Справа № 199/6180/19
РІШЕННЯ

Іменем України

26.11.2019 року Амур-Нижньодніпровський районний суд м. Дніпропетровська в складі: головуючого судді Руденко В.В., при секретарі Куземі О.Г., за участі представників сторін ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Приватного підприємства «Зігфрід-М» до ОСОБА_3 про відшкодування збитків,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з даним позовом до відповідача, упідтвердження якого посилається на те, що в 25.12.2017 року близько 11:25год. в місті Дніпрі на Амурському мості в районі е/о № 149 сталася дорожня транспортна пригода за участі автомобіля Mazda 3 д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням відповідача та автомобіля Mercedes-Benz д.н.з. НОМЕР_2 , що належить ОСОБА_4 на підставі свідоцтва про реєстрацію т/з НОМЕР_3 , під керуванням водія ОСОБА_5 . Постановою Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 22.02.2018 р. у справі № 199/473/18 було встановлено, що відповідач не врахував дорожньої обстановки, не вибрав безпечної швидкості, не впорався з керуванням в результаті чого здійснив зіткнення з автомобілем відповідача, тим самим порушив п. 12.1 ПДР України. Вищевказаною постановою відповідача було визнано винним у скоєні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП. Позивач є суб`єктом господарювання, який здійснює свою діяльність у сфері пасажирських перевезень на міських, приміських, міжміських автобусних маршрутах загального користування з 2000 року

Зокрема автомобіль Mercedes-Benz Sprinter 411 CDI, д.н.з. НОМЕР_2 використовувався позивачем, на підставі тимчасового реєстраційного талону НОМЕР_4 та свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 , у господарській діяльності з метою отримання доходів, а саме для перевезення пасажирів по маршруту № 99 у місті Дніпрі. Отже, починаючи з 25.12.2017 року по 25.07.2019 року позивач не отримав доходи, якій міг би реально одержати, якби відповідачем не було допущено порушення ПДР України, в результаті чого було порушено право позивача та знищено транспортний засіб Mercedes-Benz Sprinter 411 CDI, НОМЕР_2 .

Так згідно книги обліку розрахункових операцій на господарську одиницю № Г/3, яка зареєстрована у ДПІ Ленінського районна м. Дніпра, автомобіль Mercedes-Benz Sprinter 411 CDI, НОМЕР_2 , зареєстрований як господарська одиниця, яка належить ПП «Зігфрід-М». Згідно обліку розрахункових квитанцій та руху готівки сума задекларованого доходу ПП «Зігфрід-М» отриманого з господарської одиниці Mercedes-Benz Sprinter 411 CDI, НОМЕР_2 складає: за березень 2017 р. - 11 919,00 грн.; за квітень 2017 р. - 13 558, 00 грн.; за травень 2017 р. - 14 620, 00 грн.; за червень 2017 р. - 15 204, 00 грн.; за липень 2017 р. - 14 658, 00 грн.; за серпень 2017 р. - 11 690, 00 грн.; за вересень 2017 р. - 13 055, 00 грн.; за жовтень 2017 р. - 6 900, 00 грн.; за листопад 2017 р. - 7 680, 00 грн.; за грудень (до 25.12.2017) р. - 5 105, 00 грн. Таким чином, загальна сума задекларованого доходу від господарської одиниці Mercedes-Benz Sprinter 411 CDI, НОМЕР_2 за 2017 рік (з березня по грудень - 10 місяців) складає 114 389, 00 грн. сума середньомісячного декларованого доходу з господарської одиниці Mercedes-Benz Sprinter 411 CDI, НОМЕР_2 складає 11 438, 90 грн.

Окрім цього для розрахунку упущеної вигоди позивач встановив кількість місяців, за які підлягає стягненню упущена вигода, шляхом підрахунку кількості місяців з моменту порушення відповідачем прав позивача, а саме з моменту порушення відповідачем правил дорожнього руху в результаті чого було знищено господарську одиницю Mercedes-Benz Sprinter 411 CDI, НОМЕР_2. - 25.12.2017 p. та отримав 12 місяців у 2018 році та 7 місяців у 2019 році, а загальна сума місяців становить 19 місяців.

Таким чином отримавши всі необхідні значення позивач розраховує суму упущеної вигоди шляхом множення середньомісячного декларованого доходу з господарської одиниці Mercedes-Benz Sprinter 411 CDI, НОМЕР_2 - 11 438,90 грн. на кількість місяців - 19 , що становить 217339,10 грн. Позивачпросив стягнути з відповідача на свою користь упущену вигоду в розмірі 217339,10 грн.

Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив суд їх задовольнити.

Представник відповідача у судовому засіданні позовні вимоги не визнавав, про що надав відзив,у якому послався на той факт, що маршрут №99 був скасований 23.03.2018 року, тобто позивач міг використовувати автомобіль на вказаному маршруті лише до вказаної дати. Крім того, вважав, що упущена вигода в даному випадку не може розглядатись як втрачений позивачем чистий прибуток за період вимушеного простою транспортного засобу і не як сукупний дохід

Вислухавши пояснення представників сторін, дослідивши докази в їх сукупності, суд вважає, що заявлені вимоги позивача не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 25.12.2017 року близько 11:25 год. в місті Дніпрі на Амурському мості, в районі е/о № 149 сталася дорожня транспортна пригода за участі автомобіля Mazda 3 д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням відповідача та автомобіля Mercedes-Benz д.н.з. НОМЕР_2 , що належить ОСОБА_4 на підставі свідоцтва про реєстрацію т/з НОМЕР_3 , під керуванням водія ОСОБА_5 . Постановою Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 22.02.2018 р. у справі № 199/473/18 було встановлено, що відповідач не врахував дорожньої обстановки, не вибрав безпечної швидкості, не впорався з керуванням в результаті чого здійснив зіткнення з автомобілем відповідача, тим самим порушив п. 12.1 ПДР України.

Позивач є суб`єктом господарювання, який здійснює свою діяльність у сфері пасажирських перевезень на міських, приміських, міжміських автобусних маршрутах, що підтверджується договором №41-99-065 від 04.11.2015 року з організації перевезень пасажирів на автобусному маршруті загального користування, зокрема на маршруті №99. Проте, згідно рішення виконавчого комітету Дніпровської міської ради від 23.03.2018 року №217 автобусний маршрут загального користування був скасований. Таким чином, вимоги позивача щодо стягнення упущеної вигоди після 23.03.2018 року з урахуванням можливості використання пошкодженого автомобіля на вказаному маршруті є безпідставними. Щодо упущеної вигоди до 23.03.2018 року, то позивачем не надано суду належних, допустимих та достовірних доказів того, що він поніс певні збитки через невикористання пошкодженого автомобілю, оскільки згідно договору №41-99-065 від 04.11.2015 року з організації перевезень пасажирів на автобусному маршруті загального користування №99 кількість запланованих автобусів на вказаний маршрут становить 10 одиниць, доказів того, що після ДТП їх кількість зменшилась, внаслідок чого позивач не отримав дохід, суду не надано.

Згідно ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту цивільних прав та інтересів може бути відшкодування моральної (немайнової) шкоди.

Відповідно до ст. 22 ЦК України реальними збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права.

Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно положень ст.89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Крім того, відповідно до частини першої статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Відповідно до частини другої статті 22 ЦК України, збитками є:

1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки);

2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Відшкодування збитків є однією із форм або заходів цивільно-правової відповідальності, яка вважається загальною або універсальною саме в силу правил статті 22 ЦК України, оскільки частиною першою визначено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Тобто порушення цивільного права, яке потягнуло за собою завдання особі майнових збитків, саме по собі є основною підставою для їх відшкодування.

Відповідно до статті 22 ЦК України у вигляді упущеної вигоди відшкодовуються тільки ті збитки, які б могли бути реально отримані при належному виконанні зобов`язання.

Визначення поняття збитків наводяться також у частині другій статті 224 Господарського кодексу України (далі - ГК України), відповідно до якої під збитками розуміються витрати, зроблені управненою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов`язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною.

