Справа № 344/1808/18
Провадження № 22-ц/4808/198/19
Головуючий у 1 інстанції Татарінова О. А.
Суддя-доповідач Томин
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 січня 2019 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський апеляційний суд в складі:

головуючої Томин О.О.

суддів: Мелінишин Г.П., Ясеновенко Л.В.

за участю секретаря Капущак С.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Івано-Франківського міського суду, постановлену суддею Татаріновою О.А. 5 листопада 2018 року в м. Івано-Франківську в справі за скаргою ОСОБА_2, зацікавлена особа: ПАТ «ПроКредитБанк», на дії Головного державного виконавця Івано-Франківського міського відділу державної виконавчої служби Кузика Івана Івановича щодо оцінки нерухомого майна у зведеному виконавчому провадженні ВП №54240324,

в с т а н о в и в:

В провадженні Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області знаходиться скарга ОСОБА_2, зацікавлена особа: ПАТ «ПроКредитБанк», на дії Головного державного виконавця Івано-Франківського міського відділу державної виконавчої служби Кузика Івана Івановича щодо оцінки нерухомого майна у зведеному виконавчому провадженні ВП №54240324.

Ухвалою від 5 листопада 2018 року дану скаргу ОСОБА_2 залишено без розгляду у зв'язку з повторною неявкою скаржника в судове засідання.

Не погоджуючись із вказаною ухвалою, ОСОБА_2 подала до суду апеляційну скаргу, яку мотивувала тим, що вказана ухвала є незаконною, та такою, що винесена з порушенням процесуального закону.

Зазначила, що залишаючи скаргу без розгляду, суд першої інстанції виходив з того, що 5 листопада 2018 року належним чином повідомлений скаржник повторно не з'явився в судове засідання та не повідомив про причину неявки.

Однак 03 вересня 2018 року представник ОСОБА_2 брав участь у розгляді справи. Наступне засідання було призначене на 24 жовтня 2018 року. Згідно протоколу судового засідання розгляд справи було відкладено за клопотанням представника ОСОБА_2, тобто суд визнав поважною причину неявки представника в судове засідання 24 жовтня 2018 року і відклав розгляд справи на 5 листопада 2018 року.

На а.с. 170 є рекомендоване повідомлення про те, що нібито 29 жовтня 2018 року відправлення вручено уповноваженому, однак у вказаному повідомлені у графі «розписки в одержані» значиться підпис без жодної розшифровки хто саме отримав. В той же час згідно інформації з сайту Укрпошти вбачається, що відправлення вручено: особисто 27.10.2018 року. Таким чином таке повідомлення не може бути доказом вручення їй чи її представнику ОСОБА_4 повістки про виклик до суду, адже немає розшифровки підпису, а також містить розбіжності в датах вручення.

Тому вважає, що не тільки повторної, але й жодної неявки без поважних причин до суду зі сторони апелянти не було, а висновок про повторну неявку та неповідомлення про причини неявки не відповідає обставинам справи.

Крім того зазначає, що, на її думку, така ухвала постановлена з порушенням положень ст. 223 ЦПК України, відповідно до якої неявка в судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце розгляду цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Просить ухвалу Івано-Франківського міського суду від 5 листопада 2018 року скасувати, а справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

В судовому засіданні апеляційного суду представник апелянта доводи апеляційної скарги підтримав.

Представники ПАТ «ПроКредитБанк» та Івано-Франківського міського відділу державної виконавчої служби в судове засідання не з'явилися, причини неявки суду не повідомили, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялися у встановленому законом порядку.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника апелянта, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно з п. 16 ч. 1 ст. 353 ЦПК України окремо від рішення суду можуть бути оскаржені в апеляційному порядку ухвали суду першої інстанції щодо залишення позову (заяви) без розгляду.

Судом встановлено, що 12.02.2018 року ОСОБА_2 звернулася в суд зі скаргою на дії Головного державного виконавця Івано-Франківського міського відділу державної виконавчої служби Кузика Івана Івановича щодо оцінки нерухомого майна у зведеному виконавчому провадженні ВП №54240324.

Ухвалою Івано-Франківського міського суду від 19.02.2018 року було відкрито провадження у даній справі, призначено судове засідання на 27.02.2018 року на 12:30 год.

Ухвалою Івано-Франківського міського суду від 27.02.2018 року до участі в розгляді скарги залучено ПАТ «ПроКредитБанк», розгляд справи відкладено на 23.03.2018 року на 15:00 год.

В подальшому 23.03.2018 року та 26.03.2018 року по справі було оголошено перерву.

26.04.2018 року скаржник ОСОБА_2 подала до суду клопотання про відкладення судового засідання 27.04.2018 року у зв'язку з необхідністю укладення договору про надання правової допомоги з іншим адвокатом.

Судове засідання було відкладено на 17.05.2018 року.

В судовому засіданні 17.05.2018 року брав участь представник скаржника ОСОБА_4, по справі було оголошено перерву до 27.06.2018 року.

27.06.2018 року та 11.07.2018 року розгляд справи було відкладено у зв'язку з неявкою сторін.

В черговому судовому засіданні 03.09.2018 року був присутній представник скаржника ОСОБА_4, по справі оголошено перерву до 24.10.2018 року.

23.10.2018 року представник скаржника подав до суду клопотання про відкладення розгляду скарги у зв'язку з перебування у відпустці до 01.11.2018 року, до якого долучив копію наказу про відпустку з 17.10.2018 року по 31.10.2018 року (а.с. 163-164).

Судом було відкладено розгляд справи на 05.11.2018 року та направлено на адреси сторін повістки про виклик до суду (а.с. 166-168), які були отриманні останніми, що підтверджується відповідними рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення (а.с. 169-170).

З протоколу судового засідання від 05.11.2018 року вбачається, що скаржник та її представник в судове засідання не з'явились (а.с. 171), жодних клопотань або заяв від них не надходило.

Постановляючи ухвалу про залишення скарги без розгляду, суд першої інстанції виходив керувався п. 3 ч. 1 ст. 257 ЦПК України та вважав, що належним чином повідомлений скаржник повторно не з'явилася в судове засідання, заяв про розгляд справи за її відсутності до суду не надходило.

Однак, погодитися з такими висновками апеляційний суд не може з огляду на наступне.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 257 ЦПК України суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо належним чином повідомлений позивач повторно не з'явився в судове засідання або не повідомив про причини неявки, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і його нез'явлення не перешкоджає розгляду справи.

За змістом п. 1 ч. 1, ч. 3 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.

Частиною 2 ст. 223 ЦПК України встановлено вичерпний перелік підстав відкладення розгляду справи.

Так, відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 223 ЦПК України суд відкладає розгляд справи в судовому засіданні в межах встановленого цим Кодексом строку у зв'язку з першою неявкою в судове засідання учасника справи, якого повідомлено про дату, час і місце судового засідання, якщо він повідомив про причини неявки, які судом визнано поважними.

Згідно з ч. 5 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки позивача в судове засідання без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки суд залишає позовну заяву без розгляду, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, і його нез'явлення не перешкоджає вирішенню спору.

З аналізу наведених норм права вбачається, що умовами залишення позовної заяви без розгляду у випадку повторної неявки в судове засідання позивача є: повторна, тобто друга поспіль неявка позивача в судове засідання; повідомлення позивача про судове засідання належним чином; відсутність поважних причин неявки позивача в судове засідання, або неповідомлення позивачем про причини його неявки в судове засідання; нез'явлення в судове засідання позивача перешкоджає вирішенню спору; від позивача не надходила заява про розгляд справи за його відсутності і його нез'явлення не перешкоджає розгляду справи.

Враховуючи те, що представник ОСОБА_2 - ОСОБА_4 у своїй заяві про відкладення розгляду справи від 23.10.2018 року повідомив причини неявки у судове засідання 24.10.2018 року (а.с. 163-164), а судом першої інстанції засідання від 24.10.2018 року було відкладене, а відтак згідно п. 2 ч. 2 ст. 223 ЦПК України визнано поважність причин неявки, судова колегія приходить до висновку, що у суду першої інстанції були відсутні підстави для залишення позовної заяви без розгляду згідно вимог, визначених ч. 5 ст. 223, п. 3 ч. 1 ст. 257 ЦПК України.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначено гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права.

Як свідчить позиція Європейського суду з прав людини у багатьох справах, основною складовою права на суд є право доступу, в тому розумінні, що особі має бути забезпечена можливість звернутись до суду для вирішення певного питання, і що з боку держави не повинні чинитись правові чи практичні перешкоди для здійснення цього права.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 379 ЦПК України однією із підстав для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є порушення норм процесуального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Беручи до уваги зазначене та з метою забезпечення скаржнику доступу до правосуддя для захисту прав, які вона вважає порушеними, апеляційний суд приходить до висновку про скасування ухвали суду першої інстанції про залишення скарги без розгляду та направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 374, 379, 381-384, 389, 390 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Ухвалу Івано-Франківського міського суду від 5 листопада 2018 року скасувати, направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено 24 січня 2019 року.

Головуюча: Томин О.О.

Судді: Мелінишин Г.П.

Ясеновенко Л.В.