Постанова

Іменем України

17 липня 2019 року

м. Київ

справа № 635/6178/15-ц

провадження № 61-19979св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Луспеника Д. Д. (суддя-доповідач),

суддів: Гулька Б. І., Кривцової Г. В., Лідовця Р. А., Черняк Ю. В.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - ОСОБА_2 ,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Харківського районного суду Харківської області від 24 листопада 2016 року у складі судді Панас Н. Л. та ухвалу Апеляційного суду Харківської області від 07 березня 2017 року у складі колегії суддів: Бровченка І. О., Швецової Л. А., Малінської С. М.,

ВСТАНОВИВ:

1. Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У серпні 2015 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про визнання права власності на частку домоволодіння.

Позов мотивовано тим, що він з 07 вересня 1985 року перебував у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_2 , який розірвано 26 листопада 2012 року. За час шлюбу у вересні 2008 року за спільні кошти вони придбали 52/100 частки домоволодіння по АДРЕСА_1 . 11 грудня 2012 року, після розірвання шлюбу, він придбав 48/100 часток зазначеного домоволодіння. Проте відповідач перешкоджає йому у користуванні 52/100 частками домоволодіння.

Ураховуючи викладене, ОСОБА_1 просив суд на підставі статті 60 СК України визнати 52/100 частки домоволодіння по АДРЕСА_1 спільної сумісною власністю подружжя та визнати за ним право власності на 1/2 частку від приданої за час шлюбу частки домоволодіння.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Харківського районного суду Харківської області від 24 листопада 2016 року у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

Відмовляючи у задоволенні позову ОСОБА_1 , суд першої інстанції виходив із того, що спірна частина домоволодіння придбана сторонами не за час шлюбу, оскільки шлюбі між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 розірвано рішенням Харківського районного суду Харківської області від 14 червня 2004 року, а зареєстровано лише 26 листопада 2012 року, що узгоджується з частиною другою статті 114 СК України. При цьому позивачем не надано доказів на підтвердження того, що після розірвання шлюбу він підтримував з ОСОБА_2 шлюбні відносини та спірне майно було придбане за спільні кошти.

Короткий зміст ухвали суду апеляційної інстанції

Ухвалою Апеляційного суду Харківської області від 07 березня 2017 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилено.

Рішення Харківського районного суду Харківської області від 24 листопада 2016 року залишено без змін.

Апеляційний суд, залишаючи рішення суду першої інстанції без змін, погодився з висновком районного суду, зазначивши, що на час придбання ОСОБА_2 спірної частини домоволодіння сторони вже не перебували у зареєстрованому шлюбі, тому що відповідно до частини другої статті 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу, тому майно, набуте відповідачем після розірвання шлюбу з ОСОБА_1 , не є спільною сумісною власністю подружжя.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

У квітні 2017 року ОСОБА_1 подав до Верховного Суду касаційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просив скасувати оскаржувані судові рішення та ухвалити нове рішення про задоволення позову.

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції

У пункті 4 розділу XIII Перехідних положень ЦПК України у редакції Закону України № 2147-VIII від 03 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» передбачено, що касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Згідно зі статтею 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 28 квітня 2017 року відкрито касаційне провадження в указаній справі і витребувано цивільну справу з Харківського районного суду Харківської області.

У червні 2017 року справа надійшла до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 09 листопада 2017 року справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на частку домоволодіння призначено до судового розгляду.

У квітні 2018 року справа передана з Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ до Верховного Суду.

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 10 червня 2019 року справу призначено судді-доповідачеві.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

Касаційна скарга мотивована тим, що судом застосовано закон, який не поширюється на спірні правовідносини, оскільки до відносин, що виникли між сторонами на момент звернення до суду з позовом про розірвання шлюбу, необхідно застосовувати положення статті 44 КпШС України, згідно з якою шлюб вважається припиненим з моменту реєстрації розлучення в органах реєстрації актів громадянського стану, тому слід вважати шлюб розірваним з моменту реєстрації рішення суду в органі реєстрації актів цивільного стану, тобто з 26 листопада 2012 року, хоча рішення суду було ухвалено 14 червня 2004 року.

Відзив на касаційну скаргу учасники справи до суду не подали

Фактичні обставини справи, встановлені судами

ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебували у зареєстрованому шлюбі з 07 вересня 1985 року.

