посилаючись на отримання ним виробничої травми, що потягло за собою втрату професійної працездатності. Висновком МСЕК у 2015 році йому було первинно встановлено втрату професійної працездатності в розмірі 50 % з 03 червня 2015 року та визнано людиною з інвалідністю третьої групи за трудовим каліцтвом з 03 червня 2015 року безстроково.

Просив суд стягнути з відповідача на свою користь моральну шкоду у розмірі 92 050,00 грн. без утримання податку з доходу фізичних осіб.

Рішенням Інгулецького районного суду м. Кривого Рогу від 08 лютого 2019 року позов ОСОБА_1 задоволено частково.

Стягнуто з Публічного акціонерного товариства «Південний гірничо-збагачувальний комбінат»» на користь ОСОБА_1 в рахунок відшкодування моральної шкоди 50 000,00 грн. без урахування утримання податку з доходів фізичних осіб.

Стягнуто з Публічного акціонерного товариства «Південний гірничо-збагачувальний комбінат»» на користь держави судовий збір у розмірі 704,80 грн.

В апеляційній скарзі позивач ОСОБА_1, від імені та в інтересах якого діє адвокат Гузєв І.Г., ставить питання про зміну рішення суду в частині розміру моральної шкоди, стягнутого на користь позивача, просить збільшити його розмір до заявленого ним у позові, оскільки він значно занижений та не відповідає глибині моральних страждань позивача та принципу розумності, виваженості і справедливості. Також, просить врахувати, що внаслідок трудового каліцтва та значної втрати професійної працездатності, позивач не має змоги вести звичне життя.

В апеляційній скарзі відповідач ПАТ «ПІВДГЗК» ставить питання про скасування рішення суду в частині стягнення з ПАТ «ПІВДГЗК» моральної шкоди, та ухвалення в цій

частині нового рішення про відмову у задоволенні позову, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права. Судом першої інстанції не враховано, що настання нещасного випадку знаходиться в прямому причинному зв'язку та в прямій залежності від дій потерпілого, внаслідок чого в діях відповідача відсутня протиправна поведінка. На думку відповідача, розмір моральної шкоди визначено судом першої інстанції не обґрунтовано, він не відповідає засадам виваженості, розумності і справедливості, а також характеру і тривалості фізичних та моральних страждань позивача. Крім того, факт заподіяння моральних страждань не підтверджений достовірними доказами.

Відзиви на апеляційні скарги не подані.

Справа розглядається без повідомлення учасників справи, в порядку ч. 13 ст. 7, ч. 1 ст. 369 ЦПК України, оскільки ціна позову менше 100 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах заявлених позовних вимог та доводів апеляційних скарг, за наявними матеріалами справи, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги ОСОБА_1, від імені та в інтересах якого діє адвокат Гузєв Ігор Григорович та Публічного акціонерного товариства «Південний гірничо-збагачувальний комбінат» підлягають залишенню без задоволення, з наступних підстав.

Судом встановлено та вбачається з матеріалів справи, що 18 лютого 2015 року об 11 годині 10 хвилин в районі в'їзних воріт корпусу 3-4 стадії подрібнення цеху № 1 ПАТ «ПІВДГЗК», при виконанні трудових обов'язків, з ОСОБА_1 стався нещасний випадок, під час якого йому було травмовано праве око. Внаслідок нещасного випадку ОСОБА_1 отримав травму у вигляді: проникаюче поранення з випадінням оболонок, гемофтальм, гематома повік правого ока (а.с.12-16).

Обставини, за яких стався нещасний випадок встановлені та досліджені комісією, викладені в Розділі 6 Акту № 1 за формою Н-1 від 23.02.2015 року про нещасний випадок. Травмування ОСОБА_1 сталося внаслідок невиконання посадових обов'язків, невиконання вимог інструкцій з охорони праці, незадовільного технічного стану виробничих об'єктів, будівель, споруд, інженерних комунікацій, території. (а.с.12-16).

Пунктом 10 цього Акту особами, які допустили порушення законодавства про охорону праці, визнано майстра будівельних та монтажних робіт дільниці з ремонту промислових будівель і споруд фабрик РБЦ ПАТ «ПІВДГЗК» ОСОБА_3, який не забезпечив безпечну організацію робіт, чим порушив п.2.10.» Посадової інструкції № 15-09 майстра будівельних та монтажних робіт дільниці з ремонту промислових будівель і споруд фабрик ремонтно-будівельного цеху», затвердженої від 05 жовтня 2012 року, позивача ОСОБА_1, покрівельника рулонних покрівель та покрівель із штучних матеріалів ремонтно-будівельного цеху РБЦ ПАТ «ПІВДГЗК», який приступив до виконання робіт при наявності небезпечного фактору, чим порушив п.п. 1.28.12,2.16 «Інструкції з охорони праці № ОТ-15-12 для бетоняра», затвердженої наказом № 434 від 09 липня 2012 року, механіка дільниці цеху № 1 УДТК ПАТ «ПІВДГЗК» ОСОБА_4, який не в повній мірі здійснював технічний нагляд за станом будівель та споруд перед видачею наряд-допуску, чим порушив п.2.15. «Посадової інструкції № 02-032 механіка дільниці цеху № 1 УДТК», затвердженої 03 травня 2006 року.

23 лютого 2015 року було складено Акт про проведення спеціального розслідування нещасного випадку, що стався 18 лютого 2015 року об 11 годині 10 хвилин на ПАТ «ПІВДГЗК» форми Н-5, згідно до встановлених причин нещасного випадку є основна - організаційна: невиконання посадових обов'язків. Порушено п. 2.10. «Посадової інструкції № 15-09 майстра будівельних та монтажних робіт дільниці з ремонту промислових будівель і споруд фабрик ремонтно-будівельного цеху», затвердженої від 05 жовтня 2012 року, невиконання вимог інструкції з охорони праці. Порушено п.п. 1.28.12,2.16 «Інструкції з охорони праці № ОТ-15-12 для бетоняра», затвердженої наказом № 434 від 09 липня 2012 року. Технічна : незадовільний стан виробничих об'єктів, будівель та споруд, інженерних комунікацій, території. Порушено п.2.15. «Посадової інструкції № 02-032 механіка дільниці цеху № 1 УДТК» затвердженої 03 травня 2006 року (а.с.17-21).

Висновком МСЕК (довідка Серії НОМЕР_1) від 03.06.2015 року ОСОБА_1 первинно встановлено втрату професійної працездатності в розмірі 50 % з 03 червня 2015 року та визнано людиною з інвалідністю третьої групи з 03 червня 2015 року за трудовим каліцтвом по зору, безстроково ( а.с. 8,9).

Суд, частково задовольняючи позов, обґрунтовано виходив з доведеності позовних вимог ОСОБА_1 та вірно встановив, що між сторонами склалися трудові правовідносини, оскільки травму отримано позивачем під час виконання ним трудових обов'язків і пов'язано з виробництвом, і наявності у зв'язку з цим підстав, передбачених ст.ст. 153, 173, 237-1 КЗпП України, для відшкодування моральної шкоди.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції.

Так, відповідно до ч. 2 ст. 153 КЗпП України забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган.

Згідно ст. 173 КЗпП України шкода, заподіяна працівникам каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, пов'язаним з виконанням трудових обов'язків, відшкодовується у встановленому законодавством порядку.

Статтею 237-1 КЗпП України передбачено, що відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Порядок відшкодування моральної шкоди визначається законодавством.

У пункті 13 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» роз'яснено, що відповідно до статті 237-1 КЗпП України за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин, зокрема, виконання робіт у небезпечних для життя і здоров'я умовах, яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов'язок по відшкодуванню моральної (немайнової) покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності.

