печерський районний суд міста києва
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 жовтня 2019 року Печерський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді Батрин О.В.,

при секретарі судових засідань Шевченко Т.В.,

учасники справи

стягувач: ОСОБА_1

боржник: ОСОБА_2

старший державний виконавець Печерського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві Маріуца Тетяна Вадимівна

розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу ОСОБА_1 на постанову старшого державного виконавця Печерського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві Маріуци Т.В. від 26.12.2018 про закінчення виконавчого провадження № 58043108,

ВСТАНОВИВ:

14 травня 2019 року стягував ОСОБА_1 звернулася до суду із скаргою в якій просила:

- визнати неправомірними рішення та дії старшого державного виконавця Печерського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві Маріуци Тетяни Вадимівни щодо закінчення виконавчого провадження відносно судового наказу № 757/54373/18-ц, виданого 09.01.2019 року Печерським районни судом міста Києва про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліментів на утримання дітей;

- визнати неправомірною та скасувати постанову про закінчення виконавчого провадження, винесену 21.03.2019 року старшим державним виконавцем Печерського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві Маріуцою Тетяною Вадимівною;

- зобов`язати старшого державного виконавця Печерського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві Маріуцу Тетяну Вадимівну усунути порушення прав та законних інтересів стягувача ОСОБА_1 та зобов`язати старшого державного виконавця відновити виконавче провадження № 58043108 та винести відповідну постанову про відновлення виконавчого провадження № 58043108 не пізніше наступного робочого дня з дня одержання відповідного рішення;

- постановити окрему ухвалу щодо притягнення старшого державного виконавця Печерського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві Маріуци Тетяни Вадимівни до дисциплінарної відповідальності.

Скарга мотивована тим, що 11 січня 2019 року старшим державним виконавцем Печерського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві Удовіцькою Є.В. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження за судовим наказом № 757/54373/18-ц, виданим 09.01.2019 року Печерським районним судом міста Києва про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліментів на утримання дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у розмірі однієї третини заробітку (доходу) боржника, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 05 листопада 2018 року до досягнення повноліття ОСОБА_3 та з 05.08.2023 року стягувати з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання ОСОБА_4 в розмірі 1/4 частини заробітку, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення повноліття.

29 січня 2019 року старшим державним виконавцем Печерського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві Удовіцькою Є.В. винесено постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника.

Однак, 16 квітня 2019 року стягувачу стало відомо, що старшим державним виконавцем Печерського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві Маріуцою Т.В. винесено постанову про закінчення вказаного виконавчого провадження, з підстав закінчення строку для даного виду стягнення, з посиланням на ст. 430 ЦПК України (стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць).

Стягувач вважає таку постанову неправомірною, винесеною в порушення вимог чинного законодавства України.

23 жовтня 2019 року стягувач надала заяву про поновлення строку звернення до суду за захистом своїх прав. Вказує, що про оскаржувану постанову їй стало випадково відомо лише 16 квітня 2019 року з Єдиного державного реєстру виконавчих проваджень. Зважаючи на те, що оскаржувана постанова всупереч положень ст. 28 Закону України «Про виконавче провадження» на адресу стягувача органами виконавчої служби не направлялася, стягувач просила суд поновити строк для подання скарги на зазначену постанову.

19 вересня 2019 року до суду від представника Печерського РВДВС м. Київ ГТУЮ у м. Києві Маріуци Т.В. надійшов відзив на скаргу, відповідно до якого вказує на відсутність порушень чинного законодавства в її діях при винесенні постанови від 26.12.2018 про закінчення виконавчого провадження № 58043108. Зазначає, що вказане рішення було прийняте на підставі положень п. 7 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження», відповідно до якого виконавче провадження підлягає закінченню у разі закінчення строку, передбаченого законом для відповідного виду стягнення, крім випадку, якщо існує заборгованість зі стягнення відповідних платежів. Так, судовий наказ, який перебував на виконанні не набрав законної сили та підлягав негайному виконанню лише в межах платежу за один місяць.

У судовому засіданні стягувач підтримала скаргу. Згодом у судове засідання стягувач не з`явилася, надала заяву про розгляд скарги за її відсутності, вимоги скарги підтримала в повному обсязі.

Інші учасники справи, будучи належним чином повідомленими, у судове засідання не з`явились, причини неявки суду не повідомили, що в розумінні ч. 2 ст. 450 ЦПК України не є перешкодою розгляду скарги.

Дослідивши матеріали скарги, суд дійшов таких висновків.

Згідно зі ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Скаргу може бути подано до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права або свободи (п. а) ч. 1 ст. 449 ЦПК України).

Відповідно до ч. 5 ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження» рішення та дії виконавця, посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені протягом 10 робочих днів з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи законних інтересів.

Обґрунтовуючи клопотання про поновлення строку на подання скарги стягувач зазначає, що про існування постанови старшого державного виконавця Печерського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві Маріуци Т.В. від 26.12.2018 про закінчення виконавчого провадження № 58043108 їй стало відомо лише 16 квітня 2019 р. з Єдиного державного реєстру виконавчих проваджень.

Згідно з п. 9 розділу II Правил ведення діловодства та архіву в органах державної виконавчої служби та приватними виконавцями, затверджених Наказом Міністерства юстиції України № 1829/5 від 07.06.2017 р., реєстрація вихідної кореспонденції органів державної виконавчої служби, приватного виконавця здійснюється в Автоматизованій системі виконавчого провадження в порядку, встановленому пунктами 5, 6 розділу IV Положення про автоматизовану систему. Дата реєстрації та вихідний номер документа формуються Системою. За даними про зареєстрований вихідний документ Системою формується журнал реєстрації вихідної кореспонденції.

Згідно з п. 5, 6 розділу II, п. 5 розділу IV Положення про автоматизовану систему виконавчого провадження, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України 05.08.2016 №2432/5, вихідна кореспонденція органів державної виконавчої служби (приватного виконавця), в тому числі документи виконавчого провадження, підлягає реєстрації у Автоматизованій системі виконавчого провадження. Дата реєстрації та вихідний номер документа, що є номером за порядком у відповідному році, формуються Системою автоматично. За даними про зареєстрований вихідний документ Системою формується журнал реєстрації вихідної кореспонденції. Документ виконавчого провадження, який направляється у паперовому вигляді, формується виконавцем у Системі до друку та вноситься до журналу реєстрації вихідної кореспонденції протягом 24 годин з моменту формування.

Відповідно до п. 2.10 розділу II Порядку роботи з документами в органах державної виконавчої служби, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України № 2274/5 від 25.12.2008 р., вихідна кореспонденція відправляється через діловода не пізніше наступного робочого дня після підписання (затвердження) документа (супровідного листа). Для реєстрації таких документів у Відділі ведеться Журнал реєстрації вихідної кореспонденції.

Разом з тим, в матеріалах справи відсутні будь-які відомості про про направлення на адресу стягувача постанови старшого державного виконавця Печерського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві Маріуци Т.В. від 26.12.2018 про закінчення виконавчого провадження № 58043108.

З урахуванням того, що суб`єктом оскарження не дотримано порядку направлення вихідної кореспонденції на адресу стягувача, не надано витягів з Журналу реєстрації вихідної кореспонденції чи доказів направлення оскаржуваних постанов засобами поштового зв`язку, клопотання стягувача про поновлення строку на звернення до суду із скаргою підлягає задоволенню.

Положеннями ч. 2, 3 ст. 451 ЦПК України передбачено, що у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника). Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Судом встановлено, що на примусовому виконанні у Печерському районному відділі державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві перебувало виконавче провадження № 58043108.

Постановою старшого державного виконавця Печерського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві Маріуци Т.В. закінчено виконавче провадження № 58043108, з підстав закінчення строку, передбаченого законом для відповідного виду стягнення.

