У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06.12.2019 Справа №607/28433/19

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області у складі:

головуючого судді Грицака Р.М.

за участі секретаря судового засідання Білецької Ю.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Тернополі подання старшого державного виконавця Тернопільського міського відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області Кузь Терези Степанівни про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_1 без вилучення паспортного документу, -

ВСТАНОВИВ:

Старший державний виконавець Тернопільського міського відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області Кузь Тереза Степанівна звернулася до суду із поданням про тимчасове обмеження боржника ОСОБА_1 у праві виїзду за кордон, без вилучення паспорта громадянина України для виїзду за кордон до виконання зобов`язання за судовим рішенням. В обґрунтування заявлених вимог покликається на те, що на виконанні у Тернопільському міському відділі Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області перебуває виконавче провадження №58295057 з виконання виконавчого листа №607/9747/16-к виданого 31 жовтня 2017 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь Фінансового управління Tернопільської міської ради 20 825,48 грн. затрачених на стаціонарне лікування потерпілого від злочину.

На даний, час судове рішення добровільно боржником не виконане.

06 лютого 2019 року державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №58295057, яку направлено сторонам до відома рекомендованою кореспонденцією. 06.02.2019 року був надісланий виклик боржнику, однак до виконавця боржник не з`явився. 08.02.2019, керуючись статтею 56 Закону України «Про виконавче провадження» державним виконавцем винесено постанову про арешт майна боржника. Згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна існує обтяження всього нерухомого майна, яке належить ОСОБА_1 (№ 23182246 від 03 листопада 2017 року). Державним виконавцем було надіслано запити до відповідних державних органів про надання інформації щодо наявності в боржника відкритих рахунків в банках, про джерела отримання доходів, про нарахування пенсії, про останнє місце роботи, про наявність зареєстрованого за боржником рухомого та нерухомого майна, про наявність у боржника закордонного паспорту. На вказані запити надійшли відповіді згідно яких боржник не отримує пенсії, за ним транспортні засоби не зареєстровані, звільнений з останнього місця роботи Тернопільського обласного центру комплексної реабілітації осіб 09 вересня 2019 року. Згідно відповіді з державної прикордонної служби боржник ОСОБА_1 28 жовтня 2019 року перетнув кордон та виїхав за межі України, та станом на сьогодні не повернувся, що дає підстави вважати про наявність в нього коштів для існування. Оскільки, рішення суду не виконане та боржник ухиляється від його виконання, просить обмежити у праві виїзду за кордон, без вилучення паспорта громадянина України для виїзду за кордон ОСОБА_1 , до виконання ним вказаних зобов`язань.

Дослідивши матеріали подання, суд встановив такі обставини.

31 жовтня 2017 року Тернопільським міськрайонним судом Тернопільської області видано виконавчий лист №607/9447/16-к про стягнення з ОСОБА_1 на користь Фінансового управління Tернопільської міської ради 20 825,48 грн. затрачених на стаціонарне лікування потерпілого від злочину.

06 лютого 2019 року старшим державним виконавцем Тернопільського міського відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області Кузь Терезою Степанівною винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №58295057.

Також 06 лютого 2019 року державним виконавцем був надісланий виклик боржнику.

08 лютого 2019 старшим державним виконавцем Тернопільського міського відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області Кузь Терезою Степанівною винесено постанову про арешт майна боржника згідно якої накладено арешт на все рухоме та нерухоме майно, що належить ОСОБА_1 .

03 липня 2019 року старшим державним виконавцем Тернопільського міського відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області Кузь Терезою Степанівною винесено постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію, та інші доходи боржника ОСОБА_1 .

30 липня 2019 року старшим державним виконавцем Тернопільського міського відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області Кузь Терезою Степанівною винесено постанову про арешт коштів боржника ОСОБА_1 .

Згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна існує обтяження всього нерухомого майна ОСОБА_1 зареєстроване 03 листопада 2017 року.

Згідно відповіді Пенсійного фонду України № від 04 жовтня 2019 року, боржник ОСОБА_1 не отримує пенсію.

Згідно відповіді Головного центру обробки спеціальної інформації Державної Прикордонної служби Рудий Дмитро перетнув кордон України в напрямку виїзду 28 жовтня 2019 року.

Згідно відповіді РСЦ МВС у Тернопільській області від 08 лютого 2019 року за боржником не зареєстровано транспортних засобів.

Як вбачається з відповіді Державної фіскальної служби України № від 03 жовтня 2019 року, у боржника немає рахунків в банківських установах.

Згідно відповіді Тернопільського обласного центру комплексної реабілітації від 04 грудня 2019 року №312 ОСОБА_1 звільнений з роботи 09 вересня 2019 року.

Згідно повідомлення ПАТ «Універсал Банк» від 06 серпня 2019 року №12793-А-БТ у боржника ОСОБА_1 на рахунках не достатньо коштів для виконання постанови про арешт від 30 липня 2019 року.

Згідно відповіді Головного управління Держгеокадастру у Тернопільській області від 15 березня 2019 року у боржника ОСОБА_1 відсутня державна реєстрація документів, які посвідчують право володіння та користування земельними ділянками.

Як вбачається з банківських квитанцій від 18 квітня 2018 року, 13 серпня 2019 року, 13 вересня 2018 року боржник пересилав кошти на лікування потерпілого в сумі 100,00 грн., 800,00 грн. та 900,00 грн.

Окрім цього, як вказує державний виконавець у тексті свого подання, згідно розпорядження №58295057 від 03 жовтня 2019 року на рахунок стягувача перераховано кошти в сумі 2 038,75 грн. та згідно розпорядження № 58295057 від 28 жовтня 2019 року було перераховано кошти на рахунок стягувача в сумі 636,37 грн.

Виходом державного виконавця за адресою: АДРЕСА_1 Золотогірська АДРЕСА_2 , встановлено, що майна яке може підлягати для опису та його подальшої реалізації не виявлено, що підтверджується актом державного виконавця 20 червня 2019 року.

03 грудня 2019 року виходом державного виконавця за адресою: АДРЕСА_3 Тернопіль АДРЕСА_2 , встановлено що перевірити майновий стан боржника виявилось неможливим, оскільки дверей квартири ніхто не відчинив, зі слів сусідки боржника, ОСОБА_1 виїхав за кордон.

Відповідно до вимог ст. 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишити територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Згідно зі ст. 2 Протоколу № 4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція), який гарантує деякі права і свободи, не передбачені в Конвенції та у Першому протоколі до неї, кожен є вільним залишати будь-яку країну, включно зі своєю власною. На здійснення цих прав не може бути встановлено жодних обмежень, крім тих, що передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для підтримання публічного порядку, запобігання злочину, для захисту здоров`я чи моралі або з метою захисту прав і свобод інших осіб.

Також ст. 12 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права передбачено, що кожна людина має право покидати будь-яку країну, включаючи свою власну. Згадані вище права не можуть бути об`єктом ніяких обмежень, крім тих, які передбачено законом, які є необхідними для охорони державної безпеки, громадського порядку, здоров`я чи моральності населення або прав і свобод інших і є сумісними з іншими правами, визначеними в цьому Пакті.

Порядок здійснення права громадян України на виїзд з України і в`їзд в Україну, порядок оформлення документів для зарубіжних поїздок, випадки тимчасового обмеження права громадян на виїзд з України, порядок вирішення спорів у цій сфері регулюється Законом від 21 січня 1994 р. № 3857-XII "Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України" (далі - Закон № 3857-XII).

Положеннями ст. 6 цього Закону встановлено, що право громадянина України на виїзд з України може бути тимчасово обмежено у випадках, коли: він ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), що підлягає примусовому виконанню в порядку, встановленому законом, - до виконання зобов`язань або сплати заборгованості зі сплати аліментів.