Рішенням Харківського районного суду Харківської області від 14 червня 2004 року шлюбі між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 розірвано (а.с. 37).

30 вересня 2008 року ОСОБА_2 придбала 52/100 частки домоволодіння по АДРЕСА_1 .

Відповідно до свідоцтва про розірвання шлюбу від 26 листопада 2012 року шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 розірвано, про що в Книзі реєстрації розірвань шлюбів зроблено відповідний актовий запис № 161 від 26 листопада 2012 року (а.с. 3).

Згідно з копією технічного паспорту домоволодіння по АДРЕСА_1 від 27 листопада 2012 року за ОСОБА_2 зареєстровано - 52/100 частки, за ОСОБА_3 та ОСОБА_4 - 32/100 частки (а.с. 6-8).

Відповідно до договору купівлі-продажу, 11 грудня 2012 року ОСОБА_1 придбав у ОСОБА_3 та ОСОБА_4 48/100 часток житлового будинку з відповідною часткою надвірних будівель та споруд за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 5).

2. Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Згідно із положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга ОСОБА_1 задоволенню не підлягає.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Частиною третьою статті 3 ЦПК України передбачено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до вимог частин першої і другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Частиною першою статті 402 ЦПК України встановлено, що у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.

Встановлено й це вбачається із матеріалів справи, що оскаржувані судові рішення ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а доводи касаційної скарги цих висновків не спростовують.

Згідно з статтею 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).

Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

У пункті 15 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» судам роз`яснено, що хоча розірвання шлюбу, здійснене на підставі рішення суду, потребує подальшої реєстрації у державному органі РАЦС, моментом припинення шлюбу є день набрання чинності рішенням суду про його розірвання (частина друга статті 114 СК України). Це правило не поширюється на випадки, коли шлюб було розірвано у судовому порядку до 01 січня 2004 року, тобто до дня набрання чинності СК України.

Судом установлено, що шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 розірвано рішенням Харківського районного суду Харківської області від 14 червня 2004 року, яке набрало законної сили у липні 2004 року.

Відповідно до частини другої статті 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу.

Згідно з частиною другою статті 115 СК України рішення суду про розірвання шлюбу після набрання ним законної сили надсилається судом до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб.

Вирішуючи спір, суди попередніх інстанцій вірно звернули увагу на те, що рішенням рішенням Харківського районного суду Харківської області від 14 червня 2004 року, яке набрало законної сили у липні 2004 року, шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 розірвано і з цього часу він є припиненим, а проведення його реєстрації тільки 26 листопада 2012 року у державному органі реєстрації актів цивільного стану не впливає на час припинення шлюбу.

Доказів на підтвердження того, що спірна частка домоволодіння придбана за спільні гроші сторін матеріали справи не містять.

За таких обставин суди на підставі належним чином оцінених доказів, поданих сторонами, з дотриманням вимог статей 212-214, 315 ЦПК України 2004 року дійшли до правильного висновку про відмову у задоволенні позову ОСОБА_1

Висновки судів відповідають обставинам справи, які встановлені відповідно до вимог процесуального закону, а також узгоджуються з нормами матеріального права, які судами правильно застосовані.

Доводи касаційної скарги про те, що до спірних правовідносин повинні застосовуватись положення статті 44 КпШС України є безпідставними, оскільки судове рішення, яким розірвано шлюб між сторонами, ухвалено 14 червня 2004 року, тобто після набрання чинності СК України, тому моментом припинення шлюбу є день набрання чинності рішенням суду про його розірвання, а те що шлюб було укладено до набрання чинності СК України, у цьому випадку правового значення немає.

Інші доводи касаційної скарги висновків суду не спростовують, на законність судових рішень не впливають.

Згідно з статтею 410 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і законне рішення з одних лише формальних міркувань.

Керуючись статтями 400, 409, 410, 416, 418, 419 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палатиКасаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Харківського районного суду Харківської області від 24 листопада 2016 року та ухвалу Апеляційного суду Харківської області від 07 березня 2017 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий Д. Д. Луспеник

Судді: Б. І. Гулько

Г. В. Кривцова

Р. А. Лідовець

Ю. В. Черняк