Дата документу 08.11.2019 Справа № 554/5994/19
Провадження № 2/554/2150/2019
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 листопада 2019 року м. Полтава

Октябрський районний суд м. Полтави у складі:

головуючого судді - Материнко М.О.,

за участю секретаря судового засідання - Кучеренко В.В.,

за участю позивача - ОСОБА_1 ,

адвоката позивача - Божко Т.Б.,

представника третьої особи - Дяченка В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Полтаві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи - Служба у справах дітей виконавчого комітету Шевченківської районної у м. Полтаві ради, Диканський РВ ДВС ГТУЮ у Полтавській області, про стягнення пені за порушення строку сплати аліментів на утримання дитини та позбавлення батьківських прав, -

ВСТАНОВИВ:

03.07.2019 року позивач ОСОБА_1 звернулась до суду із вказаним позовом, відповідно до якого прохала суд позбавити відповідача ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , батьківських прав відносно доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ; стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , пеню за несплату аліментів, призначених до стягнення на підставі рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 28.05.2004 року № 2-3478, за період з 01.07.2017 року по 01.07.2019 рік у розмірі 171 183,27 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивачем ОСОБА_1 зазначено, що вона з відповідачем перебували у шлюбі, від якого вони мають спільну дитину - доньку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на утримання якої за рішенням суду від 28.05.2004 року були призначені до стягнення з відповідача аліменти у розмірі 1/4 частини всіх видів доходу (заробітку) щомісячно до досягнення донькою повноліття. Рішення щодо сплати аліментів відповідач виконує неналежним чином, у зв`язку із чим станом на 01.06.2019 року наявна заборгованість у розмірі 128 842,92 грн. На підставі ч. 1 ст. 196 СК України позивачем нараховано за період з 01.07.2017 року по 01.07.2019 рік пеню у розмірі 171 183,27 грн., яку прохала стягнути з відповідача. Також, у зв`язку із ухиленням відповідача, як батька спільної дитини, від виконання свого батьківського обов`язку з піклування за дитиною, позивач прохала позбавити його батьківських прав щодо доньки. Позивач вказувала, що відповідач не спілкується з дитиною, на піклується про її здоров`я, не займається її духовним та фізичним вихованням, та не цікавиться цим навіть, не відвідує батьківські збори, тобто самоусунувся від виховання.

Ухвалою Октябрського районного суду м. Полтави від 09.07.2019 року відкрито загальне позовне провадження з викликом всіх учасників справи.

Ухвалою Октябрського районного суду м. Полтави від 30.07.2019 року доручено Службі у справах дітей виконавчого комітету Шевченківської районної у м. Полтаві ради надати висновок про доцільність позбавлення батьківських прав.

Ухвалою Октябрського районного суду м. Полтави від 05.09.2019 року продовжено підготовче провадження у справі.

30.09.2019 року до суду від Служби у справах дітей виконавчого комітету Шевченківської районної у м. Полтаві ради надійшов висновок щодо позбавлення батьківських прав відповідача у справі.

Ухвалою Октябрського районного суду м. Полтави від 07.10.2019 року закрито підготовче провадження, справу призначено до судового розгляду по суті.

У судовому засіданні 06.11.2019 року позивач, ОСОБА_1 , та адвокат позивача, ОСОБА_4 , позовні вимоги підтримала, прохали суд позов задовольнити.

Відповідач по справі, ОСОБА_2 , жодного разу до суду у судове засідання не з`явився, будучи належним чином повідомлений судом рекомендованим листом з повідомленням про дату, час та місце розгляду справи, про причини своєї неявки суд не повідомляв, відзив на позов та жодних клопотань чи заяв до суду не подавав.

Представник третьої особи у справі, ОСОБА_5 , у судовому засіданні 06.11.2019 року покладався на розсуд, прохав врахувати наданий Висновок.

Суд, враховуючи повторну неявку відповідача у справі, а також вимоги ч. 1 ст. 280 ЦПК України, дійшов висновку про можливість ухвалення заочного рішення по справі, про що постановлено ухвалу.

Суд, заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши зібрані у справі докази, надавши оцінку доказам в їх сукупності, встановив наступні обставини.

Судом встановлено, що сторони у справі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є батьками неповнолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 .

Також встановлено, що на примусовому виконанні Диканського районного ВДВС ГТУЮ у Полтавській області перебуває виконавче провадження № 38415783 з примусового виконання виконавчого листа № 2-3478 виданого

Октябрським районним судом м. Полтави 28.05.2004 року про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліментів на утримання дітей у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку щомісячно, але не менше ніж 1/2 неоподаткованого мінімуму доходів громадян щомісячно на кожну дитину.

