Справа №428/8233/19
Провадження №2/428/2168/2019
08 листопада 2019 року м. Сєвєродонецьк
Сєвєродонецький міський суд Луганської області у складі:
головуючого судді Кордюкової Ж.І.,
за участю секретаря Чумак Ю.А.,
представника позивача ОСОБА_1 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням,-
Представник позивача адвокат Воронко Віталій Васильович від імені та в інтересах ОСОБА_2 звернувся до Сєвєродонецького міського суду Луганської області з позовною заявою до ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням.
В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що ОСОБА_2 є власником квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 . У вищезазначеній квартирі разом з нею зареєстрований, але фактично не проживає більше шести років ОСОБА_3 . Наявність реєстрації відповідача у житловому приміщенні порушує її права та інтереси, як власника квартири, оскільки створює перешкоди у здійсненні нею права користування та розпоряджання своїм майном. Представник позивача звернувся з цим позовом до суду і просить визнати відповідача ОСОБА_3 таким, що втратив право користування житловим приміщенням, розташованим за адресою: АДРЕСА_1 .
Позивач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилася.
Представник позивача ОСОБА_1 в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити, не заперечував проти винесення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів.
Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не з`явився, про день, час і місце судового засідання справи повідомлявся належним чином, що підтверджується матеріалами справи. Причини неявки суду не повідомив, заяв про розгляд справи за його відсутності до суду не надходило.
Відповідач своїм правом на подачу відзиву не скористався.
08.11.2019 року судом було постановлено ухвалу про заочний розгляд справи.
Свідок ОСОБА_4 в судовому засіданні пояснила, що ОСОБА_2 - її підопічна вже три роки. Вона надає ОСОБА_2 , яка проживає у АДРЕСА_1 , соціальні послуги. Жодного разу онука цієї жінки вона не бачила, буває у неї два рази на тиждень. Куди поїхав онук ОСОБА_2 , вона не знає. Син позивача, який проживає у Російській Федерації, також не знає, де знаходиться його син ОСОБА_3 - онук ОСОБА_2 Про це їй особисто казав син позивача ОСОБА_2 , коли приїздив до м. Сєвєродонецька. Особистих речей онука в квартирі немає.
Свідок ОСОБА_6 в судовому засіданні пояснила, що ОСОБА_2 знає з першого дня проживання у будинку АДРЕСА_1 . ОСОБА_2 проживає у квартирі №НОМЕР_3 .Разом з нею проживав її син, у нього народилась дитина. Син ОСОБА_2 поїхав у Воронізьку область на постійне місце проживання. Приблизно у 2013 році до ОСОБА_2 приїхав жити онук ОСОБА_3 , який проживав м. Сєвєродонецьку проживав з дружиною і дитиною, працював. Близько п`яти років назад ОСОБА_3 поїхав до Російської Федерації у Воронізьку область до батька. ОСОБА_2 мешкає одна.
Заслухавши пояснення представника позивача, допитавши свідків, дослідивши письмові докази по справі, суд встановив наступне.
Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.
Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.
Згідно ст. 47 Конституції України кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду.
Відповідно до ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав і основних свобод людини, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.
Частиною 1 статті 319 ЦК України встановлено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.
Згідно із ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
В силу вимог ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.
За змістом ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Згідно з правовою позицією Постанови Верховного суду України від 16.01.2012 р. по справі за позовом про усунення перешкод у користуванні власністю у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, пред`явивши разом з тим одну з таких вимог: про позбавлення права власності на житлове приміщення; про позбавлення права користування житловим приміщенням; про визнання особи безвісно відсутньою; про оголошення фізичної особи померлою.
Відповідно до ст. 150 ЖК України, громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.
Відповідно до статті 405 ЦК України передбачено, що члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником.
В судовому засіданні встановлено, що квартира, розташована за адресою: АДРЕСА_1 , належить на праві приватної власності ОСОБА_2 , що підтверджується копією свідоцтва про право власності на житло, виданого 15.02.1994 року Фондом комунального майна згідно з розпорядженням (наказом) від 10.02.1994 року №2024. Право власності на зазначену квартиру зареєстроване в Сєвєродонецькому БТІ Луганської області 14.04.1994 року за №НОМЕР_4.
Судом встановлено, що відповідач ОСОБА_3 не проживає у спірній квартирі більше п`яти років, оскільки добровільно виїхав до іншого місця проживання за межі території України до Російської Федерації. Зазначена обставина підтверджується свідченнями свідків та поясненнями представника позивача.
Таким чином, враховуючи, що відповідач ОСОБА_3 за місцем реєстрації не проживає більше п`яти років без поважних причин, суд прийшов до висновку про те, що він втратив право користування спірним житловим приміщенням, а тому позовні вимоги ОСОБА_2 , підлягають задоволенню.
Відповідно до ст. 141 ЦПК України витрати по справі слід віднести за рахунок держави, оскільки позивач є інвалідом війни І групи та звільнена від сплати судового збору.
Керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 141, 258 - 259, 263 - 265, 268, 272 - 273, 280-283, 288-289, 354-355, Перехідними положеннями ЦПК України, суд, -
Позовні вимоги ОСОБА_2 задовольнити.
Визнати ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , таким, що втратив право користування житловим приміщенням, розташованим за адресою: АДРЕСА_1 .
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яку може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому ЦПК України.
Рішення може бути оскаржено шляхом подання апеляційної скарги до Луганського апеляційного суду через Сєвєродонецький міський суд Луганської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення в повному обсязі складено 13.11.2019 року.

Позивач: ОСОБА_2 , місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Представник позивача: адвокат Воронко Віталій Васильович, місцезнаходження: АДРЕСА_4 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Відповідач: ОСОБА_3 , місце проживання: АДРЕСА_1 .

Суддя Ж . І . Кордюкова Кордюкова