Справа № 468/456/19-ц
БАШТАНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД
РІШЕННЯ

іменем УКРАЇНИ

03.12.2019 року Баштанський районний суд Миколаївської області в складі: головуючого - судді Янчук С.В., за участю секретаря Хижняк К.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Баштанка цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "СПОЖИВЧИЙ ЦЕНТР" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

Позивач товариство з обмеженою відповідальністю "Споживчий Центр" звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором. На обґрунтування позовних вимог позивач в позовній заяві зазначив, що 13.06.2018 року між ТОВ "СПОЖИВЧИЙ ЦЕНТР" та відповідачем ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №13.06.2018-100000617, за яким позивач надав відповідачу грошові кошти в сумі 5000 грн строком на 14 днів та платою за користування кредитом у розмірі 1400 грн. Вказані грошові були перераховані позивачем на рахунок відповідача, посилаючись на видатковий касовий ордер №1 864 від 13.06.2018 року. 01.07.2018 року між ТОВ "СПОЖИВЧИЙ ЦЕНТР" та відповідачем ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 01.07.2018-010000235, з аналогічними умовами як в попередньому договорі. За заявою відповідача (позичальника) про пере кредитування/зарахування від 01.07.2018 року сторони провели зарахування рівних зустрічних однорідних вимог. Вимогу позичальника про видачу суми кредиту у розмірі 5000 грн. за кредитним договором № 01.07.2018-010000235 було зараховано в рахунок вимоги кредитора про повернення суми кредиту в розмірі 5000 грн. за кредитним договором №13.06.2018-100000617 від 13.06.2018 року. 05.10.2018 року між ТОВ "СПОЖИВЧИЙ ЦЕНТР" та відповідачем ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №05.10.2018-010000073, з аналогічними умовами як в попередньому договорі. За заявою відповідача (позичальника) про пере кредитування/зарахування від 05.10.2018 року сторони провели зарахування рівних зустрічних однорідних вимог. Вимогу позичальника про видачу суми кредиту у розмірі 5000 грн. за кредитним договором № 05.10.2018-010000073 було зараховано в рахунок вимоги кредитора про повернення суми кредиту в розмірі 5000 грн. за кредитним договором № 01.07.2018-010000235 від 01.07.2018 року. Відповідач не виконує належним чином взяті на себе зобов`язання та не здійснив повернення отриманих грошових коштів у встановлений договором строк. На підставі викладеного позивач просить суд ухвалити рішення, яким стягнути з відповідача заборгованість в розмірі 8900 гривень, із яких: 5000 гривень - основна сума боргу, 1400 гривень - заборгованість за відсотками, 2500 грн - розмір штрафу.

Від відповідача 04.07.2019 року надійшов відзив на позов, в якому відповідач заперечив проти задоволення позову, посилаючись на недоведеність позивачем фактів укладення між сторонами кредитного договору, його підписання відповідачем а також факту перерахування позивачем кредитних коштів.

19.07.2019 року від позивача до суду надійшла відповідь на відзив, в якому позивач вказав, що кредитний договір № 05.10.2018-010000073 від 05.10.2018 року був укладений між ТОВ "СПОЖИВЧИЙ ЦЕНТР" та відповідачем ОСОБА_1 у письмовій (електронній формі) шляхом обміну повідомленнями та підписаний у порядку, визначеному Законом України «Про електронну комерцію», укладання його підтверджується належними та допустими доказами.

Від позивача надійшла заява про підтримання позову та розгляд справи за відсутності їх представника.

В судове засідання відповідач не з`явилася, про день, час та місце розгляду справи повідомлена вчасно та належним чином (рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення).

Дослідивши наявні у справі матеріали (розрахунок заборгованості; копію кредитного договору №13.06.2018-100000617 від 13.06.2018 року; копію видаткового касововго ордеру від 13.06.2018 року; пропозиції про укладення кредитного договору (оферта); заявку пропозиції про укладення кредитного договору від 01.07.2018 року; підтвердження про укладення кредитного договору № 01.07.2018-010000235 від 01.07.2018 року; заявку пропозиції про укладення кредитного договору від 05.10.2018 року; підтвердження про укладення кредитного договору № № 05.10.2018-010000073 від 05.10.2018 року; роздруківка сторінки з особистого кабінету на сайті ТОВ "СПОЖИВЧИЙ ЦЕНТР" ТМ "Швидко Гроші"; довідку ТОВ "СПОЖИВЧИЙ ЦЕНТР" від 11.07.2019 року за №724; Long File; довідку ТОВ "СТАРТ-МОБАЙЛ" від 11.07.2019 року за №11-07/19-2; картку субконто по договору № 05.10.2018-010000073), суд приходить до висновку про необхідність відмови в задоволенні позову.

