Справа № 683/3011/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 листопада 2019 року м. Старокостянтинів

Старокостянтинівський районний суд Хмельницької області

в складі: головуючої - судді Сагайдак І.М.

секретаря Повзун С.В.

з участю: позивачки ОСОБА_1 та її представника -

адвоката Кашина В.А.

відповідачки ОСОБА_2 та її представника -

адвоката Сидорука Д.В.

представника органу опіки та піклування Сторожук О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Старокостянтинів цивільну справу №683/3011/18, 2/683/467/2019 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів, з участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача - органу опіки та піклування виконавчого комітету Старокостянтинівської міської ради Хмельницької області, органу опіки та піклування Красилівської районної державної адміністрації Хмельницької області,

в с т а н о в и в:

У листопаді 2018 року ОСОБА_1 звернулась в суд з позовом до ОСОБА_2 і просить позбавити її батьківських прав відносно сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , призначити її опікуном цієї дитини, а також стягнути з відповідачки на її користь аліменти на сина ОСОБА_4 в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня звернення до суду і до досягнення дитиною повноліття.

В обґрунтування заявлених позовних вимог вказує, що ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 народила дитину ОСОБА_3 , біологічним батьком якого є її син - ОСОБА_5 . З моменту народження дитини і по даний час вихованням та утриманням онука займається лише вона. Вказує, що з 2012 року ОСОБА_2 не виконує свої батьківські обов`язки щодо виховання та розвитку дитини, вона не приходить до сина, не приймає участі у його вихованні, не піклується про його здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток. За період з 2012 року ОСОБА_2 неодноразово притягувалась до адміністративної відповідальності, оскільки веде аморальний спосіб життя, не має постійного місця проживання, не працює.

Зазначені обставини свідчать про те, що ОСОБА_2 свідомо ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків, а тому саме з цих підстав просить позбавити її батьківських прав, стягнути з неї аліменти та вирішити питання про призначення її - позивачки опікуном дитини.

В судовому засіданні позивачка ОСОБА_1 підтримала позов у повному обсязі та пояснила, що вже 6 років займається вихованням свого онука ОСОБА_3 , який проживає разом з нею та перебуває на її утриманні. Вона створила усі необхідні умови для ОСОБА_4 , який відвідує школу та різноманітні гуртки. Відповідачка проживає в с. Кузьмин Красилівського району та виховує ще двох дітей, вона ніде не працює та має кредитні зобов`язання. Вказує, що ОСОБА_2 вживає спиртні напої, після чого пропадає на декілька днів, а то й тижнів, вихованням своїх дітей не займається, а також не цікавиться життям сина ОСОБА_4 . Зазначає, що

якби відповідачка «прийшла по-людськи», то вона б дозволяла їй побачитись з сином. Коли відповідачка бачиться із сином у школі, то після її відвідувань дитина залякана та знервована. Вказує, що відповідачка, яка живе у селі, не дасть усього того, що може дати дитині вона, а тому вона не хоче, щоб ОСОБА_2 забирала у неї дитину.

Представник позивачки - адвокат Кашин В.А. підтримав позов у повному обсязі, просить його задовольнити, посилаючись на те, що ОСОБА_2 свідомо ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню та утриманню сина ОСОБА_4 . Крім того, позивачка раніше уже зверталась до суду з аналогічним позовом й ОСОБА_2 давала обіцянку належно виконувати батьківські обов`язки.

Відповідачка ОСОБА_2 проти позову категорично заперечила, посилаючись на те, що вона бажає займатись вихованням сина, однак не може цього робити, оскільки дитина проживає з ОСОБА_1 , яка не допускає її до сина та перешкоджає будь-яким її спробам побачитись із дитиною, а тому вона відвідує дитину лише у школі. Вказує, що ОСОБА_1 спочатку допомагала їй водити ОСОБА_4 в садочок та займатись його вихованням, а коли вона народила третю дитину ОСОБА_7 , а її цивільного чоловіка ОСОБА_5 забрали на військову службу, їй стало складно одній виховувати трьох дітей, а тому за домовленістю із позивачкою син ОСОБА_4 тимчасово став проживати в сім`ї ОСОБА_1 Вказує, що вона хороша мати, виховує інших двох дітей 13 та 5 років та бажає забрати ОСОБА_4 у позивачки та виховувати його самостійно, про що свідчить також її звернення до суду з позовом про відібрання дитини. Тому, просить у задоволенні даного позову відмовити.

Представник відповідачки ОСОБА_2 - адвокат Сидорук Д.В. проти позову також заперечив, посилаючись на відсутність підстав для позбавлення відповідачки батьківських прав. Вказує, що стороною позивача не доведено факту ухилення ОСОБА_2 від виконання батьківських обов`язків, а підставою для подачі даного позову стали власні інтереси позивачки, оскільки в одному із судових засідань вона вказувала, що любить ОСОБА_4 , не бажає його віддавати матері та не хоче змінювати його місце проживання. Оскільки між сторонами склалась така складна ситуація, тому ОСОБА_2 , піклуючись про інтереси своєї дитини, не вступає у конфлікт із позивачкою, а намагається вирішити проблему у правовому полі, що не свідчить про її ухилення від виконання батьківських обов`язків.

Представник органу опіки та піклування виконавчого комітету Старокостянтинівської міської ради Хмельницької області Сторожук О.О. підтримала позов та вважає, що позбавлення батьківських прав відповідачка відповідає інтересам дитини та є доцільним.

Представник органу опіки та піклування Красилівської районної державної адміністрації Хмельницької області Тимченко О.С. в останнє судове засідання не з`явилась, хоча була належним чином повідомлена про час і місце розгляду справи, однак в попередніх судових засідання підтримала висновок органу опіки і піклування про відсутність підстав для позбавлення відповідачки батьківських прав.

Заслухавши учасників процесу, дослідивши надані докази, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 є матір`ю неповнолітньої доньки ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та малолітнього сина ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , які проживають разом з нею в с. Кузьмин Красилівського району Хмельницької області.

Крім того, ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 народила сина ОСОБА_3 . Відомості про батька в актовому записі про народження дитини записано зі слів матері на підставі ч.1 ст.135 СК України.

Зі слів ОСОБА_2 біологічним батьком ОСОБА_3 є син позивачки ОСОБА_1 - ОСОБА_5

З 29 березня 2014 року за домовленістю між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 малолітній ОСОБА_3 став проживати в сім`ї ОСОБА_1 , яка його матеріально утримує і займається вихованням. Дитина проживає в сім`ї позивачки і на час розгляду даної справи в суді.

Зазначені обставини сторонами не заперечуються та підтверджуються свідоцтвом про

народження ОСОБА_3 (а.с.21), свідоцтвами про народження ОСОБА_8 (а.с.84), свідоцтвом про народження ОСОБА_7 (а.с.85), довідкою виконкому Кузьминської сільської ради Красилівського району Хмельницької області №102 від 13 лютого 2019 року про склад сім`ї ОСОБА_2 (а.с.82), актами обстеження умов проживання ОСОБА_1 від 27.12.2017 року, 02.10.2018 року, 14.08.2018 року, складеними комісією служби у справах дітей Старокостянтинівської міської ради (а.с.11-13).

Крім того, факт проживання малолітнього ОСОБА_3 в сім`ї ОСОБА_1 , а також факт виховання та утримання нею дитини підтвердили допитані судом свідки ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 .

Судом також встановлено, що між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 склались неприязні відносини у зв`язку із ситуацією, яка склалась навколо малолітнього ОСОБА_3 . При цьому ОСОБА_1 чинить перешкоди ОСОБА_2 у спілкуванні з дитиною, не віддає їй сина, через що остання змушена бачитись з дитиною лише у школі.

Зазначені обставини підтверджуються особистими поясненнями ОСОБА_1 в судовому засіданні, де вона зазначала, що сильно любить ОСОБА_4 та не віддасть його матері, оскільки та зловживає спиртним, веде аморальний спосіб життя та не зможе забезпечити йому нормальних умов для проживання та виховання.

Про факт перешкоджання відповідачці спілкуватись з сином підтвердив допитаний судом свідок ОСОБА_18 - чоловік позивачки, який показав, що навесні 2019 року його син ОСОБА_5 та відповідачка ОСОБА_2 прийшли до школи і хотіли забрати ОСОБА_4 та відвезти в с. Кузьмин, однак він вчасно підійшов та не віддав дитину, бо вони не попередили, що хочуть забрати сина.

Також ці обставини підтвердив допитаний судом свідок ОСОБА_5 , який крім вищезазначеного показав, що коли ОСОБА_2 народила сина ОСОБА_7 , а його забрали в АТО, його мати ОСОБА_1 взялась допомагати ОСОБА_2 у вихованні дітей, водила ОСОБА_4 у садочок, привозила продукти харчування, а потім забрала ОСОБА_4 до себе, на період, поки він не повернеться з АТО, щоб було легше за ним доглядати. Коли він повернувся, то ОСОБА_1 відмовилась віддавати дитину, посилаючись на те, що вона звикла до ОСОБА_4 , а потім взагалі перестала давати дитину матері, посилаючись на різні обставини. Свідок підтвердив, що ОСОБА_2 не втратила інтерес до дитини, постійно провідувала його в дитячому садочку та відвідує у школі, передає подарунки та солодощі.

Свідок ОСОБА_19 - рідна сестра відповідачки, показала, що 10 липня 2019 року була свідком того, як ОСОБА_1 не дозволяла ОСОБА_2 та їй спілкуватись із ОСОБА_4 , не відпускала дитину до них, і погодилась на спілкування відповідачки із сином лише у її присутності.

Крім того, факт перешкоджання відповідачці у спілкуванні із сином зафіксовано на флеш-карті із відеозаписом події, що мала місце ІНФОРМАЦІЯ_1 - у день народження ОСОБА_4 , де зафіксовано як ОСОБА_2 разом із іншими дітьми та своїми родичами приїхали до ОСОБА_4 , щоб привітати його з днем народження, однак не змогли цього зробити через те, що ОСОБА_1 перешкоджала їм у спілкуванні з дитиною, почала говорити ОСОБА_4 , що його приїхали забрати, внаслідок чого дитина перелякалась, кричала та плакала, просила, щоб її не забирали (а.с.221).

Зазначені обставини підтвердила також допитана судом свідок ОСОБА_20 .

Факт відвідування ОСОБА_2 сина ОСОБА_4 у школі підтвердила допитаний судом свідок ОСОБА_21 - класний керівник дитини, яка показала, що була свідком того, як ОСОБА_2 приходила у школу до сина ОСОБА_4 , приносила йому подарунки та солодощі, дитина завжди виходила до мами, спілкувалась з нею, брала гостинці. Під час візитів ОСОБА_2 завжди цікавиться успіхами дитини. Так у 2018 році вона бачила ОСОБА_2 біля 7 разів, а з 01 вересня 2019 році - близько 3 разів.

Крім того, той факт, що ОСОБА_2 бажає виконувати батьківські обов`язки щодо виховання сина ОСОБА_4 , підтверджується її зверненням до Красилівського районного суду Хмельницької області з позовом до ОСОБА_1 про відібрання дитини (а.с.180-183).

Згідно висновку органу опіки та піклування Красилівської районної державної адміністрації Хмельницької області від 18 вересня 2019 року підстави для позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав відносно сина ОСОБА_4 відсутні й таке позбавлення не буде відповідати інтересам дитини (а.с.118-119).

Отже, оцінивши усі надані докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що ОСОБА_2 не ухиляється від виконання батьківських обов`язків по вихованню сина ОСОБА_4 , бажає самостійно його виховувати, однак не може цього робити через перешкоди, які їй створює ОСОБА_1 .

Згідно з частиною першою статті 18, частиною першою статті 27 Конвенції про права дитини держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини.

В усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 164 СК України мати може бути позбавлена судом батьківських прав, якщо вона ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.

Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти.

Зазначені умови, як кожну окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, тобто свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

Цей захід впливу є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (стаття 166 СК України), тому він підлягає застосуванню лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини в діях батьків.

Європейський суд з прав людини у справі «Хант проти України» від 07 грудня 2006 року (заява № 31111/04) наголошував на тому, що питання сімейних відносин має ґрунтуватися на оцінці особистості заявника та його поведінці. Факт заперечення заявником проти позову про позбавлення його батьківських прав також може свідчити про його інтерес до дитини (параграф 57, 58).

Перешкоджання особою, з якою проживає дитина, спілкуватися з матір`ю, що призводить до зменшення чи повного припинення їх побачень, саме по собі не свідчить про ухилення матір`ю (батьком) від виконання батьківських обов`язків, так як ці обставини зумовлені не її (його) волею.

Судом встановлено, що під виглядом допомоги у вихованні дитини за спільною домовленістю між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 з березня 2014 року малолітній син відповідачки став проживати в сім`ї своєї біологічної баби ОСОБА_1 , яка в подальшому відмовляється повертати дитину матері, через що остання змушена в судовому порядку повертати дитину.

Оскільки ОСОБА_2 позбавлена можливості займатись вихованням дитини за обставин, які виникли поза її волею та з вини позивачки ОСОБА_1 , яка не віддає їй сина, тому суд не вбачає в діях відповідачки умисного ухилення від виконання батьківських обов`язків.

При вирішенні судом питання позбавлення батьківських прав визначальним є ставлення матері (батька) до дитини, бажання спілкуватися і приймати участь у її вихованні.

Судом не встановлено обставин, які б свідчили про те, що ОСОБА_2 не бажає спілкуватися із сином ОСОБА_4 та брати участь у його вихованні, натомість досліджені судом докази та дії відповідачки свідчать про те, що вона бажає виховувати сина.

Та обставина, що на час розгляду справи матеріальним забезпеченням дитини, її вихованням і розвитком займається позивачка, не свідчить про те, що мати дитини не бажає приймати участь у її утриманні і вихованні, тобто свідомо умисно нехтує батьківськими обов`язками.

В матеріалах справи наявний також висновок органу опіки та піклування виконавчого комітету Старокостянтинівської міської ради Хмельницької області від 20 березня 2019 року, згідно якого позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 відносно сина ОСОБА_4 є доцільним і таким, що відповідає інтересам дитини.

При визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у найкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагодійним.

На засіданні комісії з питань захисту прав дитини відповідачка ОСОБА_2 присутня не була, що підтвердила в судовому засіданні представник органу опіки та піклування Сторожук О.О., належних підтверджень, що вона була повідомлена про засідання комісії, суду не надано. Отже, при прийнятті висновку, думку матері заслухано не було.

Стаття 19 СК України встановлює, що суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини.

За таких обставин, суд не погоджується із висновком органу опіки та піклування виконавчого комітету Старокостянтинівської міської ради Хмельницької області від 20 березня 2019 року, оскільки цей висновок невмотивований і суперечить інтересам дитини, прийнятий без урахування думки матері.

Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Позивачка ОСОБА_1 не надала суду належних та допустимих доказів, які б свідчили, що мати дитини зловживає спиртними напоями, веде аморальний спосіб життя, є особливо неблагонадійною і спілкування з нею суперечить інтересам малолітнього ОСОБА_3 .

Враховуючи відсутність свідомого нехтування ОСОБА_2 своїми батьківськими обов`язками, вчинення нею активних дій щодо спілкування з сином та його повернення, а також те, що вона категорично заперечує проти позбавлення її батьківських прав, суд вважає, що у задоволенні позову слід відмовити у повному обсязі.

Керуючись ст.ст.12, 13, 81, 141, 263-265 ЦПК України, суд

в и р і ш и в:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів відмовити у повному обсязі.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Позивач: ОСОБА_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 .

Третя особа: орган опіки та піклування виконавчого комітету Старокостянтинівської міської ради Хмельницької області, місце знаходження: вул. К. Острозького,41 м. Старокостянтинів Хмельницької області,31100, .

Третя особа: орган опіки та піклування Красилівської районної державної адміністрації Хмельницької області, місце знаходження: площа Незалежності,2 м. Красилів Хмельницької області, 31000, .

Повне рішення складено 05 грудня 2019 року.

Суддя: