ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 травня 2019 року

м.Суми

Справа №587/1931/18

Номер провадження 22-ц/816/3012/19

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Криворотенко В. І. (суддя-доповідач),

суддів - Кононенко О. Ю. , Хвостик С. Г.

за участю секретаря судового засідання - Чуприни В.І.,

сторони:

позивач - Департамент соціального захисту населення Сумської міської ради,

відповідач - ОСОБА_2 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні в приміщенні Сумського апеляційного суду в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_2

на рішення Сумського районного суду Сумської області від 18 березня 2019 року в складі судді Дашутіна І.В., ухвалене в м. Суми,

В С Т А Н О В И В:

У липні 2018 року Департамент соціального захисту населення Сумської міської ради (далі - департамент) звернувся з позовом до ОСОБА_2 про стягнення надміру виплачених коштів житлової субсидії.

Свої вимоги мотивував тим, що 13 травня 2015 року ОСОБА_2 подала до департаменту заяву про призначення житлової субсидії та декларацію про доходи і витрати осіб, які звернулися за призначенням житлової субсидії.

Рішенням департаменту від 01 червня 2015 року відповідачу була призначена субсидія на квітень 2015 року, в подальшому призначення субсидії проводилось відповідно до пункту 14 Положення, в редакції спірного періоду, де передбачено, що після закінчення строку отримання субсидії структурні підрозділи з питань соціального захисту населення самостійно здійснюють розрахунок субсидії на наступний період для домогосподарств, які отримували субсидію у попередньому періоді.

Після закінчення строку отримання субсидії, відповідачу було призначено субсидію на період з 01 вересня 2017 року по 30 квітня 2018 року.

22 лютого 2018 року до Департаменту соціального захисту населення Сумської міської ради від Департаменту соціального захисту населення Сумської обласної державної адміністрації надійшов лист з якого вбачалося, що при перевірці баз даних про отримувачів субсидії за інформацією Державного підприємства «Інформаційно-обчислювальний центр Міністерства соціальної політики України» було виявлено, що ОСОБА_2 30 серпня 2017 року була знята з реєстрації місця проживання за адресою: АДРЕСА_1 , в свою чергу за вищезазначеною адресою з 12 вересня 2017 року зареєстровані інші особи.

14 березня 2018 року ОСОБА_2 особисто звернулась до департаменту з заявою про припинення субсидії з березня 2018 у зв`язку зі зміною місця реєстрації, в якій зазначила, що зайво нараховану суму субсидії зобов`язується повернути в повному обсязі на рахунок департаменту.

Згідно з розпорядженням від 14 березня 2018 року надання відповідачу субсидії було припинено з 01 березня 2018 року та розраховано суму надміру перерахованої субсидії до повернення з 01 вересня 2017 року по 28 лютого 2018 року у сумі 1775,62 грн.

ОСОБА_2 було направлено лист-повідомлення від 30 березня 2018 № 12.01-28/2339/07 з пропозицією повернути надміру виплачені кошти на рахунок департаменту в добровільному порядку.

Проте, кошти у розмірі 1775,62 грн на рахунок департаменту не повернуті відповідачем.

На підставі викладеного, Департамент соціального захисту населення Сумської міської ради просив стягнути з ОСОБА_2 на його користь суму боргу в розмірі 1775 грн 62 коп. та понесені судові витрати у розмірі 1762 грн.

Рішенням Сумського районного суду Сумської області від 18 березня 2019 року позов Департаменту соціального захисту населення Сумської міської ради задоволений повністю.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь Департаменту соціального захисту населення Сумської міської ради суму боргу у розмірі 1775 грн 62 коп.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь Департаменту соціального захисту населення Сумської міської ради 1762 грн 00 коп. витрат по сплаті судового збору.

У квітні 2019 року ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу на рішення суду, просила його скасувати з підстав неповного з`ясування обставин, що мають значення для справи, неправильного застосування норм матеріального права та ухвалити нове судове рішення про відмову в задоволенні позову.

В обґрунтування апеляційної скарги відповідач зазначила, що суд першої інстанції, ухвалюючи рішення, не врахував, що ні відповідач ні її сім`я з вересня 2017 року не користувалися і не могли користуватися житловою субсидією, оскільки не були власниками квартири і не проживали в ній. Вказує, що департамент соціального захисту населення зобов`язаний самостійно встановлювати обставини, які впливають на призначення чи припинення виплати субсидії.

Відзиву на апеляційну скаргу стороною позивача не направлено.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, вимог та підстав позову, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України, провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до частин першої-третьої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Частиною першою статті 263 ЦПК України визначено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Судом першої інстанції встановлено та з матеріалів справи вбачається, що 13 травня 2015 року ОСОБА_2 подала до департаменту заяву про призначення житлової субсидії та декларацію про доходи і витрати осіб, які звернулися за призначенням житлової субсидії (а.с. 5).

Рішенням департаменту від 01 червня 2015 року відповідачу була призначена субсидія на квітень 2015 року, в подальшому призначення субсидії проводилось відповідно до пункту 14 Положення в редакції спірного періоду де передбачено, що після закінчення строку отримання субсидії структурні підрозділи з питань соціального захисту населення самостійно здійснюють розрахунок субсидії на наступний період для домогосподарств, які отримували субсидію у попередньому періоді.

Після закінчення строку отримання субсидії, відповідачу було призначено субсидію на період з 01 вересня 2017 року по 30 квітня 2018 року (а.с. 7-16).

22 лютого 2018 року до Департаменту соціального захисту населення Сумської міської ради від Департаменту соціального захисту населення Сумської обласної державної адміністрації надійшов лист з якого вбачалося, що при перевірці баз даних про отримувачів субсидії за інформацією Державного підприємства «Інформаційно-обчислювальний центр Міністерства соціальної політики України» було виявлено, що ОСОБА_2 30 серпня 2017 року була знята з реєстрації місця проживання за адресою: АДРЕСА_1 , в свою чергу за вищезазначеною адресою з 12 вересня 2017 року зареєстровані інші особи (а.с. 17).

14 березня 2018 року ОСОБА_2 особисто звернулась до департаменту з заявою про припинення субсидії з березня 2018 у зв`язку зі зміною місця реєстрації в якої зазначила, що зайво нараховану суму субсидії зобов`язується повернути в повному обсязі на рахунок департаменту (а.с. 19).

Згідно з розпорядженням від 14 березня 2018 року надання відповідачу субсидії було припинено з 01 березня 2018 року та розраховано суму надміру перерахованої субсидії до повернення з 01 вересня 2017 року по 28 лютого 2018 року в сумі 1775,62 грн (а.с. 21 - 22).

ОСОБА_2 було направлено лист-повідомлення від 30 березня 2018 № 12.01-28/2339/07 з пропозицією повернути надміру виплачені кошти на рахунок департаменту в добровільному порядку (а.с. 23).

Задовольняючи позов департаменту, суд першої інстанції виходив з того, що оскільки наявність порушення з боку відповідача була встановлена у лютому 2018 року, а кошти призначеної житлової субсидії вже були перераховані, тому, в силу вимог ст. 1212 ЦК України, вони мають бути повернуті як майно, що отримане без достатньої правової підстави, а тому стягнув з ОСОБА_2 на користь департаменту суму боргу у розмірі 1175 грн 62 коп.

Суд першої інстанції вірно визначив, що спірні правовідносини врегульовані Цивільним кодексом України та Положенням про порядок призначення та надання населенню субсидій для відшкодування витрат на оплату житлово-комунальних послуг, придбання скрапленого газу, твердого та рідкого пічного побутового палива, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21 жовтня 1995 року N 848 (далі - Положення), яке визначає умови призначення та порядок надання громадянам житлових субсидій.

Громадянин несе відповідальність за подані відомості про доходи, майно, що вплинули або могли вплинути на встановлення права на призначення субсидії та на визначення її розміру.

Для нарахування субсидій на запит структурних підрозділів з питань соціального захисту населення у п`ятиденний строк з дня його отримання подаються відомості про: склад зареєстрованих у житлових приміщеннях осіб - житлово-експлуатаційними організаціями або іншими органами, що визначені місцевими органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування.

Пунктом 14 Положення (в редакції спірного періоду) було передбачено, що громадянин, якому призначено субсидію, зобов`язаний протягом місяця проінформувати структурний підрозділ з питань соціального захисту населення про зміну складу зареєстрованих у житловому приміщенні (будинку) осіб, їх соціального статусу, переліку отримуваних житлово-комунальних послуг, умов їх надання, підприємств-виробників/виконавців житлово-комунальних послуг, закінчення строку реєстрації місця перебування, купівлю товарів або оплату послуг на суму, що перевищує 50 тис. гривень, шляхом подання відповідних документів. У разі зміни складу зареєстрованих у житловому приміщенні (будинку) осіб подаються також нові заява і декларація.

Відповідно до пункту 20 Положення (в редакції спірного періоду) надання раніше призначеної субсидії припиняється у разі переїзду сім`ї у іншу місцевість та настання обставин, що унеможливлюють надання субсидії з місяця, що настає за місяцем, в якому відбулися зміни.

Сума субсидії, перерахованої (виплаченої) надміру внаслідок свідомого подання громадянином документів з недостовірними відомостями або неповідомлення громадянином про зміни, зазначені у пункті 14 Положення, повертається ним за вимогою органу, що призначив субсидію.

У разі відмови громадянина добровільно повернути суму надміру перерахованої (виплаченої) житлової субсидії питання про її примусове стягнення вирішується у судовому порядку.

Відповідно до ч. 1 ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Згідно з п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 1215 ЦК України не підлягає поверненню, зокрема, безпідставно набуті заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача; а також інше майно, якщо це встановлено законом.

