Постанова

Іменем України

22 листопада 2019 року

м. Київ

справа № 549/455/16-ц

провадження № 61-23003 св 18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:Луспеника Д. Д. (суддя-доповідач), Гулька Б. І., Кривцової Г. В.,

учасники справи:

позивач -ОСОБА_1 ,

відповідачі: Донецький навчально-виховний комплекс № 114 Донецької міської ради Донецької області, Донецька міська рада, відділу освіти Петровської районної у м. Донецьку ради, Міністерство освіти і науки України, Управління державної казначейської служби України у м. Донецьку Донецької області, Державна казначейська служба України,

третя особа - відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України

у Петровському районі м. Донецька,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 , на рішення Чорнухинського районного суду Полтавської області від 02 грудня 2016 року у складі судді Крєпкого С. І. та ухвалу апеляційного суду Полтавської області від 24 січня 2017 року у складі колегії суддів: Кузнєцової О. Ю., Хіль Л. М., Лобова О. А.,

ВСТАНОВИВ:

1. Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У жовтні 2016 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Донецького навчально-виховного комплексу (далі - НВК) № 114 Донецької міської ради Донецької області, Донецької міської ради, відділу освіти Петровської районної у м. Донецьку ради, Міністерства освіти і науки України, Управління державної казначейської служби України у м. Донецьку Донецької області (далі - УДКСУ у м. Донецьку), Державної казначейської служби України, третя особа - відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у Петровському районі м. Донецьк, про стягнення заробітної плати, середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні та компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати.

В обґрунтування позову зазначала, що з 01 серпня 2005 року працювала вихователем у Донецькому НВК № 114 Донецької міської ради Донецької області. З 01 квітня 2014 року по 14 квітня 2014 року вона перебувала на лікарняному по догляду за хворою донькою - ОСОБА_3 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , однак страхових виплат, як застрахованій особі, на її рахунок не надходило.

З липня 2014 року у м. Донецьку почалася активна фаза антитерористичної операції, з моменту проведення якої територія м. Донецька стала тимчасово непідконтрольною органам державної влади.

З 01 червня 2014 року по 13 липня 2014 року Донецький НВК № 114 Донецької міської ради Донецької області не виплатив їй заробітну плату, посилаючись на відсутність коштів.

З 01 вересня 2014 року по 26 жовтня 2014 року вона перебувала у щорічній основній оплачуваній відпустці тривалістю 56 календарних днів, однак кошти за цей період їй також не виплачені, а з 26 жовтня 2014 року по день звільнення вона перебувала у відпустці без збереження заробітної плати на вимогу роботодавця з незалежних від неї причин.

28 листопада 2014 року вона звільнилася з посади вихователя Донецького НВК № 114 Донецької міської ради Донецької області за власним бажанням та виїхала з місця постійного проживання, однак належного розрахунку при звільненні з нею роботодавцем проведено не було.

Ураховуючи наведене, позивач просила стягнути солідарно з Донецького НВК № 114 Донецької міської ради Донецької області, Донецької міської ради, відділу освіти Петровської районної у м. Донецьку ради, Міністерства освіти

і науки України, УДКСУ у м. Донецьку та Державної казначейської служби Українина її користь заборгованість, а саме: по заробітній платі за період

з 01 червня 2014 року по 13 липня 2014 року у розмірі 6 251,67 грн; по оплаті днів тимчасової непрацездатності за період з 01 квітня 2014 року по 14 квітня 2014 року у розмірі 2 050,16 грн; по заробітній платі за час відпустки за період з 01 вересня 2014 року по 26 жовтня 2014 року у розмірі 8 200,64 грн; середній заробіток за час затримки розрахунку за період з 29 листопада 2014 року

по 07 жовтня 2016 року у розмірі 37 330,20 грн; компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати у сумі 7 224,93 грн.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Чорнухинського районного суду Полтавської області від 02 грудня 2016 року у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

Суд першої інстанції виходив з тих підстав, що позивачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження того, що Донецький НВК № 114 Донецької міської ради Донецької області має заборгованість із заробітної плати перед позивачем.

При цьому, Донецький НВК № 114 Донецької міської ради Донецької області та відділ освіти Петровської районної у м. Донецьку ради, які являються розпорядниками бюджетних коштів на виплату заробітної плати позивачці, до теперішнього часу не переміщені в населені пункти, на території яких органи державної влади здійснюють свої повноваження в повному обсязі, не здійснюють свого функціонування на контрольованих Україною територіях, не відкрили рахунки в органах казначейства за місцем переміщення,

а продовжують функціонувати на території м. Донецька, яка не повернута під контроль органів державної влади України.

Позивач не перебувала у трудових відносинах з УДКСУ у м. Донецьку, Донецькою міською радою, Міністерством освіти і науки України і вони не

є роботодавцями у розумінні положень Кодексу законів про працю України, які зобов`язані виплачувати позивачу заробітну плату, тому суд вважав, що заявлені позовні вимоги до вказаних відповідачів не ґрунтуються на законі

і задоволені бути не можуть.

Короткий зміст ухвали суду апеляційної інстанції

Ухвалою апеляційного суду Полтавської області від 24 січня 2017 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилено. Рішення Чорнухинського районного суду Полтавської області від 02 грудня 2016 року залишено без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції мотивована тим, що суд першої інстанції, повно та всебічно встановивши фактичні обставини справи, надавши належну оцінку наявним у матеріалах справи доказам та доводам сторін, установивши, що наявність у Донецького НВК № 114 Донецької міської ради Донецької області заборгованості по заробітній платі перед позивачем належними та допустимими доказами не підтверджена, Донецький НВК

№ 114 Донецької міської ради Донецької області та відділ освіти Петровської районної у м. Донецьку ради знаходяться на непідконтрольній Україні території та не є переміщеними на підконтрольну територію України, обґрунтовано відмовив у задоволенні позову ОСОБА_1 про стягнення заборгованості по заробітній платі, а також про стягнення середнього заробітку та компенсації втрати частини доходу, які є похідними від вказаної вимоги, у задоволенні якої відмовлено.

Оскільки Донецький НВК № 114 Донецької міської ради Донецької області

є комунальним підприємством, фінансується за рахунок місцевого бюджету, підстави для стягнення заборгованість по заробітній платі з Міністерства освіти і науки України, УДКСУ у м. Донецьку та Державної казначейської служби України відсутні.

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції та її короткий зміст

У лютому 2017 року до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ надійшла касаційна скарга представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на рішення Чорнухинського районного суду Полтавської області від 02 грудня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Полтавської області від 24 січня 2017 року, в якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права і порушення норм процесуального права, просить оскаржені судові рішення скасувати та ухвалити нове рішення, яким її позовні вимоги задовольнити.

Ухвалою судді Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 03 квітня 2017 року відкрито касаційне провадження у справі № 549/455/16-ц та витребувано її матеріали з Чорнухинського районного суду Полтавської області.

У квітні 2017 року справа надійшла до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

Статтею 388 ЦПК України, у редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», який набув чинності 15 грудня 2017 року, визначено, що судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

Пунктом 4 частини першої Розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України передбачено, що касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

У травні 2018 року справу передано до Верховного Суду.

У червні 2019 року на підставі протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями Верховного Суду справу передано судді-доповідачу.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

Касаційна скарга представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 мотивована тим, що судами попередніх інстанцій повно та всебічно не з`ясовано обставини, які мають значення для правильного вирішення справи, не досліджено належним чином наявні у справі докази.

Зазначила, що постанова Кабінету Міністрів України від 07 листопада

2014 року № 595 «Деякі питання фінансування бюджетних установ, здійснення соціальних виплат населенню та надання фінансової підтримки окремим підприємствам і організаціям Донецької та Луганської областей», яка набрала чинності 11 листопада 2014 року, а заборгованість по заробітній платі виникла у червні 2014 року, тому застосування її норм до заявлених позовних вимог є неконституційним.

Оскільки Донецька міська рада, як засновник Донецького НВК

№ 114 Донецької міської ради Донецької області, здійснювало фінансове забезпечення відповідної установи, а УДКСУ у м. Донецьку та Державна казначейська служба України здійснювали казначейське обслуговування бюджетних коштів, а тому виплата заробітної плати підлягала здійсненню на загальних умовах.

Заперечення на касаційну скаргу від інших учасників справи не надходили.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

ОСОБА_1 з 01 серпня 2005 року працювала вихователем у Донецькому НВК № 114 Донецької міської ради Донецької області (а. с. 9).

Згідно з наказом Донецького НВК № 114 Донецької міської ради Донецької областівід 28 листопада 2014 року № 300-к/дл ОСОБА_1 була звільнена за власним бажанням на підставі ст. 38 КЗпП України (а. с. 11).

Відомості про звільнення із займаної посади у трудовій книжці відсутні

(а. с. 9-10)

Донецький НВК № 114 Донецької міської ради Донецької області, відділ освіти Петровської районної ради у м. Донецьку не переміщені в населені пункти, на території яких органи державної влади України здійснюють свої повноваження в повному обсязі (а. с. 19-20, 22).

Відповідно до виписки з карткового рахунку ОСОБА_1 у ПАТ КБ «ПриватБанк» від 23 вересня 2016 року № 1D4P-DVS3-E7R3-5GGG виплату заробітної плати ОСОБА_1 за даною карткою у 2014 році було проведено 29 травня 2014 року в сумі 3 135,27 грн, 14 травня 2014 року в сумі

1 002,07 грн, 27 березня 2014 року в сумі 2 191,54 грн, 13 березня 2014 року

в сумі 919,41 грн, 28 лютого 2014 року в сумі 2 024,41 грн, 19 лютого 2014 року в сумі 957,11 грн, 29 січня 2014 року в сумі 2 678, 29 грн, 16 січня 2014 року

в сумі 938,27 грн.

Інших операцій по зарахуванню заробітної плати на картковий рахунок ОСОБА_1 у вказаний період не проводилося (а. с. 12-13).

З відомостей інформаційного фонду Державного реєстру фізичних осіб Державної фіскальної служби України про суми виплачених доходів та утриманих податків убачається, що сума нарахованого ОСОБА_1 доходу

у І кварталі 2014 року становить 11 779,65 грн, у ІІ кварталі 2014 року - інформація відсутня, у ІІІ кварталі 2014 року - 2 923, 62 грн, у ІV кварталі

2014 року - 3 064,75 грн (а. с. 14).

Відповідно до повідомлення УДКСУ у м. Донецьку від 23 листопада

2016 року № 02-35/567 договору на здійснення розрахунково-касового обслуговування між Донецьким НВК № 114 Донецької міської ради Донецької області та УДКСУ у м. Донецьку не укладено, реєстраційних рахунків не відкрито та відсутні будь-які правовідносини (а. с. 117-118).

2. Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Згідно з положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 підлягає залишенню без задоволення.

Встановлено й убачається з матеріалів справи, що оскаржувані судові рішення ухвалені з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а доводи касаційної скарги цих висновків не спростовують.

Мотиви, з яких виходив Верховний Суд, та застосовані норми права

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до частини першої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним

і обґрунтованим.

Згідно з вимогами частин першої і другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно положень статті 57 ЦПК України (в редакції кодексу, що діяла на час ухвалення оскаржуваних рішень) доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів.

Відповідно до статті 47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені

в статті 116 цього Кодексу.

У разі звільнення працівника з ініціативи власника або уповноваженого ним органу він зобов`язаний також у день звільнення видати йому копію наказу про звільнення з роботи. В інших випадках звільнення копія наказу видається на вимогу працівника.

Відповідно до статті 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник у день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору.

Згідно з пунктом 1 статті 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум

у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Відповідно до статей 2 та 3 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів», компенсація громадянам втрати частини доходів

у зв`язку з порушенням строків їх виплати (далі - компенсація) провадиться

у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом.

Сума компенсації обчислюється шляхом множення суми нарахованого, але не виплаченого громадянину доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) на індекс інфляції в період невиплати доходу (інфляція місяця, за який виплачується доход, до уваги не береться).

Відповідно до Указу Президента України від 14 квітня 2014 року № 405/2014 «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня

2014 року «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози

і збереження територіальної цілісності України», з квітня 2014 року на території Донецької та Луганської областей проводиться антитерористична операція, від часу проведення якої територія міста Донецька є тимчасово непідконтрольною українській владі.

Тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції, встановлено Законом України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», який має пріоритет над іншими законами.

Прикінцевими та перехідними положеннями даного Закону передбачено, що закони та інші нормативно правові акти України діють у частині, що не суперечать цьому Закону.

Відповідно до частини другої статті 14 Закону України «Про боротьбу

з тероризмом» у районі проведення антитерористичної операції можуть вводитися тимчасово обмеження прав і свобод громадян.

Згідно з постановою Правління Національного банку України «Про призупинення здійснення фінансових операцій» від 06 серпня 2014 року

№ 466, призупинено здійснення усіх видів фінансових операцій на території, яка не контролюється українською владою.

Постановою Кабінету Міністрів України від 07 листопада 2014 року № 595 «Деякі питання фінансування бюджетних установ, здійснення соціальних виплат населенню та надання фінансової підтримки окремим підприємствам і організаціям Донецької та Луганської областей», яка набрала чинності

11 листопада 2014 року, встановлено, що міністерства, інші центральні органи виконавчої влади, місцеві державні адміністрації зобов`язані забезпечити до 01 грудня 2014 року переміщення бюджетних установ, підприємств та організацій, що належать до сфери їх управління, з населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють або здійснюють не в повному обсязі свої повноваження (далі - тимчасово неконтрольована територія), в населені пункти, на території яких органи державної влади здійснюють свої повноваження в повному обсязі.

Пунктом 3 Тимчасового порядку встановлено, що заробітна плата працівникам установи за період, коли установа розміщувалась на тимчасово неконтрольованій території, а у подальшому територія була повернута під контроль органів державної влади, або установа переміщена в населений пункт на контрольовану територію, виплачується у повному обсязі за рахунок кошторису установи.

Згідно з пунктом 4 Тимчасового порядку, заробітна плата виплачується працівникам установи, яка переміщена на контрольовану територію, якщо установа продовжує функціонувати (здійснювати господарську, статутну діяльність) і працівники виконують свої функціональні обов`язки.

Відповідно до статті 104 ЦК України, юридична особа припиняється

в результаті реорганізації (злиття, приєднання, поділу, перетворення) або ліквідації.

Судами встановлено та не заперечується позивачем, що Донецький НВК

№ 114 Донецької міської ради Донецької області не був переміщений на контрольовану українською владою територію.

Вирішуючи спір, суди на підставі належно оцінених доказів, дійшли обґрунтованого висновку про те, що позивач дійсно працювала у Донецькому НВК № 114 Донецької міської ради Донецької області, проте припинення трудових відносин з Донецьким НВК № 114 Донецької міської ради Донецької області не відбулося. Крім цього, Донецький НВК № 114 Донецької міської ради Донецької області не перебуває в стані припинення.

При цьому, відмовляючи у задоволенні зазначеного позову, суди також виходили з того, що наявність у Донецького НВК № 114 Донецької міської ради Донецької області заборгованості по заробітній платі перед позивачем належними та допустимими доказами не підтверджена. Позивачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження того, що Донецький НВК № 114 Донецької міської ради Донецької області має заборгованість із заробітної плати перед позивачем. Інших доказів суд не має.

Оскільки позивач не перебувала у трудових відносинах з Міністерством освіти і науки України, Донецькою міською радою, Управлінням Державної казначейської служби України у м. Донецьку, Державною казначейською службою України і вони не є роботодавцями, у розумінні положень Кодексу законів про працю України, які зобов`язані виплачувати позивачу заробітну плату, тому суди правильно виходили з того, що заявлені позовні вимоги до вказаних відповідачів не ґрунтуються на законі, тому задоволені бути не можуть.

Доводи касаційної скарги були предметом дослідження судом апеляційної інстанції і додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановленні судами дотримано норми матеріального та процесуального права та зводяться до переоцінки доказів, що відповідно до приписів статті 400 ЦПК України виходить за межі повноважень суду касаційної інстанції. Підстави для скасування оскаржених судових рішень відсутні.

Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення - без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Керуючись статтями 400, 401, 416, 418 ЦПК України, Верховний Суд

у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Чорнухинського районного суду Полтавської області від 02 грудня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Полтавської області від 24 січня

2017 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Судді: Д. Д. Луспеник

Б. І. Гулько

Г. В. Кривцова