Справа № 298/2016/18
П О С Т А Н О В А

Іменем України

21 листопада 2019 року м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд в складі:

головуючого Джуги С.Д.

суддів : Собослоя Г.Г., Куштана Б.П.

з участю секретаря: Терпай С.М.

імена (найменування) сторін:

позивач ОСОБА_1 ,

відповідач ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Великоберезнянського районного суду Закарпатської області від 10 травня 2019 року у складі судді Лютянської М.С., у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні нерухомим майном,-

встановив:

У грудні 2018 року ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні нерухомим майном.

В обґрунтування позову посилається на те, що у його приватній власності перебуває земельна ділянка площею 0,1021 га. Відповідач ОСОБА_2 без будь-яких правових підстав в незаконний спосіб утримує свій автомобіль на належній позивачу земельній ділянці. На його неодноразове звернення до відповідача про звільнення його земельної ділянки від транспортного засобу останній не проявив жодної реакції та не вчинив жодних дій, у зв`язку з чим він звертався неодноразово по телефону до Великоберезнянського відділення поліції Ужгородського відділу поліції ГУНП, де письмовим повідомленням йому було роз`яснено право про звернення до суду з даною позовною заявою. З врахуванням наведеного, позивач просив суд усунути перешкоди у користуванні та розпорядженні земельною ділянкою площею 0,1021 га, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 , шляхом зобов`язання відповідача ОСОБА_2 вивільнити земельну ділянку від належного йому автомобіля.

Рішенням Великоберезнянського районного суду Закарпатської області від 10 травня 2019 року у задоволенні заявленого позову відмовлено.

Не погоджуючись з даним рішенням ОСОБА_1 подав на нього апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позову, посилаючись на неповне з`ясування судом обставин справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права. Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що судом не враховано обставини, які наведені позивачем в обґрунтування заявлених вимог; судом не спростовано письмових доказів, а саме фотографій, які були надані в якості доказу заявленого позову; судом не взято до уваги факт звернення позивача до поліції та жодним чином не відображено це в рішенні суду.

У відзиві на апеляційну скаргу представник відповідача ОСОБА_3 просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишити без змін, посилаючись на його законність та обґрунтованість.

Апеляційний суд, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення апелянта, перевіривши матеріали справи, обговоривши підстави апеляційної скарги, вважає, що така не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відмовляючи у задоволенні заявленого позову, суд першої інстанції виходив з його недоведеністю.

З такими висновками погоджується і апеляційний суд, виходячи з наступного.

Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. (ст. 2 ЦПК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦК кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорення.

Таким чином, у розумінні закону, суб`єктивне право на захист - це юридично закріплена можливість особи використати заходи правоохоронного характеру для поновлення порушеного права і припинення дій, які порушують це право.

Матеріалами справи встановлено, що на праві приватної власності позивачу ОСОБА_1 належить земельна ділянка площею 0,1021 га. для ведення особистого селянського господарства, що за адресою с. Кострино 256-Б Великоберезнянського району Закарпатської області,

Згідно з приписами ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Статтею 77 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ст. 78 ЦПК України суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно з ст. 79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ч.1 ст. 80 ЦПК України).

Обґрунтовуючи заявлений позов, позивач посилається на те, що відповідач створює йому перешкоди у користуванні та розпорядженні земельною ділянкою площею 0,1021 га, що знаходиться за адресою АДРЕСА_2 Кострино АДРЕСА_1 , утримуючи на ній автомобіль.

Однак, позивачем на підтвердження даних обставин не надано жодних належних та допустимих доказів. При цьому, долучені позивачем до позовної заяви дві фотографії, на яких зображено, дах та будова, не є належним та допустимим доказом, які доводять вказані факти.

Позивачем також не подано жодних належних та допустимих доказів, які б вказували, що відповідачу на праві власності або на праві користування належить транспортний засіб і саме такий відповідач неправомірно утримує на належній позивачу земельній ділянці.

В матеріалах справи також відсутні будь - які докази, які б, вказували, що позивач звертався до органів місцевого самоврядування чи правоохоронних органів відносно створення йому відповідачем перешкод у користуванні земельною ділянкою.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч.6 ст. 81 ЦПК України)

Таким чином, позивачем не доведено, що відповідачем порушуються його законні права та інтереси, які б підлягали захисту.

З врахуванням наведеного, рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим і підстав для його зміни чи скасування немає.

Враховуючи наведене, апеляційний суд дійшов до висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, а судового рішення суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст.ст. 12, 81, 374, 375, 382-384 ЦПК України, апеляційний суд,-

п о с т а н о в и в :

апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Великоберезнянського районного суду Закарпатської області від 10 травня 2019 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення може бути оскаржена до Верховного Суду.

Повний текст судового рішення складено 28 листопада 2019 року.

Головуючий :

Судді :