Ухвала

25 січня 2019 року

м. Київ

справа № 272/749/17

провадження № 61-503ск19

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Крата В. І. розглянув касаційну скаргу Державної казначейської служби України, яка підписана представником Федорчуком Олексієм Вікторовичем, на постанову Житомирського апеляційного суду від 19 листопада 2018 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Державної казначейської служби України, треті особи: прокуратура Житомирської області, головне управління Національної поліції України в Житомирській області, про відшкодування шкоди, завданої неправомірними діями органів досудового розслідування, прокуратури та суду,

ВСТАНОВИВ:

29 грудня 2018 року Державна казначейська служба України засобами поштового зв'язку подала до Верховного Суду касаційну скаргу, яка підписана представником Федорчуком О. В., на постанову Житомирського апеляційного суду від 19 листопада 2018 року.

На підставі касаційної скарги Державної казначейської служби України не може бути вирішено питання про відкриття касаційного провадження. Як свідчить аналіз касаційної скарги та доданих до неї матеріалів, вона подана з пропуском встановленого строку на касаційне оскарження. Оскаржена постанова апеляційного суду ухвалена 19 листопада 2018 року, повний текст постанови складено 22 листопада 2018 року. Касаційна скарга Державної казначейської служби України здана до поштового відділення 29 грудня 2018 року, що підтверджується відповідною відміткою на поштовому конверті. Тобто з пропущенням, передбаченого частиною першою статті 390 ЦПК України строку на касаційне оскарження, оскільки останнім днем строку на касаційне оскарження (ураховуючи вихідні дні) було 26 грудня 2018 року.

У клопотанні, яке міститься у касаційній скарзі, Державна казначейська служба України просить поновити строк на касаційне оскарження. Посилається на те, що повний текст оскарженої постанови отримано Державною казначейською службою України 30 листопада 2018 року, про що свідчить відмітка на супровідному листі апеляційного суду від 27 листопада 2018 року.

Європейський суд з прав людини зауважив, що вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави (PONOMARYOV v. UKRAINE, № 3236/03, § 41, ЄСПЛ, від 03 квітня 2008 року).

Однак, вказані підстави не можна вважати поважними, оскільки Державна казначейська служба України не надає будь-яких належних доказів отримання нею 30 листопада 2018 року копії судового рішення (конверт, довідка суду, тощо). Копія супровідного листа Житомирського апеляційного суду від 27 листопада 2018 року про направлення учасникам справи копій оскаржених рішень не може бути належним доказом поважності причин пропуску строку, оскільки не містить інформації про те, коли він отриманий Державною казначейською службою України. Проставлення штампу вхідної кореспонденції 30 листопада 2018 року на супровідному листі апеляційного суду не є доказом про його отримання у той же день.

Окрім цього, як свідчить аналіз касаційної скарги та доданих до неї матеріалів, у порушення пункту 3 частини четвертої статті 392 ЦПК України, до касаційної скарги не додано документ, що підтверджує сплату судового збору.

У клопотанні, яке міститься у касаційній скарзі, Державна казначейська служба України просить звільнити від сплати судового збору та зазначає, що звільнена від сплати судового збору з підстав, передбачених пунктом 13 частини другої статті 3 Закону України «Про судовий збір» та статтею 14 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового слідства, прокуратури і суду».

У пункті 13 частини другої статті 3 Закону України «Про судовий збір» передбачено, що судовий збір не справляється за подання позовної заяви про відшкодування шкоди, заподіяної особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їх посадовою або службовою особою, а так само незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури або суду.

Відповідно до статті 14 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового слідства, прокуратури і суду», заяву про оскарження постанови про відшкодування шкоди, завданої незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, чи прокуратури, на вибір громадянина може бути подано до суду за місцем його проживання або за місцезнаходженням відповідного органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, чи прокуратури. Сторони в цих справах звільняються від сплати судових витрат.

Тлумачення змісту статті 14 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового слідства, прокуратури і суду» свідчить, що від сплати судових витрат звільняються сторони у справах про оскарження постанови про відшкодування шкоди, завданої незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, чи прокуратури.

Аналіз касаційної скарги Державної казначейської служби України та доданих до неї матеріалів свідчить, що оскаржене судове рішення ухвалене у справі за позовною заявою ОСОБА_2 про відшкодування майнової і моральної шкоди, а не за заявою про оскарження постанови про відшкодування шкоди, завданої незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, чи прокуратури.

За таких обставин, Державній казначейській службі України необхідно сплатити судовий збір.

У частині третій статті 3 ЦПК України передбачено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з підпунктом 1 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» (у редакції, чинній на день пред'явлення позову - липень 2017 року) за подання до суду фізичною особою позовної заяви майнового характеру судовий збір становив 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

У підпункті 7 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» встановлено, що за подання до суду касаційної скарги на рішення суду, заяви про приєднання до касаційної скарги на рішення суду розмір судового збору становить 200 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги в розмірі оспорюваної суми.

У частині четвертій статті 6 Закону України «Про судовий збір» передбачено, якщо скаргу (заяву) подано про перегляд судового рішення в частині позовних вимог (сум, що підлягають стягненню за судовим рішенням), судовий збір за подання скарги (заяви) вираховується та сплачується лише щодо перегляду судового рішення в частині таких позовних вимог (оспорюваних сум).

Державна казначейська служба України оскаржує судове рішення в частині стягнення з неї моральної шкоди у розмірі 600 000,00 грн.

Таким чином, враховуючи характер спору та клопотання у скарзі, Державній казначейській службі України за подання касаційної скарги необхідно сплатити судовий збір у розмірі 12 000,00 грн (6 000,00 грн * 200%).

Судовий збір за подання касаційної скарги до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду має бути перераховано або сплачено до УК у Печерському районі (Печерс. р-н) 22030102, , банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), МФО: 899998, рахунок отримувача: 6007, ККДБ: 22030102 «Судовий збір (Верховний Суд, 055), символ звітності банку - 207. Порядок сплати судового збору визначено статтею 6 Закону України «Про судовий збір». На підтвердження сплати судового збору необхідно суду надати документ, що підтверджує його сплату.

Відповідно до вимог частини другої статті 393 ЦПК України у разі, якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 392 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу, про що суддею постановляється відповідна ухвала.

Керуючись статтями 185, 260, 392, 393 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання Державної казначейської служби України, яка підписана представником Федорчуком Олексієм Вікторовичем, про звільнення від сплати судового збору відмовити.

Касаційну скаргу Державної казначейської служби України, яка підписана представником Федорчуком Олексієм Вікторовичем, на постанову Житомирського апеляційного суду від 19 листопада 2018 року залишити без руху.

Встановити для усунення недоліків строк десять днів з дня вручення цієї ухвали.

У разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали щодо подання заяви про поновлення строку на касаційне оскарження або якщо наведені підстави для поновлення строку будуть визнані неповажними у відкритті касаційного провадження буде відмовлено. У разі невиконання у встановлений строк інших вимог цієї ухвали касаційна скарга вважатиметься неподаною та буде повернута.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя В. І. Крат