Справа № 211/5205/18
Провадження № 2/211/389/19
Р І Ш Е Н Н Я
іменем України
24 січня 2019 року Довгинцівський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі :
головуючого судді Ніколенко Д.М.,
за участю секретаря судового засідання Гулько А.С.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі цивільну справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору ОСОБА_4, Четверта Криворізька державна нотаріальна контора, про визнання права власності на спадкове майно ,-
Позивачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулися до суду з вищевказаним позовом та просить суд просить суд визнати Ѕ частку домоволодіння № 60 по вулиці Щоголєва в місті Кривому Розі Дніпропетровської області спадковим майном після померлого 31 липня 2017 року ОСОБА_5, визнати за ОСОБА_2 право власності на Ѕ частку вказаного домоволодіння як на частку у спільному сумісному майні з померлим ОСОБА_5, визнати за ОСОБА_2 право власної на спадкове майно, тобто на 1/8 частку домоволодіння та визнати за ОСОБА_1 право власності на спадкове майно, тобто на ј частку домоволодіння.
В обґрунтування позову зазначили, що 31 липня 2017 року помер ОСОБА_5, після смерті якого відкрилась спадщина у вигляді домоволодіння № 60 по вулиці Щоголєва в місті Кривому Розі Дніпропетровської області. Вони, як спадкоємці першої черги за законом, звернулися до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини, однак нотаріусом було відмовлено у видачі свідоцтва в звязку з наявністю спору між ними та ще однією спадкоємицею, ОСОБА_3 Третя особа, ОСОБА_5 відмовився від своєї частки спадкового майна на користь ОСОБА_1, а отже їй належить половина від частки спадкового майна. Крім того, право власності на спадкове майно виникло в період перебування померлого ОСОБА_5 у шлюбі з ОСОБА_2, а отже за життя ОСОБА_5 належало 1/2 частка домоволодіння в спільному майні подружжя, як і ОСОБА_2 Відповідач хоч фактично і не проживала з померлим ОСОБА_5 на день його смерті, проте була зареєстрована за однією з ним адресою, а отже вважається такою, що фактично прийняла спадщину, тому їй належить 1/8 частка спадкового майна. Оскільки позивачі позбавлені можливості отримати свідоцтво про право на спадщину після смерті ОСОБА_5 з причин наявного спору щодо розподілу спадщини між спадкоємцями, просять задовольнити заявлені вимоги.
Ухвалою суду від 04 грудня 2018 року закрито підготовче провадження у справі, призначено справу до судового розгляду по суті, встановлено загальний порядок зясування обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, та загальний порядок дослідження доказів, якими вони обґрунтовуються.
В судове засідання сторони не зявилися, про дату слухання справи були повідомлені своєчасно та належним чином в порядку, передбаченому ст. 128 ЦПК України.
Позивачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 надали до суду заяви про розгляд справи за їх відсутності, на задоволенні вимог наполягали з підстав, викладених в позовній заяві.
Відповідач ОСОБА_3 звернулася до суду з заявою про розгляд справи за її відсутності, заявлені вимоги визнала частково, просила відмовити в задоволенні вимог щодо стягнення з неї судових витрат, оскільки має багатодітну родину (четверо неповнолітніх дітей), яка є малозабезпеченою, тому позбавлена можливості відшкодування таких витрат.
Представник третьої особи завідувач Четвертої Криворізької державної нотаріальної контори ОСОБА_6 , звернулася до суду з заявою про розгляд справи за відсутності державного нотаріуса, письмових пояснень не надійшло.
Від третьої особи ОСОБА_4 письмових пояснень не надійшло.
Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до наступних висновків.
Як встановлено судом, на підставі свідоцтва про право приватної власності на будівлю, виданого 20 травня 1998 року Відділом комунального господарства Виконавчого комітету Довгинцівської районної Ради народних депутатів, домоволодіння № 60 по вулиці Щоголєва місті Кривого Рогу Дніпропетровської області згідно з розпорядженням № 64 від 03.04.1998 р., належала на праві приватної власності ОСОБА_5 (а.с. 15 копія свідоцтва), що підтверджується повідомленням Комунального підприємства Дніпропетровської обласної ради «Криворізьке бюро технічної інвентаризації» № 1735 від 11 грудня 2018 року, наданого на виконання ухвали суду від 05 листопада 2018 року.
31 липня 2017 року ОСОБА_5 помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії І-КИ № 745851 (а.с. 16).
Позивачі ОСОБА_2, як дружина померлого (а.с. 17 копія свідоцтва про шлюб) та ОСОБА_1 як донька померлого (а.с. 13,14 копії свідоцтв про народження, укладення шлюбу) звернулися до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_5
Відповідно до пункту 4.15 глави 10 «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України» затвердженого наказом Мін'юсту від 22 лютого 2012 року № 296/5, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, право власності на яке підлягає державній реєстрації, проводиться нотаріусом після подання документів, що посвідчують право власності спадкодавця на таке майно, крім випадків, передбачених пунктом 3 глави 7 розділу І цього Порядку, та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна.
Постановою державного нотаріуса Четвертої криворізької державної нотаріальної контори ОСОБА_6 від 13 вересня 2018 р. ОСОБА_1 та ОСОБА_2 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті 31 липня 2017 року ОСОБА_5 у звязку з наявністю суперечки між спадкоємцями (а.с. 19 копія постанови).
Відповідно до статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Відповідно до статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Відповідно до частини першої статті 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом.
Згідно із частиною першою Прикінцевих положень Сімейного кодексу України цей Кодекс набрав чинності з 1 січня 2004 року.
Оскільки правовідносини щодо поділу майна подружжя ОСОБА_5 виникли до вказаної дати, застосуванню підлягає Кодексом про шлюб та сім'ю України.
Відповідно до статті 22 КпШС України, майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном. Подружжя користується рівними правами на майно і в тому разі, якщо один з них був зайнятий веденням домашнього господарства, доглядом за дітьми або з інших поважних причин не мав самостійного заробітку.
Згідно статті 28 КпШС України в разі поділу майна, яке є спільною сумісною власністю подружжя, їх частки визнаються рівними
Оскільки право власності на домоволодіння № 60 по вулиці Щоголєва в м. Кривого Рогу Дніпропетровської області виникло в період шлюбу ОСОБА_5 та ОСОБА_2, суд вважає, що вказане домоволодіння є спільною сумісною власністю подружжя, частки якого є рівними, тому ОСОБА_2 належить 1/2 частка в спільному майні подружжя, а ОСОБА_5 за життя належала 1/2 частка спільного майна подружжя.
Відповідно до частини 1 статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).
Частиною 1 статті 1218 ЦК України визначено, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (ч. 1 ст. 2 ЦПК України).
Згідно частин 1-3 статті 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обовязків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно зі ст.ст. 1268,1269 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.
Відповідно до матеріалів спадкової справи № 466/2017 до майна померлого 31 липня 2017 року ОСОБА_5, витребуваної ухвалою суду від 05.11.2018 р., відповідач ОСОБА_3 станом на 31 липня 2017 року (час відкриття спадщини) була зареєстрована за останнім місцем проживання спадкодавця (місцем відкриття спадщини), а отже прийняла спадщину в порядку частини 3 статті 1268 ЦПК України, оскільки не заявила про відмову від неї.
Згідно частини 1 статті 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.
