ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 листопада 2019 року м. Чернівці

Справа №725/3999/19

Чернівецький апеляційний суд у складі суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого Владичана А.І.

суддів: Височанської Н.К., Перепелюк І.Б.

секретар Тодоряк Г.Д.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за скаргою Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» на дії старшого державного виконавця Другого відділу державної виконавчої служби міста Чернівці Головного територіального управління юстиції в Чернівецькій області Кирстюка Д.І., за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» на ухвалу Першотравневого районного суду м. Чернівці від 24 вересня 2019 року, (головуючий у 1-й інстанції Нестеренко Є.В.),

ВСТАНОВИВ:

У липні 2019 року Публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк» звернулося до суду зі скаргою на дії старшого державного виконавця Другого відділу державної виконавчої служби міста Чернівці Головного територіального управління юстиції в Чернівецькій області Кирстюка Д.І/

Скаргу мотивовано тим, що на примусовому виконанні у Другому відділі ДВС м. Чернівці ГТУЮ в Чернівецькій області перебуває виконавче провадження ВП№45446231 з примусового виконання виконавчого листа по справі №725/2384/14-ц, виданого Першотравневим районним судом м. Чернівці 23.10.2014 року, про стягнення солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь ПАТ «УкраСиббанк» заборгованості за кредитним договором від 24.04.2008 року в розмірі 115586,49 доларів США, що згідно офіційного курсу НБУ становить 998725 грн 04 коп., та 3654 грн судового збору.

13 листопада 2014 року державним виконавцем Першотравневого відділу ДВС ЧМУЮ Федоришин А.А. було відкрито виконавче провадження.

Згідно інформаційної довідки з Реєстру прав власності від 27.11.2014 року №78175722 за боржником зареєстровано право власності на Ѕ магазину промислових товарів, що розташований по АДРЕСА_1 , та

____________________________________________________________________

Провадження 22ц/822/1054/19 Категорія

право спільної сумісної власності на офіс, що розташований за адресою: АДРЕСА_2 , однак ці об`єкти нерухомості перебували в іпотеці ПАТ «ОТП Банк». Відкритих виконавчих проваджень щодо стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «ОТП Банк» на виконанні у Першотравневому відділі ДВС Чернівецького міського управління юстиції не перебувало.

11 грудня 2014 року державним виконавцем Першотравневого відділу ДВС Чернівецького міського управління юстиції Федоришиним А.А. накладено арешт на все майно, яке належить боржнику ОСОБА_1 03 вересня 2015 року державним виконавцем Федоришиним А.А. накладено арешт нежитлове приміщення (офіс) по АДРЕСА_2 .

31.08.2016 року, 23.05.2017 року та 02.04.2018 року ним подані запити до державного виконавця з вимогою про отримання інформації про залишок заборгованості ОСОБА_1 за кредитами перед ПАТ «ОТП Банк», однак при ознайомленні представником стягувача з матеріалами виконавчого провадження 20.06.2018 року відповіді ПАТ «ОТП Банк» не було. Разом з тим, 04.07.2019 року державним виконавцем Кирстюком Д.І представнику стягувач надано інформацію про те, що виконавче провадження ВП№45446231 передано на примусове виконання до Першого відділу ДВС м. Чернівці ГТУЮ в Чернівецькій області.

У подальшому під час ознайомлення з документам про передачу виконавчого провадження його представником установлено наявність постанови про зняття арешту з майна боржника від 03.10.2018 року. Підставою для винесення постанови державним виконавцем зазначено наявність заяви ПАТ «ОТП Банк» від 01.10.2018 року.

Скаржник зазначив, що згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, у реєстрах були відсутні записи про те, що майно, а саме: Ѕ частка нежитлового приміщення (реєстраційний номер 01) загальною площею 80,5 кв.м., що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , та нежитлове приміщення (реєстраційний номер 01) загальною площею 42,8 кв.м., розташоване по АДРЕСА_2 , перебуває в іпотеці ПАТ «ОТП Банк».

Вважає рішення державного виконавця щодо зняття арешту з майна боржника протиправним та такими, що порушує законні права та інтереси стягувача на фактичне повне та неупереджене виконання рішення суду.

Просив поновити строк на оскарження рішення державного виконавця Другого відділу державної виконавчої служби міста Чернівці Головного територіального управління юстиції в Чернівецькій області Кирстюка Д.І.;

визнати неправомірним рішення державного виконавця щодо винесення постанови про зняття арешту з майна боржника від 03 жовтня 2018 року;

скасувати постанову державного виконавця про зняття арешту з майна боржника від 03 жовтня 2018 року;

зобов`язати державного виконавця Другого відділу державної виконавчої служби міста Чернівці Головного територіального управління юстиції в Чернівецькій області Кирстюка Д.І. поновити записи в реєстрі речових прав на нерухоме майно про арешт майна боржника, накладеного постановами від 03.09.2015 року та від 11.12.2014 року.

Ухвалою Першотравневого районного суду м. Чернівці від 24 вересня 2019 року поновлено ПАТ «УкрСиббанк» строк на оскарження постанови старшого державного виконавця Другого відділу державної виконавчої служби міста Чернівці Головного територіального управління юстиції в Чернівецькій області Кирстюка Д.І. від 03 жовтня 2018 року щодо зняття арешту з майна.

У задоволенні скарги відмовлено.

Не погоджуючись з указаним судовим рішенням, ПАТ «УкрСиббанк» подало апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу суду першої інстанції як незаконну й необґрунтовану та ухвалити нове судове рішення про задоволення скарги.

Доводи скарги мотивує тим, що державний виконавець не мав законного права знімати арешт з майна боржника за заявою іпотекодержателя, оскільки такий арешт може бут знято виключно за рішенням суду.

При розгляді скарги суд вдався до оцінки законності дій державного виконавця щодо накладення арешту на майно, хоча такі вимоги ним не заявлялися.

Вказує, що в матеріалах виконавчого провадження немає жодного документа, який би підтверджував, що станом на день прийняття оскаржуваного рішення державного виконавця майно перебувало в іпотеці ПАТ «ОТП Банк».

На апеляційну скаргу Другий відділ державної виконавчої служби міста Чернівці Головного територіального управління юстиції в Чернівецькій області подав відзив, у якому просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржувану ухвалу без змін як закону та обґрунтовану.

Заслухавши доповідача, дослідивши доводи апеляційної скарги, матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга

підлягає залишенню без задоволення з наступних підстав.

Відмовляючи у задоволенні скарги на дії державного виконавця, суд першої інстанції виходив з того, що право заявника не було порушено, а ПАТ ОТП «Банк» як обтяжувач з вищим пріоритетом, встановленим Законом України «Про іпотеку», володіє переважним та першочерговим правом на отримання задоволення своїх вимог щодо одного й того ж нерухомого майна, а тому накладення арешту на нерухоме майно, що перебуває в іпотеці, обмежує забезпечене іпотекою право банку на першочергове право задоволення своїх вимог за рахунок предмету іпотеки.

Колегія суддів вважає правильними зазначені висновки суду.

Судом першої інстанції встановлено, щоПершотравневим районним судом м. Чернівці 23 жовтня 2014 року видано виконавчий лист по справі №725/2384/14-ц про стягнення солідарно з ОСОБА_3 , ОСОБА_2 на користь ПАТ «Украсиббанк» заборгованості за кредитним договором від 24.04.2008 року в розмірі 115586,49 доларів США, що згідно офіційного курсу НБУ становить 998725 грн 04 коп. та 3654 грн судового збору.

На виконання виконавчого листа 13 листопада 2014 року державним виконавцем Першотравневого відділу ДВС ЧМУЮ Федоришиним А.А. відкрито виконавче провадження ВП№45446231.

Під час примусового виконання 11 грудня 2014 року було накладено арешт на все майно боржника та заборонено здійснювати відчуження будь-якого майна, що йому належить.

03 вересня 2015 року державним виконавцем накладено арешт на нежитлове приміщення: офіс, що розташований по АДРЕСА_2 .

Постановою державного виконавця Другого відділу ДВС м. Чернівці Кирстюка Д.І. від 03 жовтня 2018 року на підставі заяви іпотекодержателя знято арешт з майна, яке перебуває в іпотеці ПАТ «ОТП Банк» на підставі договору іпотеки від 04.12.2009 року, а саме: нежитлове приміщення по АДРЕСА_2 та нежитлове приміщення по АДРЕСА_1 .

Відповідно до статті 129-1 Конституції України судове рішення є обов`язковим до виконання.

Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.

Виконання судових рішень є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Провадження з виконання судових рішень є завершальною і невід`ємною частиною (стадією) судового провадження.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів - сукупність дій визначених у Законі України «Про виконавче провадження», органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Частиною другої, третьої статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Виконавець зобов`язаний, зокрема, здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом; розглядати в установлені законом строки заяви сторін, інших учасників виконавчого провадження та їхні клопотання.

Положеннями частини першої статті 52 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні та примусовій реалізації.

Накладення арешту є елементом процедури стягнення на майно боржника, тому державний виконавець, накладаючи арешт на майно, повинен керуватися приписами як Закону України «Про виконавче провадження» так і положеннями Закону України «Про іпотеку».

Обґрунтовуючи доводи скарги, ПАТ «УкрСиббанк» посилалося на неправомірність дій державного виконавця щодо часткового зняття арешту з майна боржника.

Відповідно до статті 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Згідно частини третьої статті 451 ЦПК України якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Отже, право на звернення зі скаргою на дії чи бездіяльність державного виконавця пов`язане з порушенням прав чи свобод скаржника.

Згідно відомостей з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон та відчужень об`єктів нерухомого майна від 12 липня 2017 року на майно боржника, а саме: нежитлове приміщення, що розташоване за адресою: АДРЕСА_2 , та нежитлове приміщення, що по АДРЕСА_1 накладена заборона відчуження, оскільки воно перебувало в іпотеці ПАТ «ОТП Банк».

За таких обставин державним виконавцем під час виконання рішення суду про стягнення кредитної заборгованості на користь ПАТ «Украсиббанк» накладено арешт на майно боржника, яке перебувало в іпотеці іншого банку.

Примусове звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється державним виконавцем з урахуванням положень Закону України «Про іпотеку» (частина сьома статті 51 Закону України «Про виконавче провадження»).

Статтею 1 Закону України «Про іпотеку» визначено, що іпотека - вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом. Порядок задоволення вимог іпотекодержателя за рахунок предмета іпотеки передбачений у розділі V Закону України «Про іпотеку».

Зокрема, частиною першою статті 33 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що в разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону.

При цьому за змістом частини шостої статті 3 Закону України «Про іпотеку» у разі порушення боржником основного зобов`язання відповідно до іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити забезпечені нею вимоги за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими особами, права чи вимоги яких на передане в іпотеку нерухоме майно не зареєстровані у встановленому законом порядку або зареєстровані після державної реєстрації іпотеки.

Відповідно до частини сьомої статті 3 цього Закону пріоритет права іпотекодержателя на задоволення забезпечених іпотекою вимог за рахунок предмета іпотеки відносно зареєстрованих у встановленому законом порядку прав чи вимог інших осіб на передане в іпотеку нерухоме майно виникає з моменту державної реєстрації іпотеки. Зареєстровані права та вимоги на нерухоме майно підлягають задоволенню згідно з їх пріоритетом - у черговості їх державної реєстрації.

Висновки суду про те, що ПАТ «ОТП Банк» має переважне право на отримання задоволення своїх вимог за рахунок іпотечного майна, ґрунтуються на вимогах закону.

При цьому, скаржником не доведено, що діями державного виконавця щодо зняття арешту з майна, яке перебувало в іпотеці іншої особи, порушено його права.

Доводи апеляційної скарги про те, що відповідно до частини 5 статті 59 Закону України «Про виконавче провадження» такий арешт може бути знятий виключно за рішенням суду, висновків суду не спростовують та зводяться до можливості задовольнити свої вимоги за рахунок реалізації майна боржника, яке було предметом у іншого кредитора.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що оскаржувана ухвала підлягає залишенню без змін, оскільки постановлена з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Керуючись ст.ст. 374, 375 ЦПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» залишити без задоволення.

Ухвалу Першотравневого районного суду м. Чернівці від 24 вересня 2019 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 05 грудня 2019 року.

Головуючий А.І. Владичан

Судді: Н.К. Височанська

І.Б. Перепелюк