Провадження №2/760/991/19
Справа №760/7403/18
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
14 лютого 2019 року Солом'янський районний суд м. Києва
в складі: головуючого судді - Усатової І.А.,
за участю секретаря - Ковальської К.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа: Солом'янська районна в м. Києві державна адміністрація ( відділ з питань реєстрації місця проживання/перебування фізичних осіб) про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, -
Позивачі звернулися до суду з позовною заявою та просять визнати ОСОБА_3 таким, що втратив право користування квартирою АДРЕСА_1
Позивачі посилаються на те, що вони є співвласниками частини житлового будинку, що розташований за адресою: АДРЕСА_1, на підставі договору купівлі-продажу частини житлового будинку від 23.06.2005. Житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1, - є будинком приватного житлового сектору, складається із трьох окремих квартир (які є окремими об'єктами права власності), мають спільне подвір'я.
Позивачі зазначили, що на даний момент за вищевказаною адресою зареєстровано наступні особи: ОСОБА_4 (мати ОСОБА_1.), ОСОБА_5 (син ОСОБА_1.), ОСОБА_2 (співвласник ж/б), ОСОБА_3 (колишній чоловік ОСОБА_1.), ОСОБА_1, ОСОБА_6 (донька ОСОБА_1.), ОСОБА_7 (син ОСОБА_1.).
Позивачі вказали, що з травня 2014 року відповідач ОСОБА_3 у вищевказаному житловому будинку не проживає. Влітку 2014 року відповідач з'явився за вказаною вище квартирою та частково вивіз свої речі, повторно відповідач з'явився в серпні 2014 року з метою забрати документи, які знаходилися в будинку, та з того періоду відповідач не проживає за вказаною адресою та не повідомляв про своє нове місце проживання.
Зазначили, що шлюб між ОСОБА_1 та відповідачем розірвано рішенням Солом'янського районного суду м. Києва від 04.12.2014.
Вказали, що у зв'язку із тривалим не проживанням відповідача за вказаною адресою, було складено Акти не проживання особи за місцем реєстрації від 20.05.2017, 05.08.217, 17.11.2017.
Позивачі пояснили, що 14.03.2015 між ними укладено шлюб, що пояснює про зміну прізвища ОСОБА_1.
Посилаються на те, що відповідач самостійно виселився із житлового будинку, фактично ще перебуваючи у зареєстрованому шлюбі з позивачем-1. В подальшому, вже не будучи членом родини власника, вчиняв дії, спрямовані на руйнування частин будинку (вибив стіну цокольного поверху (у підвалі), вчиняв бійку із співвласником житлового будинку, неодноразово ініціював конфлікти із матір'ю та сином позивача-1, маніпулював фактом своєї реєстрації з метою наклепу щодо зберігання зброї у будинку, окрім цього, жодних витрат на утримання житлового будинку та прилеглої території, поточного ремонту відповідач не несе.
Ухвалою судді від 29.03.2018 відкрито загальне позовне провадження у справі та призначено підготовче судове засідання.
Ухвалою суду від 16.10.2018 закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті.
02.01.2019 на адресу суду від представника позивачів надійшло клопотання про доручення до справи доказів, обґрунтоване тим, що в провадженні Солом'янського районного суду м. Києва перебувала цивільна справа №760/8183/18 за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1, третя особа: ОСОБА_2, про визнання права власності на ј частину квартири за адресою: АДРЕСА_1, та усунення перешкод у користуванні приміщенням. За результатами розгляду цієї справи в порядку спрощеного провадження з викликом сторін судом було прийнято рішення від 10.10.2018 про відмову в задоволенні позову, та 12.11.2018 дане рішення суду набрало законної сили. Сторона позивача вважає, що вказане рішення суду має важливе значення при розгляді даної справи, оскільки, підтверджує відсутність у відповідача правових підстав користуватись квартирою за адресою: АДРЕСА_1 та відповідно бути зареєстрованим за даною адресою. Сторона позивача вказує, що про наявність вказаного рішення суду позивачам стало відомо після підготовчого судового засідання у справі №760/7403/18, оскільки надійшло на адресу представника позивача 19.12.2018.
Позивачі в судове засідання не з'явилися, представник позивачів подав до суду заяву про розгляд справи без їх участі та участі їх представника, проти заочного рішення не заперечують, позов підтримують.
Відповідач у судове засідання не з'явилися, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином у порядку, визначеному ч. 1 ст. 130 ЦПК України. Про причину неявки суд до відома не поставив. Судові повістки, що направлялися на його адресу за зареєстрованим місцем проживання, повернулися до суду без вручення з відмітками поштового відділення про повернення в зв'язку з закінченням встановленого терміну зберігання.
Відповідно до ч. 3, 5, 8 ст. 128 ЦПК України судові виклики здійснюються судовими повістками про виклик.
Судова повістка про виклик повинна бути вручена з таким розрахунком, щоб особи, які викликаються, мали достатньо часу для явки в суд і підготовки до участі в судовому розгляді справи, але не пізніше ніж за п'ять днів до судового засідання
У разі ненадання учасниками справи інформації щодо їх адреси судова повістка надсилається фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку.
Днем вручення судової повістки є день поставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду.
Враховуючи вимоги даної норми закону суд вважає повідомлення відповідача про час розгляду справи належним.
Згідно ч.1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов:
1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання;
2) відповідач не з'явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин;
3) відповідач не подав відзив;
4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Виходячи з цього, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи.
Представник третьої особи в судове засідання не з'явився, від представника третьої особи до суду 23.05.2018 надійшли пояснення, в яких зазначено, що Солом'янська районна в м. Києві державна адміністрація ознайомившись з позовною заявою ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа: Солом'янська районна в м. Києві державна адміністрація про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, просить винести законне та обґрунтоване рішення і просить розглядати справу без участі їх представника, а також повідомили, що відділ з питань реєстрації місця проживання/перебування фізичних осіб Солом'янської районної в м. Києві державної адміністрації не самостійним структурним підрозділом з правом юридичної особи, а отже не може бути стороною в справі.
Врахувавши заяву представника позивачів, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, суд приходить до наступного.
Відповідно до ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд, має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.
У разі порушення своїх прав власник, згідно зі статтею 391 ЦК України, має право, зокрема, вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.
При цьому положення статті 391 ЦК України підлягають застосуванню лише в тих випадках, коли між сторонами не існує договірних відносин і майно перебуває у користуванні відповідача не на підставі укладеного з позивачем договору.
Судом встановлено, що на підставі договору купівлі-продажу частини житлового будинку, зареєстрованого в реєстрі за № 3518 від 23.06.2005 та посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу, ОСОБА_2 та ОСОБА_8, є співласниками частини житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1.
Рішенням Солом'янського районного суду м. Києва від 04.12.2014 шлюб між ОСОБА_9 та ОСОБА_3 розірвано.

Згідно свідоцтва про шлюб від 14.03.2015, виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану Солом'янського районного управління юстиції у м. Києві зареєстровано шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1, прізвище після державної реєстрації шлюбу дружини - ОСОБА_2.

Позивачі, звертаючись до суду з позовом, вказали, що в належній їм квартирі за адресою: АДРЕСА_1, зареєстрований колишній чоловік ОСОБА_1 - ОСОБА_3, однак, останній у вказаному житловому приміщенні не мешкає.

Крім того, в матеріалах справи містяться Акти про не проживання особи за місцем реєстрації від 20.05.2017, 05.08.2017, 19.08.2017, 17.11.2017, якими підтверджується, що ОСОБА_3 протягом останніх трьох років не проживає за адресою: АДРЕСА_1.

Рішенням Солом'янського районного суду м. Києва від 10.10.2018, яке набрало законної сили 12.11.2018, у справі №760/8183/18, у задоволенні позову ОСОБА_3 до ОСОБА_1, третя особа: ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя, та усунення перешкод у користуванні житловим приміщенням відмовлено. Із вказаного рішення вбачається, що позивач просив виділити йому у власність ј частини квартири АДРЕСА_5.

Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

За правилами ст. ст. 16, 386, 391 ЦК України власник має право звернутися до суду з вимогою про захист порушеного права будь-яким способом, що є адекватним змісту порушеного права, який враховує характер порушення та дає можливість захистити порушене право.

Відповідно до п. 33 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ № 5 від 07.02.2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» відповідно до положень статей 391, 396 ЦК позов про усунення порушень права, не пов'язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном (має речове право) з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача, не пов'язаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння.

За умовами ч.3 ст. 12, ч.1 ст. 13 ЦПК України обов'язок доказування покладається на сторони у справі.

Статтею 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Суд, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, системний аналіз положень чинного законодавства України, враховуючи, що відповідач своїм правом з`явитися в суд і спростувати доводи позивача не скористався, будь-яких доказів, які б відповідали вимогам ст.ст. 76-81 ЦПК України про перешкоди в користуванні спірним житлом відповідачем не надано і клопотань перед судом про їх витребування не заявлено, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог, а саме: щодо визнання ОСОБА_3 таким, що втратив право користування квартирою, розташованою за адресою: АДРЕСА_1.

Керуючись ст. ст. 15, 16, 319, 386, 391 ЦК України, ст. ст. 4, 5, 12, 13, 76 - 82, 141, 259, 263 - 265, 268, 273, 280 -284 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа: Солом'янська районна в м. Києві державна адміністрація ( відділ з питань реєстрації місця проживання/перебування фізичних осіб) про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням - задовольнити.

Визнати ОСОБА_3, таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме: квартирою АДРЕСА_1

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Київського апеляційного суду через суд першої інстанції.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, який його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя: