Постанова

Іменем України

27 листопада 2019 року

м. Київ

справа № 362/4786/16-ц

провадження № 61-33096св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Крата В. І.

суддів: Дундар І. О., Журавель В. І., Краснощокова Є. В., Русинчука М. М. (суддя-доповідач),

учасники справи:

позивач - заступник керівника Києво-Святошинської місцевої прокуратури Київської області,

відповідачі: Іванковичівська сільська рада Васильківського району Київської області, ОСОБА_1 ,

розглянув у судовому засіданні у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи касаційну скаргу Першого заступника прокурора Київської області на рішення Васильківського міськрайонного суду Київської області від 03 березня 2017 року в складі судді Ковбеля М. М. та ухвалу Апеляційного суду Київської області від 13 червня 2017 року в складі колегії суддів: Кашперської Т. Ц., Фінагєєва В. О., Яворського М. А.,

ВСТАНОВИВ :

Зміст позовних вимог

У вересні 2016 року Заступник керівника Києво-Святошинської місцевої прокуратури Київської області звернувся до суду з позовом до Іванковичівської сільської ради Васильківського району Київської області, ОСОБА_1 , в якому просив визнати недійсним рішення Іванковичівської сільської ради № 450-12-6 від 23 листопада 2012 року про передачу ОСОБА_1 в довгострокову оренду строком на 49 років з правом викупу земельної ділянки, площею 1,1275 га, для будівництва, обслуговування жилих будинків, господарських будівель і споруд, яка розташована у АДРЕСА_1 ; визнати недійсним договір оренди від 20 грудня 2012 року на вказану земельну ділянку та зобов`язати ОСОБА_1 повернути Іванковичівській сільській раді земельну ділянку, загальною площею 1,1275 га та вартістю 1 794 615,82 грн.

Свої вимоги позивач мотивував тим, що рішенням Іванковичівської сільської ради від 23 листопада 2012 року передано ОСОБА_1 у довгострокову оренду строком на 49 років з правом викупу земельну ділянку, площею 1,1275 га та 20 грудня 2012 року між Іванковичівською сільською радою та ОСОБА_1 укладено договір оренди земельної ділянки. Відповідно до пункту 1.3 даного договору оренди від 20 грудня 2012 року, на земельній ділянці розташований об`єкт незавершеного будівництва, що належить ОСОБА_1 . Також відповідно до інформаційної довідки з Реєстру прав власності на нерухоме майно, на підставі договору купівлі-продажу від 02 грудня 2015 року об`єкт незавершеного будівництва відчужено ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2

Іванковичівською сільською радою під час прийняття рішення від 23 листопада 2012 року та укладення договору оренди від 20 грудня 2012 року порушено вимоги земельного законодавства щодо:

- максимального розміру земельної ділянки, яка може надаватись в оренду для будівництва та обслуговування жилого будинку (статті 40, 121 ЗК України);

- передачі земельної ділянки в оренду на конкурентних засадах (статті 116, 120, 121, 134 ЗК України).

Порушення порядку набуття права власності на землю є порушенням публічного порядку та інтересів держави.

Короткий зміст судових рішень судів першої та апеляційної інстанцій

Рішенням Васильківського міськрайонного суду Київської області від 03 березня 2017 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Київської області від 13 червня 2017 року, у задоволенні позову прокурора відмовлено.

Суд першої інстанції, відмовляючи у задоволенні позову, з висновком якого погодився й апеляційний суд, виходив із того, що на спірній земельній ділянці розташований об`єкт незавершеного будівництва готовністю 25 %, власником якого на даний час є ОСОБА_3 , зареєстрований належним чином, тобто є об`єктом нерухомого майна, а тому оскаржуване рішення ради про передачу відповідачу земельної ділянки у довгострокову оренду з правом викупу є правомірним та таким, що прийнято відповідно до вимог земельного законодавства та законодавства про місцеве самоврядування України, чинного на момент його прийняття. Крім того, земельна ділянка, надана відповідачу в користування, належить до земель комунальної власності, виключне право на розпорядження якої має територіальна громада, держава в силу цього не має відносно таких земель жодних прав та інтересів, а тому вони не можуть бути порушеними.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

У липні 2017 року Перший заступник прокурора Київської області звернувся до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ з касаційною скаргою, в якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення судів попередніх інстанцій, ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

