Дата документу 06.12.2019 Справа № 0814/1589/2012
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний № 0814/1589/2012 Головуючий у 1-й інстанції Турбіна Т.Ф.
Провадження №22-ц/807/3483/19 Суддя-доповідач Подліянова Г.С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 грудня 2019 року м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді-доповідача суддів: за участю секретаряПодліянової Г.С., Гончар М.С., Кочеткової І.В., Бабенко Т.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «РОДОВІД БАНК» на ухвалу Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 08 серпня 2018 року у справі за скаргою Публічного акціонерного товариства «РОДОВІД БАНК» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства « Родовід Банк» на дії начальника Томаківського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області Хохлова Анатолія Анатолійовича, заінтересована особа: ОСОБА_1 , -

В С Т А Н О В И В:

У червні 2018 року публічне акціонерне товариство "Родовід Банк" (далі - ПАТ "Родовід Банк") в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "Родовід Банк" звернулося до суду із скаргою на дії начальника Томаківського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області Хохлова А.А., заінтересована особа ОСОБА_1 .

Свої вимоги заявник обґрунтовував тим, що 02 квітня 2012 року Ленінським районним судом м. Запоріжжя було ухвалено рішення по справі № 0814/2246/2012 за позовом ПАТ "Родовід Банк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором та 23 вересня 2015 року, на підставі вищезазначеного рішення представник банка отримав виконавчий лист і звернувся до Томаківського районного ВДВС ГТУЮ у Дніпропетровській області із заявою про відкриття виконавчого провадження.

12 червня 2018 року ПАТ "Родовід Банк" отримав постанову про повернення виконавчого документа стягувачеві від 31 березня 2018 року у виконавчому провадженні № 52293219, яка винесена начальником відділу Томаківського районного ВДВС ГТУЮ у Дніпропетровській області Хохловим А. А. Підставою для повернення виконавчого документа стягувачу стало те, що у боржника ОСОБА_1 відсутнє майно, на яке можна звернути стягнення.

Скаржник вказав, що начальником відділу Томаківського районного ВДВС ГТУЮ у Дніпропетровській області Хохловим А. А. не було здійснено всіх необхідних дій для виконання рішення суду, як то: не було подано подання про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - фізичної або іншої особи, а також не було вчинено інших дій, передбачених законом, не здійснено перевірку майнового стану у строки та з періодичністю, які встановлені Законом України "Про виконавче провадження", а також не було вчинено дій, які б сприяли ефективному та своєчасному здійсненню заходів примусового виконання рішення в повному об`ємі, та як наслідок, державним виконавцем всупереч вимогам Закону України "Про виконавче провадження" формально повернуто виконавчий документ без виконання.

Із урахуванням зазначеного, ПАТ "Родовід Банк" просило визнати незаконними дії начальника відділу Томаківського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області Хохлова А. А. по виконавчому провадженню № 52293219 при винесенні постанови про повернення виконавчого документа стягувачу від 31 березня 2018 року та скасувати вказану постанову.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 08 серпня 2018 року у задоволенні скарги ПАТ "Родовід Банк" в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "Родовід Банк" відмовлено.

Не погоджуючись з такою ухвалою, ПАТ "Родовід Банк" подало апеляційну скаргу, в якій зазначає, що оскаржувана ухвала суду є незаконною, необґрунтованою, та такою, що прийнята з порушення судом норм матеріального та процесуального права. Просив скасуваи ухвалу суду першої інстанції повністю. Винести нову постанову про задоволення скарги ПАТ "Родовід Банк" в повному обсязі.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначив, що державним виконавцем при примусовому виконанні виконавчого листа були вжиті не всі заходи, передбачені статтею 18 Закону України "Про виконавче провадження".Державним виконавцем було порушено вимоги частини восьмої статті 48 Закону України «Про виконавче провадження» щодо перевірки майнового стану боржника. Результативних дій, які б сприяли повному, ефективному та своєчасному здійсненню заходів примусового виконання рішення у повному об`ємі державним виконавцнм здійснено не було.

Відповідно до відзиву на апеляційну скаргу начальник відділу Томаківського районного відділу державної виконавчої служби Головногг територіального управління юстиції у Дніпропетровській області Хохлов А.А., зазначає, що під час розгляду справи судом першої інстанції надано належну правову оцінку правовідносинам, що склалися між сторонами у справі, з`ясовані всі обставини у справі та як наслідок винесено обґрунтоване та законне ріщення. Просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а судове рішення без змін.

Постановою Запорізького апеляційного суду від 30 січня 2019 року апеляційну скаргу ПАТ "Родовід Банк" в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "Родовід Банк" залишено без задоволення, а ухвалу Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 08 серпня 2018 року залишено без змін.

Не погоджуючись з такою ухвалою, ПАТ "Родовід Банк" подало касаційну скаргу.

Постановою Верховного суду у скаді колегї суддів Першої судової палати Касаційцного цивільного суду від 02.10.2019 року касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Родовід Банк" в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства "Родовід Банк"задоволено частково, постанову Запорізького апеляційного суду від 30 січня 2019 року скасовано, справу направлено на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Ухвалою Запоріького апеляційного суду від 24.10.2019 рокути справу прийнятого до свого провадження.

Учасники справи до апеляційного суду не з`явилися, повідомлені про дату, час і місце розгляду справи згідно до вмог ст. ст. 128, 130 ЦПК України ( а.с. 94-95 т. 2 ).

Відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Судова колегія, враховуючи положення ч. 2 ст. 372 ЦПК України, ухвалила розглядати справу за відсутності учасників справи, які не прибули в судове засідання.

Заслухавши у судовому засіданні суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно з ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обгрунтованісить рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право: скасувати судове рішення повністю або частково та ухвалии у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Згідно з ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставою для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є : неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважав встановленими; невідповідність висновків суду обставинам справи; порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права.

Відповідно до частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Ухвала Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 08 серпня 2018 року мотивована тим, що на момент винесення постанови про повернення виконавчого документа стягувачу у боржника було відсутнє майно, на яке можна було б звернути стягнення. Державним виконавцем проведені всі необхідні дії з примусового виконання виконавчого листа. Постанова державного виконавця про повернення виконавчого документа стягувачу від 31 березня 2018 року, винесена начальником відділу Томаківського районного відділу ДВС ГТУ в Дніпропетровсьекій області, визнана мотивованою та законною.

Проте, з такими висновками суду першої інстанції погодитися на можна, виходячи з наступного.

Судом установлено, що рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 19 липня 2012 року було частково задоволено позов ПАТ "Родовід Банк", стягнуто солідарно з ОСОБА_2 і ОСОБА_1 на користь ПАТ "Родовід Банк" поточну заборгованість за кредитним договором № 34.3/АА-00009.08.2 від 18 червня 2008 року у сумі 16 115, 76 доларів США, що еквівалентно 128 761, 70 грн.

20 вересня 2012 року представником банку було отримано копію рішення та відповідні виконавчі листи, після виправлення описки на підставі ухвали Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 19 листопада 2012 року вказані листи були повторно отримані 29 листопада 2012 року.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 14 серпня 2015 року було задоволено заяву ПАТ "Родовід Банк" та видано дублікат виконавчого листа щодо стягнення з ОСОБА_1 кредитної заборгованості, поновлено строк пред`явлення вказаного виконавчого листа до виконання.

23 вересня 2015 року на підставі вищезазначеного судового рішення ПАТ "Родовід Банк" отримав виконавчі листи про стягнення заборгованості та звернувся із заявою про відкриття виконавчого провадження до Томаківського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, оскільки ОСОБА_1 була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 .

16 листопада 2015 року ухвалою Ленінського районного суду м. Запоріжжя у виконавчому листі, виданому 23 вересня 2015 року, було виправлено описку.

