ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 березня 2019 року

м.Суми

Справа №583/1384/18

Номер провадження 22-ц/816/1487/19

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Кононенко О. Ю. (суддя-доповідач),

суддів - Криворотенко В. І. , Хвостик С. Г.

сторони:

позивач - ОСОБА_1,

відповідачі - Приватне акціонерне товариство «Видобувна компанія «УКРНАФТОБУРІННЯ», Товариство з додатковою відповідальністю Страхова компанія «АЛЬФА-ГАРАНТ»,

третя особа - ОСОБА_2

розглянув у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Видобувна компанія «УКРНАФТОБУРІННЯ» на рішення Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 26 грудня 2018 року у складі судді Ільченко В.М., ухвалене у м. Охтирка,

в с т а н о в и в :

19 квітня 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ПрАТ «Видобувна компанія «УКРНАФТОБУРІННЯ», ТзДВ СК «АЛЬФА-ГАРАНТ», мотивуючи вимоги тим, що 17 лютого 2017 близько 21 год. 40 хв. на вул. Армійська на перехресті вул. Лабаторіна та пр. Юріївський у м. Охтирка сталася ДТП, в якій зіткнулися два автомобілі: ВАЗ 21102 ЗНГ, державний номерний знак НОМЕР_1, яким керував позивач та автомобіль Hyunday IX35, державний номерний знак НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_2 Вироком Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 15 грудня 2017 року ОСОБА_2, який перебував у трудових відносинах з ПрАТ «Видобувна компанія «УКРНАФТОБУРІННЯ», визнано винним у скоєнні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України.

Просив стягнути з ТзДВ СК «АЛЬФА-ГАРАНТ» на його користь майнову шкоду, завдану внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, в сумі 4191 грн, а також стягнути з ПрАТ «Видобувна компанія «УКРНАФТОБУРІННЯ» на його користь на відшкодування моральної шкоди 150000 грн.

Рішенням Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 26 грудня 2018 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково.

Стягнуто з ПрАТ «Видобувна компанія «УКРНАФТОБУРІННЯ» на користь ОСОБА_1 в рахунок відшкодування моральної шкоди 15000 грн.

В задоволенні решти вимог відмовлено за недоведеністю.

Стягнуто з ПрАТ «Видобувна компанія «УКРНАФТОБУРІННЯ» судовий збір в прибуток держави у розмірі 1762 грн.

В апеляційній скарзі ПрАТ «Видобувна компанія «УКРНАФТОБУРІННЯ», посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати в частині задоволення позовних вимог ОСОБА_1 та стягнення судового збору і ухвалити нове судове рішення про відмову у задоволенні позову у повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції не дав оцінки доводам відповідачів про те, що позивачем порушено правила об'єднання позовних вимог і позовна заява повинна бути повернута позивачу; про порушення правил територіальної підсудності; несплату позивачем судового збору за подачу позовної заяви. Крім того, скаржник не погоджується з розміром стягнутого з нього судового збору. Також зазначає, що позивачем не надано доказів завдання йому моральної шкоди, а при оцінці моральної шкоди, спричиненої позивачу, суд неналежним чином оцінив та явно завищив ступінь його немайнових втрат та безпідставно прийняв рішення про стягнення 15000 грн у відшкодування моральної шкоди.

Рішення суду в частині відмови у задоволенні позову не оскаржується, а тому, відповідно до положень ч. 1 ст. 13, ч. 1 ст. 367 ЦПК України, в апеляційному порядку не переглядається.

Відзив на апеляційну скаргу до суду не надходив.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою I розділу V ЦПК України.