Відповідно до вимог ст. 441 ЦПК України, тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути застосоване судом як захід забезпечення виконання судового рішення. Тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України застосовується в порядку, визначеному цим Кодексом для забезпечення позову, із особливостями, визначеними цією статтею. Суд може постановити ухвалу про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України фізичної особи, яка є боржником за невиконаним нею судовим рішенням, на строк до повного виконання такого судового рішення. Ухвала про тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути постановлена за поданням державного або приватного виконавця, яким відкрито відповідне виконавче провадження. Суд негайно розглядає таке подання без повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного (приватного) виконавця.

За змістом п. 19 ч. 3 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження», у разі ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи чи керівника боржника - юридичної особи за межі України до виконання зобов`язань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів; Закону № 606-XIV державний виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право у разі ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника-фізичної особи або керівника боржника-юридичної особи за межі України - до виконання зобов`язань за рішенням.

Отже, з погляду значення словосполучення "ухилення від виконання зобов`язань, покладених судовим рішенням, рішенням іншого органу (посадової особи)", означає з об`єктивної сторони такі діяння (дії чи бездіяльність) особи боржника, які полягають у навмисному чи іншому свідомому невиконанні нею зазначених обов`язків. У зв`язку з цим і здійснюється примусове виконання. Це також є підставою для звернення з поданням до суду щодо вирішення питання про застосування до такої особи тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України.

Особа, яка має невиконані зобов`язання, не може вважатися винною в ухиленні, поки не буде доведено протилежне.

Одночасно суд зауважує, що в ст.2 «Свобода пересування» Протоколу № 4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, який гарантує деякі права і свободи, не передбачені в Конвенції та у Першому протоколі до неї, наголошено, що кожен є вільним залишати будь яку країну, включно із своєю власною, й обмеження може бути встановлено законом в разі крайньої необхідності в демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для підтримання публічного порядку, запобігання злочину й захисту здоров`я чи моралі, й якщо це виправдано суспільними інтересами в демократичному суспільстві.

Законом передбачено юридичні санкції у вигляді тимчасового обмеження у праві виїзду не за наявність факту невиконання зобов`язань, а за ухилення від їх виконання. У зв`язку з цим з метою всебічного і повного з`ясування всіх обставин справи, встановлення дійсних прав та обов`язків учасників спірних правовідносин, суду належить з`ясувати, чи дійсно особа свідомо не виконувала належні до виконання зобов`язання в повному обсязі або частково.

Саме невиконання боржником самостійно зобов`язань протягом строку, про що вказує державний виконавець в постанові про відкриття виконавчого провадження, не може свідчити про ухилення боржника від виконання покладених на нього рішенням обов`язків.

На момент звернення до суду з поданням факт ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, повинен вже відбутися і бути об`єктивно наявним та вбачатися з матеріалів виконавчого провадження.

У зв`язку із цим про ухилення боржника від виконання покладених на нього рішенням обов`язків у виконавчому провадженні може свідчити невиконання ним своїх обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 19 Закону України «Про виконавче провадження», зокрема, утримання від вчинення дій, які унеможливлюють чи ускладнюють виконання рішення; надання у строк, встановлений державним виконавцем, достовірних відомостей про свої доходи та майно, у тому числі про майно, яким він володіє спільно з іншими особами, про рахунки у банках чи інших фінансових установах; своєчасна явка за викликом державного виконавця; письмове повідомлення державному виконавцю про майно, що перебуває в заставі або в інших осіб, а також про кошти та майно, належні боржникові від інших осіб.

Натомість, матеріали подання не містять доказів того, що державним виконавцем вчинялися усі передбачені Законом України «Про виконавче провадження» дії на примусове виконання виконавчого листа №607/9747/16-к виданого 31 жовтня 2017 року Тернопільським міськрайонним судом Тернопільської області, зокрема у матеріалах подання відсутні докази на підтвердження отримання боржником ОСОБА_1 постанов про відкриття виконавчого провадження, постанови про арешт майна боржника, викликів державного виконавця.

