Справа № 177/2272/18
Провадження № 2/177/296/19
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

18 березня 2019 року

Криворізький районний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Суботіної С. А.

за участі: секретаря Ференц Я. З.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі, в порядку спрощеного провадження, цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра», ОСОБА_2, про визнання припиненим зобовязання за договором поруки, -

В С Т А Н О В И В:

05.12.2018 позивач звернулася до суду з позовом, в якому просила суд визнати припиненим зобовязання, що виникло за договором поруки 828739/МБ-П від 02.06.2008 укладеного між Відкритим акціонерним товариством комерційний банк «Надра», ОСОБА_2 та ОСОБА_1 з 24.04.2014 року, а також просила суд вирішити питання про розподіл судових витрат.

В обґрунтування предявлених вимог вказує, що 02.06.2008 між ВАТ КБ «Надра», яке змінило найменування на ПАТ «КБ «Надра» та ОСОБА_2 укладено договір кредитної лінії № 828739/МБ, відповідно до умов якого Банк відкрив Позичальнку кредитну лінію в сумі 170000 грн., терміном на 60 місяців з 02.06.2008 по 20.05.2013, зі сплатою процентів за користування кредитом в розмірі 22,9 % річних.

В якості забезпечення виконання зобовязань ОСОБА_2 за вказаним кредитним договором, 02.06.2008 року, між ВАТ КБ «Надра» і ОСОБА_1 та ОСОБА_2 укладено договір поруки № 828739/МБ-П, відповідно до умов якого вона зобовязалася відповідати за належне виконання Позичальником усіх його зобовязань, що витікають з Кредитного договору, а саме: повернути до 20.05.2013 кредит у сумі 170000 грн., сплатити відсотки за користування кредитом та можливі санкції.

У звязку з неналежним виконанням ОСОБА_2 взятих на себе зобовязань за договором кредиту, ПАТ КБ «Надра» надіслало на її адресу досудову вимогу про погашення протягом трьох банківських днів заборгованості, яка станом на 18.04.2013 склала 675846,43 грн. Вказувала, що предявивши вказану вимогу банк змінив кінцевий термін погашення кредиту на 23.04.2013, у звязку з чим її зобовязання за договором поруки припинилися 23.04.2014, адже до цієї дати банк не предявив до неї позову.

Позивач та її представник, будучи повідомленими про дату час та місце розгляду справи до суду не зявилися, при цьому від представника позивача надійшла заява про розгляд справи за її відсутності та відсутності позивача, на позовних вимогах представник наполягала та просила їх задовольнити (а.с. 84).

Відповідач ПАТ «КБ «Надра», будучи повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, участь свого представника у розгляді справи не забезпечив, відзиву не надав, про причини неявки не повідомив (а.с. 82).

12.02.2019 на адресу суду надходило клопотання представника ПАТ «КБ «Надра» про проведення судового засідання 18.02.2019 в режимі відеоконференції, яке було задоволено, але відеоконференція не відбулася з технічних причин (а.с. 48, 53, 72). Інші клопотання, заяви з процесуальних питань від ПАТ «КБ «Надра» до суду не надходили, правова позиція щодо позову чи відзиву не висловлювалася.

Відповідно до п. 1 ч.3 ст. 223 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності представника ПАТ «КБ «Надра».

Відповідач ОСОБА_2 будучи повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, до суду не зявився, про причини неявки суду не повідомив, однак надав відзив на позов. У відзиві на позов ОСОБА_2 не заперечуючи обставини справи, зокрема факти укладення кредитного договору та договору поруки від 02.06.2008, не заперечуючи факту порушення ним зобовязань за кредитним договором, вважав договір поруки припиненим з 24.04.2016.

ОСОБА_2 обґрунтовував свою позицію тим, що ПАТ «КБ «Надра», реалізувавши право на дострокове повернення кредиту, змінив в односторонньому порядку строк повернення кредиту на 23.04.2013, та не предявивши позов до боржника і поручителя протягом трьох років з дня виникнення права на позов пропустив строк позовної давності за основною вимогою. Вважав, що з припиненням строку позовної давності за основною вимогою, припинив свою дію договір поруки.

Представник позивача ОСОБА_3 подала до суду відповідь на відзив, в якому заперечила доводи відповідача ОСОБА_2 щодо припинення договору поруки 24.04.2016, наполягала на тому, що строк припинення поруки необхідно визначати відповідно до ст. 554 ЦК України.

