ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 644/1079/18

Провадження № 22-ц/818/734/19

19 березня 2019 року

м. Харків

Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - судді Тичкової О.Ю.,

суддів - Котелевець А.В., Піддубного Р.М.,

сторони справи:

позивач - ОСОБА_1,

відповідач - Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Українська страхова група»,

інші учасники справи:

третя особа - Публічне акціонерне товариство «Креді Агріколь Банк»,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_4, яка діє в інтересах Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Українська страхова група», на рішення Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 16 жовтня 2018 року, ухвалене у складі судді Сітало А.К., -

УСТАНОВИВ:

У лютому 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом про стягнення з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Українська страхова група» (надалі ПрАТ «СК «УСК») суми страхового відшкодування у розмірі 107 797 грн. 51 коп.

Позовна заява мотивована тим, що 08 серпня 2016 року між позивачем ОСОБА_1 та відповідачем укладений договір добровільного страхування наземних транспортних засобів, цивільно-правової відповідальності водія та від нещасного випадку з водієм та пасажирами на транспорті № 28-2111-16-00093 (далі - Договір), за умовами якого застраховано належний йому автомобіль Citroen Nemo, державний номерний знак НОМЕР_1, в тому числі від ризику пошкодження (знищення) внаслідок ДТП. Вигодонабувачем за умовами договору була третя особа ПАТ «Креді Агріколь Банк».

18 липня 2017 року на вулиці Молодіжній в м. Харкові сталася ДТП за участі автомобіля НОМЕР_2, під керуванням батька позивача - ОСОБА_6, та автомобіля ВАЗ 2105, під керуванням водія ОСОБА_7 Відповідно до постанови Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 21.08.2017 року вказана ДТП сталася за обопільної вини водіїв ОСОБА_6 та ОСОБА_7

19 липня 2017 року позивач звернувся до відповідача з повідомленням про настання події, що має ознаки страхового випадку, та з заявою щодо виплати страхового відшкодування за фактом ДТП, надав всі документи, передбачені розділом 11 Договору. 21 липня 2017 року належний йому транспортний засіб був оглянутий оцінювачем (експертом) відповідача, визначений перелік пошкоджень та складений відповідний протокол огляду. Проте страхова компанія відмовилася провести виплату страхового відшкодування в розмірі вартості відновлювального ремонту автомобіля, визнавши такий ремонт недоцільним, а автомобіль - конструктивно загиблим.

ПрАТ «СК «УСГ», розрахувавши суму страхового відшкодування відповідно до Договору, склало Страховий Акт № ПССКА-6021 від 02 жовтня 2017 року та 02 жовтня 2017 року перерахувало позивачу суму страхового відшкодування у розмірі 2 763 грн.

Позивач посилається на те, що вартість матеріального збитку не перевищує дійсної вартості застрахованого транспортного засобу і дорівнює 112 110 грн., що підтверджується висновком експертного автотоварознавчого дослідження № 16177 від 17 січня 2018 року. Крім цього, згідно рахунку-фактури № СИ70001864 від 20 липня 2017 року ТОВ « Авто Граф М» (офіційного ділеру Citroen в Україні) вартість відновлюваного ремнту становить 92952 грн. 76 коп. Вважає, що відповідач свідомо завищив вартість відновлюваного ремонту, безпідставно визнав автомобіль знищеним, додатково нарахував експлуатаційний знос та оцінив залишки в 139 000 грн., що майже дорівнює страховій сумі в 155 000 грн. Такі дії відповідача є такими, що суперечать вимогам Закону України «Про страхування», Закону України «Про захист прав споживачів» та умовам укладеного між сторонами Договору.

Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 16 жовтня 2018 року позов ОСОБА_1 задоволено частково. Стягнуто з ПрАТ «СК «УСГ» на користь позивача суму страхового відшкодування у розмірі 88 612 грн. 76 коп. та судовий збір на користь держави в особі Державної судової адміністрації у розмірі 886 грн. 13 коп.

Рішення суду мотивоване тим, що оскільки сторонами клопотання про призначення судової автотоварознавчої експертизи суду не заявлялися, розмір відновлювального ремонту має бути визначений на підставі рахунку-фактури, виданого ТОВ «Авто Граф М». Висновок про вартість відновлюваного ремонту автомобілю у розмірі 205 722 грн. 69 коп., викладений у звіті ФОП ОСОБА_9 від 30 серпня 2017 року, не прийнятий судом до уваги, оскільки відповідач не надав доказів того, що ФОП ОСОБА_9 є суб'єктом оціночної діяльності. На підтвердження позовних вимог позивач надав суду автотоварознавче дослідження та рахунок-фактуру ТОВ «Авто Граф М», згідно яких вартість відновлюваного ремонту автомобілю не перевищує 70% від його дійсної вартості, тому він не є конструктивно знищеним в розумінні п. 12.4 Договору. В такому випадку страхове відшкодування має визначатись відповідно п. 12.2. Договору в сумі вартості відновлювального ремонту за вирахуванням суми франшизи (1% від страхової суми, п. 11.8. умов страхування - 1550 грн. та сплаченої суми відшкодування в розмірі 2763 грн.) і має становити 88 612 грн. 76 коп. Крім того, суд першої інстанції дійшов висновку, що відповідач свідомо завищив вартість відновлювального ремонту та визнав автомобіль знищеним, додаткового нарахував експелуатаційний знос в розмірі 0,9246, оцінив залишки в сумі 139 000 грн.

В апеляційній скарзі ПрАТ «СК «УСГ» просить рішення скасувати, ухвалити нове рішення, яким відмовити ОСОБА_1 у задоволенні позову. Посилається на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом першої інстанції при розрахунку страхового відшкодування було взято до уваги вартість матеріального збитку, а не відновлювального ремонту. Позивач не надав відповідачу транспортний засіб у пошкодженому стані, тому розмір страхового відшкодування визначений за вибором відповідача відповідно до умов Договору і дорівнює 2 763 грн. Суд при ухваленні рішення відступив від умов Договору, що є порушенням норм матеріального права, та дійшов неправильного висновку про недоведеність конструктивної загибелі транспортного засобу.

ОСОБА_1 в поданому відзиві проти задоволення апеляційної скарги заперечує. Посилається на те, що судом правильно здійснено розрахунок страхового відшкодування, виходячи з наявних в матеріалах справи доказів.

Заслухавши доповідь судді, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги та відзиву на неї в межах вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

У відповідності до статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Згідно ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Рішення суду першої інстанції зазначеним вимогам не відповідає з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції та не заперечувалось сторонами, 18 липня 2017 року на вулиці Молодіжній в м. Харкові сталася ДТП за участі автомобіля НОМЕР_2, під керуванням батька позивача ОСОБА_6, та автомобіля НОМЕР_3, під керуванням водія ОСОБА_7 Відповідно до постанов Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 21 серпня 2017 року по справам

№ 644/4492/17 та № 644/4493/17, винними у виникненні вказаної ДТП визнано водіїв обох транспортних засобів (а.с. 15, 16).

Між позивачем ОСОБА_1 (страхувальником), відповідачем ПрАТ «СК «УСГ» (страховиком) та ПАТ «Креді Агріколь Банк» (вигодонабувачем) 08 серпня 2016 року було укладено Договір добровільного страхування наземних транспортних засобів, цивільно-правової відповідальності водія та від нещасного випадку з водієм та пасажирами на транспорті № 28-2111-16-00093, предметом якого є страхування майнових інтересів стархувальника, повязаних з володінням, користуваннням та розпорядженням вказаним вище автомобілем Citroen Nemo (а.с. 4-8, надалі Договір страхування).

19 липня 2017 року позивач звернувся до відповідача з заявою про настання страхового випадку та виплату страхового відшкодування за фактом вказаної вище ДТП, яка мала місце 18 липня 2017 року (а.с. 60-61).

ФОП ОСОБА_9 було складено Звіт № 137/08/17 про оцінку колісного транспортного засобу (далі - Звіт), згідно якого вартість відновлювального ремонту автомобіля Citroen Nemo в результаті його пошкодження при ДТП складає 205722,69 грн., дійсна (ринкова) вартість вказаного транспортного засобу дорівнює 220130,00 грн. (а.с. 63-72).

Вартість залишків автомобіля Citroen Nemo після ДТП в розмірі 139000,00 грн. відповідачем визначено на підставі зобов'язуючої пропозиції (а.с. 73-74).

На підставі Звіту відповідачем проведений розрахунок суми страхового відшкодування (а.с. 76) та складений страховий акт № ПССКА-6021 (а.с. 75), згідно яких розмір страхового відшкодування визначено в сумі 2763,00 грн.

На підставі заяви ОСОБА_6 експертом Харківського науково-дослідного інституту судових експертиз ім. засл проф. М.С. Бокаріуса підготовлений висновок експертного автотоварознавчого дослідження № 16177 від 17 січня 2018 року (далі - Висновок), згідно якого вартість відновлювального ремонту автомобіля Citroen Nemo складає 200491,05 грн., ринкова вартість вказаного автомобіля складає 212488,56 грн., розмір матеріальної шкоди, спричиненої володільцю автомобіля, пошкодженого під час ДТП, складає 112110,51 грн. (а.с. 18-28).

Крім того, позивачем надано рахунок-фактуру № СИ70001864 від 20 липня 2017 року (далі - Рахунок-фактура), згідно якого вартість запасних частин, матеріалів та робіт, розрахованих щодо автомобіля Citroen Nemo, складає з ПДВ 92925,76 грн. (а.с. 29).

Оцінюючи доводи апеляційної скарги та зібрані у справі докази, колегія суддів керується таким.

Згідно ст. 6 Закону України «Про страхування» від 07.03.1996 № 85/96-ВР ( надалі Закон), добровільне страхування - це страхування, яке здійснюється на основі договору між страхувальником і страховиком. Загальні умови і порядок здійснення добровільного страхування визначаються правилами страхування, що встановлюються страховиком самостійно відповідно до вимог цього Закону. Конкретні умови страхування визначаються при укладенні договору страхування відповідно до законодавства.

Відповідно до ст. 9 Закону, страхова виплата - грошова сума, яка виплачується страховиком відповідно до умов договору страхування при настанні страхового випадку. Розмір страхової суми та (або) розміри страхових виплат визначаються за домовленістю між страховиком та страхувальником під час укладання договору страхування або внесення змін до договору страхування, або у випадках, передбачених чинним законодавством. Страхове відшкодування не може перевищувати розміру прямого збитку, якого зазнав страхувальник.

Статтею 25 Закону передбачено, що здійснення страхових виплат і виплата страхового відшкодування проводиться страховиком згідно з договором страхування на підставі заяви страхувальника (його правонаступника або третіх осіб, визначених умовами страхування) і страхового акта (аварійного сертифіката), який складається страховиком або уповноваженою ним особою (аварійним комісаром) у формі, що визначається страховиком.

Згідно ст. 979 ЦК України, за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Статтею 19 Закону передбачено, що договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов'язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору.

Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Статтею 626 ЦК України передбачено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до ст. 628 ЦК України, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Договір є обов'язковим для виконання сторонами (ст.629 ЦК України).

Таким чином, правовідносини, пов'язані із виплатою страхового відшкодування позивачу, в тому числі щодо визначення порядку, умов та конкретного розміру такої виплати, регулюються укладеним між сторонами Договором, який обов'язковий для них та є наслідком їх вільного та усвідомленого волевиявлення.

Загальний порядок визначення розміру страхового відшкодування врегульовано п. 12.2. Договору, в якому оговорено, що він не застосовується до випадків конструктивної загибелі транспортного засобу.

Відповідно до п. 12.4 Договору страхування , у випадку конструктивної загибелі застрахованого ТЗ (якщо згідно з актом автотоварознавчої експертизи вартість відновлювального ремонту перевищує 70% дійсної вартості застрахованого ТЗ на дату настання страхового випадку), розмір страхового відшкодування розраховується за вибором Страховика по одному з варіантів, передбачених п.п. 12.4.1. та п.п .12.4.2.

Як вбачається з листа ПрАТ «СК «УСГ» № 03/4621 від 11 версня 2017 року ОСОБА_1 направлялось повідомлення про те, що, виходчи з даних Звіту, автомобіль зазначав конструктивної загибелі та страхове відшкодування розраховано на підставі п. 12.4.2. Договору в розмірі 2763,00 грн. Для визначення розміру страхового відшкодування застосовано показник ринкової вартості залишків транспортного засобу, який визначено на підставі зобов'язуючої пропозиції в сумі 139000,00 грн. (а.с. 77-78).

Суд першої інстанції дійшов висновку, що автомобіль позивача не зазнав конструктивної загибелі на підставі співставлення даних Висновку, згідно якого вартість збитку становить 112110,51 грн., даних Рахунку-фактури, згідно якої вартість відновлювального ремонту складає 92925,76 грн., та даних Звіту, згідно якого вартість автомобіля складає 220130,00 грн. Співставляючи вказані суми, судом першої інстанції зроблений висновок, що обидві суми, зазначені як у Висновку, так і в Рахунку-фактурі, не перевищують 70 % від 221130,00 грн. дійсної вартості автомобіля Citroen Nemo, в зв'язку з чим останній не є конструктивно знищеним в розумінні п. 12.4. Договору.

З вказаним висновком не можна погодитись з наступних підстав.

Із вказаного вище Звіту та Висновку вбачається, що вони виконані в тому числі на підставі «Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів», затвердженої наказом Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України від 24.11.2003 року № 142/5/2092, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 24.11.2003 року за № 1074/8395, із змінами, ввнесеними згідно з Наказами Міністерства юстиції № 137/5/2732 від 08.12.2004 року та № 1335/5/1159 від 24.07.2009 року (далі - Методика).

Згідно п. 1.3. Методики, її вимоги є обов'язковими під час проведення автотоварознавчих експертиз та експертних досліджень судовими експертами науково-дослідних інститутів судових експертиз Міністерства юстиції України, експертами науково-дослідних експертно-криміналістичних центрів Міністерства внутрішніх справ України, експертами інших державних установ, суб'єктами господарювання, до компетенції яких входить проведення судових автотоварознавчих експертиз та експертних досліджень, а також всіма суб'єктами оціночної діяльності під час оцінки КТЗ у випадках, передбачених законодавством України або договорами між суб'єктами цивільно-правових відносин.

Пунктом 1.4. Методики визначено, що вона в тому числі застосовується з метою визначення матеріальних збитків, завданих власнику в разі пошкодження колісних транспортних засобів (п.п. «д»), а також визначення вартості відновлювального ремонту КТЗ (п.п. «е»).

Відповідно до п. 2.3. Методики, вартість відновлювального ремонту КТЗ визначається як грошові витрати, необхідні для відновлення пошкодженого, розукомплектованого КТЗ.

Згідно п. 2.4. Методики, вартість матеріального збитку (реальні збитки) визначається як вартісне значення витрат, яких зазнає власник у разі пошкодження або розукомплектування КТЗ, з урахуванням фізичного зносу та витрат, яких зазнає чи може зазнати власник для відновлення свого порушеного права користування КТЗ (втрати товарної вартості).

Порядок визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику КТЗ, врегульований розділом VIII Методики, згідно якого за загальним правилом вартість матеріального збитку визначається як сума вартості відновлювального ремонту з урахуванням значення коефіцієнта фізичного зносу складників КТЗ та величини втрати товарної вартості за вказаною в Методиці формулою.

Таким чином, вартість матеріального збитку та вартість відновлювального ремонту є різними за своєю суттю та порядком розрахунку величинами.

Враховуючи наведене, суд першої інстанції безпідставно застосував величину вартості матеріального збитку, визначену у Висновку, в якості величини вартості відновлювального ремонту, співставляючи її з дійсною вартістю автомобіля та роблячи на підставі такого співставлення висновок про те, що вказана сума не перевищує 70 % від 221130,00 грн., тобто від дійсної вартості автомобіля Citroen Nemo.

Згідно даних Звіту вартість відновлювального ремонту автомобіля Citroen Nemo складає 205722,69 грн., дійсна (ринкова) вартість вказаного транспортного засобу дорівнює 220130,00 грн. Відповідно до даних Висновку, вартість відновлювального ремонту складає 200491,05 грн., ринкова вартість автомобіля складає 212488,56 грн

Таким чином, як згідно вказаного вище Звіту, виконаного ФОП ОСОБА_9, так і згідно Висновку експертного автотоварознавчого дослідження, виконаного експертом ХНДІСЕ ім. засл проф. М.С. Бокаріуса, вартість відновлювального ремонту автомобіля складає понад 90 % його вартості.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що відповідно до п. 12.4. Договору має місце конструктивна загибель транспортного засобу.

При цьому колегія суддів не приймає до уваги дані, викладені у Рахунку-фактурі, на які суд першої інстанції посилався як на дані щодо вартості відновлювального ремонту, оскільки вказані дані спростовуються як даними Звіту, так і даними Висновку, які виконані у відповідності до затвердженої у встановленому законодавством порядку Методики.

Рахунок-фактура не містить інформацію відносно того, що він також виконаний на підставі Методики та викладені в ньому дані є вартістю відновлювального ремонту автомобіля, розрахованою у встановленому законодавством порядку.

Судова колегія не може погодитися з висновком суду про неналежність та недопустимість Звіту ФОП ОСОБА_9, наданого відповідачем на обґрунтування своїх заперечень проти позову, з підстав відсутності даних про те, що ФОП ОСОБА_9 є суб`єктом оціночної діяльності відповідно до Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні».

Як зазначено у вказаному Звіті ОСОБА_9 є суб'єктом оціночї діяльності, має сертифікат суб'єкта оціночної діяльності № 885/15, кваліфікаційне свідоцтво оцінювача МФ № 3266, видане Фондом Державного майна України.

Згідно Порядку ведення Державного реєстру оцінювачів та суб'єктів оціночної діяльності, затвердженого Наказом Фонду державного майна України № 796 від 10.06.2013 року, дані вказаного реєстру в загальному форматі, визначеному в додатку № 1, оприлюднюються на офіційному веб-сайті Фонду. Метою ведення Реєстру є в тому числі забезпечення доступності інформації про оцінювачів та суб'єктів оціночної діяльності відповідно до законодавства для суб'єктів господарювання та фізичних осіб, а також органів державної влади, органів місцевого самоврядування, громадських організацій, їх об'єднань, інших заінтересованих осіб;

Таким чином, дані Державного реєстру оцінювачів та субєктів оціночної діяльності в загальному форматі є відкритими для ознайомлення з ними будь-якою особою та вказана інформація є загальновідомою.

Враховуючи наведене, суд мав можливість перевірити факт перебування ФОП ОСОБА_9 у відповідному реєстрі та, в разі відсутності відповідних відомостей, посилатись на відсутність у ОСОБА_9 статусу суб'єкта оціночної діяльності.

Відповідно до ст. 4 Закону України № 2658-III від 12.07.2001 «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні», професійна оціночна діяльність (далі - оціночна діяльність) - діяльність оцінювачів та суб'єктів оціночної діяльності, визнаних такими відповідно до положень цього Закону, яка полягає в організаційному, методичному та практичному забезпеченні проведення оцінки майна, розгляді та підготовці висновків щодо вартості майна.

