24.01.2019 227/236/19
У Х В А Л А

24 січня 2019 року м. Добропілля

Суддя Добропільського міськрайонного суду Донецької області Любчик В.М. розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до акціонерного товариства «Українська залізниця» про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні,-

в с т а н о в и в:

22 січня 2019 року позивач звернулася до Добропільського міськрайонного суду Донецької області з позовною заявою до акціонерного товариства «Українська залізниця» про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні у розмірі 26867,68 грн.

Розглянувши подану заяву, суд вважає, що вона не може бути прийнята до провадження, так як не відповідає вимогам ст. ст. 175,177 Цивільного процесуального кодексу України.

Відповідно до частини 4 ст. 177 ЦПК України до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановленому порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Згідно ст. 3 Закону України від 08.07.2011 року № 3674-VI «Про судовий збір» за подання до суду позовної заяви та іншої заяви, передбаченої процесуальним законодавством, справляється судовий збір.

Порядок сплати судового збору визначено ст. 6 Закону України «Про судовий збір». На підтвердження сплати судового збору надається документ, що підтверджує його сплату.

Позивач зазначає, що він звільнений від сплати судового збору на підставі п. 1 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» відповідно до якої, від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про стягнення заробітної плати, поновлення на роботі.

До структури заробітної плати, визначеної у статті 2 Закону України «Про заробітну плату», входять: основна заробітна плата, додаткова заробітна плата та інші заохочувальні та компенсаційні виплати.

Зі змісту позовних вимог вбачається, що позивач просить стягнути середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні.

Відповідно до ст. 117 КЗпП України, у разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в ст. 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки фактичного розрахунку.

Середній заробіток, який стягується у відповідності до вимог ст. 117 КЗпП України, є санкцією за затримку розрахунку при звільненні і не є складовою заробітної плати.

Згідно з п.п. 3.9 Інструкції зі статистики заробітної плати, затвердженої наказом Державного комітету статистики України від 13 січня 2004 року № 5, суми, нараховані працівникам за час затримки розрахунку при звільненні відносяться до інших виплат, що не належать до фонду оплати праці. Теж саме стосується вихідної допомоги, повязаної зі звільненням з підстав передбачених ч.3 ст.38 КЗпП України.

Законом України від 22 травня 2015 року № 484-VIII з пункту 1 частини 1 ст. 5 Закону України від 08 липня 2011 року № 3674-VІ «Про судовий збір» виключено слова «за іншими вимогами, що випливають із трудових правовідносин».

Позивачі у справах за позовними вимогами, що випливають із трудових відносин, не звільняються від сплати судового збору, за винятком позивачів у двох категоріях: про стягнення заробітної плати та про поновлення на роботі, що узгоджується з висновками, викладеними у постанові Верховного Суду України від 30 листопада 2016 року у справі № 6-1121цс16 та постанові Верховного Суду від 25 квітня 2018 року № 61-1128св18, в яких зазначено, що середній заробіток це компенсація за порушені права, а не заробітна плата.

Таким чином, вимоги позивача про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку мають бути оплачені судовим збором.

Відповідно до пп.1 п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана фізичною особою судовий збір справляється в розмірі 1 відсотку ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Згідно ст. 7 Закону України від 23.11.2018 року № 2629-VIII «Про Державний бюджет України на 2019 рік», розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб з 01 січня 2019 року встановлено у розмірі 1921 гривні.

Таким чином, з урахуванням норм діючого законодавства позивачу рекомендується сплатити судовий збір за подачу позовної заяви у сумі 768,40 грн.

Судовий збір сплачується за такими реквізитами:

Отримувач коштів Добропільське УК/м.Добропілля/22030101

Код отримувача (код за ЄДРПОУ) 37755456

Банк отримувача Казначейство України (ел.адм.податків)

Код банку отримувача (МФО) 899998

Рахунок отримувача 5035

Код класифікації доходів бюджету 22030101

Призначення платежу: судовий збір за позовом (назва установи, організації позивача), Добропільський міськрайонний суд Донецької області.

На підтвердження оплати судового збору до суду необхідно надати оригінал квитанції про сплату судового збору у встановленому законом розмірі або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Враховуючи викладене, позивачу необхідно вжити заходів щодо усунення вищезазначених недоліків.

Відповідно до ст. 185 Цивільного процесуального кодексу України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом пяти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху. В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Разом з цим суд розяснює, що, якщо заявник відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 175 і 177 Цивільного процесуального кодексу України, заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Якщо заявник не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для її повернення.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 175, 177, 185, 260 Цивільного процесуального кодексу України, суддя

п о с т а н о в и в:

позовну заяву ОСОБА_1 до акціонерного товариства «Українська залізниця» про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні - залишити без руху, для усунення вказаних в ухвалі недоліків, надавши строк для усунення недоліків, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали.

Ухвала суду оскарженню не підлягає.

Головуюча суддя В.М. Любчик

24.01.2019