Доводи відповідача про те, що травмування позивача відбулося саме внаслідок його дій та щодо відсутності правових підстав для відшкодування позивачеві моральної шкоди, безпідставні, оскільки нещасний випадок з позивачем стався під час виконання ним трудових обов'язків, а ст. 13 Закону України «Про охорону праці» передбачає, що роботодавець зобов'язаний створити на робочому місці в кожному структурному підрозділі умови праці відповідно до нормативно-правових актів, а також забезпечити додержання вимог законодавства щодо прав працівників у галузі охорони праці. Роботодавець несе безпосередню відповідальність за порушення зазначених вимог.

Згідно акту, особами, дії або бездіяльність яких призвели до нещасного випадку є, крім позивача, також майстер будівельних та монтажних робіт дільниці з ремонту промислових будівель і споруд фабрик РБЦ ПАТ «ПІВДГЗК» ОСОБА_3 та механік дільниці цеху № 1 УДТК ПАТ «ПІВДГЗК» ОСОБА_4, (а.с.17-21).

Колегія суддів погоджується із визначеним судом першої інстанції розміром відшкодування моральної шкоди, стягнутої з відповідача на користь позивача, який визначено ним, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, відповідно до п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" № 4 від 31.03.1995 року з подальшими змінами, яким передбачено, що розмір моральної шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховано характер отриманої травми, відсоток втрати позивачем професійної працездатності у розмірі 50%, безстроково, що свідчить про незворотність втрати професійної працездатності, стан здоров'я потерпілого, визнання його людиною з інвалідністю третьої групи, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках. Після втрати працездатності, у позивача змінилися умови життя, він періодично проходить лікування, у зв'язку з отриманою травмою він постійно відчуває психологічний дискомфорт, фізичний біль, незважаючи на постійні курси лікування, які дають тимчасове полегшення його стану, відновлення його стану здоров'я неможливе.

У зв'язку з чим доводи апеляційних скарг, як представника позивача так і відповідача про необґрунтованість розміру моральної шкоди, колегія суддів вважає безпідставними.

Суд, на підставі медичних документів про лікування позивача у зв'язку з виробничою травмою, правильно визнав, що позивачу була заподіяна моральна шкода, так як порушено та порушуються його нормальні життєві зв'язки, він позбавлений можливості реалізовувати свої звички та бажання, оскільки відчуває незручності в зв'язку з травмою ока. Лікарями виявлений відсутній стабілізаційний процес у його здоров'ї, що підтверджується чисельними виписними епікризами, що містяться в матеріалах справи, в яких зафіксований стійкий дистабілізаційний стан його здоров'я, внаслідок чого переносить моральні страждання, в зв'язку з чим доводи апеляційної скарги відповідача, щодо не доведеності позивачем факту спричинення йому моральної шкоди, колегією суддів не приймаються до уваги.

Фактично всі доводи, викладені в апеляційній скарзі відповідача зводяться до переоцінки доказів та незгодою з висновками суду по їх оцінці. Проте відповідно до вимог ст. 89 ЦПК України оцінка доказів є виключною компетенцією суду, переоцінка доказів учасниками справи діючим законодавством не передбачена. Судом першої інстанції повно та всебічно досліджені обставини справи, перевірені письмові докази та надано їм належну оцінку.

Отже, вирішуючи спір, суд першої інстанції в достатньо повному обсязі встановив права і обов'язки сторін, що брали участь у справі, обставини справи, перевірив доводи і заперечення сторін, дав їм належну правову оцінку, ухвалив рішення, яке відповідає вимогам закону. Висновки суду обґрунтовані і підтверджуються письмовими доказами.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що рішення суду ухвалено з дотриманням норм матеріального і процесуального законодавства, у зв'язку із чим апеляційні скарги підлягають залишенню без задоволення, а рішення суду - залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 382 ЦПК України, суд, -

ПОТАНОВИВ:

Апеляційні скарги ОСОБА_1, від імені та в інтересах якого діє адвокат Гузєв Ігор Григорович, та Публічного акціонерного товариства «Південний гірничо-збагачувальний комбінат» - залишити без задоволення.

Рішення Інгулецького районного суду м. Кривого Рогу від 08 лютого 2019 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повне судове рішення складено 21 березня 2019 року.

Головуючий:

Судді: