Справа № 201/194/19
Провадження № 2/201/1448/2019
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 березня 2019р. суддя Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська - Ткаченко Н.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін в приміщенні Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська у м. Дніпрі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Укртелеком» про визнання неправомірними дій щодо тривалої відсутності телефонного звязку та послуг доступу до мережі Інтернет, зобовязання вчинити певні дії, відшкодування моральної шкоди,

В С Т А Н О В И Л А:

09.01.2019р. ОСОБА_1 звернувся до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська із позовом до ЗАТ «Дніпротелеком» про визнання неправомірними дій щодо тривалої відсутності телефонного звязку та послуг доступу до мережі Інтернет, зобовязання вчинити певні дії, відшкодування моральної шкоди (а.с. № 1).

Ухвалою судді Антонюка О.А. від 10.01.2019р. позовну заяву залишено без руху і позивачеві надано строк для усунення її недоліків (а.с. № 6).

Ухвалою судді Антонюка О.А. від 21.01.2019р. заявлено самовідвід (а.с. № 8), після чого справа шляхом автоматизованого авторозподілу 21.01.2019р. передана на розгляд судді Ткаченко Н.В. (а.с. № 10) .

Ухвалою судді Ткаченко Н.В. від 23.01.2019р. позовну заяву залишено без руху і позивачеві надано строк для усунення її недоліків (а.с. № 25).

Після усунення позивачем недоліків шляхом подання уточненого позову (а.с. № 28,29), ухвалою судді Ткаченко Н.В. від 11.02.2019р. позов прийнято до розгляду та відкрито провадження, розгляд справи призначено в порядку спрощеного провадження без повідомлення сторін до положень ч.1 ст. 274, ч.5 ст. 279 ЦПК України.

Цією ж ухвалою витребувано докази витребувано у Дніпропетровської філії ПАТ «Укртелеком» належним чином завірені копії договорів про надання послуг телефонного звязку, послуг Інтернету, тощо (а.с. № 30).

25.02.2019р. позивач уточнив відповідача замінивши його на ПАТ «Укртелеком» (а.с. № 34).

В обґрунтування позовних вимог, з урахуванням уточнень і доповнень (а.с. № 28, 34) позивач зазначив, що він з 1985р. мешкає у квартирі, розташованій за адресою: АДРЕСА_1. За весь час проживання користувався міським телефоном за номером 46-09-51, сплачував за послуги телефонного звязку. ОСОБА_2 номер первісно був оформлений на матір дружини ОСОБА_3 Пізніше, у квітні 1998р. позивач встановив ще один телефон з номером 46-43-76, а його син ОСОБА_4 підключив послугу доступу до мережі Інтернет і його сімя користувалася послугами відповідача, як Інтернет-провайдера, по телефонній лінії з номером 46-09-51.

У 2017 році якість послуг телефонного зв'язку та доступу до мережі Інтернет погіршилася, зв'язок пропадав, потім відновлювався. З 04.09.2017р. послуги телефонного зв'язку за обома номерами та доступу до мережі Інтернет не надаються. На чисельні звернення позивача повідомлено, що на лінії у підземному кабелі наявні несправність, які скоро будуть усунені у 5-тиденний термін, але до цього часу послуги не відновлені. Позивач вважає, що відповідачем порушені умови договору, а також заподіяна моральна шкода, яка полягає у тому, що він був змушений придбати два телефони, компютер з метою використання цих послуг для роботи, не може спілкуватися зі знайомим, близькими. Моральну шкоду оцінює у 50 000грн. і по 100грн. за кожен день, починаючи з 09.01.2019р. та до винесення рішення судом.

Враховуючи викладене, посилаючись на норми ст.ст. 4 - 6, 21, 22 Закону України «Про захист прав споживачів, ст.ст. 22, 23, 1166, 1167 ЦК України просив суд визнати неправомірними дії відповідача щодо тривалої відсутності телефонного звязку та послуг Інтернету, зобовязати відновити послуги, відшкодувати моральну шкоду в розмірі 50 000 грн. і по 100 грн. за кожен, починаючи з дня подання позову і до винесення рішення судом.