Згідно з ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження підлягає закінченню у разі:

1) визнання судом відмови стягувача від примусового виконання судового рішення;

2) затвердження судом мирової угоди, укладеної сторонами у процесі виконання рішення;

3) припинення юридичної особи - сторони виконавчого провадження, якщо виконання її обов`язків чи вимог у виконавчому провадженні не допускає правонаступництва, смерті, оголошення померлим або визнання безвісно відсутнім стягувача чи боржника;

4) прийняття Національним банком України рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку-боржника;

5) скасування або визнання нечинним рішення, на підставі якого виданий виконавчий документ, або визнання судом виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню;

6) письмової відмови стягувача від одержання предметів, вилучених у боржника під час виконання рішення про передачу їх стягувачу, або знищення речі, що має бути передана стягувачу в натурі або оплатно вилучена;

7) закінчення строку, передбаченого законом для відповідного виду стягнення, крім випадку, якщо існує заборгованість із стягнення відповідних платежів;

9) фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом;

10) повернення виконавчого документа без виконання на вимогу суду або іншого органу (посадової особи), який видав виконавчий документ;

11) надіслання виконавчого документа до суду, який його видав, у випадку, передбаченому частиною третьою статті 63 цього Закону;

12) якщо рішення фактично виконано під час виконання рішення Європейського суду з прав людини;

13) непред`явлення виконавчого документа за відновленим виконавчим провадженням у строки, визначені статтею 41 цього Закону;

14) якщо стягнені з боржника в повному обсязі кошти не витребувані стягувачем протягом року та у зв`язку з цим перераховані до Державного бюджету України;

15) якщо коштів, що надійшли від реалізації заставленого майна (за виконавчим документом про звернення стягнення на заставлене майно), недостатньо для задоволення вимог стягувача - заставодержателя, а також якщо майно, яке є предметом іпотеки, передано іпотекодержателю або придбано ним відповідно до вимог Закону України "Про іпотеку" за виконавчим документом про звернення стягнення на майно, яке є предметом іпотеки;

16) погашення, списання згідно із Законом України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії" неустойки (штрафів, пені), інших штрафних, фінансових санкцій, а також інфляційних нарахувань і процентів річних, нарахованих на заборгованість теплопостачальних та теплогенеруючих організацій перед Національною акціонерною компанією "Нафтогаз України", її дочірньою компанією "Газ України", Публічним акціонерним товариством "Укртрансгаз" за спожитий природний газ, підприємств централізованого водопостачання та водовідведення, що надають послуги з централізованого водопостачання та водовідведення, послуги з постачання холодної води та послуги з водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем), перед постачальниками електричної енергії за спожиту електричну енергію, що підлягали виконанню на підставі виконавчого документа за судовим рішенням.

Відповідно п. 22 розділу ІII Інструкції з організації примусового виконання рішень закінчення виконавчого провадження здійснюється за наявності підстав та в порядку, визначеному в статті 39 Закону. У разі надходження на рахунок органу державної виконавчої служби коштів, стягнутих з боржника (у тому числі від реалізації майна боржника), достатніх для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника, виконавець після підготовки розпорядження державного виконавця, передбаченого пунктом 13 розділу VII цієї Інструкції, виносить постанову про закінчення виконавчого провадження на підставі пункту 9 частини першої статті 39 Закону.

Відповідно до п. 7 розділу І, абз. 1 п. 22 розділу ІІІ вищевказаної Інструкції постанова як окремий документ містить мотивувальну частину із зазначенням мотивів, з яких виконавець прийняв відповідне рішення (дійшов певних висновків), і посилання на норму закону, на підставі якого винесено постанову.

Як вбачається із змісту оскаржуваної постанови старшого державного виконавця Печерського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві Маріуци Т.В. від 26.12.2018, державний виконавець приймаючи рішення про закінчення виконавчого провадження № 58043108 керувалася положеннями ст. 430 ЦПК України, оскільки боржником перераховано стягувачу кошти в сумі 11 241, 25 грн., тобто виконано рішення в частині негайного виконання в межах платежу за один місяць.

Разом з тим, відповідно до резолютивної частини судового наказу № 757/54373/18-ц виданого 09.01.2019 року Печерським районним судом міста Києва про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліментів на утримання дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , стягненню підлягають кошти в розмірі однієї третини заробітку (доходу) боржника, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 05 листопада 2018 року до досягнення повноліття ОСОБА_3 та з 05.08.2023 року стягувати з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання ОСОБА_4 в розмірі 1/4 частини заробітку, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення повноліття.