16 вересня 2016 року на виконання до Томаківського районного ВДВС ГТУЮ у Дніпропетровській області разом з заявою про відкриття виконавчого провадження від ПАТ "Родовід Банк"надійшов виконавчий лист № 0814/2246/2012, виданий 23 вересня 2015 року Ленінським районним судом м. Запоріжжя про стягнення солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_3 на користь ПАТ "Родовід Банк" заборгованості за кредитним договором на загальну суму 128 761, 70 грн.

16 грудня 2016 року державним виконавцем зроблено запит до Державної інспекції сільського господарства щодо наявності у боржника ОСОБА_1 індивідуального майна чи частки у сумісній власності з іншими особами.

Згідно відповіді відділу Держгеокадастру у Томаківському районі від 29 липня 2016 року ОСОБА_1 на території Зеленогайської сільської ради Томаківського району Дніпропетровської області має у власності земельну ділянку для ведення товарно-сільськогосподарського виробництва площею 8,100 га, кадастровий номер :01:002:0173.

Державним виконавцем 16 грудня 2016 року зроблено запит до відділу адресно-довідкової роботи ГРФО ГУ ДМС України в Дніпропетровській області про реєстрацію місця проживання та персональні дані, що містяться в картотеці реєстраційного обліку відносно боржника ОСОБА_1 , відповідь на який не надійшла.

16 грудня 2016 року державним виконавцем зроблено запит голові Зеленегайської сільської ради стосовно наявності у ОСОБА_1 земельної ділянки, на що 04 січня 2017 року до ВДВС надійшла відповідь про те, що боржник ОСОБА_1 за адресою, вказаною у виконавчому документі, зареєстрована, але не проживає, місце її перебування невідоме. Земельної ділянки боржник на території Зеленогайської сільської ради не має. Також у відповіді повідомлялося, що на території Зеленогайської сільської ради у померлої ОСОБА_4 , яка є матір`ю ОСОБА_1 , був земельний пай розміром 8,10 га, але про оформлення спадщини на цей пай ОСОБА_1 у сільській раді відомості відсутні.

З відповіді Національної комісії з цінних паперів та фондового ринку слідує, що станом на 31 грудня 2016 року ОСОБА_1 серед власників, які володіють значними пакетами акцій емітентів (10 відсотків і більше статутного капіталу), відсутня.

27 лютого 2017 року державним виконавцем зроблені запити до Державної фіскальної служби України про номери рахунків, відкритих фізичними особами-підприємцями, та про джерела отримання доходів відносно боржників-фізичних осіб, до Пенсійного фонду України щодо осіб-боржників, які отримують пенсію та осіб боржників, які працюють за трудовими та цивільно-правовими договорами, про останнє місце роботи.

Згідно відповіді органів Державної фіскальної служби України інформація відносно ОСОБА_1 відсутня. Згідно відповідей органів Пенсійного фонду України інформації відносно ОСОБА_1 не знайдено.

14 березня 2017 року ОСОБА_1 було надіслано виклик державного виконавця з вимогою з`явитися 21 березня 2017 року з наданням підтверджуючих документів про сплату боргу, однак на вказаний виклик боржник не з`явилася. Цього ж дня було зроблено запит до Центрального апарату Національної комісії з цінних паперів та фондового ринку, Міністерства інфраструктури та Державної служби інтелектуальної власності. Згідно відповіді Державної служби інтелектуальної власності за даними державних реєстрів охоронних документів на об`єкти промислової власності, Державного реєстру свідоцтва про реєстрацію авторського права на твір та Державного реєстру договорів, які стосуються права автора на твір, відсутні відомості про ОСОБА_5 як власника зареєстрованих об`єктів права інтелектуальної власності.

Відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек від 22 серпня 2017 року відомості стосовно боржника відсутні.

Згідно відомостей з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , державним виконавцем відділу ДВС Томаківського районного управління юстиції 06 грудня 2012 року винесена постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, якою накладено арешт на все нерухоме майно ОСОБА_1 .

На запити державного виконавця від 21 грудня 2017 року та від 28 березня 2018 року до Державної податкової служби України про джерела отримання доходів боржників-фізичних осіб відомості щодо сум доходу, нарахованого (сплаченого) податковим агентом ОСОБА_1 , та про номери рахунків, відкритих у банках та інших фінансових установах на її ім`я боржника, відповіді не надійшло.

21 грудня 2017 року державним виконавцем відділу ДВС направлено запит до Томаківського районного сектору ДМС України в Дніпропетровській області щодо наявності у боржника документів, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну та посвідчують особу громадянина України під час перебування за її межами. Згідно відповіді від 28 грудня 2017 року відомості про документування паспортом громадянина України для виїзду за кордон ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відсутні.

Також встановлено, що боржнику ОСОБА_1 державним виконавцем неодноразово направлялися виклики з вимогою з`явитися до відділу ДВС. Вказані документи виконавчого провадження у відповідності до вимог статті 31 Закону України "Про виконавче провадження" було направлено боржнику за адресою, зазначеною у виконавчому документі: АДРЕСА_1 , однак ОСОБА_1 за викликом державного виконавця не з`являлася, про поважність причин неявки державного виконавця не повідомляла.

У пункті 9 частини третьої статті 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов`язковість рішень суду.

Відповідно до статті 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Частиною першою статті 18 ЦПК України визначено, судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Відповідно до частини другої статті 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

У частині другій статті 451 ЦПК України, зазначено, що у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є частиною національного законодавства, кожна людина має право на справедливий судовий розгляд.

Європейський суд з прав людини неодноразово зауважував у своїх рішеннях, що право на судовий розгляд, гарантоване статтею 6 Конвенції, також захищає і виконання остаточних та обов`язкових судових рішень, які у країні, яка поважає верховенство права, не можуть залишатися невиконаними, завдаючи шкоди одній із сторін (наприклад, справа "Жовнер проти України" від 29 червня 2004 року, заява № 56848/00, § 33). Право на звернення до суду, закріплене у статті 6 Конвенції, було б ілюзорним, якби правова система країн-учасниць Конвенції допускала, що судове рішення, яке набрало законної сили та є обов`язковим для виконання, залишалося би невиконаним по відношенню до однієї зі сторін всупереч її інтересам. Ефективний доступ до суду включає право на виконання судового рішення без невиправданих затримок.

Статтею 10 Закону України "Про виконавче провадження" від 02 червня 2016 року № 1404-VIII передбачено, що заходами примусового виконання рішень є: 1) звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, об`єкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами; 2) звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника; 3) вилучення в боржника і передача стягувачу предметів, зазначених у рішенні; 4) заборона боржнику розпоряджатися та/або користуватися майном, яке належить йому на праві власності, у тому числі коштами, або встановлення боржнику обов`язку користуватися таким майном на умовах, визначених виконавцем; 5) інші заходи примусового характеру, передбачені цим Законом.

Згідно із частиною третьою статті 11 Закону України "Про виконавче провадження" державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право безперешкодно входити до приміщень і сховищ, що належать боржникам або зайняті ними, проводити огляд зазначених приміщень і сховищ, у разі необхідності примусово відкривати та опечатувати такі приміщення і сховища; накладати арешт на майно боржника, опечатувати, вилучати, передавати таке майно на зберігання та реалізовувати його в установленому законодавством порядку; у процесі виконання рішень за наявності вмотивованого рішення суду про примусове проникнення до житла чи іншого володіння фізичної особи безперешкодно входити на земельні ділянки, до житлових та інших приміщень боржника - фізичної особи, особи, у якої знаходиться майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб, проводити в них огляд, у разі необхідності примусово відкривати їх в установленому порядку із залученням поліцейських, опечатувати такі приміщення, арештовувати, опечатувати та вилучати належне боржникові майно, яке там перебуває та на яке за законом можливо звернути стягнення.

Частиною першою статті 18 Закону України "Про виконавче провадження" передбачено, що виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до частини третьої статті 18 Закону України "Про виконавче провадження" виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право:

1) проводити перевірку виконання боржниками рішень, що підлягають виконанню відповідно до цього Закону;

2) проводити перевірку виконання юридичними особами незалежно від форми власності, фізичними особами, фізичними особами - підприємцями рішень стосовно працюючих у них боржників;

3) з метою захисту інтересів стягувача одержувати безоплатно від державних органів, підприємств, установ, організацій незалежно від форми власності, посадових осіб, сторін та інших учасників виконавчого провадження необхідні для проведення виконавчих дій пояснення, довідки та іншу інформацію, в тому числі конфіденційну;

4) за наявності вмотивованого рішення суду про примусове проникнення до житла чи іншого володіння фізичної особи безперешкодно входити на земельні ділянки, до житлових та інших приміщень боржника - фізичної особи, особи, в якої перебуває майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб, проводити в них огляд, у разі потреби примусово відкривати їх в установленому порядку із залученням працівників поліції, опечатувати такі приміщення, арештовувати, опечатувати та вилучати належне боржникові майно, яке там перебуває та на яке згідно із законом можливо звернути стягнення. Примусове проникнення на земельні ділянки, до житлових та інших приміщень у зв`язку з примусовим виконанням рішення суду про виселення боржника та вселення стягувача і рішення про усунення перешкод у користуванні приміщенням (житлом) здійснюється виключно на підставі такого рішення суду;

5) безперешкодно входити на земельні ділянки, до приміщень, сховищ, іншого володіння боржника - юридичної особи, проводити їх огляд, примусово відкривати та опечатувати їх;

6) накладати арешт на майно боржника, опечатувати, вилучати, передавати таке майно на зберігання та реалізовувати його в установленому законодавством порядку;

7) накладати арешт на кошти та інші цінності боржника, зокрема на кошти, які перебувають у касах, на рахунках у банках, інших фінансових установах та органах, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів (крім коштів на рахунках платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, коштів на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом), на рахунки в цінних паперах, а також опечатувати каси, приміщення і місця зберігання грошей;

8) здійснювати реєстрацію обтяжень майна в процесі та у зв`язку з виконавчим провадженням;

9) використовувати за згодою власника приміщення для тимчасового зберігання вилученого майна, а також транспортні засоби стягувача або боржника за їхньою згодою для перевезення майна;

10) звертатися до суду або органу, який видав виконавчий документ, із заявою (поданням) про роз`яснення рішення, про видачу дубліката виконавчого документа у випадках, передбачених цим Законом, до суду, який видав виконавчий документ, - із заявою (поданням) про встановлення чи зміну порядку і способу виконання рішення, про відстрочку чи розстрочку виконання рішення;

11) приймати рішення про відстрочку та розстрочку виконання рішення (крім судових рішень), за наявності письмової заяви стягувача;

12) звертатися до суду з поданням про розшук дитини, про постановлення вмотивованого рішення про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - фізичної або іншої особи, в якої перебуває дитина, стосовно якої складено виконавчий документ про її відібрання;

13) звертатися до суду з поданням про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - фізичної або іншої особи, в якої перебуває майно боржника чи майно та кошти, що належать боржникові від інших осіб;

14) викликати фізичних осіб, посадових осіб з приводу виконавчих документів, що перебувають у виконавчому провадженні.