Відповідно до частини четвертої статті 623 ЦК України при визначенні неодержаних доходів (упущеної вигоди) враховуються заходи, вжиті кредитором щодо їх одержання.

Кредитор, який вимагає відшкодування збитків, має довести: неправомірність поведінки особи; наявність шкоди; причинний зв`язок між протиправною поведінкою та шкодою, що є обов`язковою умовою відповідальності та виражається в тому, що шкода має виступати об`єктивним наслідком поведінки завдавача шкоди; вина завдавача шкоди, за виключенням випадків, коли в силу прямої вказівки закону обов`язок відшкодування завданої шкоди покладається на відповідальну особу незалежно від вини. З іншого боку, боржник має право доводити відсутність своєї вини (стаття 614 ЦК України).

Таким чином, у вигляді упущеної вигоди відшкодовуються тільки ті збитки у розмірі доходів, які б могли бути реально отримані.

Пред`явлення вимоги про відшкодування неодержаних доходів (упущеної вигоди) покладає на кредитора обов`язок довести, що ці доходи (вигода) не є абстрактними, а дійсно були б ним отримані.

Позивач повинен довести також, що він міг і повинен був отримати визначені доходи, і тільки неправомірні дії відповідача стали єдиною і достатньою причиною, яка позбавила його можливості отримати прибуток.

Проте позивач не довів суду належними та допустимими доказами розмір таких збитків.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що доводи позивача в обґрунтування заявлених ним позовних вимог не знайшли свого підтвердження, оскільки позивач не довів обставини, на які він посилається, як на підставу своїх вимог, а тому позовні вимоги позивача задоволенню не підлягають.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України суд вважає за доцільне з урахуванням результату розгляду справи судові витрати у вигляді судового збору віднести за рахунок позивача.

Відповідно до ст. 158 ЦПК України заходи забезпечення позову можуть бути скасовані судом, який розглядає справу. У випадку залишення позову без розгляду, закриття провадження у справі або у випадку ухвалення рішення щодо повної відмови у задоволенні позову суд у відповідному судовому рішенні зазначає про скасування заходів забезпечення позову. У такому разі заходи забезпечення позову зберігають свою дію до набрання законної сили відповідним рішенням або ухвалою суду.

З урахуванням результату розгляду справи суд приходить до висновку про наявність достатніх підстав для скасування заходів забезпечення позову - заборони відповідачу та будь-яким іншим особам, у тому числі суб`єктам державної реєстрації прав та державним реєстраторам прав на нерухоме майно вчиняти будь-які дії щодо відчуження, у тому числі шляхом укладення договору купівлі-продажу, дарування, міни, іпотеки, передачі в оренду квартири АДРЕСА_1 , яка на праві власності належить відповідачу.

Керуючись ст.ст.12,81,133,141,158,263-265 ЦПК України, ст.22 ЦК України, суд, -

У Х В А Л И В:

У позові Приватного підприємства «Зігфрід-М» до ОСОБА_3 про відшкодування збитків відмовити.

Судові витрати позивача Приватного підприємства «Зігфрід-М» (м. Дніпро, вулиця Ближня,29/97, ) у вигляді судового збору віднести за його рахунок.

Скасувати заходи забезпечення позову, вжиті відповідно до ухвали Амур-Нижньодніпровського районного суду від 07 серпня 2019 року, а саме скасувати заборону ОСОБА_3 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_8 ) та будь-яким іншим особам, у тому числі суб`єктам державної реєстрації прав та державним реєстраторам прав на нерухоме майно вчиняти будь-які дії щодо відчуження, у тому числі шляхом укладення договору купівлі-продажу, дарування, міни, іпотеки, передачі в оренду квартири АДРЕСА_1 , яка на праві власності належить ОСОБА_3 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_8 )

Рішення може бути оскаржене до Дніпровського апеляційного суду через Амур-Нижньодніпровський районний суд м. Дніпропетровська шляхом подачі у тридцятиденний строк з дня складання повного судового рішення апеляційної скарги.

Суддя