Відповідач позовні вимоги не визнав. 01.03.2019р. представник відповідача адвокат ОСОБА_5 (діє на підставі довіреності від 25.10.2018р. а.с. № 66) надав відзив на позовну заяву (а.с. № 42 45), в якому не погодився із доводами позивача, посилаючись на те, що за даними абонентської справи договір на телекомунікаційні послуги за телефонним номером 46-09-51 укладено з ОСОБА_3 (о/р 083370), яка на цей час померла.

Правовідносини між сторонами регулюються, як загальним законодавством, так і спеціальним в галузі телекомунікацій: Законом України «Про телекомунікації», Правилами надання та отримання телекомунікаційних послуг, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України № 295 від 11.04.2012р. (далі Правила), Основними вимогами до договору про надання телекомунікаційних послуг, затвердженими рішенням Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері звязку та інформатизації (далі - Основні вимоги до договору НКРЗ); Умовами та порядком надання телекомунікаційних послуг ПАТ «Укртелеком», які доведені до відома абонентів на веб-сайті Укртелекому: http//www.ukrtelekom.ua (далі - Умови), а також договором.

За своєю природою договори про надання телекомунікаційних послуг є публічними договорами, договорами приєднання та договорами пролонгованої дії (безперервної) за відсутності відмови споживача від отримання послуг в подальшому. Пунктом 40 Правил і п. 7.7.3. Умов визначено, що в разі не усунення пошкодження телекомунікаційної мережі, яке унеможливило доступ абонента до послуги або знизило до неприпустимих значень показники якості послуг, понад одну добу із зафіксованого моменту подання абонентом відповідної заяви абонентна плата не нараховується за весь період пошкодження, а понад пять діб - оператор несе відповідальність згідно ч. 1 ст. 40 закону України «Про телекомунікації», а саме оператор сплачує штраф у розмірі 25 відсотків добової абонентної плати за кожну добу перевищення цього терміну, але не більше ніж за три місяці.

Згідно з витягом з авторизованої системи розрахунків з абонентом ОСОБА_1 у період з травня 2017р. по серпень 2017р. абонентська плата позивачеві не нараховувалась, натомість, протягом трьох місяців (з травня по серпень 2017р.) підприємство сплачувало штраф у розмірі 25 % добової абонентної плати шляхом перерахунку нарахувань. Але навіть після перерахунку в автоматичному режимі за абонентом зберігається на рахунку 071 несплачена заборгованість за попередній час роботи телефону № 46-43-76 на загальну суму 19,46 грн. Отже, у період, коли телефон не працював, було зроблено перерахунок абонентської плати, а тому посилання позивача щодо неналежного надання телекомунікаційних послуг та вимоги негайного відновити звязок є безпідставними.

Крім того, відповідач відзначив, що за даними Єдиного державного реєстру судових рішень за спірний період з 01.09.2017р. по 09.01.2019р. тільки по Соборному району м. Дніпра ухвалено 14 обвинувальних вироків у відношенні винних осіб з викрадення та пошкодження лінійно-кабельних споруд ПАТ «Укртелеком». Кожний такий вирок містить по декілька епізодів кримінальних правопорушень на суми шкоди від 10 000 грн. до 166 000 грн. Саме ці обєктивні обставини, що існують незалежно від волі відповідача, знаходяться поза його контролем, спричинили відсутність телефонного звязку.

Частиною 2 ст. 40 Закону України «Про телекомунікації» і п. 7.3. Умов обумовлено, що оператори не несуть майнової відповідальності за невиконання чи неналежне виконання зобовязань унаслідок викрадення чи пошкодження зловмисниками лінійних та станційних споруд.

За даними обігової картки абонента, 21.02.2019р. авторизованою системою оператора зафіксовано викрадення кабелю невідомими особами (Акт № 77 від 21.02.2019р.). Отже, з урахуванням наведених норм закону і Умов, відповідач не повинен нести відповідальність перед споживачем за викрадення лінійних споруд.

Вимоги позивача про відшкодування моральної шкоди вважає безпідставними, такими, що не ґрунтуються на законі і дійсних обставинах справи, оскільки позивачем не доведені ані підставі відповідальності ПАТ «Укртелеком», ані сума моральної шкоди.

