Справа № 487/5236/18
Провадження № 2/487/345/19
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.01.2019 року м.Миколаїв

Заводський районний суд м. Миколаєва у складі:

головуючого - судді Притуляк І.О.,

за участю: секретаря судового засідання Ільченко А.П.,

позивача ОСОБА_1, представника позивача ОСОБА_2

представника відповідача: ОСОБА_3

розглянувши у порядку спрощеного провадження у відкритому судовому засіданні у залі суду в м.Миколаєві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про стягнення пені за несвоєчасну сплату аліментів, -

В С Т А Н О В И В:

09.08.2018 року позивач звернулася до суду з позовною заявою про стягнення з ОСОБА_4 33093,92 грн. пені за несвоєчасну сплату аліментів та витрат на правову допомогу у розмірі 5000 грн..

В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 зазначила, що рішенням Ленінського районного суду м.Миколаєві по справі №2-6285/07, яке набрало законної сили 31.12.2007 року, з відповідача на користь її матері ОСОБА_5 було стягнуто аліменти на її утримання у розмірі ј частини всіх видів заробітку, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 27.11.2007 року і до досягнення нею повноліття.

За період з 06.04.2017 року по 12.10.2017 року відповідач не виконував свої зобовязання по сплаті аліментів, заборгованість у розмірі 33093,92 грн., була сплачена ОСОБА_4 лише 21.03.2018 року. За такого має місце прострочення сплати аліментів, що тягне за собою відповідальність боржника у вигляді обовязку сплатити неустойку (пеню), у розмірі визначеному положеннями ст..196 ч.1 СК України.

Дані обставини і послужили підставою для її звернення до суду з зазначеним позовом.

Представником відповідача до суду було подано відзив на позовну заяву.

Відповідно до відзиву ОСОБА_4 позовні вимоги не визнав, посилаючись на відсутність своєї вини у простроченні сплати аліментів за період з 06.04.2017 року по 12.10.2017 року, оскільки йому було невідомо, що ОСОБА_5 у вересні 2017 року було звернуто до виконання виконавчий лист про стягнення аліментів.

Зазначив, що починаючи з жовтня 2015 року, після звільнення з роботи, виплату аліментів здійснював добровільно щомісячно готівкою за домовленістю з матірю позивачки. Після працевлаштування в квітні 2017 року також продовжував добровільно сплачувати аліменти, окрім того, оплачував навчання та відпочинок доньки.

Про наявність відкритого виконавчого провадження та заборгованості зі сплати аліментів, йому стадо відомо лише у березні 2018 року. 21.03.2018 року заборгованість по аліментам була повністю погашена.

Також зазначив, що стягувачу ОСОБА_5 було достеменно відомо про місце його роботи у ДП «Адміністрація морських портів України», про що вона державного виконавця не повідомила.

У свою чергу, державним виконавцем не було вчинено будь-яких дій, щодо належного повідомлення його про відкриття виконавчого провадження та встановлення місця його роботи.

Зазначав, що протягом всього часу належно сплачував аліменти у розмірі встановленому рішенням суду, та не скористався своїм правом, у відповідності до положень ст..192 СК України, на звернення з позовом про зміну розміру аліментів, так як на своєму утриманні має ще трьох неповнолітніх дітей та дружину.

Також зазначив, що ОСОБА_1 є неналежним позивачем по даній справі, оскільки не була одержувачем аліментів.

Ухвалою суду від 26.09.2018 року було визнано потрібним явку позивачки до судового засідання для дачі особистих пояснень.

Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримала, стверджувала, що будь-яких грошових коштів від відповідача не отримувала.

Пояснень по фактичним обставинам справи, щодо предявлення виконавчого листа до виконання, суду не надала, посилаючись на те, що на той час була неповнолітньою, та всі процесуальні дії виконувала стягував - її матір ОСОБА_5

У судовому засіданні представник позивача заявлені позовні вимоги підтримав у повному обсязі.

У судовому засіданні представник відповідача заявлені позовні вимоги не визнала, підтвердила фактичні обставини, викладені у відзиві на позовну заяву.

Суд, дослідивши подані сторонами письмові докази, заслухавши пояснення свідка ОСОБА_6, всебічно і повно зясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду по суті, приходить до наступного.

Статтею 180 СК України встановлено обов'язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Сплата аліментів за рішенням суду є лише одним із способів виконання обов'язку утримувати дитину тим з батьків, хто проживає окремо від дитини.

Неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобов'язання. Її завдання - сприяти належному виконанню зобов'язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Однак таку функцію неустойка виконує до моменту порушення зобов'язання боржником. Після порушення боржником свого обов'язку неустойка починає виконувати функцію майнової відповідальності. Це додаткові втрати боржника, майнове покарання його за невиконання або невчасне виконання обов'язку сплатити аліменти.

Положеннями статті 196 СК України передбачено обовязкова умова виникнення зобовязання боржника по сплаті пені, а саме його пряма вина щодо виникнення заборгованості по сплаті аліментів.