У разі якщо боржник без поважних причин не з`явився за викликом виконавця, виконавець має право звернутися до суду щодо застосування до нього приводу;

15) залучати в установленому порядку понятих, працівників поліції, інших осіб, а також експертів, спеціалістів, а для проведення оцінки майна - суб`єктів оціночної діяльності - суб`єктів господарювання;

16) накладати стягнення у вигляді штрафу на фізичних, юридичних та посадових осіб у випадках, передбачених законом;

17) застосовувати під час примусового виконання рішень фото- і кінозйомку, відеозапис;

18) вимагати від матеріально відповідальних і посадових осіб боржників - юридичних осіб або боржників - фізичних осіб надання пояснень за фактами невиконання рішень або законних вимог виконавця чи іншого порушення вимог законодавства про виконавче провадження;

19) у разі ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи чи керівника боржника - юридичної особи за межі України до виконання зобов`язань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів;

21) отримувати від банківських та інших фінансових установ інформацію про наявність рахунків та/або стан рахунків боржника, рух коштів та операції за рахунками боржника, а також інформацію про договори боржника про зберігання цінностей або надання боржнику в майновий найм (оренду) індивідуального банківського сейфа, що охороняється банком;

22) здійснювати інші повноваження, передбачені цим Законом.

У відповідності до частини четвертої статті 50 Закону України "Про виконавче провадження" та частини десятої статті 440 ЦПК України у разі якщо право власності на нерухоме майно боржника не зареєстровано в установленому законом порядку, виконавець звертається до суду із заявою (поданням) щодо вирішення питання про звернення стягнення на таке майно.

Частиною першою статті 36 Закону України "Про виконавче провадження" визначено, що у разі відсутності відомостей про місце проживання, перебування боржника - фізичної особи, а також дитини за виконавчими документами про відібрання дитини виконавець звертається до суду з поданням про винесення ухвали про розшук боржника або дитини.

Згідно зі статтею 81 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Проте, відмовляючи в задоволенні скарги ПАТ "Родовід Банк" про визнання незаконними дії начальника відділу Томаківського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області Хохлова А. А. по виконавчому провадженню № 52293219 при винесенні постанови про повернення виконавчого документа стягувачу від 31 березня 2018 року та скасування вказаної постанови, суд першої інстанції належним чином не перевірив доводів ПАТ "Родовід Банк"щодо недотримання державним виконавцем норм чинного законодавства при проведення виконавчих дій з примусового виконання судового рішення, зокрема, не надав належної оцінки тому, чи було у повному обсязі вжито державним виконавцем заходів, визначених у статтях 18, 36, 50 вказаного Закону.

Водночас, з матеріалів справи вбачається, що державним виконавцем не вчинялися усі, передбачені вказаними нормами права дії, спрямовані на неупереджене, ефективне, своєчасне виконання рішення суду в повному обсязі, зокрема, не вирішувалось питання про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника, не надавались запити до відповідних органів щодо перебування у власності боржника водних та повітряних засобів, тощо, не надавалися запити безпосередньо до банківських установ для з`ясування наявності рахунків боржника.

Як вбачається з матеріалів справи, що згідно відповіддю Зеленегайської сільської ради від 04.01.2017 року боржниця ОСОБА_1 за адресою, вказаною у виконавчому документі зареєстрована, але не проживає, місце її перебування невідоме.

Доказів, що засвідчували б вжиття державним виконавцем заходів до ініціювання розшуку боржника, матеріали справи не містять.

Судом першої інстанції було встановлено, що державним виконавцем боржник викликався з приводу виконавчих документів, що перебувають у виконавчому провадженні, але на виклики боржник не з`явився, проте, в порушення вимог п. 14 ч. 3 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» матеріали справи не містять доказів, які б свідчили про те, що державним виконавецем вживалися заходи до ініціювання приводу боржника.

Відповідно до частини восьмої статті 48 Закону України "Про виконавче провадження" виконавець проводить перевірку майнового стану боржника у 10-денний строк з дня відкриття виконавчого провадження. У подальшому така перевірка проводиться виконавцем не рідше ніж один раз на два тижні - щодо виявлення рахунків боржника, не рідше ніж один раз на три місяці - щодо виявлення нерухомого та рухомого майна боржника та його майнових прав, отримання інформації про доходи боржника.

Суд першої інстанції не надав належної оцінки аргументам заявника про те, чи проводив державний виконавець перевірки майнового стану боржника з періодичністю, встановленою частиною восьмою статті 48 Закону України "Про виконавче провадження".

Натомість, в матеріалах справи відсутні акти складені державним виконавцем, як це передбачено частиною другою статті 37 Закону України "Про виконавче провадження" на підтвердження зазначених обставин.

З огляду на зазначене, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції прийшов до помилкового висновку про те, що державним виконавцем здійснені всі дії для примусового виконання рішення, передбачені законом, тому висновок суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення скарги ПАТ «Родовід Банк» на дії державного виконавця щодо повернення виконавчого документа стягувачу, у порушення вимог закону, є необґрунтованими .

Пунктом 3 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 лютого 2014 року № 6 "Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах" роз`яснено, що при розгляді скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби суди повинні враховувати, що Законом України "Про виконавче провадження" передбачено заборону на зловживання процесуальними правами під час здійснення виконавчого провадження. Так, державний виконавець зобов`язаний вживати передбачені Законом України "Про виконавче провадження" заходи примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії (частина перша статті 11), а особи, які беруть участь у виконавчому провадженні, зобов`язані сумлінно користуватися усіма наданими їм правами з метою забезпечення своєчасного та в повному обсязі вчинення виконавчих дій (частина сьома статті 12).

Отже, вирішуючи спір, суд першої інстанції не повно з`ясував обставини, що мають значення для справи, не надав належну оцінку всім доказам, які містяться в матеріалах справи, та дійшов помилкового висновку про відмову у задоволенні скарги ПАТ «Родовід Банк», тому оскаржуване судове рішення не можна вважати законним і обґрунтованим, воно підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про задоволення скарги.

Аргументи апеляційної скарги є обґрунтовані.

Відповідно до положення підпункту в) пункту 4 частини першої статті 382 ЦПК України резолютивна частина постанови суду апеляційної інстанції складається, зокрема, із зазначенням розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Ставка, що підлягала сплаті за подання апеляційної скарги, складала 1762 грн. та була сплачена ПАТ « Родовід Банк», що підтверджується доданою до скарги квитанцією (а.с. 205 т. 1), тому вказана сума коштів підлягає стягненню із Томаківського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області на користь заявника, оскільки колегія суддів задовольняє його апеляційну скаргу та скасовує судове рішення суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 376, 382-384, ЦПК України, апеляційний суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «РОДОВІД БАНК» задовольнити.

Ухвалу Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 08 серпня 2018 року у цій справі скасувати. Прийняти постанову наступного змісту.

Скаргу Публічного акціонерного товариства «РОДОВІД БАНК» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства «Родовід Банк» на дії начальника Томаківського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області Хохлова Анатолія Анатолійовича, заінтересована особа: ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати неправомірними дії начальника відділу Томаківського районного відділу державної виконавчої служби головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області Хохлова Анатолія Анатолійовича в частині винесення постанови від 31 березня 2018 року про повернення виконавчого документа стягувачу в межах виконавчого провадження № 52293219 з примусового виконання виконавчого листа № 0814/2246/2012, виданого 23 вересня 2015 року Ленінським районним судом м. Запоріжжя про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ « Родовід Банк» боргу в розмірі 128761.70 грн, та скасувати вказану постанову.

Стягнути з Томаківського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області на користь ПАТ «Родовід Банк» ( ідентифікаційний код 14349442) судові витрати за сплату судового збору за подання апеляційної скарги у розмірі 1762 грн. 00 коп.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту постанови.

Повна постанова складена 06 грудня 2019 року.

Головуючий суддяСуддяСуддя
Подліянова Г.С.Гончар М.С.Кочеткова І.В.