Враховуючи викладене, просив відмовити у задоволенні позовних вимог.

Позивач правом на надання відповіді на відзив не скористався. 11.03.2019р. надав суду заяву, в якій вказав, що відповіді на відзив надавати не бажає, всі докази по справі ним вже надані, послуги звязку у його помешканні досі не відновлені (а.с. № 69).

Вивчивши матеріали справи, зясувавши позиції сторін, оцінивши зібрані по справі докази у відповідності до вимог ст. 89 ЦПК України, вважаю, що в задоволенні позовних вимог позивачу слід відмовити з наступних підстав.

Кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів (ч. 1. ст.4 ЦПК України).

Суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі (ч. 1. ст.13 ЦПК України).

При розгляді справи встановлено наступні обставини справи і відповідні їм правовідносини.

Так, матеріалами справи підтверджено, що позивач ОСОБА_1 є співвласником квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1, що підтверджується свідоцтвом про право власності від 23.12.1998р. (а.с. № 39).

Позивач зареєстрований у квартирі з 27.06.1988р. Як він зазначає, проживає у квартирі з 1985р., за весь час проживання користувався міським телефоном за номером 46-09-51, оформленим на матір дружини ОСОБА_3, сплачував за послуги телефонного звязку. У квітні 1998р. встановив ще один телефон з номером 46-43-76, а його син ОСОБА_4 підключив послугу доступу до мережі Інтернет по телефонній лінії з номером 46-09-51, яка надавалася відповідачем, як Інтернет-провайдером.

Як вбачається з матеріалів справи, 10.04.1998р. позивач уклав з Обласним підприємством електронного звязку «Дніпротелеком» договір № 77111 про надання послуг електронного звязку за номером 46-43-76 (а.с. № 47-49).

Відповідачем не заперечується та обставина, що ПАТ «Укртелеком» є правонаступником цього підприємства, отже в силу ст. 82 ЦПК України ці обставини не підлягають доказуванню.

Відповідно до п.п. 3.1. 3.6 розділу ІII договору плата за користування телефонною мережею включає в себе абонентну плату та плату за послуги, які надаються по телефону і визначені у додатку до договору. Про зміну тарифів виконавець повідомляє додатково в засобах масової інформації. Абонентна плата та плата за послуги електрозвязку вноситься абонентом (фізичною особою) в десятиденний термін після одержання рахунку, але не пізніше 20 числа наступного місяця після повного разрахункового періоду (з 1-го числа по останнє число поточного місяця ).

Плата за послуги електрозвязку вноситься абонентом (юридичною особою) щомісячно, до 20-го числа поточного місяця, попередню їх оплату в розмірі не менше суми наданих послуг попереднього розрахункового періоду з наступним перерахунком (до 10-го числа наступного місяця), виходячи з фактично наданих послуг в розрахунковий період. Припинення надання послуг та розрив договору не звільняє споживача від оплати заборгованості.

Розділом ІV договору обумовлена відповідальність виконавця. Так, згідно з п. 4.1.1. договору у разі невиконання п.п. 2.1.2., 2.1.4 усунення пошкоджень з порушенням контрольного терміну (5 діб з моменту звернення споживача до виконавця ) абонентна плата за весь час пошкодження не нараховується. Крім цього, виконавець при звернені споживача сплачує штраф шляхом перерахування абонементної плати в розмірі 25% добової абонентної плати за кожну добу перевищення контрольного терміну, але не більш як за три місяці.

Згідно з п. 4.2. договору припинення надання послуг абонентам не звільняє їх від оплати заборгованості.

Пунктами 7.3. 7.4 обумовлено, що споживач має право розірвати даний договір при невиконанні умов договору виконавця або при відсутності потреби у послугах. Про це він зобовязаний повідомити виконавця письмово не пізніше ніж за один місяць. Якщо від споживача не надійде вимоги про перегляд договору у зв'язку з закінченням строку дії, вважається, що договір пролонгований ще на один такий строк (пять років).

У заключних положеннях договору визначено, що він укладений на підставі ст.ст. 13, 14 Закону України «Про звязок». ОСОБА_2 втратив чинність у звязку із прийняттям Закону України «Про телекомунікації» № 1280-IV від 18.11.2003р., а Постановою Кабінету Міністрів України №295 від 11.04.2012р. були затверджені Правила надання та отримання телекомунікаційних послуг.

На сьогоднішній день між сторонами існують договірні правовідносини з надання та отримання послуг телекомунікаційного звязку, які регулюються умовами договору, нормами ЦК України, Законом України «Про звернення громадян», Законом України «Про захист прав споживачів», Законом України «Про телекомунікації», Правилами надання та отримання телекомунікаційних послуг, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України №295 від 11.04.2012р. та іншими нормативно правовими актами.

За приписами ст. 634 ЦК України (договір приєднання) договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Договір приєднання може бути змінений або розірваний на вимогу сторони, яка приєдналася, якщо вона позбавляється прав, які звичайно мала, а також якщо договір виключає чи обмежує відповідальність другої сторони за порушення зобов'язання або містить інші умови, явно обтяжливі для сторони, яка приєдналася. Сторона, яка приєдналася, має довести, що вона, виходячи зі своїх інтересів, не прийняла б цих умов за наявності у неї можливості брати участь у визначенні умов договору.

Основні вимоги до договору про надання телекомунікаційних послуг, затверджені рішенням Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері звязку та інформатизації від 29.11.2012р. № 624, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 24.12.2012р. за № 2150/22462 (далі - Основні вимог до договору НКРЗ).

Згідно з п. 1.6. Основних вимог до договору НКРЗ договори між споживачами (абонентами) та операторами, провайдерами, укладені до набрання чинності цими вимогами, є чинними та можуть бути переоформлені на вимогу однієї зі сторін.

Умови і порядок надання телекомунікаційних послуг ПАТ «Укртелеком» (до 31.01.2019р. і з 01.02.2019р.) доведені до відома абонентів на веб-сайті Укртелекому: http//www.ukrtelekom.ua (далі - Умови).

Відповідно до п. 1.3. Умови встановлюються та змінюються Укртелекомом в односторонньому порядку. Умови, зміни та доповнення до них затверджуються наказом Укртелекому та набирають чинності з дати, визначеної в наказі про їх затвердження, але не раніше, ніж через 7 (сім) календарних днів після розміщення (оприлюднення) на офіційному веб-сайті Укртелекому. При цьому Абонент зобовязаний самостійно слідкувати за зміною діючих Умов, цін/тарифів/умов обслуговування, оприлюднених відповідно до законодавства та цих Умов. Умови, зміни та доповнення до них доводяться до відома Абонентів шляхом розміщення у куточках споживачів (покупців) у місцях продажу телекомунікаційних послуг та обслуговування споживачів Укртелекому, на вебсайті Укртелекому (www.ukrtelecom.ua). Ці Умови надаються в паперовому вигляді лише на вимогу Абонента.

Згідно з п. 1.4. Умови є складовою частиною укладеного між Укртелекомом Абонентом Договору. Підпис Абонента на Договорі, або укладання Договору в інший спосіб, не заборонений чинним законодавством України, свідчить про ознайомлення та надання згоди Абонента з цими Умовами і взяття Абонентом зобовязань щодо виконання укладеного Договору та цих Умов.

За приписами п. 4.2.4. Умов абонент зобовязаний повідомити Укртелеком про свою незгоду з внесеними змінами та/або доповненнями до цих Умов, подавши особисто письмову заяву (для фізичних осіб) або надіславши листа поштою (для юридичних осіб), протягом 7 (семи) днів з дати їх опублікування. Така незгода є відмовою Абонента в односторонньому порядку від продовження отримання Послуг за ініціативи Абонента і Абонент зобов'язаний розірвати договір до дати (не включно) набрання чинності відповідними змінами та доповненнями. Якщо Абонент не розірвав договір та продовжив користуватись Послугами, відповідно Абонент своїми діями підтвердив згоду із змінами та/або доповненнями до цих Умов.

Розглядаючи цей спір, слід виходити з того, що, відповідно до п. 1.3. Умов, розміщених на web-сайті ПАТ «Укртелеком», ці умови є публічною офертою. Позивач не вказує у позові, що він звертався до відповідача з повідомленням про незгоду з Умовами, з наміром розірвати договір, а тому, враховуючи приписи п. 4.2.4 Умов, позивач є таким, що не розірвав договір та продовжив користуватись послугами, а отже, своїми діями підтвердив згоду із змінами та/або доповненнями до цих Умов.

Підписавши договір про надання послуг електрозвязку, який є договором приєднання і може змінюватися надавачем послуг в односторонньому порядку, продовжуючи користуватися цими послугами, позивач погодився з тими умовами і правилами надання послуг, які знаходяться на веб-сайті Укртелекому: http//www.ukrtelekom.ua, тарифами на ці послуги, а також, зобов'язався виконувати умови, викладені в Умовах і порядку надання телекомунікаційних послуг ПАТ «Укртелеком».

Відповідно ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обовязків, зокрема є договори та інші правочини. Згідно положень ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обовязків. За положеннями ст. 629 ЦК України договір є обовязковим для виконання сторонами.

Стаття 901 ЦК України вказує, що за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобовязується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобовязується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Відповідно до ч. 3 ст. 10 Законів України «Про захист прав споживачів» у разі виявлення недоліків у виконаній роботі (наданій послузі) споживач має право на свій вибір вимагати: 1) безоплатного усунення недоліків у виконаній роботі (наданій послузі) у розумний строк; 2) відповідного зменшення ціни виконаної роботи (наданої послуги); 3) безоплатного виготовлення іншої речі з такого ж матеріалу і такої ж якості чи повторного виконання роботи; 4) відшкодування завданих йому збитків з усуненням недоліків виконаної роботи (наданої послуги) своїми силами чи із залученням третьої особи; 5) реалізації інших прав, що передбачені чинним законодавством на день укладення відповідного договору.

Частиною 1 ст. 1 Закону України «Про телекомунікації» визначено, що абонент, це споживач телекомунікаційних послуг, який отримує телекомунікаційні послуги на умовах договору, котрий передбачає підключення кінцевого обладнання, що перебуває в його власності або користуванні, до телекомунікаційної мережі; абонентна плата, це фіксований платіж, який може встановлювати оператор телекомунікацій для абонента за доступ на постійній основі до своєї телекомунікаційної мережі незалежно від факту отримання послуг.

Пунктами 7 та 12 ч. 1 ст. 32 цього Закону встановлено, що споживачі під час замовлення та/або отримання телекомунікаційних послуг мають право на своєчасне і якісне одержання телекомунікаційних послуг та відшкодування збитків, заподіяних унаслідок невиконання чи неналежного виконання оператором, провайдером телекомунікацій обовязків, передбачених договором із споживачем чи законодавством.

Частиною 2 ст. 63 Закону обумовлений порядок надання та отримання телекомунікаційних послуг, зокрема умовами надання телекомунікаційних послуг є: укладення договору між оператором, провайдером телекомунікацій і споживачем телекомунікаційних послуг відповідно до основних вимог до договору про надання телекомунікаційних послуг, установлених національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері звязку та інформатизації; оплата замовленої споживачем телекомунікаційної послуги.

Відповідно до ч.1 ст. 68 цього Закону розрахунки за телекомунікаційні послуги здійснюються на умовах договору про надання телекомунікаційних послуг між оператором, провайдером телекомунікацій та споживачем або без договору за готівкову оплату чи за допомогою карток тощо в разі одержання споживачем замовленої за передоплатою (авансованої) послуги за тарифами, затвердженими згідно із законодавством.

Пунктом 6 ч. 1 ст. 40 Закону передбачено, що оператор, провайдер телекомунікацій несе перед споживачами за ненадання або неналежне надання телекомунікаційних послуг таку майнову відповідальність: у разі неусунення протягом однієї доби із зафіксованого моменту подання абонентом заявки щодо пошкодження телекомунікаційної мережі, яке унеможливило доступ споживача до послуги або знизило до неприпустимих значень показники якості телекомунікаційної послуги, абонентна плата за весь період пошкодження не нараховується, а оператор телекомунікацій у разі неусунення пошкодження протягом пяти діб із зафіксованого моменту подання абонентом відповідної заявки сплачує споживачу штраф у розмірі 25 відсотків добової абонентної плати за кожну добу перевищення цього терміну, але не більше ніж за три місяці.

Пунктом 27 ст. 35 Правил надання та отримання телекомунікаційних послуг, затверджені Постановою Кабінету Міністрів України №295 від 11.04.2012р., закріплено, що споживачі під час замовлення та/або отримання послуг мають право на несплату абонентної плати за весь час пошкодження телекомунікаційних мереж та технічних засобів, що призвело до скорочення переліку послуг у разі порушення оператором, провайдером граничних строків усунення пошкодження та виникло не з вини споживачів, з дати реєстрації оператором, провайдером відповідної заяви (усної чи письмової).

Згідно з пунктами 12-13 ст. 35 Правил споживачі під час замовлення та/або отримання послуг мають право, зокрема, на відшкодування збитків, заподіяних унаслідок невиконання чи неналежного виконання оператором, провайдером обовязків, передбачених договором чи законодавством та на оскарження неправомірних дій оператора, провайдера шляхом звернення до суду та уповноважених державних органів.

Відповідно до п. 3 ст. 54 Правил оператор, провайдер може скорочувати надання послуг з власної ініціативи в разі виконання ремонтних робіт з усунення пошкодження телекомунікаційних мереж, технічних засобів телекомунікацій, профілактичних, планових ремонтних або інших робіт, виконання яких унеможливлює надання послуг.

Скорочення переліку послуг здійснюється до усунення причин, що призвели до цього, на строк, визначений договором та законодавством. У разі скорочення переліку послуг у випадках, передбачених підпунктами 3 і 4 цього пункту, абонентна плата не нараховується.

Пунктом 40 Правил і п. 7.7.3. Умов визначено, що у разі не виконання або неналежного виконання Укртелекомом своїх зобовязань за Договором та цими Умовами Укртелеком несе відповідальність у розмірі штрафних санкцій на користь Абонента, визначених п. 40 Правил та ст. 40 Закону України «Про телекомунікації».

Частиною 2 ст. 40 Закону України «Про телекомунікації» і п. 7.3. Умов обумовлено, що оператори не несуть майнової відповідальності перед споживачами телекомунікаційних послуг за невиконання чи неналежне виконання зобовязань з надання телекомунікаційних послуг унаслідок викрадення чи пошкодження зловмисниками лінійних та станційних споруд, що використовуються оператором телекомунікацій.

Пунктом 5.15. Умов установлено, що у разі, коли Абонент отримував Послуги неповний розрахунковий період, абонентна/щомісячна плата нараховується за фактичний час отримання Абонентом Послуги, крім випадку припинення надання Послуги Укртелекомом за наявності заборгованості з оплати Послуг.

Як вбачається з наданої відповідачем копії витягу з авторизованої системи розрахунків, у період з травня 2017р. по серпень 2017р. ОСОБА_1 (адреса: 49005,м. Дніпро, вуя. ОСОБА_6АДРЕСА_2) абонентська плата з червня 2017р. не нараховувалась (згідно з п. 5.15. Умов), а протягом трьох місяців (з червня по серпень 2017р.) відповідачем нараховувався штраф на користь абонента у розмірі 25 % добової абонентної плати шляхом перерахунку нарахувань (відповідно до п. 40 Правил і п. 7.7.3. Умов). Проте й після перерахунку в автоматичному режимі за абонентом ОСОБА_1 станом на серпень 2017р. була наявна на рахунку 071 несплачена заборгованість за попередній період роботи телефону з номером 46-43-76 на загальну суму 19,46 грн. Позивачем не представлено суду доказів здійснення оплати за послуги звязку за указаний період взагалі, а станом на червень 2018р. заборгованість погашена лише за рахунок зарахування штрафів на користь абонента (а.с. № 43).

Таким чином, судом встановлено, що у той період, коли позивачеві послуги звязку не надавалися відповідачем зроблено перерахунок абонентської плати, що є належним виконанням договірних зобовязань (ч. 2 ст. 40 Закону України «Про телекомунікації», п. 40 Правил, п.п. 4.1.11., 7.7.4. Умов).

Як було вказано, згідно з ч. 27 п. 35 Правил споживачі під час отримання послуг мають право на несплату абонентної плати за весь час пошкодження телекомунікаційних мереж та технічних засобів, що призвело до тимчасового припинення надання послуг у разі порушення оператором граничних строків усунення пошкодження та виникло не з вини споживачів, з дати реєстрації оператором відповідної заяви (усної чи письмової).

Згідно з п. 4.1.11. Умов абонент має право не сплачувати абонентну/щомісячну плату за весь час пошкодження телекомунікаційних мереж та технічних засобів, що призвело до скорочення переліку Послуг у разі порушення Укртелекомом граничних строків усунення пошкодження, що виникло не з вини Абонента, з дати реєстрації заяви/звернення Абонента письмового чи усного за визначеними Укртелекомом телефонами відповідних служб Укртелекому.

Згідно з п. 6.4. Умов у випадках скорочення переліку Послуг за час, протягом якого Послуги не надавалися з вини Абонента, Абоненту (фізичній особі) нарахування абонентної/щомісячної плати може бути припинено з першого числа четвертого місяця, що слідує за місяцем, за який утворилась заборгованість. Нарахування абонентної/щомісячної плати Абоненту (фізичній особі) відновлюється з дати відновлення надання Послуг.

За правилами п. 6.7. Умов надання Послуг може бути відновлено за умови усунення наведених у цих Умовах та Договорі обставин, що призвели до скорочення переліку Послуг або припинення надання Послуг.

З обігової картки абонента ОСОБА_1 видно, що останнє звернення позивача і відповідь на нього зафіксовані авторизованою системою оператора 04.09.2017р. Останнє відновлення звязку здійснено 15.02.2019р., а вже 21.02.2019р. авторизованою системою оператора зафіксовано викрадення кабелю невідомими особами (Акт № 77 від 21.02.2019р.). (а.с. № 44).

Суду не представлено доказів того, що позивач після 21.02.2019р. звертався до Укртелекому письмово чи усно (згідно з п. 6 ч. 1 ст. 40 Закону України «Про телекомунікації», ч. 27 п. 35 Правил і п. 4.1.11 Умов) із заявою про відновлення послуг звязку.

Згідно з п. 7.3. Умов Укртелеком не несе майнової відповідальності перед Абонентом, передбаченої Законом України «Про телекомунікації» за невиконання чи неналежне виконання зобовязань з надання телекомунікаційних послуг унаслідок дії обставин непереборної сили (землетрус, пожежа, повінь, ураган тощо), викрадення чи пошкодження зловмисниками лінійних та станційних споруд, що використовуються Укртелекомом, або якщо неможливість надання Послуг виникла з вини Абонента.

Пунктом 7.7.2. Умов передбачено, що Укртелеком не несе відповідальності: за неможливість отримання Послуг, погіршення якості Послуг, перебої в роботі тощо, які виникли прямо або опосередковано з причин, що знаходяться поза межами контролю та впливу Укртелекому.

Згідно з п. 7.7.5. Умов Укртелеком докладає всіх зусиль для забезпечення якісного функціонування свого устаткування, але не може давати абсолютні гарантії безперебійності і безпомилковості його роботи.

З огляду на викладене, суд доходить висновку, що безпідставними є доводи позивача про наявність обовязку відповідача відновлювати телефонний зв'язок, оскільки послуги не надавалися у звязку з наявною заборгованістю станом на серпень 2017р., а потім в лютому 2019р. ще й через викрадення лінійних споруд, що виключає відповідальність перед абонентом, передбаченої Законом України «Про телекомунікації».

Підключення, як вказано у п. 6.7.1 Умов, може бути відновлено лише за умови усунення наведених у цих Умовах та Договорі обставин, що призвели до скорочення переліку Послуг або припинення їх надання.

Як установлено судом, з червня 2018р. щомісячна плата позивачеві (абоненту) не нараховується, адже її нарахування відновлюється лише з дати відновлення надання послуг. Ураховуючи те, що після 21.02.2019р. позивач не звертався до ПАТ «Укртелеком» із заявами про відновлення послуг, а також те, що послуги не надаються внаслідок пошкоджень (викрадення кабелю), що є обставиною, яка знаходиться поза межами контролю та впливу Укртелекому, вищевказані вимоги Правил і Умов виключають безумовний обовязок відповідача відновлювати послуги.

Стосовно вимог про відновлення доступу до мережі Інтернет, то як зазначав сам позивач, договір на послуги доступу до мережі Інтернет укладав не він, а його син ОСОБА_4, але з урахуванням вимог ст. 83 ЦПК України, якою обовязок доведення своїх вимог покладено на сторони, позивач не представив суду ані цей договір, ані жодних відомостей про дату його укладення, тому суд позбавлений можливості визначити характер спірних правовідносин, що існують між сторонами, або ж визначити правосубєктність сторін у даному спорі.

З урахуванням викладеного, вимоги позивача про визнання неправомірними дій Дніпропетровської філії ПАТ «Укртелеком» щодо тривалої відсутності телефонного звязку та послуг доступу до мережі Інтернет, зобовязання відновити ці послуги, задоволенню не підлягають.

Відповідно до ст. 23 ЦК України моральна шкода може полягати: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у звязку з каліцтвом або іншими ушкодженнями здоровя; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у звязку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів сімї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у звязку зі знищенням або пошкодженням її майна; у приниженні честі, гідності, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Відповідно до розяснень, що містяться в п. 2 Постанови Пленуму ВСУ від 31.03.1995р. № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» та вимог ст. 23 ЦК України спори про відшкодування моральної шкоди розглядаються, коли право на її відшкодування безпосередньо передбачено нормами Конституції України та законодавством, яке встановлює відповідальність за заподіяння моральної шкоди. Згідно п.5 ч.1 ст.4 Закону України «Про захист прав споживачів» споживачі під час придбання, замовлення або використання продукції, яка реалізується на території України, для задоволення своїх особистих потреб мають право на відшкодування шкоди (збитків), завданих дефектною чи фальсифікованою продукцією або продукцією неналежної якості, а також майнової та моральної (немайнової) шкоди, заподіяною небезпечною для життя і здоровя людей продукцією у випадках, передбачених законодавством.

Враховуючи викладене, а також відсутність порушень прав позивача з вини відповідача, позовні вимоги ОСОБА_1 про відшкодування моральної шкоди також задоволенню не підлягають.

Обговорюючи питання розподілу судових витрат відповідно до ст. 141 ЦПК України, з урахуванням того, що позивач був звільнений від сплати судового збору, на підставі ч. 6 ст. 141 ЦПК України судовий збір у розмірі 1536грн. 80коп. (по 768грн.40коп. за кожну з позовних вимог) слід віднести на рахунок держави.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 23, 634, 901 ЦК України, Законами України «Про захист прав споживачів», «Про телекомунікації», Правилами надання та отримання телекомунікаційних послуг, затвердженими Постановою КМУ №295 від 11.04.2012р., Основними вимогами до договору про надання телекомунікаційних послуг, затверджені рішенням Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері звязку та інформатизації від 29.11.2012р. № 624, Умовами і порядком надання телекомунікаційних послуг ПАТ «Укртелеком» (з 01.02.2019р.) доведених до відома абонентів на веб-сайті Укртелекому: http//www.ukrtelekom.ua, Постановою Пленуму ВСУ від 31.03.1995р. № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди»,ст.ст. 4, 10, 12, 13, 19, 76-81, 82, 89, 141, 259, 263-265, ч.1 ст. 274, ч.5 ст. 279 ЦПК України, суддя,

В И Р І Ш И Л А:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Укртелеком» про визнання неправомірними дій щодо тривалої відсутності телефонного звязку та послуг доступу до мережі Інтернет, зобовязання вчинити певні дії, відшкодування моральної шкоди відмовити.

Судові витрати про справі у розмірі 1536грн. 80коп. віднести на рахунок держави.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, передбаченому ст. 273 ЦПК України.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду.

Суддя Ткаченко Н.В.