При цьому, частиною першою статті 170 ЦПК України визначено, що боржник має право протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення копії судового наказу та доданих до неї документів подати заяву про його скасування до суду, який його видав, крім випадків видачі судового наказу відповідно до пунктів 4, 5 частини першої статті 161 цього Кодексу. Заява про скасування судового наказу може також бути подана органами та особами, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб.

Частиною 4 статті 161 ЦПК України визначено, що судовий наказ може бути видано, заявлено вимогу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину, якщо ця вимога не пов`язана із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства) та необхідністю залучення інших заінтересованих осіб.

З вказаного вбачається, що боржник не може звернутися до суду із заявою про скасування судового наказу в порядку встановленому статтею 179 ЦПК України. Проте, відповідно до вимог ч. 7 ст. 170 ЦПК України у разі видачі судового наказу відповідно до пункту 4 частини першої статті 161 ЦПК України, боржник має право звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів. Також, боржник в порядку ч. 8 ст. 170 ЦПК України може звернутися з заявою про перегляд судового наказу за ново виявленими обставинами.

Вказане спростовує доводи суб`єкта оскарження щодо того, що судовий наказ не набрав законної сили, а тому підлягав виконанню лише в межах сплати платежу за один місяць.

Враховуючи викладене постанова старшого державного виконавця Печерського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві Маріуци Т.В. від 26.12.2018 про закінчення виконавчого провадження № 58043108 є неправомірною.

Оскільки судом встановлена неправомірність постанови старшого державного виконавця Печерського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві Маріуци Т.В. від 26.12.2018 про закінчення виконавчого провадження № 58043108, суд дійшов висновку про необхідність зобов`язання старшого державного виконавця Печерського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві Маріуци Тетяни Вадимівни відновити виконавче провадження № 58043108 та винести відповідну постанову про відновлення виконавчого провадження № 58043108 не пізніше наступного робочого дня з дня одержання нею відповідного рішення.

При цьому, не підлягають задоволенню вимоги скарги про скасування судом оскаржуваної постанови, оскільки, виходячи із положень ч. 2 ст. 451 ЦПК України, такі вимоги не входять до компетенції суду.

Разом з цим, відповідно до ч. 3 ст. 262 ЦПК України суд може постановити окрему ухвалу щодо державного виконавця, іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця та направити її органам, до повноважень яких належить притягнення таких осіб до дисциплінарної відповідальності, або органу досудового розслідування, якщо суд дійде висновку про наявність в діях (бездіяльності) таких осіб ознак кримінального правопорушення.

Однак, постановлення окремої ухвали щодо державного виконавця, іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця є правом, а не обов`язком суду. Виходячи зі змісту скарги ОСОБА_1 , суд не вбачає підстав для постановлення такої ухвали.

Таким чином, вимоги скарги ОСОБА_1 підлягають задоволенню частково.

Керуючись ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження», розділом ІІІ Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 № 512/5, у редакції наказу Міністерства юстиції України від 29.09.2016 № 2832/5, ст. 447-453 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Поновити ОСОБА_1 строк звернення до суду зі скаргою.

Скаргу ОСОБА_1 на постанову старшого державного виконавця Печерського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві Маріуци Т.В. від 26.12.2018 про закінчення виконавчого провадження № 58043108 - задовольнити частково.

Визнати неправомірною постанову старшого державного виконавця Печерського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві Маріуци Т.В. від 26.12.2018 про закінчення виконавчого провадження № 58043108.

Зобов`язати старшого державного виконавця Печерського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві Маріуцу Т.В. відновити виконавче провадження № 58043108 та винести відповідну постанову про відновлення виконавчого провадження № 58043108 не пізніше наступного робочого дня з дня одержання вказаного рішення.

Про виконання ухвали повідомити суд і заявника не пізніше ніж у десятиденний строк з дня її одержання.

Ухвала суду може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного її тексту.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складення має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на ухвалу суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Апеляційні скарги подаються учасниками справи до Київського апеляційного суду або через Печерський районний суд м. Києва, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності ЦПК України в редакції від 15 грудня 2017 року.

Суддя О.В. Батрин