Провадження №2-з/369/61/19
УХВАЛА

про відмову у задоволенні заяви про забезпечення позову

26.11.2019 м. Київ

Києво-Святошинський районний суд Київської області у складі:

головуючого судді Медведського М.Д.,

за участю секретаря Головатюк В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову до його пред`явлення,-

В С Т А Н О В И В:

У листопаді 2019 року заявник ОСОБА_1 звернувся до Києво-Святошинського районного суду Київської області заяву про забезпечення позову.

В своїй заяві заявник просила суд накласти арешт на квартиру, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , яка належить мені на праві власності.

Заборонити TOB «ФК «Фактор груп» або будь-яким особам відступати права вимоги за кредитним договором № КД-Ф41 від 17.08.2017 року, та договором іпотеки від 17.08.2017 року, а також вчиняти дії щодо звернення стягнення на предмет іпотеки за договором іпотеки від 17.08.2017 року.

Свої вимоги обґрунтував тим, що 17 серпня 2017 року між мною та ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНИЯ «ФАКТОР ГРУП» (надалі ТОВ «ФК «ФАКТОР ГРУП») був укладений договір

про надання фінансового кредиту. Строк дії договору (кредиту) до 17 серпня 2032 року. Копія додається.

За для забезпечення кредитного договору 05 жовтня 2017 року між мною та ТОВ «ФК «ФАКТОР ГРУП» і ТОВ «ТРАЄКТОРІЯ» було укладено тристоронній договір поруки. Відповідно до якого ТОВ «ТРАЄКТОРІЯ» виступила поручителем перед ТОВ «ФК «ФАКТОР ГРУП» за моїми кредитними зобов`язаннями.

Також, 17 серпня 2017 року між мною та ТОВ «ФК «ФАКТОР ГРУП» було укладено договір іпотеки (майнових прав). Копія додається.

Пунктом 1.3 Іпотечного договору передбачено: «Сторони дійшли згоди, що після того як об`єкт інвестування внаслідок завершення будівництва стане окремим нерухомим майном, Сторони оформлять договір іпотеки на новостворене нерухоме майно(квартиру) на умовах, визначених цим договором, якщо сторони не домовляться про інше. Для цього Іпотекодавець видає вказаній іпотекодержателем особі довіреність на вчинення всіх необхідних для такого оформлення дій, включаючи, оформлення правовстановлюючих документів, укладення договору іпотеки тощо».

ТОВ «ФК«ФАКТОР ГРУП», умисно не виконало свого обов`язку щодо переоформлення договору іпотеки на належну мені квартиру, безпідставно стверджує, що має місце порушення мною умов виконання кредитного договору та вчиняє дії, які спрямовані на позбавлення мене права власності на спірну квартиру.

Жодних порушень кредитного або іпотечного договору я не вчиняв, оскільки всі платежі, відповідно до графіку погашення заборгованості за кредитом я сплачую вчасно.

В листопаді 2019 року мною було отримано вимогу від ТОВ «ЮК «Право та гроші» про сплату грошових коштів у розмірі 832271 грн. 15 коп. заборгованості за Договором фінансового кредитування № КД-Ф41, що був укладений між мною ТОВ «ЮК «Право та гроші» 17.08.2017. Копія вимоги додається.

З вимоги випливає, що 15.10.2019 між ТОВ «ЮК «Право та гроші» та ТОВ «ФК «Фактор груп» було укладено договір поруки № 16/10-п як забезпечення Договором фінансового кредитування № КД-Ф41, що був укладений між мною та ТОВ «ФК «Фактор груп» 17.08.2017 та у теперішній час ТОВ «ЮК «Право та гроші» є новим кредитором за моїми кредитними зобов`язаннями. У випадку неповернення невиплаченої частини кредиту вони погрожують переоформити мою квартиру на себе.

Вважаю, що дії юридичних компаній, що зазначені вище, є неправомірними є такими, що охоплюються єдиним умислом на незаконне заволодіння належної мені квартирою, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 .

Наразі я маю намір захистити своє порушене право в суді та подати позов про визнання вищезазначених правочинів недійсними, зокрема про визнання недійсним договору поруки №16/10-п від 15.10.2019 року, про визнання недійсним пунктів договору іпотеки та кредитного договору, оскільки я не порушував жодних пунктів вищезазначених договорів, а при їх укладанні мене було введено в оману. Договір поруки взагалі було укладено без мого повідомлення.

Невжиття заходів забезпечення позову може призвести до порушення мого права власності та права користування, а тому я не зможу поновити свої права шляхом подання позову про визнання недійсним правочинів, та у разі відчуження

чи передачі вказаної квартири до іпотеки чи в оренду необхідно буде звертатися до суду з ще одним позовом про витребування майна з чужого незаконного володіння чи усунення перешкод у користуванні квартирою.

Відсутність забезпечення позову зробить неможливим досягнення мети майбутнього позову, а саме, захист мого права від незаконних вимог ТОВ «ЮК «Право та гроші» та ТОВ «ФК «Фактор груп», та захист права власності і користування мною зазначеною квартирою.

Тому на підставі вищевказаного просив суд заяву про забезпечення позову задовольнити у повному обсязі.

Відповідно до частини першої ст. 153 ЦПК України, заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заяву ОСОБА_1 слід залишити без задоволення, з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 149 ЦПК України, забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно ч.3 ст. 150 ЦПК України, заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Із роз`яснень Верховного Суд України у п. 4 постанови Пленуму від 22.12.2006 № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Отже, важливими умовами для вжиття заходів забезпечення позову є наявність між сторонами дійсного спору та реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду.

При цьому цивільний процесуальний закон не зобов"язує суд при розгляді питань про забезпечення позову перевіряти обставини, які мають значення для справи, а лише запобігає ситуації, при якій може бути утруднено чи стане неможливим виконання рішення у разі задоволення позову. Види забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду, а таке рішення може бути ухвалено тільки відповідно до заявлених позовних вимог.

Умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може утруднити або унеможливити виконання рішення по суті позовних вимог.

У відповідності до ч. 1 ст. 149 ЦПК суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених ст. 150 ЦПК заходів забезпечення позову. Тобто, законодавець вказує лише на можливість, а не обов`язок суду забезпечити позов, при чому відповідно до вимог законодавства це можливо за умови, що з матеріалів справи чи самої заяви про забезпечення позову вбачається, що невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Крім того, відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод як джерело права.

Згідно з ч.1 ст.1 Першого протоколу до цієї Конвенції кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном.

Окрім національного законодавства, також і прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що, реалізуючи п.1 ст. 6 Конвенції Про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух. Разом з тим, Європейський суд зазначає, що не повинно бути занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, так як доступ до правосуддя повинен бути не лише фактичним, але й реальним (Рішення Суду у справі Жоффре де ля Прадель проти Франції від 16 грудня 1992 року).

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Так до заяви про забезпечення позову додано Інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта від 02.02. 2018 року, відповідно до яких не можливо однозначно встановити належність майна ОСОБА_1 . Таким чином на даний час заявником не доведена належність йому спірного майна.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.

Дотримуючись принципів здійснення цивільного судочинства, враховуючи наявні у суду відомості про належність спірного майна, а також співмірність заходів забезпечення позову із заявленими позовними вимогами, спосіб захисту своїх порушених прав, обраний заявником, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні заяви про забезпечення позову.

Одночасно суд роз`яснює, що ця відмова не позбавляє заявника на повторне звернення до суду із заявою про забезпечення позову в порядку встановленому ЦПК України, з урахуванням аргументів, вказаних в мотивувальній частині ухвали.

За таких умов, суд приходить до обґрунтованого висновку про відсутність підстав та ризиків, визначенихст.149 ЦПК України, для забезпечення позову.

Керуючись статтями 149-153, 258-261-210 ЦПК України,-

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 - про забезпечення позову до його пред`явлення - відмовити.

Копію ухвали невідкладно направити заявнику.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання копії даної ухвали.

Ухвала набирає законної сили в порядку встановленому ч. 2 ст. 261 ЦПК України.

Суддя М.Д. Медведський