Справа № 456/2728/18
Провадження № 2/456/260/2019
РІШЕННЯ

іменем України

18 березня 2019 року місто Стрий

Стрийський міськрайонний суд Львівської області

у складі: головуючого: судді Шрамка Р. Т. ,

з участю секретаря: Панилик О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Стрию справу №456/2728/18 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів, -

встановив:

Позивач ОСОБА_1, звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2, про зменшення розміру стягнення аліментів на неповнолітню дитину, мотивуючи свої вимоги тим, що рішенням Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 12 березня 2015 року задоволено позов ОСОБА_2, про стягнення з позивача на її користь аліментів на утримання дочки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 1/3 частини із всіх видів мого заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи стягнення з 20.01.2015 року і до її повноліття. На даний час за цим рішенням суду на користь відповідача стягується щомісячно 2600грн. Суд, стягуючи аліменти у процентному відношенні до доходів, врахував його працездатність та стабільність місячного доходу у вигляді заробітної плати, матеріальне становище колишньої дружини, стан здоровя тощо. Однак обставини, за яких судом приймалося рішення про стягнення аліментів та визначення їх розміру, зазнали корінних змін. На даний час матеріальне становище позивача з часу прийняття судового рішення значно погіршилося. У жовтні 2015 року позивач звільнився з роботи і з цього часу не працевлаштований. Зважаючи на вік та стан здоровя він не може достойно конкурувати на тинку праці. Хронічні захворювання (гіпертонія, хребтова грижа) часто загострюються і він по кілька разів на рік змушений лікуватися, у тому числі стаціонарно, що потребує значних матеріальних витрат. Крім того, останнім часом потребує більшої уваги й підтримки його мама - ОСОБА_4, 1939р.н., що обмежує його у працевлаштуванні й створює додаткові незручності, у тому числі й матеріального характеру. Тимчасові роботи, які позивач останнім часом виконує, приносять нерегулярні й незначні доходи, які заледве перекривають елементарні життєві потреби. Матеріальне становище відповідачки, натомість, останнім часом суттєво покращилось. Практично постійно вона працює за кордоном, отримуючи за це непогані доходи, у її відсутності в Україні їхня донька часто проживає за її згоди у позивача і несе всі повязані з її утриманням, помимо визначених судом аліментів. Крім того, на сьогодні діюче законодавство передбачає стягнення аліментів на одну дитину у розмірі ј заробітку (доходу) платника аліментів. На даний час позивач сплачує аліменти у розмірі 1/3 середньомісячної заробітної плати, що майже вдвічі перевищує встановлений сімейним законодавством мінімальний розмір аліментів на одну дитину (не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Для покращення свого матеріального становища у червні цього року, позивач зареєстрував підприємницьку діяльність з надання фотопослуг населенню. Однак, з врахуванням економіки держави та рівня життя населення, покладати надію на значне покращення становища і в майбутньому не доводиться. Наведені аргументи (доводи) дають підстави зменшити розмір аліментів на користь ОСОБА_2, на утримання дочки ОСОБА_5. А тому, враховуючи зміни матеріального стану позивача, погіршення стану здоров?я, покращення матеріального й сімейного стану відповідача, встановлення з 1 січня року прожиткового мінімуму на дітей віком від 6 до 18 років у розмірі 1860 грн., звертається до суду з позовом про зменшення розміру аліментів на утримання дочки й визначення розміру у межах мінімального, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Ухвалою Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 31 липня 2018 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження з повідомленням сторін.

Відповідач ОСОБА_2, надала суду відзив, яким просить суд у задоволенні позову відмовити. В обгрунтування вимог вказує, що відповідно до рішення Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 12.03.2015 року ухвалено стягувати з позивача на її аліменти в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку відповідача, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 20 січня 2015р. і до досягнення дитиною повноліття. Позивач у квітні 2017 року змінив своє прізвище з «Лепецький» на «Ліховий». Як вказує позивач, обставини, за яких судом приймалось рішення про стягнення аліментів та визначення їх розміру зазнали змін, а його матеріальне становище кардинально змінилось. Однак, посилання позивача на те, що загальний розмір аліментів, які стягуються з нього становить 2600 грн. щомісячно не відповідає дійсності, оскільки згідно розрахунку заборгованості по аліментах від 20.04.2018р., виданим державним виконавцем Стрийського міськрайонного відділу ДВС Головного територіального управління юстиції у Львівській області, сума, що підлягає стягненню становить 1505.18 грн. Станом на 20.04.2018 заборгованість позивача по сплаті аліментів становила 27000 грн., та погашена ним в повному обсязі одним платежем, що підтверджується випискою по надходженням ПриватБанку від 27.08.201р. Вказане свідчить про реальну платоспроможність позивача. Більше того, самим же позивачем подано Витяг з Реєстру платників єдиного податку, що свідчить про реєстрацію його як приватного підприємця. Крім цього, позивачем не подано доказів, які б підтверджували його неспроможність мати більш високі доходи, враховуючи те, що позивач не є непрацездатною особою та має докладати додаткові зусилля до покращення свого матеріального стану та забезпечення своєї неповнолітньої дитини найнеобхіднішим. Також позивачем не надано доказів того, що його матеріальне становище змінилось в гіршу сторону, оскільки довідка про доходи за період з 17.10.2014р. по 30.09.2015р. немає жодного відношення до вказаної справи. Доводи позивача про стан здоровя та вік також необхідно сприймати критично. Оскільки останнім не надано жодних доказів погіршення стану здоровя, необхідності систематичного лікування чи підтримуючої терапії. Поряд з цим, не заслуговують на увагу і доводи позивача щодо необхідності додаткової підтримки його матері - ОСОБА_4 1939р.н., що обмежує його у працевлаштуванні та створює додаткові незручності. На підтвердження вказаного позивачем не надано даних про недієздатність чи обмежену дієздатність матері чи доказів необхідності у її додатковому догляді. Окрім цього, позивачем вказується на те, що матеріальне становище відповідача суттєво покращилось, а вона практично працює закордоном, що не відповідає дійсності. Саме з метою хоча б мінімального покращення матеріального становища своєї дочки, вона змушена під час щорічної відпустки їхати на роботу за кордон - ОСОБА_6, оскільки утримати дитину на мінімальну заробітну плату, яку відповідач отримує, та аліменти фактично не можливо. Відповідач офіційно працює та отримує дохід в розмірі від 3059 до 3139 грн. щомісячно, що ніяким чином не свідчить про покращення матеріального стану

Позивач в судовому засіданні підтримав викладені в позові обставини та просив вимоги у задоволити у повному обсязі, оскільки на даний час його матеріальне становище значно погіршилось, він хворіє та його матір потребує додаткового догляду, що свою чергу тягне додаткові матеріальні витрати.

Відповідач в судовому засіданні заявлений позов не визнала, просила у задоволенні позову відмовити, підтримуючи викладені у відзиві обставини.

Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд відмовляє у задоволенні позову із наступних підстав.

Судом встановлено, що рішенням Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 12.03.2015 року з ОСОБА_7, присуджено до стягнення на користь ОСОБА_2, аліментів на утримання дочки ОСОБА_3, 14.09.2009р., в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку відповідача, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з 20 січня 2015 року і до досягнення дитиною повноліття.

Згідно свідоцтва про зміну імені, 21.04.2017р., ОСОБА_7, змінив своє прізвище на ОСОБА_1

Згідно розрахунку заборгованості по аліментах від 20.04.2018р., у ОСОБА_1, заборгованість відсутня. З вказаного розрахунку вбачається, що сума, що підлягає стягненню становить 1505 грн. 18 коп.

Згідно копії трудової книжки ОСОБА_7, вбачається, що останній 02.10.2015р., звільнений із займаної посади (робітника з ремонту електрообладнання Стрийської ЦРЛ) за власним бажанням.

Згідно витягу з реєстру платників єдиного податку від 21.06.2018р., вбачається, що ОСОБА_1, зареєстрований в Стрийській об?єднаній державній податковій інспекції Головного управління ДФС у Львівській області, як платником єдиного податку 3 групи.

Згідно повідомлення державного реєстратора юридичних осіб та фізичних осіб підприємців ві 28.09.2018р., за №3-23, вбачається, що ОСОБА_1, 28.09.2018р., припинено підприємницьку діяльність фізично особи-підприємця.

Згідно довідки виданої управління соціального захисту населення Стрийської районної державної адміністрації від 28.12.2018р., №4394, вбачається, що ОСОБА_1, перебуває на обліку, як безробітній з 27.12.2018 року.

Згідно довідки №6 ФОП ОСОБА_8, вбачається, що ОСОБА_1, знаходиться під динамічним спостереженням з приводу «Гіпертонічна хвороба І ст., 2 ст. ризик середній. Артроз суглобів нижніх кінцівок. Остеохондроз хребта, кила між хребцевого дику».

Згідно долучений довідок стану здоров?я ОСОБА_4, - матері позивача, вбачається, що остання з 25.12.2018р., перебуває на лікування в Київському протитуберкульозному диспансері.

Статтею 192 СК України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Пунктом 23 постанови Пленуму Верховного суду України №3 від 15.05.2006 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз'яснено, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили.

Верховний Суд України в постанові від 05 лютого 2014 року в справі №6-143цс13 дійшов висновку, що з огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннямист.192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки). При розгляді позовів, заявлених з зазначених підстав, застосуванню підлягає не тільки ст.192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов'язку батьків утримувати своїх дітей (ст.182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», ст.183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», ст.184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»).

З аналізу даних правових норм вбачається, що при вирішенні питання про зменшення розміру аліментів, слід з'ясовувати чи змінилося матеріальне становище, сімейний стан та стан здоров'я сторін, і що ця зміна впливає на змогу сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі. Особа, яка сплачує аліменти - платник аліментів, вправі звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів на дитину у тих випадках, коли погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров'я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров'я одержувача аліментів. При цьому, суд, з урахування встановлених обставин і сукупності належних та допустимих доказів, при наявності підстав щодо неможливості сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі, може вирішити питання щодо зменшення розміру аліментів. За правилами ст. 191 СК України, лише для стягнення аліментів встановлено час, з якого вони присуджуються, а зменшення розміру аліментів відбувається за загальними правилами, а саме з моменту набрання рішенням суду законної сили.

Відповідно до ст.182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних утриманців та інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу (ч. 2 ст. 182 СК України).

Згідно з ст. ст.12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Так, на підтвердження своїх вимог щодо зменшення розміру аліментів, позивач в позові, та в поясненнях під час судового розгляду, посилався на те, що його доходів при сплаті аліментів на утримання не вистачає для нормального його існування, за станом здоров?я він не має змоги працювати, однак при цьому, суду не надано такої довідки. Як випливає з матеріалів справи та пояснень, позивач в судовому засіданні не підтвердив того, що починаючи з часу винесення рішення про стягнення аліментів і на час розгляду справи у нього матеріальний або сімейний стан змінився в гіршу сторону.

Як встановлено відповідними медичними документами, наданими позивачем в якості доказів, позивачем не доведеного того факту, що він є непрацездатним.

Крім того, посилання позивача на необхідність додаткових витрат, щодо лікування матері, судом не встановлено того, що саме позивач несе додаткові витрати щодо її лікування.

Як вбачається з пояснень позивача, його мати проживає в м.Києві у квартирі, яка належить її сестрі та лікується в м.Києві. В неї є сестра похилого віку, та внуки, які з його слів мають свої сім?ї однак, доказів, що вони не можуть надавати допомогу своїй матері та бабусі суду не надано тому, суд з врахуванням вимог ст..3 СК України, згідно якої сім?ю складають особи, які спільно проживають, пов?язані спільними побутом, мають взаємні права та обов?язки не бере до уваги пояснення позивача з приводу того, щосаме він повинен допомагати своїй матері фінансово, як такій, що потребує допомоги, а відтак просить у зв?язку з наведеним зменшити розмір аліментів оскільки, в даному випадку його мати не є членом сім?ї.

Інших доводів та доказів на підтвердження своїх вимог, які б слугували підставою для зменшення розміру аліментів, суду надано не було.

Враховуючи те, що позивач доказів про погіршення його матеріального стану з моменту стягнення аліментів на утримання сина не надав, а також обставини, що наводить позивач в обґрунтування та на підтвердження заявлених вимог, в розумінні вищезазначених норм матеріального закону (ст. 192 СК України) та позиції Верховного Суду України, на думку суду, не є істотними та достатніми для зменшення визначеного за рішенням суду розміру аліментів, адже факт наявності у позивача такої хвороби, яка б не давала можливості працювати та хвороби матері, не може слугувати самостійною підставою для зменшення їх розміру, та те, що розмір стягуваних аліментів за рішенням не є завищеним та відповідає розміру, передбаченому нормами діючого Сімейного кодексу України.

Аналізуючи наведене, суд не вбачає законних підстав для зменшення розміру аліментів.

Керуючись 7, 10, 12, 13, 18, 76-82, 133, 141, 244, 245, 259, 263-268 ЦПК України, ст.ст..3, 180, 181, 192 СК України суд, -

вирішив:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів стягуваних в користь ОСОБА_2, 26.08.1979р. народження, на утримання дочки ОСОБА_3, 14.09.2009р. народження відмовити.

Рішення може бути оскаржене позивачем до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а для осіб, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, в цей же строк з дня його отримання.

Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання ) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного тексту рішення.

Повний текст рішення суду виготовлений 22 березня 2019р.

Суддя ОСОБА_9