Ухвала

13 березня 2019 року

м. Київ

справа № 132/3422/16-ц

провадження № 61-33389 св 18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Луспеника Д. Д.,

суддів: Білоконь О. В., Гулька Б. І. (суддя-доповідач), Синельникова Є. В., Хопти С. Ф.,

учасники справи:

позивач - публічне акціонерне товариство комерційного банку «ПриватБанк»;

відповідач - ОСОБА_3;

представник відповідача - ОСОБА_4;

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» на рішення Калинівського районного суду Вінницької області у складі судді Аліменка Ю. О. від 17 травня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду Вінницької області у складі колегії суддів: Марчук В. С., Медвецького С. К., Сала Т. Б., від 03 липня 2017 року,

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до пункту 4 розділу XIII Перехідних положень ЦПК України у редакції Закону України № 2147-VIII від 3 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

1. Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У грудні 2016 року публічне акціонерне товариство комерційного банку «ПриватБанк» (далі - ПАТ КБ «ПриватБанк») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Позовна заява мотивована тим, що 03 квітня 2012 року між банком та ОСОБА_3 було укладено кредитний договір, за умовами якого останній отримав кредитні кошти у розмірі 2 858 грн 98 коп. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою 27,6 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом.

Свої зобов'язання за вищевказаним кредитним договором відповідач не виконав, на вимоги не реагував, унаслідок чого станом на 10 листопада 2016 року утворилася заборгованість у розмірі 48 764 грн, з яких: заборгованості за кредитом - 5 634 грн 33 коп.; заборгованості по процентам за користування кредитом - 37 181 грн 38 коп.; заборгованість за пенею та комісією - 3 150 грн; штраф (фіксована частина) у розмірі 500 грн; штраф (процентна складова) у розмірі 2 298 грн 29 коп.

Посилаючись на викладене, ПАТ КБ «ПриватБанк» просило суд стягнути з ОСОБА_3 на свою користь заборгованість за кредитним договором від 03 квітня 2012 року у розмірі 48 764 грн.

У грудні 2016 року ОСОБА_3 звернувся до суду із зустрічним позовом, в якому, посилаючись на ті самі фактичні обставини, просив визнати вищевказаний кредитний договір недійсним.

Зустрічний позов мотивований тим, що анкета-заява, використана ПАТ КБ «ПриватБанк» для укладення оспорюваного кредитного договору, не відповідає вимогам Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», Закону України «Про захист прав споживачів», нормам ЦК України, які регулюють кредитні правовідносини, оскільки кредитний договір не може бути укладений шляхом приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг і складати договір про надання банківських послуг, як це вказано на зворотній стороні анкети-заяви. У наданому до анкети-заяви витягу з Умов та Правил надання банківських послуг відсутній його підпис, який би підтверджував погодження цих умов між сторонами. Крім того, анкета-заява підписана 03 квітня 2012 року, а зазначені Умови та Правила затверджені банком лише 08 жовтня 2013 року.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Калинівського районного суду Вінницької області від 17 травня 2017 року у задоволенні позову ПАТ КБ «ПриватБанк» відмовлено, а зустрічний позов ОСОБА_3 задоволено. Визнано кредитний договір від 03 квітня 2012 року, укладений згідно анкети-заяви від 03 квітня 2012 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_3, недійсним.

Відмовляючи у задоволенні позову ПАТ КБ «ПриватБанк» та задовольняючи зустрічний позов ОСОБА_3, суд першої інстанції виходив із того, що банк не дотримався вимог чинного законодавства України при укладенні кредитного договору, оскільки кредитний договір не може бути укладено шляхом приєднання, так як кредитні договори є специфічною формою правочинів, які регулюються, окрім норм ЦК України, й іншими Законами України, положення яких банком не дотримано. Крім того, анкета-заява була підписана 03 квітня 2012 року, а Умови та Правила надання банківських послуг затвердженні банком лише 08 жовтня 2013 року, тобто після підписання анкети-заяви, а тому вони не узгодженні з відповідачем.

Короткий зміст судового рішення суду апеляційної інстанції

Ухвалою Апеляційного суду Вінницької області від 03 липня 2017 року апеляційну скаргу ПАТ КБ «ПриватБанк» відхилено, рішення Калинівського районного суду Вінницької області від 17 травня 2017 року залишено без змін.

Погоджуючись із рішенням районного суду, апеляційний суд також зазначив, що відсутність на час підписання анкети-заяви Умов та Правил надання банківських послуг, й відповідно підпису позичальника на них, свідчить про відсутність волевиявлення відповідача на укладання кредитного договору на умовах, вказаних банком. Таким чином, оспорюваний кредитний договір в силу положень статей 203, 215 ЦК України є недійсним.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

У касаційній скарзі, поданій у липні 2017 року до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, ПАТ КБ «ПриватБанк», посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить оскаржувані судові рішення скасувати й ухвалити нове рішення, яким позов банку задовольнити, а у зустрічному позові ОСОБА_3 відмовити.

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 26 вересня 2017 року відкрито касаційне провадження у вищевказаній справі та витребувано її матеріали із Калинівського районного суду Вінницької області.

Згідно зі статтею 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

У травні 2018 року справу передано до Верховного Суду.

Ухвалою Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 05 грудня 2018 року справу за позовом ПАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором; за зустрічним позовом ОСОБА_3 до ПАТ КБ «ПриватБанк» про визнання кредитного договору недійсним призначено до судового розгляду.

Ухвалою Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 16 січня 2019 року касаційне провадження у вищевказаній справі зупинено до закінчення перегляду у касаційному порядку Великою Палатою Верховного Суду справи № 754/13763/15-ц за позовом ПАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_6 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Ухвалою Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 13 березня 2019 року касаційне провадження у справі за позовом ПАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором; за зустрічним позовом ОСОБА_3 до ПАТ КБ «ПриватБанк» про визнання кредитного договору недійсним поновлено у зв'язку з тим, що обставини, за яких касаційне провадженні у справі було зупинено, відпали.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

Касаційна скарга ПАТ КБ «ПриватБанк» мотивована тим, що суди попередніх інстанцій дійшли помилкового висновку про невідповідність положенням закону укладеного між сторонами кредитного договору. Правовідносини між сторонами виникли на підставі договору про приєднання, які регулюються положеннями статті 634 ЦК України. Укладення вказаного виду договору підтверджується змістом анкети-заяви, за умовами якої позичальник своїм підписом приєднується і погоджується виконувати Умови та Правила банківських послуг, Тарифи банку, що в цілому складають договір банківського обслуговування. Відсутність підпису позичальника на Умовах та Правилах надання банківських послуг не свідчить про те, що він не був ознайомлений із ними, а також відсутності між сторонами договірних правовідносин та наявності заборгованості за кредитом. З матеріалів справи вбачається, що позичальник отримав кредитні кошти, користувався ними, неодноразово подавав заяви про збільшення кредитного ліміту, проте у зв'язку з порушенням своїх зобов'язань за кредитним договором допустив заборгованість, чим порушив права банку.

У жовтні 2017 року представник ОСОБА_3 - ОСОБА_4 - подав заперечення на касаційну скаргу, в якій зазначав, що оскаржувані судові рішення є законними та обґрунтованими, а доводи касаційної скарги банку - безпідставними. Пред'являючи позов, банк посилався на те, що Умови та Правила надання банківських послуг є складовою укладеного між сторонами кредитного договору. Разом з тим зазначені Умови не містять підпису позичальника, банком не надано доказів, які б підтверджували, що саме ці Умови були складовою кредитного договору і що саме ці Умови заявник мав на увазі, підписуючи заяву позичальника. Банк не дотримався вимог чинного законодавства України при укладенні кредитного договору. Надання платіжної картки, яка є власністю банку, не свідчить про виникнення кредитних правовідносин. Крім того, реального передання коштів банком позичальнику не було, що свідчить про відсутність істотної умови договору.

2. Мотивувальна частина

Позиція верховного Суду

Перевіривши доводи касаційної скарги та матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку про необхідність зупинення провадження у справі.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Установлено, що для правильного вирішення справи, яка переглядається, необхідно встановити, чи є Умови та Правила надання банківських послуг складовою частиною кредитного договору, оскільки вони не містять підпису позичальника та при цьому банк не надає судам належних доказів, які б підтверджували, що саме ці Умови та Правила розумів відповідач, підписуючи заяву позичальника, а також те, що Умови та Правила містили ту, чи іншу спірну умову у момент підписання заяви позичальника, або в подальшому не змінювались.

Ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 27 лютого 2019 року справу № 342/180/17-ц (провадження № 61-28274св18) за позовом ПАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_7 про стягнення заборгованості за кредитним договором за касаційною скаргою ОСОБА_7 на рішення Городенківського районного суду Івано-Франківської області від 14 червня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду Івано-Франківської області від 03 серпня 2017 року передано на розгляд до Великої Палати Верховного Суду.

Із змісту зазначеної ухвали вбачається, що колегія суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду передала справу на розгляд до ВеликоїПалати Верховного Суду, оскільки вважала за необхідне відступити від висновків щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладених у раніше ухваленому судовому рішенні Верховного Суду України, а також, що є необхідність у формуванні єдиної правозастосовної практики розгляду судами аналогічних спорів.

Пунктом 10 частини першої статті 252 ЦПК України встановлено, що у випадку перегляду судового рішення у подібних правовідносинах (в іншій справі) у касаційному порядку палатою, об'єднаною палатою, Великою Палатою Верховного Суду, суд може за заявою учасника справи, а також з власної ініціативи зупинити провадження у справі.

Відповідно до пункту 14 частини першої статті 253 ЦПК України провадження у справі зупиняється у випадку, встановленому пунктом 10 частини цього Кодексу, до закінчення перегляду справи в касаційному порядку.

Оскільки справа № 342/180/17-ц (провадження № 61-28274св18) за позовом ПАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_7 про стягнення заборгованості за кредитним договором за касаційною скаргою ОСОБА_7 на рішення Городенківського районного суду Івано-Франківської області від 14 червня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду Івано-Франківської області від 03 серпня 2017 року передана на розгляд Великої Палати Верховного Суду, а у справі, яка переглядається, наявні подібні правовідносини, колегія суддів вважає за необхідне зупинити касаційне провадження у цій справі.

Керуючись пунктом 10 частини першої статті 252, пунктом 14 частини першої статті 253, статтею 260 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Касаційне провадження у справі за позовом публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором; за зустрічним позовом ОСОБА_3 до публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» про визнання кредитного договору недійсним зупинити до закінчення перегляду в касаційному порядку Великою Палатою Верховного Суду справи № 342/180/17-ц (провадження № 61-28274св18) за позовом публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_7 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий Д. Д. Луспеник

Судді: О. В. Білоконь

Б. І. Гулько

Є. В. Синельников

С.Ф. Хопта