УХВАЛА

09 січня 2019 року

м. Київ

справа № 524/1283/13-ц

провадження № 61-11413св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Червинської М. Є.,

суддів: Антоненко Н. О. (суддя-доповідач), Журавель В. І., Крата В. І., Курило В.П.,

учасники справи:

позивач -акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк»,

відповідач - ОСОБА_4,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи касаційну скаргу ОСОБА_4 на рішення апеляційного суду Полтавської області від 16 грудня 2014 року в складі колегії суддів: Триголова В. М., Омельченко Л. М., Дорош А. І.,

ВСТАНОВИВ:

У лютому 2013 року публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (далі - АТ КБ «ПриватБанк», банк) звернулося до суду з позовом до ОСОБА_4, з урахуванням уточнених позовних вимог просило стягнути з відповідача на користь банку 103 097,96 грн заборгованості за кредитним договором, яка складається з: 6 360,02 грн заборгованості за кредитом, 33 987,57 грн заборгованості за процентами, 57 897,30 грн пені, 500 грн фіксованого штрафу та 4 389,07 грн штрафу за процентною складовою.

Позовна заява мотивована тим, що 18 жовтня 2006 року між банком та ОСОБА_4 укладено кредитно-заставний договір, за умовами якого ОСОБА_4 отримав кредит у розмірі 9 997,00 грн зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 25,08 % річних на суму залишку заборгованості за кредитом, з кінцевим строком повернення 17 жовтня 2008 року.

У зв'язку з порушенням відповідачем зобов'язань за кредитним договором, станом на 02 липня 2013 року утворилася заборгованість за кредитним договором у розмірі 103 097,96 грн.

Рішенням Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 27 лютого 2014 року позов банку задоволено частково, стягнуто з ОСОБА_4 на користь АТ КБ «ПриватБанк» 38 816,58 грн заборгованості за кредитним договором та 388,17 грн судового збору. В задоволенні іншої частини позову АТ КБ «ПриватБанк» відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що неналежне виконання ОСОБА_4 умов кредитного договору є підставою для стягнення з відповідача кредитної заборгованості. З урахуванням заяви про застосування позовної давності та тяжкого фінансового становища розмір пені підлягає зменшенню. Умова кредитно-заставного договору про сплату комісії не є послугою, а тому є нікчемною відповідно до пункту 4 статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів».

Рішенням апеляційного суду Полтавської області від 23 квітня 2014 року рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 27 лютого 2014 року в частині відмови в задоволенні позову банку скасовано, додатково стягнуто з ОСОБА_4 на користь АТ КБ «Приватбанк» 2 307 грн заборгованості за кредитом. В іншій частині рішення суду першої інстанції залишено без змін.

Рішення апеляційного суду мотивовано тим, що суд першої інстанції неправильно застосував до спірних правовідносин абзац 2 пункту 4 статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів», оскільки його редакція була прийнята відповідно до Закону № 3795-YI від 22 вересня 2011 року, тобто після укладання між сторонами кредитного договору. Крім того, ОСОБА_4 не заявляв вимогу про визнання нікчемним договору в цій частині. В іншій частині рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 08 жовтня 2014 року рішення апеляційного суду Полтавської області від 23 квітня 2014 року скасовано, справу передано на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Ухвала суду касаційної інстанції мотивована тим, що апеляційний суд скасовуючи рішення суду першої інстанції та додатково стягуючи з ОСОБА_4 2 307 грн заборгованості за кредитом, погодився з розміром заборгованості за тілом кредиту, зазначеним у розрахунку банку, однак не звернув уваги, що суд першої інстанції стягуючи проценти в розмірі 21 660,27 грн, а не 31 844,60 грн, як просив банк, виходив із розміру заборгованості за тілом кредиту, яка була меншою на 2 307 грн, у зв'язку з чим помилково залишив в цій частині рішення суду першої інстанції без змін, не навівши обґрунтування зменшення суми процентів.

Рішенням апеляційного суду Полтавської області від 16 грудня 2014 року рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 27 лютого 2014 року скасовано, позов банку задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_4 на користь АТ КБ «ПриватБанк» 57 543,46 грн заборгованості за кредитним договором, з яких: 6 360,02 грн заборгованості за кредитом, 31 844,60 грн заборгованості за відсотками за користування кредитом, 16 928,64 грн пені за 12 місяців, 500 грн фіксованого штрафу та 1 910, 20 грн штрафу за процентною складовою (5 % від суми заборгованості за кредитом), 575,43 грн судового збору. В задоволенні іншої частини позову банку відмовлено.

Рішення апеляційного суду мотивовано тим, що ОСОБА_4 неналежним чином виконував умови кредитного договору, укладеного між сторонами, в результаті чого виникла заборгованість, яка підлягає стягненню з відповідача на користь банку з урахуванням заяви відповідача про застосування позовної давності щодо нарахованої пені.

У касаційній скарзі, поданій 23 серпня 2016 року до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, ОСОБА_4 просить скасувати рішення апеляційного суду Полтавської області від 16 грудня 2014 року і ухвалити нове рішення, яким відмовити банку в задоволенні позову.

Касаційна скарга мотивована тим, що суди неправильно застосували норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, та порушили норми процесуального права. Позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін, договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі, однак його заява як позичальника від 18 жовтня 2006 року домовленості сторін щодо збільшення позовної давності до п'яти років не містить. Жодних платежів після 2007 року він не здійснював, а тому банк звернувшись у лютому 2013 року з цим позовом, пропустив позовну давність, про застосування якої він просив.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 31 жовтня 2016 року поновлено ОСОБА_4 строк на касаційне оскарження рішення апеляційного суду Полтавської області від 16 грудня 2014 року, відкрито касаційне провадження у справі та витребувано її матеріали з Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області.

Відповідно до підпункту 4 пункту першого розділу XIII Перехідних положень ЦПК України у редакції Закону України від 3 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Згідно зі статтею 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

28 лютого 2018 року справу передано до Верховного Суду.

Ухвалою Верховного Суду від 15 березня 2018 року справу призначено до розгляду.

На розгляд ВеликоїПалати Верховного Суду ухвалою Верховного Суду від 12 вересня 2018 року передано справу № 754/13763/15-ц за позовом АТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_5. про стягнення заборгованості за кредитним договором.

При цьому у вказаній справі Верховний Суд виходив із того, що у разі, якщо Умови та Правила надання банком кредиту, зокрема, й умова про збільшення строку позовної давності, не містять підпису позичальника та при цьому банк не надає належних доказів, які б підтверджували, що саме ці Умови розумів відповідач, підписуючи заяву позичальника, то такі Умови та Правила надання банком кредиту не можуть вважатися складовою частиною кредитного договору банку з цим позичальником.

Ухвалою Великої Палати Верховного Суду від 01 жовтня 2018 року прийнято для продовження розгляду справу № 754/13763/15-ц та призначено її до розгляду.

Правовідносини у справі № 754/13763/15-ц є подібними тим, що є предметом спору у справі №524/1283/13-ц, яка переглядається у касаційному провадженні.

За змістом пункту десятого частини першої статті 252 ЦПК України суд може з власної ініціативи зупинити провадження у справі у випадку перегляду судового рішення у подібних правовідносинах (у іншій справі) у касаційному порядку палатою, об'єднаною палатою, Великою Палатою Верховного Суду.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає за необхідне зупинити касаційне провадження у даній справі до закінчення перегляду в касаційному порядку Великою Палатою Верховного Суду справи № 754/13763/15-ц.

Керуючись статтями 252, 415 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої палати Касаційного цивільного суду,

УХВАЛИВ:

Зупинити касаційне провадження у справі № 524/1283/13-ц за позовом акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_4 про стягнення боргу за кредитним договором до закінчення перегляду Великою Палатою Верховного Суду в касаційному порядку справи № 754/13763/15-ц.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий М. Є. Червинська

Судді Н. О. Антоненко

В. І. Журавель

В. І. Крат

В. П. Курило