Згідно до п. 22 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» судам роз'яснено, що передбачена статтею 196 СК України відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи.

Судом встановлено, що Ленінським районним судом м.Миколаєва 27.09.2013 року було видано виконавчий лист №2-6285, на підставі рішення про стягнення з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_5 на утримання доньки ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, аліментів у розмірі ј частини всіх видів заробітку, але не менше 30 відсотків мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 27.11.2007 року і до повноліття дитини.

21.09.2017 року стягував ОСОБА_5 звернулася до Заводського ВДВС м.Миколаєва з заявою про прийняття до виконання зазначеного виконавчого листа.

25.09.2017 року Державним виконавцем було винесено Постанову про відкриття виконавчого провадження.

06.12.2017 року державним виконавцем винесено Постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника.

Згідно до даних трудової книжки боржника, ОСОБА_5 з 18.04.2017 року працював у ДП Адміністрація морських портів України», однак вказану постанову за місцем роботи боржника державним виконавцем направлено не було.

Відповідно до наданого 15.03.2018 року державним виконавцем Заводського ВДВС м. Миколаїв ГТУЮ у Миколаївській області розрахунку, заборгованість боржника ОСОБА_4 по аліментам станом на 12.10.2017 року становила 33093,92 грн.

Зазначену заборгованість відповідач погасив 21.03.2018 року, з переплатою у 886,08 грн., що підтверджується доданими до матеріалів справи квитанціями.

04.04.2018 року виконавче провадження з примусового виконання вказаного виконавчого листа було закінчено в звязку з тим, що заборгованість по сплаті аліментів ОСОБА_4 погашена. (Постанова про закінчення виконавчого провадження ВП №54759845 від 04.04.2018 року).

З урахуванням встановлених обставин справи, суд приходить до висновку щодо відсутності вини боржника ОСОБА_4 у виникненні заборгованості по сплаті аліментів за вказаний період виходячи з наступного.

Як було встановлено судом, 06.04.2017 року старшим державним виконавцем Фортечного ВДВС м.Кропивницького винесено Постанову про повернення виконавчого документа стягувачу ОСОБА_5 відповідно до п.1 ч.1 ст.37 Закону України «Про виконавче провадження», на підставі особистої заяви стягувача.

Відповідно до відповіді Заводського ВДВС м.Миколаєва від 10.04.2018 року, у виконавчому листі міститься відмітка Фортечного ВДВС м.Кропивницький щодо відсутності станом на 06.04.2017 року заборгованості по аліментам.

В подальшому, стягувач ОСОБА_5, лише 21.09.2017 року звернулася з заявою до Заводського ВДВС м.Миколаєва про прийняття до виконання виконавчого листа.

У судовому засіданні позивачка будь-яких пояснень, щодо вказаної обставини, та того чому стягувачем виконавчий лист не було предявлено до виконання у квітні 2017 року суду не надала.

Встановлене, на думку суду свідчить, що з квітня 2017 року до досягнення донькою повноліття, боржником у добровільному порядку сплачувалися аліменти. Факт виконання ОСОБА_4 своїх обовязків щодо утримання дитини, також підтверджується наданим суду дублікатом квитанції №0.0.825023063.1, щодо сплати 11.08.2017 року 9600 грн. за навчання ОСОБА_1

Заборгованість по аліментам за минулий період була сплачена ОСОБА_4 21.03.2018 року, протягом нетривалого проміжку часу після отримання розрахунку заборгованості, здійсненого державним виконавцем 15.03.2018 року, що ставить під сумнів наявність в його діях умислу на ухилення від сплати аліментів, тим більше, що у вказаний період ОСОБА_4 був офіційно працевлаштованим. Однак державним виконавцем в порушення вимог ст..68 Закону України «Про виконавче провадження» Постанову Про звернення заборгованості на заробітну плату відповідача було винесено лише 06.12.2017 року та не направлено для виконання до ДП «Адміністрація морських портів України».

Відповідно до ст. 81 ЦКП України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Таким чином, при судовому розгляді справи, наданими доказами, встановлено відсутність вини ОСОБА_4 у виникненні заборгованості по сплаті аліментів з квітня 2017 року по жовтень 2017 року.

З урахуванням викладеного, беручи до уваги встановлені судом обставини, суд вважає, що позовна заява є необґрунтованою та задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 10, 18, 23, 76, 279, 258, 259, 263-265, 282, 352, 354, суд,-

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про стягнення пені за несвоєчасну сплату аліментів відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Миколаївського апеляційного суду безпосередньо або через Заводський районний суд м. Миколаєва протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Позивач: ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1; місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_2, РНОКПП НОМЕР_1;

Відповідач: ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3; останнє відоме місце реєстрації:м. Миколаїв, АДРЕСА_1; РНОКПП: НОМЕР_2.

СУДДЯ: І.О. ПРИТУЛЯК