КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 361/1612/18 Головуючий 1 інстанція -Василишин В.О.
Провадження № 22-ц/824/1572/2019 Доповідач 2 інстанція - Кулішенко Ю.М.
П О С Т А Н О В А

іменем України

23 січня 2019 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах: судді-доповідача Кулішенка Ю.М., суддів: Ігнатченко Н.В., Олійника В.І. розглянувши у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи у приміщенні Київського апеляційного суду апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Комерційний Банк «ПриватБанк» на заочне рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 22 серпня 2018 року у справі за позовом Акціонерного товариства «Комерційний Банк «ПриватБанк» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

В С Т А Н О В И В :

У березні 2018 року позивач звернувся до суду із вказаним позовом. Свої вимоги мотивував тим, що 24 травня 2017 року ОСОБА_3 підписав заяву б/н згідно якої отримав кредит у розмірі 45000,00 грн. у вигляді встановленого ліміту на картковий рахунок. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою складає між ним та банком договір, що підтверджується підписом у заяві. Свої зобов'язання за договором про надання банківських послуг позивач виконав у повному обсязі, а саме: надав відповідачу можливість розпоряджатися кредитними коштами на умовах, передбачених договором та в межах встановленого кредитного ліміту. Взяті на себе зобов'язання щодо своєчасного повернення кредиту, сплати процентів та інших витрат, відповідач ОСОБА_3 належним чином не виконав, тому станом на 02 березня 2018 року у нього утворилася заборгованість перед банком у розмірі - 85 248 грн. 46 коп.

Позивач просив стягнути із ОСОБА_3 заборгованість за кредитним договором № б/н від 24 травня 2017 року в загальній сумі - 85 248 грн. 46 коп., а також понесені судові витрати в розмірі - 1 762 грн. 00 коп.

Рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 22 серпня 2018 року позов задоволено частково. Стягнуто на користь акціонерного товариства «Комерційний банк «ПриватБанк» із ОСОБА_3 заборгованість за кредитним договором від 24 травня 2017 року в сумі - 48 250 (сорок вісім тисяч двісті п'ятдесят) грн. 07 коп., а також судові витрати в сумі - 997 (дев'ятсот дев'яносто сім) грн. 28 коп.

В задоволені іншої частини позову відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням позивач АТ КБ «ПриватБанк» подав апеляційну скаргу та просив рішення суду змінити, скасувавши його в частині відмови у стягненні заборгованості частини процентів та неустойки та ухвалити в цій частині нове рішення, задовольнивши позовні вимоги АТ КБ «ПриватБанк» в повному обсязі. В іншій частині рішення залишити без змін. В обґрунтування скарги зазначає, що суд першої інстанції дійшов до помилкового висновку, що відповідач не був ознайомлений з усіма істотними умовами договору, оскільки згідно анкети - заяви від 24 травня 2017 року відповідач власноручним підписом засвідчив, що ознайомлений з договором про надання банківських послуг до його укладення та згоден з його умовами та зобов'язався виконувати вимоги Умов та Правил надання банківських послуг, а також регулярно ознайомлюватись з їх змінами на сайті «ПриватБанк». Відповідач користувався кредитними коштами, сплачував заборгованість по процентах, не звертався до Банку із письмовими заявами про розірвання кредитного договору. Також є помилковими висновки суду першої інстанції , що відповідач не прийняв змінені умови кредитного договору. З моменту збільшення відсоткової ставки за кредитним договором відповідач здійснював сплату відсотків за новою ставкою, тому прийняв і погодився із зміненими умовами кредитного договору.

Відповідач у справі ОСОБА_3 відзив на апеляційну скаргу не подавав.

Відповідно до ч. 1ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою І розділу V ЦПК України.

Відповідно до ч. 1ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч. 13 статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Враховуючи вищевикладене, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи.

Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Вказаним вимогам рішення суду першої інстанції відповідає в повній мірі.