У своїй касаційній скарзі Перший заступник прокурора Київської області вказує, що суди попередніх інстанцій, ухвалюючи рішення, неправильно застосували норми матеріального права, а саме статті 40, 120, 121 Земельного кодексу України (далі - ЗК України), не надали належної оцінки тому, що ОСОБА_1 було надано у користування земельну ділянку, площею 1,1275 га, що значно перевищує визначені законом 0,25 га. Суди порушили норми процесуального права, а саме встановши під час розгляду справи, що 26 жовтня 2016 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 укладено договір про заміну сторони та внесено зміни до оспорюваного договору оренди, не вчинили будь - яких дій для заміни неналежної сторони за цими позовними вимогами. Також суди дійшли помилкового висновку про неправомірність звернення прокурора до суду з цим позовом.

Відзив/заперечення на касаційну скаргу

У вересні 2017 року до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справвід ОСОБА_1 надійшли заперечення, подані її представником ОСОБА_4 , в яких вона просить відмовити у задоволенні касаційної скарги та залишити без змін рішення судів попередніх інстанцій.

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 28 липня 2017 року відкрито касаційне провадження у справі за касаційною скаргою Першого заступника прокурора Київської області, витребувані матеріали справи із суду першої інстанції.

На виконання підпункту 4 пункту 1 розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України у редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства та інших законодавчих актів» 30 травня 2018 рокусправу передано до Верховного Суду.

Ухвалою Верховного Суду від 18 листопада 2019 року справу призначено до судового розгляду.

Позиція Верховного Суду

Перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про її часткове задоволення.

Судами встановлено, що 23 січня 2007 року Іванковичівською сільською радою Васильківського району Київської області укладено договір оренди землі із ТОВ «Будівельна Українська Спілка», за умовами якої орендодавець надав, а орендар прийняв в строкове платне користування, з правом викупу, земельну ділянку для будівництва, обслуговування жилих будинків, господарських будівель і споруд, що перебуває у комунальній власності, загальною площею 5,0440 га, розташовану на території села Іванковичі Васильківського району Київської області, в межах населеного пункту.

Рішенням Іванковичівської сільської ради Васильківського району Київської області від 15 червня 2007 року № 110-10-25 надано дозвіл ТОВ «Будівельна Українська Спілка» на передачу в суборенду фізичним особам для індивідуального будівництва земельних ділянок загальною площею 5,044 га з цільовим призначенням для будівництва, обслуговування житлових будинків, господарських будівель і споруд, згідно затвердженої містобудівної документації.

29 грудня 2011 року ТОВ «Будівельна Українська Спілка» та ОСОБА_5 уклали договір суборенди земельної ділянки № 0051, за умовами якого орендар передає, а суборендар приймає у строкове платне користування земельну ділянку для будівництва, обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, що перебуває у комунальній власності та розташована в межах населеного пункту на території АДРЕСА_1 .

Згідно пунктів 2.1, 3 договору суборенди, в оренду передається земельна ділянка загальною площею 1,1275 га, яка відноситься до Іванковичівської сільської ради згідно з проектом формування території і встановлення меж сільської ради.

05 червня 2012 року ТОВ «Будівельна Українська Спілка» та ОСОБА_5 уклали договір про внесення змін до договору суборенди землі, згідно якого у зв`язку із зміною власника об`єкту незавершеного будівництва, що розташований на земельній ділянці, сторони погодили достроково, починаючи з дати підписання цього договору, припинити дію договору суборенди земельної ділянки від 29 грудня 2011 року № 0051; також сторонами укладено акт приймання-передачі земельної ділянки, яким земельну ділянку повернуто орендарю.

05 червня 2012 року ТОВ «Будівельна Українська Спілка» та ОСОБА_1 уклали договір суборенди спірної земельної ділянки.

05 грудня 2012 року Іванковичівською сільською радою та ТОВ «Будівельна Українська Спілка» укладено договір про розірвання договору оренди землі від 23 січня 2007 року за згодою сторін.

Рішенням Іванковичівської сільської ради Васильківського району Київської області від 23 листопада 2012 року № 450-12-6 спірну земельну ділянку передано ОСОБА_1 в довгострокову оренду строком на 49 років з правом викупу для будівництва, обслуговування жилих будинків, господарських будівель і споруд, а 12 грудня 2012 року укладено з нею договір оренди зазначеної земельної ділянки.

Згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, ОСОБА_2 є власником незавершеного будівництвом житлового будинку АДРЕСА_1 на підставі договору купівлі-продажу від 02 грудня 2015 року, право власності зареєстроване 02 грудня 2015 року.

26 жовтня 2016 року між Іванковичівською сільською радою, ОСОБА_1 , ОСОБА_2 укладено договір про заміну сторони та внесення змін, за умовами якого сторони домовились здійснити заміну сторони орендаря в договорі оренди земельної ділянки (замінено орендаря ОСОБА_1 на ОСОБА_2 ), в зв`язку з чим викласти пункти договору оренди земельної ділянки в іншій редакції. Договір зареєстровано в реєстрі за № 1986.

Відповідно до статей 33, 119 ЦПК України 2004 року (в редакції, чинній на момент розгляду справи судами попередніх інстанцій) на позивача покладено обов`язок визначити належний склад відповідачів у справі. При цьому суд при розгляді справи має виходити із складу осіб, які залучені до участі у справі позивачем. У разі пред`явлення позову до частини відповідачів, суд не вправі зі своєї ініціативи і без згоди позивача залучати інших відповідачів до участі у справі як співвідповідачів.

Якщо позивач не заявляє клопотання про заміну неналежного відповідача (або залучення інших співвідповідачів в окремих справах згідно специфіки спірних правовідносин), суд відмовляє у задоволенні позову до неналежного відповідача.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 грудня 2018 року в справі № 372/51/16-ц (провадження № 14-511цс18) зроблено висновок, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи (за винятком тих осіб, які не мають цивільної процесуальної дієздатності), в інтересах яких заявлено вимоги (частини перша та друга статті 11 ЦПК України у редакції, чинній на час розгляду справи судами першої й апеляційної інстанцій). Згідно з вимогами до форми та змісту позовної заяви вона повинна, зокрема, містити ім`я (найменування) відповідача, а також зміст позовних вимог (пункти 2 і 3 частини другої статті 119 ЦПК України у редакції, чинній на час розгляду справи судами першої й апеляційної інстанцій). Позивачем і відповідачем можуть бути, зокрема, фізичні і юридичні особи (частина друга статті 30 ЦПК України у вказаній редакції). Тобто, визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи (див. висновки Великої Палати Верховного Суду у постанові від 17 квітня 2018 року у справі № 523/9076/16-ц). Суд за клопотанням позивача, не припиняючи розгляду справи, замінює первісного відповідача належним відповідачем, якщо позов пред`явлено не до тієї особи, яка має відповідати за позовом, або залучає до участі у справі іншу особу як співвідповідача (частина перша статті 33 ЦПК України у редакції, чинній на час розгляду справи судами першої й апеляційної інстанцій).

Заступник керівника Києво-Святошинської місцевої прокуратури Київської області у своїх позовних вимогах просив визнати недійсним договір оренди земельної ділянки, укладений з ОСОБА_1 , та зобов'язати останню повернути спірну земельну ділянку Іванковичівській сільській раді. При цьому позивач вимоги до ОСОБА_2 (який є останнім орендарем спірної земельної ділянки з 26 жовтня 2016 року) як до належного відповідача не заявив.

За таких обставин у позові належало відмовити через те, що він пред'явлений до неналежного відповідача. Оскільки суди попередніх інстанцій правильно по суті відмовили в позові, але не з тих мотивів, оскаржувані рішення підлягають зміні в частині їх мотивів .

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

Частинами першою, третьою статті 412 ЦПК Україниустановлено, що підставами для скасування судових рішень повністю або частково і ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. Зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частини.

Перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів суду дійшла висновку про необхідність часткового задоволення касаційної скарги, зміни рішення судів першої та апеляційної інстанцій у мотивувальній частині з викладенням їх у редакції цієї постанови.

Керуючись статтями 400, 409, 412, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Першого заступника прокурора Київської області задовольнити частково.

Рішення Васильківського міськрайонного суду Київської області від 03 березня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду Київської області від 13 червня 2017 року змінити, виклавши їх мотивувальні частини у редакції цієї постанови.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий В. І. Крат

Судді І. О. Дундар

В. І. Журавель

Є. В. Краснощоков

М. М. Русинчук