П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 грудня 2019 року м. Київ

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:

головуючого судді -Березовенко Р.В.,
суддів:Лівінського С.В., Суханової Є.М.,
з участю секретаряМалашевського О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , поданою представником - ОСОБА_2 , на ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 02 вересня 2019 року про зупинення провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , треті особи без самостійних вимог на стороні позивача: Служба у справах дітей Шевченківської районної в м. Києві державної адміністрації; Вишгородська районна державна адміністрація, як Орган опіки та піклування про визначення місця проживання малолітніх дітей,-

В С Т А Н О В И В:

У березні 2019 року ОСОБА_1 звернувся з позовом до ОСОБА_3 , треті особи без самостійних вимог на стороні позивача: Служба у справах дітей Шевченківської районної в м. Києві державної адміністрації; Вишгородська районна державна адміністрація, як Орган опіки та піклування про визначення місця проживання малолітніх дітей.

Представником відповідача було подано до суду заяву про зупинення провадження по справі, на підставі п. 6 ч. 1 ст. 251 ЦПК України - до набранням законної сили рішенням по цивільній справі № 761/16207/19, за позовом ОСОБА_1 до Печерського районного у м. Києві відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у м. Києві, ОСОБА_3 про виключення з актового запису про народження дітей даних про матір дітей, оскільки розгляд справ пов`язаний.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 02 вересня 2019 року заяву представника ОСОБА_3 - ОСОБА_4 про зупинення провадження задоволено. Зупинено провадження по цивільній справі № 761/10846/19 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , треті особи без самостійних вимог на стороні позивача: служба у справах дітей Шевченківської районної в м. Києві державної адміністрації; Вишгородська районна державна адміністрація, як Орган опіки та піклування про визначення місця проживання малолітніх дітей, до набрання законної сили рішенням суду по цивільній справі № 761/16207/19, за позовом ОСОБА_1 до Печерського районного у м. Києві відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у м. Києві, ОСОБА_3 про виключення з актового запису про народження дітей дані про матір дітей.

ОСОБА_1 з вказаним судовим рішенням не погодився та подав апеляційну скаргу. Просив скасувати вказану ухвалу суду першої інстанції та направити справу для продовження розгляду до Шевченківського районного суду м. Києва. Зазначає, що ухвала суду винесена за неповного та неправильного встановлення обставин, які мають значення для справи, у зв`язку з чим є незаконною. Вказує, що взаємопов`язаність справ сама по собі не є підставою для зупинення розгляду справи. Скасування запису про материнство у справі № 761/16207/19 жодним чином не вплине на визначення місця проживання малолітніх дітей у справі № 761/10846/19, саме, разом з батьком.

В ухвалі про відкриття апеляційного провадження учасникам справи було надано строк для подачі відзиву на апеляційну скаргу. Однак відзив до суду не надійшов.

В судовому засіданні представник апелянта - Любивець П.В. , просив апеляційну скаргу задовольнити, ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 02 вересня 2019 року скасувати, справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Представник Служби у справах дітей Шевченківської районної в м. Києві державної адміністрації - Дрига Н.І. в судовому засіданні просила ухвалити рішення в інтересах дітей.

Інші учасники справи належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, до суду не з`явилися, однак їх неявка згідно вимог ч. 2 ст. 372 ЦПК України не перешкоджає розгляду справи.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити, виходячи з наступного.

Задовольняючи заяву про зупинення провадження по справі, суд першої інстанції виходив з того, що розгляд даної цивільної справи про визначення місця проживання малолітніх дітей, пов`язаний з розглядом цивільної справи № 761/16207/19, оскільки позивач ОСОБА_1 оспорює факт материнства відповідачки в судовому порядку.

Проте, колегія суддів погодитися з такими висновками суду не може, оскільки вони зроблені в результаті неповного з`ясування судом обставин, що мають значення для справи.

Так, судом встановлено, що на розгляду і суді перебувають цивільні справи № 761/10846/19 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , треті особи без самостійних вимог на стороні позивача: Служба у справах дітей Шевченківської районної в м. Києві державної адміністрації; Вишгородська районна державна адміністрація, як Орган опіки та піклування про визначення місця проживання малолітніх дітей, та № 761/16207/19 за позовом ОСОБА_1 до Печерського районного у м. Києві відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у м. Києві, ОСОБА_3 про виключення з актового запису про народження дітей дані про матір дітей.