У звязку з неявкою в судове засіданні всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Суд, вивчивши матеріали цивільної справи, надавши оцінку доказам в їх сукупності, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, 02.06.2008 укладено договір кредитної лінії № 828739/МБ між ВАТ «КБ «Надра», який перейменовано на ПАТ «КБ «Надра» (кредитор) (а.с. 14-17, 20) та ОСОБА_2, відповідно до умов якого банк відкрив позичальнику кредитну лінію в сумі 170000 грн., терміном на 60 місяців з 02.06.2008 по 20.05.2013, а ОСОБА_2 зобовязався повернути кредит у вказаний строк, відповідно до затвердженого графіку платежів, зі сплатою відсотків - 22,9 % річних (а.с. 6-8, 9).

Пунктом 3.4 кредитного договору визначено, що банк має право вимагати дострокового повернення Кредиту позичальником, у випадку виникнення у позичальника прострочення сплати відсотків за користування кредитом згідно з Графіком (а.с. 6-9).

Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Відповідно до ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

Статтею 1049 ЦК України визначено, що позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред'явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред'явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок.

Відповідно до ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Беручи до уваги вище викладене, суд приходить до висновку, що між ПАТ «КБ «Надра» та ОСОБА_2 існують кредитні правовідносини, в яких на ОСОБА_2 покладався обовязок повернути отриманий кредит частинами, відповідно до затвердженого договором графіка, а в повному обсязі не пізніше 20.05.2013.

Відповідно до ст. 546 ЦК України, виконання зобов'язання може забезпечуватися, серед іншого, порукою.

Згідно зі ст. 553 ЦК України, за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобов'язання частково або у повному обсязі.

Відповідно до ст. 554 ЦК України, у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.

Так, в забезпечення виконання зобовязань за вище вказаним кредитним договором, між ВАТ «КБ «Надра» та ОСОБА_1 укладено договір поруки 828739/МБ-П від 02.06.2008 (а.с. 10-11).

Відповідно до п. 1.1. договору поруки ОСОБА_1 зобовязалася відповідати перед кредитором за належне виконання ОСОБА_2 взятих на себе зобовязань, що витікають з Договору кредитної лінії № 828739/МБ від 02.06.2008, а саме: повернути до 20.05.2013 кредит у сумі 170000 грн., сплатити відсотки за користування кредитними коштами із розрахунку 22,9 % річних та сплатити можливі санкції.

Пунктом 1.2. договору визначено, що поручитель відповідає перед кредитором в тому ж обсязі, що і боржник, вони виступають як солідарні боржники.

Пунктами 2.1-2.2 договору поруки визначено, що кредитор набуває права вимагати від поручителя виконання зобовязання, що витікає із кредитного договору при умові, що у визначений договором строк виконання зобовязання за кредитним договором не будуть виконані, а також при умові обовязкового направлення Поручителю повідомлення з вимогою виконати зобовязання позичальника в цілому (або в тій чи іншій його частині). Поручитель зобовязаний виконати взяті на себе зобовязання по цьому Договору, не пізніше трьох банківських днів з моменту отримання повідомлення від Кредитора про невиконання Позичальником зобовязань і необхідність їх виконання Поручителем (а.с. 10-11).

Як вказувала позивач та підтвердив у своєму відзиві відповідач ОСОБА_2, він належним чином не виконував умови кредитного договору, у звязку з чим у нього сформувалася заборгованість за кредитним договором.

Реалізуючи право на дострокове повернення кредиту, передбачене п. 3.4 договору кредитної лінії від 02.06.2008, ПАТ «КБ «Надра» 18.04.2013 надіслало ОСОБА_1 досудову вимогу про погашення заборгованості за кредитним договором № 828739 від 02.06.2008, в якій вимагало, на підставі п. 2.2. договору поруки, на протязі 3 (трьох) банківських днів з дня отримання цієї вимоги, сплатити заборгованість по кредитному договору в повному розмірі, який станом на 18.04.2013 складав 675846,43 грн. (а.с. 12).

Як вказав у відзиві ОСОБА_2 аналогічна досудова вимога 18.04.2013 надсилалася і на його адресу.

Матеріали справи не містять даних щодо дати отримання ОСОБА_1 досудової вимоги, але вона вказувала про отримання такої вимоги 18.04.2013, що не суперечить п. 2.4 договору поруки. Твердження ОСОБА_1 щодо дати отримання вимоги про дострокове повернення кредиту 18.04.2013, підтвердив у відзиві ОСОБА_2, а ПАТ «КБ «Надра» вказані твердження не заперечило.

У звязку з чим, суд вважає встановленим той факт, що вимога про дострокове повернення кредиту отримана ОСОБА_1 18.04.2013.

Предявивши вимогу про дострокове повернення кредиту ПАТ «КБ «Надра», в односторонньому порядку змінив строк виконання зобовязання з 20.05.2013 на 24.04.2013 (три банківські дні починаючи з 19.04.2013).