З огляду на зазначені норми права та встановлені по справі обставини суд першої інстанції дійшов вірного висновку про обґрунтованість вимог позивача.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Відповідно до приписів частини третьої статті 12 ЦПК України, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Доводи апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції не врахував, що ні відповідач ні її сім`я з вересня 2017 року не користувалися і не могли користуватися житловою субсидією, оскільки не були власниками квартири і не проживали в ній, не заслуговують на увагу колегії суддів, оскільки предметом спору не являється зміна власника житлового приміщення, так як відповідно до п. 6 Положення, яке діяло в спірний період, передбачено, що субсидія призначається одній із зареєстрованих у житловому приміщенні (будинку) осіб. Отже, відповідно до заяви ОСОБА_2 від 13 травня 2015 року та декларації про доходи і витрати осіб, які звернулися за призначенням житлової субсидії, поданих до департаменту, їй була призначена субсидія для відшкодування витрат на оплату житлово-комунальних послуг з квітня 2015 року, в подальшому призначення субсидії проводилось відповідно до п. 14 Положення в редакції спірного періоду, де передбачено, що після закінчення строку отримання житлової субсидії структурні підрозділи з питань соціального захисту населення самостійно здійснюють розрахунок субсидії на наступний період для домогосподарств, які отримували субсидію у попередньому періоді. Так як відповідач, яка була зареєстрована у житловому приміщенні (будинку), звернулася за призначенням житлової субсидії - це визначило її право на отримання субсидії з подальшим автоматичним призначенням.

Посилання в апеляційній скарзі на те, що позивач зобов`язаний самостійно встановлювати обставини, які впливають на призначення чи припинення виплати субсидії, не заслуговують на увагу колегії суддів з огляду на наступне.

Відповідно до пункту 14 Положення громадянин, якому призначено субсидію, зобов`язаний протягом місяця проінформувати структурний підрозділ з питань соціального захисту населення про зміну складу зареєстрованих у житловому приміщенні (будинку) осіб, їх соціального статусу, переліку отримуваних житлово-комунальних послуг, умов їх надання, підприємств-виробників/виконавців житлово-комунальних послуг, закінчення строку реєстрації місця перебування, купівлю товарів або оплату послуг на суму, що перевищує 50 тис. грн, шляхом подання відповідних документів. У разі зміни складу зареєстрованих у житловому приміщенні (будинку) осіб подаються також нові заява і декларація, так як субсидія для відшкодування витрат на оплату житлово-комунальних послуг призначається з місяця звернення за її призначенням до дати закінчення опалювального сезону, але не більше ніж на 12 місяців. Останній раз автматичне нарахування субсидії відповідачу відбулося з травня 2017 року по квітень 2018 року щомісячно, тому на запит департаменту про склад сім`ї та розмір платежів за житлово-комунальні послуги за адресою: АДРЕСА_1 , була отримана довідка від 17 травня 2017 року про те, що у даному житловому приміщенні (будинку) зареєстровано 3 особи.

Також в заяві про призначення житлової субсидії від 13 травня 2015 року, яку подала ОСОБА_2 до департаменту, вона власноручно засвідчила той факт, де зазначено, що у разі зміни обставин, які можуть вплинути на призначення житлової субсидії (зміни складу сім`ї осіб, які зареєстровані (фактично проживають), джерел доходу, переліку отримуваних житлово-комунальних послуг, придбання майна, товарів або оплати послуг на суму, що перевищує 50 тис. грн.), зобов`язуються протягом місяця повідомити про це структурний підрозділ з питань соціального захисту населення.

В подальшому, при автоматичному нарахуванні субсидії департамент повинен зробити запит про склад сім`ї через 12 місяців, тобто після закінчення призначеного терміну. Таким чином, за період з травня 2017 року по квітень 2018 року відповідно до п. 7 Положення, коли субсидія розраховується, виходячи з кількості зареєстрованих у житловому приміщенні (будинку) осіб (осіб, які фактично проживають), яким нараховується плата за житлово-комунальні послуги, у даному житловому приміщенні субсидію було розраховано, виходячи з реєстрації 3 осіб.

Суд апеляційної інстанції визнає, що наведені в апеляційній скарзі доводи висновків суду першої інстанції не спростовують та не належать до тих підстав, із якими процесуальне законодавство пов`язує можливість прийняття судового рішення про скасування оскаржуваного рішення.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Відповідно до вимог статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Установивши, що доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, на законність оскаржуваного судового рішення не впливають, колегія суддів дійшла висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, а судового рішення без змін.

Враховуючи те, що справа є малозначною у розумінні п. 1 ч. 6 ст. 19, ч. 4 ст. 274 ЦПК України, тому відповідно до приписів п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України постанова не підлягає касаційному оскарженню.

Керуючись ст. 367, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст.ст. 375, 382 ЦПК України, суд апеляційної інстанції

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Сумського районного суду Сумської області від 18 березня 2019 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий - В.І. Криворотенко

Судді: О.Ю. Кононенко

С.Г. Хвостик