Згідно з Розрахунком, наданим державним виконавцем у вказаному виконавчому провадженні за № 4170/15.5-39 від 21.06.2019 року вбачається, що за боржником у виконавчому провадженні рахується заборгованість зі сплати аліментів на утримання дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , яка станом на 01.06.2019 рік становить 128 842,92 грн.

Згідно зі ст. 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 196 СК України у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості.

Відповідно до правової позиції, викладеної в постанові Великої Палати Верховного Суду у справі №572/1762/15-ц від 25.04.2018 р., щодо розрахунку розміру неустойки (пені) по аліментам, Велика Палата Верховного Суду України відійшла від правової позиції щодо розрахунку розміру неустойки (пені) по аліментам, висловленої у постановах Верховного Суду України від 01 липня 2015 року № 6-94цс15, від 16 березня 2016 року № 6-300цс16, від 02 листопада 2016 року № 6-1554цс16, з огляду на таке.

Статтею 180 СК України встановлений обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Сплата аліментів за рішенням суду є одним із способів виконання обов`язку утримувати дитину тим з батьків, хто проживає окремо від дитини.

Неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобов`язання. Її завдання - сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Однак таку функцію неустойка виконує до моменту порушення зобов`язання боржником.

Після порушення боржником свого обов`язку неустойка починає виконувати функцію майнової відповідальності. Це додаткові втрати неналежного боржника, майнове покарання його за невиконання або невчасне виконання обов`язку сплатити аліменти.

У статті 196 СК України не встановлено будь-яких обмежень періоду нарахування пені, навпаки, в ній зазначено, що пеня нараховується за кожен день прострочення.

Правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення означає, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів ураховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення. Оскільки аліменти нараховуються щомісячно, строк виконання цього обов`язку буде різним, отже і кількість днів прострочення також буде різною залежно від кількості днів у місяці. Тобто, пеня за прострочення сплати аліментів повинна нараховуватися на всю суму несплачених аліментів за кожен день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, у якому не проводилося стягнення.

Отже, загальна сума пені за несплату або несвоєчасну сплату аліментів має розраховуватися за формулою:

?р=(А1?1 %?Q1)+(А2?1% Q 2)+........(Аn?1%? Qn), де:

?р - загальна сума пені за несплату або прострочення сплати аліментів, обраховується позивачем на момент подачі позову;

А1 - нарахована сума аліментів за перший місяць;

Q1 - кількість днів прострочення сплати суми аліментів за перший місяць;

А2 - нарахована сума аліментів за другий місяць;

Q2- кількість днів прострочення сплати аліментів за другий місяць;

Аn- нарахована сума аліментів за останній місяць перед подачею позову;

Qn- кількість днів прострочення сплати аліментів за останній місяць.

Таким чином, з урахуванням відомостей про нараховану суму аліментів за кожен місяць, починаючи липня 2018 року по липень 2019 року, наданих у довідці-розрахунку державного виконавця, загальна сума пені за прострочення сплати аліментів на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за період з 01.07.2017 року по 01.07.2019 рік становить - 171 183,27 грн., що підтверджується розрахунком, наведеним позивачем.

Разом із тим, позивачем заявлено вимогу про позбавлення відповідача батьківських прав відносно доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Щодо позбавлення батьківських прав відповідача суд виходить з наступного.

Слід зазначити, що, окрім обов`язку батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття (ст. 180 СК України) не залежно від перебування останніх у шлюбі чи стягнення аліментів у примусовому порядку за рішенням суду, на батьків покладається обов`язок піклуватися про дитину, її здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток (ст. 150 СК України).

Відповідно до частини першої статті 12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою (частина третя статті 51 Конституції України).

Згідно зі ст. ст. 9, 18 Конвенції «Про права дитини», ратифікованої Постановою Верховної Ради України 27.02.1991 р., батьки несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Відповідно до статті 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини.

Згідно зі ст. 166 СК України позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька, так і для дитини.

Згідно з ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

У пункті 16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» судам роз`яснено, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Як на підставу позбавлення батьківських прав відповідача, позивач посилалась на те, що він ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини, а саме не відвідує дитину, ані у будні ані у святкові та важливі для дитини дні, не підтримує зв`язок з дочкою та не має з нею зустрічей, не цікавиться її здоров`ям, навчанням, взагалі не приймає жодної участі у її житті.

Судом встановлено, що дитина проживає разом із матір`ю (позивачем у справі); батько дитини (відповідач проживає окремо).