Предметом розгляду справи № 761/10846/19 є визначення місця проживання малолітніх дітей з батьком, ОСОБА_1 , а предметом розгляду справи № 761/16207/19 є виключення з актового запису про народження дітей даних про матір дітей, ОСОБА_3 Зустрічний позов з вимогою визначення місця проживання дітей з матір`ю у жодній зі справ відсутній.

Відповідно до положень п. 6 ч. 1 ст. 251 ЦПК України суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у разі об`єктивної неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного провадження, адміністративного, цивільного, господарського чи кримінального судочинства, - до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі; суд не може посилатись на об`єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.

Передбачена законом необхідність у зупиненні розгляду однієї справи до вирішення іншої полягає в тому, що в іншій справі можуть бути встановлені або спростовані факти, що матимуть значення для вирішення цієї справи та які можуть вплинути на наявність підстав для задоволення позову повністю або частково, або відмови у ньому, або якщо ці справи є взаємовиключними.

Разом з тим, вирішення питання про виключення з актового запису про народження дітей даних про матір дітей, на переконання колегії суддів, не впливає на вирішення спору, предметом якого є визначення місця проживання малолітніх дітей з батьком.

Отже, суд першої інстанції невірно оцінив зв`язок декількох спорів, та безпідставно зупинив провадження у цій справі до вирішення іншої справи, розгляд якої не впливає на вирішення позову.

Крім того, колегія суддів, з метою ефективного забезпечення прав малолітніх дітей, звертає увагу на те, що справа перебуває в провадженні суду з березня 2019 року, чим порушується розумність строків вирішення справи.

Відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Крім того, Європейський суд з прав людини наголошує на тому, що право на доступ до суду має бути ефективним. Реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, кожна держава-учасниця Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух. Разом із тим не повинно бути занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, так як доступ до правосуддя повинен бути не лише фактичним, але і реальним (рішення ЄСПЛ у справі «Жоффр де ля Прадель проти Франції» від 16 грудня 1992 року).

Передбачене частиною першою статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується з обов`язком добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (пункт 35 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії» (Alimentaria Sanders S.A. v. Spain) від 07.07.1989).

У справі «Беллет проти Франції» ЄСПЛ зазначив, що «стаття 6 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права».

У постанові Верховного Суду України 07 жовтня 2015 року у справі № 6-1367цс15 вказано, що зупинення провадження у справі - це тимчасове припинення судом вчинення процесуальних дій під час судового розгляду із визначених у законі об`єктивних підстав, які перешкоджають подальшому розгляду справи і щодо яких неможливо передбачити їх усунення. Межі зупинення провадження у справі не повинні призводити до зменшення розумного строку розгляду справи.

На переконання колегії суддів, в клопотанні про зупинення провадження в цій справі не вмотивовано зв`язку між очікуваними висновками рішення суду за наслідками розгляду іншої справи та предметом даного спору; не конкретизовано, чому з огляду на характер заявлених вимог неможливо розглянути справу без попереднього розгляду іншої справи; не зазначено, чому зібрані у справі докази не дозволяють установити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.

Із заявленого клопотання та наданих представником відповідача обґрунтувань суд не встановив необхідних умов для зупинення провадження у справі, які передбачені п. 6 ч. 1 ст. 251 ЦПК України. При цьому наявних у матеріалах справи доказів достатньо для повної, всебічної та об`єктивної оцінки обставин справи, які є предметом судового розгляду.

Ураховуючи наведене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про наявність підстав для зупинення провадження у справі.

Таким чином, оскаржувана ухвала підлягає скасуванню з направленням справи для продовження розгляду до цього ж суду.

Керуючись ч. 6 ст. 259, ст. 268, п. 6 ч. 1 ст. 374, ст. 379, ст. 381- 384 ЦПК України, апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , поданупредставником - ОСОБА_2 задовольнити.

Ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 02 вересня 2019 року скасувати, направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів у випадках, передбачених статтею 389 Цивільного процесуального кодексу України.

Головуючий: Р.В. Березовенко

Судді: С.В. Лівінський

Є.М. Суханова