Крім цього, подання не містить письмових пояснень боржника ОСОБА_1 з приводу невиконання ним рішення суду, або відмови його від надання пояснень.

Також в матеріалах подання містяться квитанції про перерахунок боржником коштів на лікування потерпілого в сумі 100,00 грн., 800,00 грн. та 900,00 грн. та згідно розпорядження №58295057 від 03 жовтня 2019 року на рахунок стягувача перераховано кошти в сумі 2 038,75 грн. та згідно розпорядження № 58295057 від 28.10.2019 року було перераховано кошти на рахунок стягувача в сумі 636,37 грн., що не може свідчити про його ухилення від виконання рішення суду.

Таким чином, у наданих державним виконавцем копіях документів виконавчого провадження, відсутні докази, які б підтверджували те, що боржник ОСОБА_1 ухиляється від виконання рішення суду, відсутні будь-які докази свідомих діянь (дій або бездіяльності) боржника, спрямованих на невиконання відповідного обов`язку у виконавчому провадженні, коли виконати цей обов`язок у нього були реальні можливості (наприклад, наявність майна, грошових коштів тощо) і цьому не заважають будь-які незалежні від нього об`єктивні обставини (непереборної сили, події тощо).

За вказаних обставин, факт ухилення боржника від виконання покладених на нього рішенням суду зобов`язань судом не встановлений та державним виконавцем Тернопільського міського відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області не доведений.

Також слід зазначити, що законом передбачено юридичні санкції у вигляді тимчасового обмеження у праві виїзду не за наявність факту невиконання зобов`язань, а за ухилення від їх виконання. У зв`язку з цим саме державний виконавець повинен довести суду чи дійсно особа свідомо не виконувала належні до виконання зобов`язання в повному обсязі або частково.

Із поданих державним виконавцем копій документів виконавчого провадження, не вбачається ухилення боржника від виконання рішення, так як відсутні будь які докази свідомих діянь (дій або бездіяльності) боржника, спрямованих на невиконання відповідного обов`язку у виконавчому провадженні, крім того відсутні відомості про обізнаність боржника з виконавчим провадження.

Крім того, в поданні державним виконавцем взагалі не обґрунтовано, в чому є крайня необхідність, в розумінні ст. 2 «Свобода пересування» Протоколу № 4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, застосування обмеження виїзду боржника за кордон, і яким чином це сприятиме погашенню існуючої заборгованості.

Державним виконавцем не зазначено і не надано жодного доказу на підтвердження того факту, що саме обмеження боржника у виїзді за кордон яким-небудь чином вплине на виконання рішення суду, буде сприяти його виконанню, оскільки боржник ОСОБА_1 з 28 жовтня 2019 року вже перебуває за кордоном.

Заборона виїзду за кордон є одним з найсуворіших заходів, що сприяє примусовому виконанню судових рішень, так як пов`язаний з обмеженням конституційного права людини на вільне пересування та вибір місця проживання, закріпленого статтею 33 Конституції України, де чітко зазначено, що кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що встановлені законом підстави для задоволення подання старшого державного виконавця Тернопільського міського відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області Кузь Терези Степанівни про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_1 без вилучення паспортного документу відсутні, відтак в його задоволенні необхідно відмовити.

На підставі наведеного, керуючись статтями 251, 260, 261, 352-354, 441 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні подання старшого державного виконавця Тернопільського міського відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області Кузь Терези Степанівни про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_1 без вилучення паспортного документу відмовити.

Ухвали, що постановлені судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, набирають законної сили з моменту їх підписання суддею (суддями).

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена в день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Апеляційна скарга подається до Тернопільського апеляційного суду.

Головуючий суддяР. М. Грицак