Статтею 3 вказаного Закону передбачено, що оцінка майна, майнових прав (далі - оцінка майна) - це процес визначення їх вартості на дату оцінки за процедурою, встановленою нормативно-правовими актами, зазначеними в статті 9 цього Закону (далі - нормативно-правові акти з оцінки майна), і є результатом практичної діяльності суб'єкта оціночної діяльності.

Також статтею 3 Закону передбачено, що процедури оцінки майна встановлюються нормативно-правовими актами з оцінки майна. У випадках проведення незалежної оцінки майна складається звіт про оцінку майна. У випадках самостійного проведення оцінки майна органом державної влади або органом місцевого самоврядування складається акт оцінки майна. Вимоги до звітів про оцінку майна та актів оцінки майна встановлюються відповідно до статті 12 цього Закону.

Із вказаного вище Звіту вбачається, що він викладений у формі згідно «Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів», затвердженої наказом Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України від 24.11.2003 року № 142/5/2092, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 24.11.2003 року за № 1074/8395.

Таким чином, вказаний вище Звіт підготовлений ФОП ОСОБА_9 в межах повноважень останнього, визначених Законом України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» та іншими актами законодавства України.

Крім того, колегія суддів враховує, що висновки Звіту, підготовленого ФОП ОСОБА_9, згідно яких вартість відновлювального ремонту автомобіля позивача перевищує 70% його дійсної вартості, узгоджуються з аналогічними даними, викладеними у висновку експертного автотоварознавчого дослідження, виконаного експертом ХНДІСЕ ім. засл проф. М.С. Бокаріуса.

За таких обставин, колегія суддів вважає доведеним, що транспортний засіб позивача внаслідок ДТП зазнав констурктивної загибелі.

Враховуючи наведене, розмір страхового відшкодування визначений відповідачем згідно чинного законодавства України та умов Договору, і доводи апеляційної скарги є обгрутнтованими. Тому рішення суду підлягає скасуванню, з ухваленням у справі нового судового рішення про відмову у задоволенні позову.

Відповідно до ст. 2, 11 ЦПК України, однією із засад (принципів) цивільного судочинства є пропорційність.

Згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Частиною 13 ст. 141 ЦПК України передбачено, що якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Відповідно до ч. 7 ст. 141 ЦПК України, якщо інше не передбачено законом, у разі залишення позову без задоволення, закриття провадження у справі або залишення без розгляду позову позивача, звільненого від сплати судових витрат, судові витрати, понесені відповідачем, компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Згідно абзацу другого Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 12 квітня 1996 року «Про практику розгляду цивільних справ за позовами про захист прав споживачів» дія Закону України «Про захист прав споживачів» розповсюджується на відносини, що виникли з приводу страхування.

Споживачі звільняються від сплати судового збору за позовами, що пов'язані з порушенням їх прав (ч.3 ст.22 Закону України «Про захист прав споживачів»).

Враховуючи наведене, колегія суддів компенсує за рахунок держави судові витрати ПрАТ «СК «УСГ» в сумі 1329,19 грн., пов'язані із сплатою судового збору за подання апеляційної скарги.

Керуючись ст. 2, 12, 13, 81, п. 2 ч. 1 ст. 374, ст. 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4, яка діє в інтересах Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Українська страхова група», задовольнити.

Рішення Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 16 жовтня 2018 року скасувати.

Ухвалити нову постанову.

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Українська страхова група» про стягнення суми страхового відшкодування - відмовити.

Компенсувати Приватному акціонерному товариству «Страхова компанія «Українська страхова група» судовий збір у розмірі 1329 (одна тисяча триста двадцять дев`ять) гривень 19 (дев'ятнадцять) копійок за рахунок держави.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку тільки в випадках передбачених частиною 3 статті 389 ЦПК України безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 19 березня 2019 року.

Головуючий О.Ю. Тичкова

Судді А.В. Котелевець

Р.М. Піддубний