Згідно з письмовими поясненнями ОСОБА_8 від 06.04.2019 року, яка є хрещеною матір`ю неповнолітньої ОСОБА_3 , остання повідомляла, що батько ОСОБА_3 не був присутній у свята чи будні та на дні народження ОСОБА_3 , не відвідував у садочку на випускному вечорі; у її присутності ОСОБА_3 про зустрічі з батьком не розповідала.

Згідно з письмовими поясненнями ОСОБА_10 , яка є другом родини, остання повідомляла, що батько ОСОБА_3 не відвідує дочку ані в будні ані у святкові дні; в часи спільних зустрічей з позивачем та її дочкою ОСОБА_3 , серед іншого на дачі у с. Водяна Балка, де проживає батько дитини, останній жодного разу не відвідав дочку ОСОБА_3 та приділив їй уваги.

Згідно з письмовими поясненнями ОСОБА_13 від 16.04.2019 року остання, як друг родини позивача, серед іншого повідомляла, що за часи спільних зустрічей ОСОБА_3 ніколи про зустрічі з батьком нічого не розповідала.

Згідно з письмовими поясненнями ОСОБА_14 остання, як член родини позивача (рідна сестра позивача), повідомляла, що батько неповнолітньої ОСОБА_3 не забезпечує її взагалі, не відвідує та не займається її вихованням з 2004 року по теперішній час; вона, разом із батьками допомагають позивачу виховувати ОСОБА_3 . Батько жодного разу не був присутній на виступах ОСОБА_3 , яка займається танцями; не відвідував ОСОБА_3 навіть у святкові дні та дні народження останньої.

Допитані у судовому засіданні 05.09.2019 року в якості свідків ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_10 підтвердили факт ухилення відповідача від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню неповнолітньої дочки ОСОБА_3 .

Рішенням виконавчого комітету Шевченківської районної у м. Полтаві ради від 24.09.2019 року № 219 затверджено висновок про доцільність позбавлення батьківських прав гр. ОСОБА_2 відносно його неповнолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Оцінивши належність, достовірність, кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності, суд вважає, що підстави, на які посилається позивач, наполягаючи на позбавлення батьківських прав, а саме ухилення батька від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини, є обґрунтованими, підтвердженими зібраними доказами, яких суд вважає достатніми для задоволення позову.

Щодо стягнення судового збору, суд виходить з наступного.

Частиною 6 ст. 141 ЦПК України передбачено, що якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

Позивач, на підставі п.п. 14 п. 2 ст. 3 Закону України «Про судовий збір», був звільнений від сплати судового збору при зверненні до суду із вказаним позовом.

У позові заявлено дві позовні вимоги майнового та немайнового характеру (стягнення пені за прострочення сплати аліментів та позбавлення батьківських прав), за кожну з яких підлягав сплаті судовий збір у розмірі, передбаченому ст. 4 Закону України «Про судовий збір», а саме: за позовну вимогу немайнового характеру - 768,40 грн.; за позовну вимогу майнового характеру (1 % від суми заявлених майнових вимог - 171183,27 грн.) - 1 711,83 грн., що разом становить - 2480,23 грн.

Таким чином, з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у загальній сумі 2 480,23 грн.

Керуючись ст. ст. 150, 164, 166, 180-183, 191, ч. 1 ст. 196 СК України; Законом України «Про охорону дитинства»; Конвенцією «Про права дитини», ратифікованою Постановою Верховної Ради України 27.02.1991 р.; постановою Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав»; ст. ст. 1-6, 10, 76-81, 83, 89, 141, 258, 259, 263-265, 280-282 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи - Служба у справах дітей виконавчого комітету Шевченківської районної у м. Полтаві ради, Диканський РВ ДВС ГТУЮ у Полтавській області, про стягнення пені за порушення строку сплати аліментів на утримання дитини та позбавлення батьківських прав- задовольнити в повному обсязі.

Позбавити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , батьківських прав відносно доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , пеню за несплату аліментів, призначених до стягнення на підставі рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 28.05.2004 року № 2-3478, за період з 01.07.2017 року по 01.07.2019 рік у розмірі 171 183,27 грн.

Стягнути ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 2 480,23 грн.

Сторони у справі:

Позивач - ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , адреса АДРЕСА_1 ).

Відповідач - ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса АДРЕСА_2 ).

Рішення може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до Полтавського апеляційного суду як суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а учасником справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, зазначених вище, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Повний текст рішення складено та проголошено 08.11.2019 року.

Суддя Материнко М.О.