Стаття 559 ЦК України визначає підстави для припинення поруки.

Станом на дату предявлення вимоги про дострокове повернення кредиту, редакція ч. 1 та ч.4 ст. 559 ЦК України передбачала, що порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобовязання, а також у разі зміни зобовязання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшився обсяг його відповідальності. Порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов'язання не встановлений або встановлений моментом пред'явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред'явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки.

04.02.2019 в дію введено ОСОБА_4 и «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо відновлення кредитування» № 2478-VIII від 3 липня 2018 року

№ 2478-VIII, який набрав чинності 04.11.2018 та яким внесено зміни до ч.4 ст. 559 ЦК України.

Відповідно до п. 2 Прикінцевих та перехідних положень цього Закону, цей ОСОБА_4 застосовується до відносин, що виникли після введення його в дію, а також до відносин, що виникли до введення його в дію та продовжують існувати після введення його в дію, крім частини четвертої статті 36 Закону України "Про іпотеку", що застосовується виключно до договорів і угод, укладених після введення в дію цього Закону.

Так, відповідно до ч.4 ст. 559 ЦК України в редакції закону України № 2478-VIII від 03.07.2018, порука припиняється після закінчення строку поруки, встановленого договором поруки. Якщо такий строк не встановлено, порука припиняється у разі виконання основного зобовязання у повному обсязі або якщо кредитор протягом трьох років з дня настання строку (терміну) виконання основного зобовязання не предявить позову до поручителя. Якщо строк (термін) виконання основного зобовязання не встановлений або встановлений моментом предявлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор протягом трьох років з дня укладення договору поруки не предявить позову до поручителя. Для зобовязань, виконання яких здійснюється частинами, строк поруки обчислюється окремо за кожною частиною зобовязання, починаючи з дня закінчення строку або настання терміну виконання відповідної частини такого зобовязання.

Відповідно до ст. 251 ЦК України, строком є певний період у часі, зі спливом якого пов'язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Терміном є певний момент у часі, з настанням якого пов'язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Строк та термін можуть бути визначені актами цивільного законодавства, правочином або рішенням суду.

Відповідно до ст. 252 ЦК України, строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами. Термін визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати.

Беручи до уваги вище викладене, суд приходить до висновку, що в договорі поруки від 02.06.2008 року не визначено строк дії поруки.

Строк виконання основного зобовязання, встановлений договором кредитної лінії від 02.06.2008 - 20.05.2013, змінено банком в односторонньому порядку на 24.04.2013, що встановлено в судовому засіданні.

Відповідно, беручи до уваги той факт, виконання основного зобовязання в повному обсязі не проведено, кредитор протягом трьох років з дня настання строку (терміну) виконання основного зобовязання не предявив позову до поручителя, тому суд приходить до висновку, що порука є припиненою з 24.04.2016 (після спливу трьох років з дня настання строку виконання основного зобовязання, зміненого банком).

Твердження відповідача ОСОБА_2 про припинення поруки 24.04.2016, у звязку з припиненням основного зобовязання (за договором кредиту), через пропуск позивачем строку позовної давності, суд розцінює критично у звязку з вище викладеним, а також у звязку з тим, що пропуск строку позовної давності не припиняє зобовязань, які виникли за кредитним договором, а є лише підставою для відмови у позові і лише у випадку подання відповідної заяви про застосування строку позовної давності.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, враховуючи задоволення позовних вимог, розмір понесених позивачем судових витрат повязаних з розглядом справи, керуючись ст. 141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідачів, в рівних частках, на користь позивача понесені нею та документально підтверджені судові витрати по сплаті судового збору (а.с.1) в розмірі 704,80 грн., а саме по 352,40 грн. з кожного.

Керуючись ст. ст. 10-13, 76-81, 89, 141, ч. 2 ст. 247, 263-265, 279 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра», ОСОБА_2, про визнання припиненим зобовязання за договором поруки задовольнити.

Поруку ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка виникла на підставі договору поруки 828739/МБ-П від 02.06.2008, укладеного між ВАТ «КБ «НАДРА» та ОСОБА_1, визнати припиненою з 24.04.2016.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, зареєстроване місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_3, та Публічного акціонерного товариства «Комерційний Банк «НАДРА», ідентифікаційний код юридичної особи: 20025456, місцезнаходження: вул. Артема, буд. 15, м. Київ, 04053, на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер: НОМЕР_2, зареєстроване місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_4, у рахунок відшкодування судових витрат по 352 (триста пятдесят дві) гривні 40 копійок, з кожного.

Рішення може бути оскаржено до Дніпровського апеляційного суду через Криворізький районний суд Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийнятті постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя С.А. Суботіна