Справа № 204/8006/19
Провадження № 2/204/1965/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 грудня 2019 року м. Дніпро

Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого - судді Черкез Д.Л.

за участю секретаря судового засідання Старостенко Т.В.,

за участю позивача ОСОБА_1 ,

за участю відповідача ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Дніпрі цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів,-

ВСТАНОВИВ:

13 листопада 2019 року позивач звернулася до суду з позовною заявою, в якій просила стягнути з відповідача ОСОБА_2 аліменти на користь позивача ОСОБА_1 на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з 28 жовтня 2019 року і до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування позову вказує на те, що з 29 червня 2013 року вона перебувала у шлюбі з відповідачем, який рішенням Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 25 вересня 2019 року був розірваний. Від спільного життя сторони мають сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . На теперішній час неповнолітній син сторін проживає разом з позивачем. Зазначила, що після розірвання шлюбу відповідач ухиляється від покладеного на нього обов`язку утримувати дитину та не приймає участі у вихованні дитини. За таких обставин позивач змушена звернутись до суду з даним позовом та просить стягнути з відповідача на свою користь аліменти на утримання неповнолітнього сина.

02 грудня 2019 року відповідач ОСОБА_2 подав до суду відзив на позов, в якому зазначено, що відповідач визнає позовні вимоги частково, а саме просить стягувати з нього аліменти на утримання неповнолітнього сина у твердій грошовій формі у розмірі 1 500,00 грн. щомісячно, починаючи з дня ухвалення рішення. В обгрунтування відзиву зазначив, що з 29 червня 2013 року він дійсно перебував у шлюбі з відповідачем, який рішенням Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 25 вересня 2019 року був розірваний. Від спільного життя сторони мають сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Після розірвання шлюбу син сторін залишився проживати з позивачем. При цьому, він продовжує постійно спілкуватись з сином та приймає участь у його вихованні і утриманні. Твердження позивача про те, що відповідач не приймає участі в утриманні сина, є неправдивими. Протягом останнього року відповідач щомісяця сплачував позивачу грошові кошти на утримання сина у розмірі 1 500,00 грн. на місяць. Також, він постійно приймає участь у додаткових витратах на сина. У вересні 2019 року відповідач перерахував позивачу 1 880,00 грн., у жовтні 2019 року 1 500 грн., у листопаді 1 608,04 грн. Позивач фактично зловживає своїми батьківськими правами, періодично обмежуючи його спілкування з сином. Протягом 2019 року відповідач не був офіційно працевлаштований та не має стабільного і постійного заробітку, у зв`язку з чим вважає, що доцільним способом стягнення аліментів є визначення їх у твердій грошовій сумі у розмірі 1 500,00 грн. щомісячно, які він спроможний сплачувати. Також вважає, що вимоги позивача про стягнення аліментів з 28 жовтня 2019 року задоволенню не підлягають, оскільки за жовтень і листопад аліменти ним вже сплачені, що підтверджується відповідними квитанціями.

Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила суд їх задовольнити з підстав, наведених у позовній заяві.

Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав частково, у твердій грошовій сумі у розмірі 1 500 грн. щомісячно. Відповідач додатково пояснив суду, що він працює неофіційно, інших дітей не має, рухомого та нерухомого майна він також не має. Спільна з позивачем дитина має добрий стан здоров`я.

Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи та оцінивши наявні докази у їх сукупності, судом встановлені наступні фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що з 29 червня 2013 року сторони перебували в зареєстрованому шлюбі, який рішенням Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 25 вересня 2019 року по справі № 204/4868/19 було розірвано (а.с. 3). Вказане рішення набрало законної сили 28 жовтня 2019 року.

Від шлюбу сторони мають малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 , виданим повторно 16 жовтня 2014 року Красногвардійським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції, актовий запис № 1044 (а.с. 5). У вказаному свідоцтві про народження батьками дитини зазначені: позивач ОСОБА_1 мати, та відповідач ОСОБА_2 батько.

Сторонами визнавалося, що малолітній ОСОБА_3 проживає разом із матір`ю ОСОБА_1 та знаходиться на її утриманні.

Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька. Причому обов`язком особистим і індивідуальним.

Згідно до ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

З викладеного вбачається, що в даному випадку саме позивачу, як матері дитини, разом з якою проживає дитина, належить право вибирати спосіб стягнення аліментів на утримання дитини, а тому твердження відповідача про те, що аліменти на утримання дитини з нього слід стягувати саме у твердій грошовій сумі, а не у частці від доходу, судом до уваги не приймаються та відхиляються.

При визначені розміру аліментів, відповідно до ст. 182 Сімейного кодексу України, суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Згідно ч. 1 ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Судом встановлено, що відповідач перебуває у працездатному віці, а отже має можливість утримувати дитину.

Судом також встановлено та визнавалося сторонами що спільна дитина сторін ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , має добрий стан здоров`я.

Відповідач інших неповнолітніх та непрацездатних осіб на своєму утриманні не має, позовні вимоги про стягнення аліментів визнає частково, у твердій грошовій формі у розмірі 1 500,00 грн. щомісячно.

Вирішуючи питання про розмір стягнення аліментів, суд вважає, що справедливим та об`єктивним розміром стягнення аліментів буде ј частина з усіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менш ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку.

Відповідно до ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.

Вимоги позивача про стягнення аліментів на дитину починаючи з 28 жовтня 2019 року є безпідставними та задоволенню не підлягають, оскільки з даною позовною заявою позивач до суду звернулась лише 13 листопада 2019 року, і тому саме з цього дня вони підлягають стягненню.

Крім того, оцінюючи пояснення відповідача щодо того, що за жовтень та листопад 2019 року аліменти на утримання сина він вже сплатив і тому аліменти слід стягувати починаючи з дня ухвалення рішення по справі, суд до уваги їх не бере та відхиляє, оскільки відповідно до ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.

Беручи до уваги викладене та той факт, що кожен з батьків повинен виконувати свій обов`язок з утримання дитини належним чином та у рівній мірі нести витрати на дитину, враховуючи часткове визнання відповідачем позову, дослідивши та оцінивши наявні у справі докази, суд приходить до висновку про необхідність часткового задоволення позовних вимог позивача та стягнення з відповідача аліментів на утримання неповнолітнього сина у розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менш ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття, починаючи стягнення з 13 листопада 2019 року, тобто з моменту звернення позивача до суду, на користь матері ОСОБА_1 , що на думку суду буде достатнім та справедливим розміром аліментів.

Відповідно до ст. 430 ЦПК України, суд вважає необхідним допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць.

Відповідно до вимог до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи, що позовні вимоги задоволенні, а позивач на підставі п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» був звільнений від сплати судового збору, то з відповідача на користь держави слід стягнути судовий збір за позовними вимогами про стягнення аліментів у розмірі 768,40 грн.

На підставі ст.ст. 80, 81, 180, 182, 183, 191 СК України, керуючись ст.ст. 2, 4, 81, 82, 141, 142, 259, 263-265, 268, 272, 273, 430 ЦПК України, -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (РНОКПП НОМЕР_2 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ), на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (РНОКПП НОМЕР_3 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_2 ), аліменти на утримання малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менш ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з 13 листопада 2019 року і до досягнення дитиною повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_4 , допустивши негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць.

В іншій частині позовних вимог - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (РНОКПП НОМЕР_2 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ) судовий збір у розмірі 768,40 грн. (сімсот шістдесят вісім гривень, 40 копійок) на користь держави.

Рішення в частині стягнення аліментів допустити до негайного виконання у межах суми платежу за один місяць.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

На рішення може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя Д.Л. Черкез