Справа №568/641/18
Провадження №2/568/259/19
18 січня 2019 р. м.Радивилів
Радивилівський районний суд Рівненської області у складі:
головуючого судді Панчука М.В.,
за участі секретаря судового засідання Саган В.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Радивилів цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства ОСОБА_1 «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором,
ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулося до суду із позовною заявою до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, посилаючись на те, що з відповідачем по справі 18.04.2007 року було укладено кредитний договір № б/н, згідно якого відповідачеві був наданий кредит у розмірі 1500,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 22.80% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. У звязку з порушенням відповідачем умов даного договору, станом на 31.03.2018 року за ним склалась заборгованість за кредитним договором у сумі 17 356 грн. 90 коп.
У судове засідання позивач явки свого представника не забезпечив, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, позивача подав разом із позовом заяву про розгляд справи за відсутності представника та у заочному порядку.
Відповідач повідомлявся належним чином про розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження, відзив до суду не надав.
У зв'язку із неявкою в судове засідання відповідача, який був належним чином повідомлений про проведення судового засідання, та від якого не надходило заяви про розгляд справи за його відсутності, причини неявки ним не повідомлені, відзиву на позов не подано, а позивач не заперечував проти вирішення справи у заочному порядку, розгляд справи здійснювався за відсутності відповідача, на підставі ч. 1 ст. 280 ЦПК України, за наявними у справі доказами (у заочному порядку).
Суд, дослідивши матеріали справи, встановивши фактичні обставини справи та зміст спірних правовідносин вважає, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав.
Як встановлено в судовому засіданні 18.04.2007 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» і ОСОБА_2 було укладено кредитний договір № б/н, згідно якого позивачем був наданий кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок у розмірі 1500 грн. 00 коп. Відповідач в свою чергу, зобов'язався щомісяця в строки, визначені кредитним договором здійснювати погашення частини суми заборгованості за кредитом і сплачувати проценти за ним.
ОСОБА_2 погашення кредиту у строки та на умовах, зазначених в кредитному договорі не здійснював, чим порушив взяті на себе зобов'язання за кредитним договором.
З розрахунку заборгованості за кредитним договором вбачається, що станом на 31.03.2018 р. за ОСОБА_2 утворилася заборгованість у сумі 17 356 грн. 90 коп., яка складається із: заборгованості за процентами 11 491 грн. 65 коп., заборгованість за пенею 3 312 грн. 60 коп., а також штрафи відповідно до Умов та правил надання банківських послуг: 500 грн. 00 коп. штраф (фіксована частина), 802 грн. 71 коп. (процентна складова).
При вирішенні позову суд керується наступними нормами права.
Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.
Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання повинні виконуватися належним чином у встановлений термін відповідно до умов договору. Так, позичальник допустив істотні порушення умов кредитного договору.
Згідно ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.
У разі порушення зобов'язань відповідно до ст. 611 ЦК України настають правові наслідки, встановлені договором або законом.
Суду не надано належних та допустимих доказів, які свідчать про наявність підстав для звільнення від відповідальності за порушення зобов'язання відповідно до ст. 617 ЦК України.
Отже, відповідач зобовязаний виконувати кредитний договір у відповідності до його умов та законодавства.
При укладенні кредитного договору від 18.04.2007 р., беручи на себе певні зобовязання, сторони повинні були чітко усвідомлювати та врахувати всі ризики, що повязані з грошовими зобовязаннями.
Проаналізувавши встановлені конкретні обставини по справі, оцінивши надані сторонами в силу вимог ст. 76 ЦПК України докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що ОСОБА_2 не виконав зобов'язання за кредитним договором та вважає за необхідне стягнути з нього на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором у розмірі 16 054 (шістнадцять тисяч пятдесят чотири) гривні 19 копійок, з яких: 1 249,94 грн. - тіло кредиту, 11 491,65 грн. - нараховані відсотки за користування кредитом, 3 312,60 грн. - заборгованість за пенею.
В іншій частині позовних вимог щодо стягнення з відповідача нарахованих позивачем штрафних санкцій у звязку з порушенням відповідачем умов договору, а саме: 500 грн. 00 коп. штраф (фіксована частина); 802 грн. 71 штраф (процентна складова), суд прийшов до наступного висновку.
Відповідно до положень ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.
Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання.
Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.
Між тим, позивач просить застосувати до відповідача подвійну цивільно-правову відповідальність одного й того ж виду за одне й те саме правопорушення договірного зобовязання - прострочення виконання зобовязання, що суперечить вимогам ч. 1 ст. 61 Конституції України та ч. 3 ст. 509 ЦК України, згідно з якими ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те ж саме правопорушення, а зобовязання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.
Тому, суд вважає за необхідне відмовити у задоволенні позову в частині стягнення штрафу, а саме: фіксована частина у розмірі 500 грн. 00 коп. та процентна складова 802 грн. 71 коп., що в сумі становить 1 302 грн. 71 коп.
Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом України у постанові від 23.01.2018 року у справі № 554/2743/14-ц.
Згідно платіжних доручень, які містяться в матеріалах справи, позивачем при пред'явленні позову до суду було сплачено судовий збір у розмірі 1762 грн.
Керуючись ст.ст. 12, 13, 89, 141-142, 206, 259, 263-265, 268, 273, 354, 430 ЦПК України, суд
В задоволенні решти позовних вимог відмовити.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Апеляційна скарга на рішення Радивилівського районного суду Рівненської області подається до Рівненського апеляційного суду безпосередньо або через Радивилівський районний суд Рівненської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Дата складення повного судового рішення 22.01.2019 року.

Суддя М.В. Панчук