Судом встановлено, що 24 травня 2017 року між публічним акціонерним товариством «Комерційний банк «ПриватБанк» та ОСОБА_3 укладено кредитний договір № б/н про надання останньому кредиту у розмірі - 45 000 грн. 00 коп. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Позивач свої зобов'язання, передбачені договором, виконав в повному обсязі. Відповідач свої зобов'язання за договором не виконав внаслідок чого утворилась заборгованність, що станом на 02 березня 2018 року становить -85 248 грн. 46 коп., з яких: тіло кредиту - 44 306 грн. 87 коп.; відсотки за користування кредитом - 12 324 грн. 15 коп.; пеня - 24 081 грн. 80 коп.; штраф (фіксована частина) - 500 грн.; штраф (процента складова) - 4 035 грн.64 коп.

Між сторонами виникли права і обов'язки, які грунтуються на кредитних правовідносинах.

Відповідач користувався кредитними коштами та здійснював погашення кредиту, що стверджується наданим банком розрахунком.(а.с. 4).

Вирішуючи вказаний спір та частково задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції виходив із того, що позичальник не повернув у повному обсязі отримані ним кредитні кошти, що у свою чергу свідчить про порушення прав ПАТ КБ «Приватбанк» як кредитора і необхідність їх захисту шляхом стягнення тіла кредиту та відсотків в розмірі передбаченому Цивільним кодексом України. Відмовляючи в задоволені позову в іншій частині суд першої інстанції виходив з того, що у анкеті-заяві позичальника відсутні будь-які згадки про нарахування процентів та їх розмір, а посилання на Умови та правила надання банківських послуг є безпідставним, бо не підписані позичальником.

З вказаним висновком погоджується і колегія суддів виходячи з наступного:

Згідно ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк зобов'язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити відсотки.

Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Згідно ст.610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. Згідно ст.611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки встановлені договором або законом.

Судом встановлено, що у анкеті-заяві, на підставі якої відповідач ОСОБА_3 отримав грошові кошти, не зазначено яку саме платіжну картку та з якими кредитними умовами, включаючи розмір процентів, він бажає отримати. Між сторонами відсутня згода щодо істотних умов договору, зокрема розміру процентів у якості плати за користування грошовими коштами, що у свою чергу свідчить про неможливість застосування вказаного банком у розрахунку розміру процентів за користування коштами.

За таких обставин у зв'язку із відсутністю між сторонами домовленості про належний до сплати розмір процентів за користування коштами, а також враховуючи, що користування банківськими кредитом не є безпроцентним, суд першої інстанції дійшов до правильного висновку про стягнення процентів на підставі ст.536, ст.1048 ЦК України у розмірі облікової ставки НБУ.

Згідно із ст.536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами (ч.1). Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства (ч.2).

Відповідно до вимог ч.2 ст.1054 ЦК України до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1, які регулюють договір позики, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Згідно із ч.1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

Посилання апелянта на те, що сторони у потрібній формі досягли згоди щодо змісту договору про надання банківських послуг, який включає заяву позичальника, «Умови та правила надання банківських послуг», «Тарифи банку», в тому числі досягли згоди щодо розміру процентів, колегія суддів не приймає до уваги як такі, що не грунтуються на матеріалах справи та вимогах закону.

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків (ч.1 ст.626 ЦК України).

Відповідно до ч.1 ст.628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно ч.1 ст.638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї зі сторін має бути досягнуто згоди.

Посилання скаржника на те, що конкретні умови кредитування визначаються Умовами та правилами надання банківських послуг безпідставні, оскільки зазначені Умови не містять підпису відповідача. Доказів, які б підтверджували, що саме ці Умови мав на увазі відповідач, підписуючи анкету-заяву, банком не надано, а відтак підстави брати їх до уваги відсутні.

Зазначена правова позиція міститься у постановах Верховного суду України від 14 грудня 2016 року (справа №6-2462цс16), від 22 березня 2017 року (справа № 6-2320цс16).

Колегія суддів вважає, що висновки суду першої інстанції відповідають обставинам справи, рішення суду постановлено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги цих висновків не спростовують, а тому підстав для її задоволення не встановлено.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Комерційний Банк «ПриватБанк» відхилити.

Заочне рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 22 серпня 2018 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню не підлягає, крім випадків, визначених ч. 3 ст. 389 Цивільного процесуального кодексу України.

Головуючий:

Судді: