Справа № 308/1799/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

03 грудня 2019 року місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в складі:

головуючого судді Деметрадзе Т.Р.,

за участі секретаря судового засідання Міца О.-Д.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ужгород цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні майном шляхом звільнення приміщення та виселення, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області з позовною заявою до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні майном шляхом звільнення приміщення та виселення.

Позов мотивує тим, що вона є власником магазинів з вбудованими приміщеннями-майстернями, що знаходяться за адресою АДРЕСА_1 , загальною площею 132,1 кв.м.

Зазначає, що не має змоги користуватися і розпоряджатися належним їй майном, так як її брат ОСОБА_2 чинить їй перешкоди у користуванні приміщенням, а саме не пускає її у частину приміщення, яке самовільно займає своїми речами без відповідної правової підстави.

У зв`язку з тим, що відповідач безпідставно займає належні їй приміщення, між ними не існує будь-яких договірних відносин та відповідач самостійно відмовляється звільнити займані ним приміщення, тим самим обмежує право позивача як власника на користування майном, просить суд усунути перешкоди у користуванні майном, а саме зобов`язати ОСОБА_2 звільнити майстерню загальною площею 13,8 кв.м., туалетною кімнатою загальною площею 3,6 кв.м. та вбиральнею загальною площею 2,5 кв.м. від товарно-матеріальних цінностей і речей за адресою АДРЕСА_1 , та виселити останнього з частини магазинів з вбудованими приміщеннями-майстернями за вищевказаною адресою.

В судове засідання позивач не з`явилася та в матеріалах справи міститься заява її представника адвоката Пачути О.М., згідно з якою вона просить розглянути справу у їх відсутності та задоволити позов.

Відповідач повторно не скористався своїм правом на участь у судовому засіданні, про причини неявки суд не повідомив, про час та місце розгляду справи повідомлявся шляхом надсилання на його зареєстроване місце проживання копії ухвали про відкриття провадження у справі та судових повісток, відзив на позов не подавав.

У відповідності до ч. 4 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).

Через неявку в судове засідання учасників справи, судом у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази, виходячи з їх належності та допустимості, суд приходить до наступного висновку.

Згідно з Договором дарування магазинів з вбудованими приміщеннями-майстернями від 29.01.2011 року, посвідченого приватним нотаріусом Ужгородського міського нотаріального округу Парамоновим О.В. та зареєстрованого в реєстрі за №321, ОСОБА_3 подарував ОСОБА_1 магазин з вбудованими приміщеннями-майстернями, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 132,1 кв.м., яке розташоване на земельній ділянці площею 0,0170 га., кадастровий номер :05:002:0193.

Також, відповідно до Витягу про державну реєстрацію прав КП «Бюро технічної інвентаризації м. Ужгорода» №29017917 від 16.02.2011 року, вищевказане приміщення на праві приватної власності належить ОСОБА_1 .

Судом встановлено, що відповідач у добровільному порядку відмовляється залишити займані ним приміщення на вимогу позивача, власником яких вона є, підтвердженням чого є Довідка №1566/106/25/1-2019 про результат проведення перевірки по заяві ОСОБА_1 ЄО №1566 від 23.01.2019 року, видана Ужгородським ВП ГУНП в Закарпатській області від 29.01.2019 року, згідно якої опитаний ОСОБА_2 пояснив, що усвідомлює, що дана майстерня згідно договору дарування належить його сестрі ОСОБА_1 , проте через незгоду з даною обставиною ображав її нецензурною лайкою та погрожував знищити дане майно.

Згідно зі ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності є непорушним.

За приписами ч.1 ст.319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Положеннями статті 321 ЦК України встановлено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Способи захисту права власності передбачені ст. ст.16, 386, 391 ЦК України.

Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Беручи до уваги вищенаведене, враховуючи, що дії відповідача чинять перешкоди позивачу у реалізації свого права на користування та розпорядження належними їй майном, задля відновлення порушених законних прав та інтересів позивача, суд вважає, що вимога про зобов`язання ОСОБА_2 звільнити майстерню загальною площею 13,8 кв.м., туалетною кімнатою загальною площею 3,6 кв.м. та вбиральнею загальною площею 2,5 кв.м. від товарно-матеріальних цінностей і речей за адресою АДРЕСА_1 , підлягає до задоволення.

Разом з тим, у задоволенні позовної вимоги про виселення відповідача із частини магазинів з вбудованими приміщеннями-майстернями, що знаходяться за адресою АДРЕСА_1 , слід відмовити, так як така вимога є похідною вимогою від первісної окремого вирішення у даному випадку не потребує, а задоволення попередньої позовної вимоги є достатньою підставою для виселення відповідача із займаного ним приміщення.

У відповідності до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

З урахуванням всіх обставин справи, враховуючи вимоги ст. 81 ЦПК України - кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, виходячи із принципів розумності та справедливості, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають до часткового задоволення.

Відповідно до п.3 ч.2 ст.141 ЦПК України у разі часткового задоволення позову, судовий збір покладається на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 76,81,141,258,265,354 ЦПК України, ст. 41 Конституції України, ст.ст. 319, 321, 391 ЦК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву задовольнити частково.

Усунути перешкоди ОСОБА_1 у користуванні майном частиною магазинів з вбудованими приміщеннями-майстернями, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 132,1 кв.м., а саме: майстернею загальною площею 13,8 кв.м., туалетною кімнатою, загальною площею 3,6 кв.м. та вбиральнею, загальною площею 2,5 кв.м., та обов`язати ОСОБА_2 звільнити вказані приміщення від товарно-матеріальних цінностей та речей.

В іншій частині вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 768,4 (сімсот шістдесят вісім грн. сорок коп.) гривень.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня отримання його копії.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення. Апеляційна скарга подається до Закарпатського апеляційного суду через Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області.

Реквізити сторін:

Позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; місце проживання: АДРЕСА_2 , рнокпп НОМЕР_1 , паспорт серії НОМЕР_2 , виданий Ужгородським МВ УМВС України в Закарпатській області від 26.03.1998 року;

Відповідач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_3 , рнокпп НОМЕР_3 , паспорт серії НОМЕР_4 , виданий Ужгородським МВ УМВС України в Закарпатській області від 12.03.1996 року;

Суддя Т.Р. Деметрадзе