Згідно зі ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

В силу вимог ст. 77,78 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно з ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

В судовому засіданні встановлено, та матеріалами справи підтверджено, що позивач ТОВ "СПОЖИВЧИЙ ЦЕНТР" звернулося до суду з позовом про стягнення з відповідача ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором №05.10.2018-010000073, укладеного в електронній формі між сторонами 05.10.2018 року в сумі 8900 грн. ( який було укладено з метою погашеня заборгованості за кредитним договорм № 01.07.2018-010000235, укладеного в електронній формі між сторонами 01.07.2018 року, який в свою чергу був укладений з метою погашення заборгованості за кредитним договором №№13.06.2018-100000617, укладеного між сторонами 13.06.2018 року. Позивач обґрунтовує свої вимоги тим, що відповідачем мало місце порушення умов кредитного договору №05.10.2018-010000073, в наслідок чого виникла вище вказана заборгованість, яку позивач просить стягнути з відповідача на його користь.

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч. 1 ст. 626 ЦК України).

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).

За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору (частини перша, друга статті 1054 ЦК України).

Згідно ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу.

Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію».

Згідно п.6 ч.1 ст. 3 Закону україни «Про електронну комерцію» електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.

Відповідно до ч. 3 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.

Згідно з ч. 6 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.

Відповідно до ч. 8 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Інформаційна система суб`єкта електронної комерції, який пропонує укласти електронний договір, має передбачати технічну можливість особи, якій адресована така пропозиція, змінювати зміст наданої інформації до моменту прийняття пропозиції.

За ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію» якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

З системного аналізу положень вище вказаного Закону вбачається, що з урахуванням особливостей Договору, щодо виконання якого виник спір, його укладання в електронному вигляді через інформаційно-комунікаційну систему позивача, необхідною умовою для його укладання є також підтвердження ідентифікації особи, яка прийняла пропозицію та укладала Договір.

Так, частиною 4 ст. 8 Закону України «Про електронну комерцію» передбачено, що фізична особа (споживач) послуг у сфері електронної комерції повинна надати інформацію про себе, необхідну для вчинення електронного правочину, створення електронного підпису, ідентифікації в інформаційній системі суб`єкта електронної комерції, шляхом введення (створення) особою спеціального набору електронних даних, а також вчинення інших дій у такій системі.

З аналізу положень п. 6, 12 ч. 1 ст.3, ст. 11, 12, ч. 4 ст. 14 Закону України «Про електронну комерцію»» та роз`яснень Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг, що містяться за електронною адресою https://www.nfp.gov.ua/ua/Holovni-podii/27162.html, слід дійти висновку, що клієнт має бути ідентифікований одразу при реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі позивача.

Разом з тим, матеріали справи не містять даних про те, що особа відповідача була належним чином ідентифікована при реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі ТОВ "СПОЖИВЧИЙ ЦЕНТР" відповідним електронним підписом, електронним цифровим підписом чи іншим аналогом власноручного підпису. За такого не доведеними є обставини з приводу того, особа, яка уклада договір з позивачем була саме відповідач ОСОБА_1 зважаючи, що останньою категорично заперечуються обставини укладання даного договору.

Крім того одноразовий ідентифікатор, яким був підписаний договір №05.10.2018-010000073 від 05.10.2018 року складається тільки з цифрової послідовності, що суперечить Закону України «Про електронну комерцію».

Таким чином, проаналізувавши надані сторонами по справі докази, вимоги закону, які регулюють порядок укладання договорів в електронній формі в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, суд дійшов висновку про недоведеність позивачем обставин щодо ідентифікації особи відповідача у вказаній системі, а отже й вчинення саме нею дій щодо отримання СМС повідомлення з одноразовим ідентифікатором та підписання за допомогою цього ідентифікатора Договору.

Суд також вважає слушними доводи відповідача щодо недоведення позивачем належними та допустимими доказами обставин щодо перерахування коштів за кредитним договором №05.10.2018-010000073 від 05.10.2018 року, оскільки надана позивачем картка субконто по договору № 05.10.2018-010000073 не може вважатися первинним документом та таким, що відповідає вимогам, визначеним Законом України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні».

Оскільки позивачем не доведений факт укладання сторонами договору фінансового кредиту №05.10.2018-010000073 від 05.10.2018 року (підписання його відповідачем), відсутні підстави й для стягнення грошових коштів як заборгованості на виконання умов цього договору.

В свою чергу судом не може бути розцінений як доказ вчинення відповідачем дій щодо підтвердження прийняття пропозиції та підписання Договору надана позивачем роздруківка Logfile, засвідчена підписом заступника директора по впровадженню інформаційних технологій ТОВ "СПОЖИВЧИЙ ЦЕНТР", оскільки не є доведеним вчинення зазначених в ній дій саме відповідачем.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку необхідності відмови в задоволенні позову в зв`язку з їх необгрунтованістю та недоведеністю.

На підстав викладеного та керуючись ст.ст. 2, 10-13, 81,258, 259, 263-265, 268 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю "СПОЖИВЧИЙ ЦЕНТР" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складене 09 грудня 2019 року.

СУДДЯ: