Справа № 466/5425/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 січня 2019 року Шевченківський районний суд м.Львова у складі:

головуючої судді ЛУЦІВ-ШУМСЬКОЇ Н.Л.

секретар КЛИМКО С.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін справу за позовом ОСОБА_1 (Львівська область, Жовківський район, с.Стронятин, вул.Жовківська,32, ІНПП НОМЕР_1) до ОСОБА_2 (м.Львів, вул.Чигиринська, 31/45, ІНПП НОМЕР_2) про стягнення заборгованості за договором позики,-

в с т а н о в и в :

10.07.2018 року ОСОБА_1, інтереси якої представляє адвокат ОСОБА_3, звернулася в суд з позовом до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики на загальну суму 56 000,00грн. та відсотків за користування позикою в розмірі 41 457,55грн.

В обґрунтування своїх позовних вимог покликається на те, що 23.07.2013 року між сторонами було укладено договір позики, згідно якого останньому було передано у борг 56 000,00грн., що згідно офіційного курсу НБУ на момент отримання позики становило 7 000,00 дол.США. Факт отримання коштів відповідачем було оформлено розпискою.

У встановлений договором строк відповідач не повернув позивачці гроші. Тому позивачка змушена звернутись до суду, просить стягнути з відповідача суму боргу, відсотки за користування позикою та судові витрати.

Відповідно до ч. 5 ст.279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. Заперечення проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження від сторін у справі не надходили.

Копія позовної заяви з додатками скерована відповідачу за вказаною у матеріалах справи адресою (місцем реєстрації) рекомендованим листом з повідомленням про вручення. Повторно відповідачу направлялись виклики до суду, останній лист повернувся на адресу суду з відміткою поштового відділення від 22.11.2018р. про повернення «за закінченням терміну зберігання».

Відповідно до п.3 ч.8 ст.128 ЦПК України днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду.

Отже, суд вважає що відповідач належним чином повідомлявся про розгляд справи судом. У встановлений строк відзиву на позов він не подав.

Враховуючи наведене, суд зі згоди позивача вирішує справу на підставі наявних у справі доказів відповідно до ст. 280 ЦПК України.

Згідно ст.247 ЦПК України у разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Зясувавши дійсні обставини справи, права та обовязки сторін, дослідивши зібрані по справі докази, суд дійшов висновку, що позов підлягає до часткового задоволення з таких мотивів.

Статтею 1046 ЦК України передбачено, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості

У відповідності до ч. 2 ст. 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Згідно ст.ст.526,530 ЦК України зобовязання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону.

У відповідності до ст.599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Судом встановлено, що 23.07.2013 року між сторонами ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було укладено договір позики, згідно якого останньому було надано позику в розмірі 56 000,00грн. Факт отримання коштів відповідачем було оформлено розпискою.

Дані обставини підтверджуються оригіналом договору позики між сторонами від 23.07.2013р, долученим до матеріалів справи.

Представник позивача ствердив, що станом на день предявлення позову і на час ухвалення судом рішення відповідач обовязок щодо повернення грошових коштів в сумі 56 000,00грн. не виконав.

Статтею 610 ЦК України встановлено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Відповідно до ст.1049 ЦК України за договором позики позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред'явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред'явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором.

В укладеному сторонами договорі позики строк повернення коштів не визначений.

Вимога про повернення позики надсилалась на адресу відповідача 10.05.2018р. цінним листом з описом вкладення, однак була повернута позивачу 09.06.2018р. у звязку з закінченням встановленого строку зберігання.

Отже, на вимогу позивача позика повернута не була. Тому позов в частині примусово стягнення уми позики підлягає задоволенню.

Згідно ч.1 ст.1048 ЦПК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Відповідно до ч.2 цієї ж статті, договір позики вважається безпроцентним, якщо він укладений між фізичними особами на суму, яка не перевищує п'ятдесятикратного розміру неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, і не пов'язаний із здійсненням підприємницької діяльності хоча б однією із сторін або позичальникові передані речі, визначені родовими ознаками.

Як слідує з розписки, позивач позичив відповідачу 56 000,00грн., що перевищує п'ятдесятикратний розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян (50 х 17).

Таким чином, хоча у письмовій розписці про позику і не вказано про проценти за користування позикою, враховуючи, що у цій розписці відсутня пряма вказівка на її безпроцентність, позивач має право на отримання процентів відповідно до загальної норми закону.

Сума процентів за користування боржником коштами становить 41 457,55грн., що стверджується долученим до позовної заяви розрахунком процентів по користуванню коштами згідно облікової ставки НБУ, за період з 23.07.2013р. по 03.05.2018р.

Таким чином, 56 000,00грн. боргу за договором позики від 23.07.2013р. та 41 457,55грн. відсотків за користування позикою підлягають стягненню з відповідача в користь позивача в примусовому порядку. Позовні вимоги підлягають задоволенню.

Щодо відшкодування судових витрат позивача, повязаних з розглядом справи, суд дійшов такого висновку.

У завязку із задоволенням позову, з відповідача підлягають стягненню на користь позивача 1 024,57грн. судового збору.

Відповідно до п.4.1 договору про надання правової допомоги, укладеного між позивачем ОСОБА_1 та головою АО «Західна правова група» ОСОБА_4 від 10.05.2018р., за правову допомогу, що надається АО «Західна правова група» через його учасників, у відповідності з умовами даного договору, клієнт сплачує грошову суму у розмірі, передбаченому актом виконаних робіт, що є невідємним додатком до даного договору.

Оскільки в матеріалах справи відсутній такий акт виконаних робіт, суд вважає, що у стягненні витрат на правову допомогу у розмірі 5000,00грн. слід відмовити у звязку з їх недоведеністю.

Оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд робить висновок, що позов підставний, підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 5,10,12,13,76,81,141,259,263,264,265,280,282 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В :

Позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 (м.Львів, вул.Чигиринська, 31/45, ІНПП НОМЕР_2) на користь ОСОБА_1 (Львівська область, Жовківський район, с.Стронятин, вул.Жовківська,32, ІНПП НОМЕР_1) за договором позиви від 23.07.2013р. 56 000грн. боргу та 41 457,55грн. відсотків за користування позикою, а також 1024,57грн. судового збору.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Львівської області шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 21.01.2019 року.

Суддя ОСОБА_5