Аналізуючи вищевикладені доводи, беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносин, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, враховуючи наявність заяви відповідача про визнання позову, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення заявлених вимог та оскільки позивач ОСОБА_2 є дружиною померлого 31 липня 2017 ОСОБА_5, позивач ОСОБА_1 донькою, син померлого ОСОБА_4, згідно копій матеріалів спадкової справи, звернувся до нотаріуса з заявою про відмову від спадщини за законом після смерті батька на користь дочки померлого ОСОБА_1 (а.с. 44), суд вважає за можливе визнати за позивачем ОСОБА_2 право власності на 1/8 частину домоволодіння № 60 по вулиці Щоголєва м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, а за позивачем ОСОБА_1 право власності на 1/4 частку домоволодіння, в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_5
Згідно частини 1 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог.
Позивачами заявлено вимогу про відшкодування судових витрат: судового збору в сумі 1603,00 грн., сплачений ними при подачі позову (а.с.1), тому оскільки позов підлягає задоволенню в повному обсязі, суд з врахуванням положень ст. 141 ЦПК України вважає можливим відшкодувати позивачам понесені витрати, стягнувши їх з відповідача на користь позивачів.
При цьому суд ознайомився з наданими відповідачем запереченнями в цій частині та доданими письмовими доказами: довідкою про перебування на обліку як малозабезпеченої родини, посвідчення відповідачки як матері-героїні та копії свідоцтв про народження неповнолітніх дітей, та вважає необхідним розяснити відповідачу, що звільненню від сплати судового збору підлягають виключно особи, зазначені в статті 5 Закону України «Про судовий збір» від 8 липня 2011 року № 3674-VI, до переліку яких відповідач не відноситься. За таких обставин відсутні підстави для звільнення її від відшкодування позивачам понесених ними судових витрат.
На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 355, 360, 365, 544, 1216, 1218, 1268, 1269, 1261 ЦК України, ст..ст. 10, 12, 13, 81, 141, 263, 265 ЦПК України,суд, -
позов ОСОБА_1, ОСОБА_2 задовольнити.
Визнати 1/2 частку домоволодіння № 60 по вулиці Щоголєва в місті Кривому Розі Дніпропетровської області до складу якого входить: житловий будинок «А-1», загальною площею 65,9 кв.м., житловою площею 51,5 кв.м., літня кухня «Б», сарай «В», погреб «Д», вбиральня «Г», замощення II, водоколонка I, огорожа № 1, спадковим майном після померлого 31 липня 2017 року ОСОБА_5.
Визнати за ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП НОМЕР_1, місце проживання за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, право власності на 1/2 частку домоволодіння № 60 по вул. Щоголєва в місті Кривому Розі Дніпропетровської області, до складу якого входить: житловий будинок «А-1», загальною площею 65,9 кв.м., житловою площею 51,5 кв.м., літня кухня «Б», сарай «В», погреб «Д», вбиральня «Г», замощення II, водоколонка I, огорожа № 1, як на частку у спільному сумісному майні з померлим 31 липня 2017 року ОСОБА_5.
Визнати за ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП НОМЕР_1, місце проживання за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, право власності на 1/8 частку домоволодіння № 60 по вул. Щоголєва в місті Кривому Розі Дніпропетровської області, до складу якого входить: житловий будинок «А-1», загальною площею 65,9 кв.м., житловою площею 51,5 кв.м., літня кухня «Б», сарай «В», погреб «Д», вбиральня «Г», замощення II, водоколонка I, огорожа № 1, в порядку спадкування за законом після смерті 31 липня 2017 року ОСОБА_5.
Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, РНОКПП НОМЕР_2, місце проживання за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_4, право власності на 1/4 частку домоволодіння № 60 по вул. Щоголєва в місті Кривому Розі Дніпропетровської області, до складу якого входить: житловий будинок «А-1», загальною площею 65,9 кв.м., житловою площею 51,5 кв.м., літня кухня «Б», сарай «В», погреб «Д», вбиральня «Г», замощення II, водоколонка I, огорожа № 1, в порядку спадкування за законом після смерті 31 липня 2017 року ОСОБА_5.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до Дніпровського апеляційного суду через Довгинцівський районний суд м. Кривого Рогу протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 24 січня 2019 р.

Суддя Д.М.Ніколенко