Згідно з ч. 1 ст. 369 ЦПК України, апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Враховуючи те, що ціна позову (154191,00 грн) не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (на 1 січня 2018 року: 1762 грн х 100 = 176200 грн), справа є малозначною і тому її розгляд здійснено в порядку письмового провадження, без повідомлення учасників.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, вимог та підстав позову, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів апеляційного суду вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 375 ЦПК України апеляційний суд залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом першої інстанції встановлено та з матеріалів справи вбачається, що 17 лютого 2017 року близько 21 год. 40 хв. на перехресті нерівнозначних доріг вул. Армійська та вул. Єлизавети Пелихової м. Охтирка Сумської області ОСОБА_2, керуючи належним ПрАТ «Видобувна компанія «УКРНАФТОБУРІННЯ» автомобілем Hyunday IX35, державний номерний знак НОМЕР_2 порушив вимог п. 16.11 ПДР України, а саме: виїжджаючи на перехрестя нерівнозначних доріг, рухаючись по другорядній дорозі не надав перевагу в русі автомобілю ВАЗ 21102 ЗНГ, державний номерний знак НОМЕР_1, що наближався до перехрестя по головній дорозі, під керуванням ОСОБА_1, внаслідок чого допустив зіткнення з зазначеним автомобілем. В результаті дорожньо-транспортної пригоди водії обох автомобілів та їх пасажири отримали тілесні ушкодження.

Вироком Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 15 грудня 2017 року ОСОБА_2 визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 286 КК України та засуджено до покарання у виді штрафу в розмірі 3400 грн без позбавлення права керування транспортними засобами. Разом з тим, з ОСОБА_2 стягнуто 4947,84 грн на користь управління фінансів Охтирської міської ради в рахунок відшкодування витрат за стаціонарне лікування потерпілого ОСОБА_1

Автомобіль Hyunday IX35, державний номерний знак НОМЕР_2 належить ПрАТ «Видобувна компанія «УКРНАФТОБУРІННЯ», з яким ОСОБА_2 на момент вчинення дорожньо-транспортної пригоди 17 лютого 2017 року перебував у трудових відносинах та виконував свої трудові обов'язки.

Як вбачається зі змісту вироку, висновком експерта № 255 від 29.05.2017 року за наслідками проведення судово-медичної експертизи ОСОБА_1 встановлено отримання останнім тілесних ушкоджень у виді закритої черепно-мозкової травми, забою головного мозку легкого ступеню, перелому кісток лицьового черепу зліва, посттравматичного гемосинусу верхньощелепних пазух справа, які відносяться до тілесних ушкоджень середньої тяжкості за ознакою довготривалого (більше 21 дня) розладу здоров'я. (а.с. 3-5).

Згідно з копією епікризу № 2495, ОСОБА_1 з 12.03.2018 р. по 15.03.2018 р. знаходився на стаціонарному лікуванні в неврологічному відділенні КЗ «Охтирська ЦРЛ» з діагнозом: наслідки після перенесеної тяжкої ЧМТ, забою речовини головного мозку 17 лютого 2017 року (а.с. 10).

Відповідно до копії рентгенівської комп'ютерної томографії від 13 березня 2018 року, ОСОБА_1 проходив рентгенівську комп'ютерну томографію голови та отримав заключення: патологічних змін головного мозку не виявлено. Стан після уламкового перелому лицьового черепу справа (а.с. 11).

Ухвалюючи рішення про відшкодування моральної шкоди, суд обґрунтовано виходив з того, що в результаті винних дій працівника ПрАТ «ВК «УКРНАФТОБУРІННЯ», під час виконання службових обов'язків, останнім було порушено Правила дорожнього руху, що призвело до дорожньо-транспортної пригоди, в результаті чого позивачу була завдана моральна шкода, яка повинна бути відшкодована ПрАТ «Видобувна компанія «УКРНАФТОБУРІННЯ», як власника джерела підвищеної небезпеки. При цьому, суд дійшов правильного висновку про доведеність позивачем факту спричинення йому моральної шкоди, яка виразилася у душевних та психологічних стражданнях, фізичному болю та погіршенні стану здоров'я.

Колегія суддів апеляційного суду вважає, що судом першої інстанції в цій частині ухвалене правильне по суті рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Зокрема, ст. 16 ЦК України визначено способи захисту цивільних прав, до яких віднесено відшкодування моральної шкоди.

Частина 1 ст. 23 ЦК України передбачає право особи на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Відповідно до ч. 3 цієї статті розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Відповідно до ч. 1 ст. 1172 ЦК України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов'язків.

Стягуючи із ПрАТ «ВК «УКРНАФТОБУРІННЯ» на користь ОСОБА_1 15000 грн на відшкодування моральної шкоди, суд першої інстанції, дослідивши докази у справі і давши їм належну оцінку, правильно виходив з доведеності та обґрунтованості позовних вимог у зазначеному розмірі. Визначаючи розмір відшкодування, суд врахував характер та обсяг моральних страждань, яких зазнав позивач і виходив із засад розумності, виваженості та справедливості.

Не заслуговують на увагу доводи апеляційної скарги про те, що позивачем не надано доказів завдання моральної шкоди, оскільки отримання під час ДТП середньої тяжкості тілесних ушкоджень за ознакою довготривалого розладу здоров'я свідчить про моральні страждання та хвилювання, зміни у життєвих стосунках та їх негативні наслідки.

Доводи скарги про відсутність доказів неможливості позивача працевлаштуватися в результаті отриманих травм, про прийняття судом до уваги хибних та неправдивих доводів позовної заяви, про необхідність спеціальних знань у сфері психології для вирішення питання спричинення моральної шкоди та інші доводи були перевірені апеляційним судом, проте не можуть бути підставою для зміни чи скасування рішення суду про часткове задоволення позовної вимоги про стягнення моральної шкоди.

Посилання в скарзі на порушення судом норм процесуального права, а саме: порушення правил об'єднання позовних вимог, порушення правил підсудності, несплату позивачем судового збору за подачу позовної заяви не знайшли свого підтвердження, оскільки суд першої інстанції дав оцінку цим доводам в своїй ухвалі від 22 травня 2018 року (а.с. 59), з якою колегія суддів погоджується.

Враховуючи викладене, колегія суддів апеляційного суду погоджується з висновком суду першої інстанції про стягнення з ПрАТ «Видобувна компанія «УКРНАФТОБУРІННЯ» на користь ОСОБА_1 в рахунок відшкодування моральної шкоди 15000 грн.

Разом з тим, вирішуючи питання розподілу судових витрат, відповідно до положень ст. 141 ЦПК України, суд безпідставно стягнув з ПрАТ «Видобувна компанія «УКРНАФТОБУРІННЯ» судовий збір у розмірі 1762 грн.

Так, відповідно до ч.1 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

З матеріалів справи вбачається, що позовна заява подана19 квітня 2018 року. На час подачі позову за вимогу немайнового характеру про відшкодування моральної шкоди підлягав сплаті судовий збір в розмірі 704 грн 80 коп (0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб станом на 1 січня 2018 року). Оскільки при подачі позову позивач на підставі п. 2 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» був звільнений від сплати судового збору, за результатами розгляду справи, з ПрАТ «Видобувна компанія «УКРНАФТОБУРІННЯ» підлягає стягненню судовий збір на користь держави у фіксованому розмірі 704 гр 80 коп, а не у розмірі 1762 грн як стягнув суд першої інстанції.

Оскільки рішення суду першої інстанції в оскаржуваній частині залишається без змін, зміні підлягають лише судові витрати, правових підстав для компенсації скаржнику судового збору за перегляд справи у суді апеляційної інстанції не вбачається.

Враховуючи те, що справа є малозначною (п. 1 ч. 6 ст. 19 ЦПК України), відповідно до приписів п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України, постанова не підлягає касаційному оскарженню.

Керуючись ч. 13 ст.7, ст. ст. 367 - 369, п.1 ч.1 ст. 374, ст. ст. 375, 381-384, 389 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Видобувна компанія «УКРНАФТОБУРІННЯ» задовольнити частково.

Рішення Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 26 грудня 2018 року в частині стягнення з Приватного акціонерного товариства «Видобувна компанія «УКРНАФТОБУРІННЯ» на користь ОСОБА_1 моральної шкоди залишити без змін.

Рішення Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 26 грудня 2018 року в частині стягнення з Приватного акціонерного товариства «Видобувна компанія «УКРНАФТОБУРІННЯ» судового збору в дохід держави змінити.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Видобувна компанія «УКРНАФТОБУРІННЯ» (Україна, м. Київ, вул. Струтинського Сергія, 6, ) судовий збір в дохід держави у розмірі 704 гривні 80 копійок.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді: О.Ю. Кононенко

В.І. Криворотенко

С.Г. Хвостик