Постанова

Іменем України

25 листопада 2019 року

м. Київ

справа № 592/767/19

провадження № 61-17666св19

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Бурлакова С. Ю. (суддя-доповідач), Коротуна В. М., Червинської М. Є.

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - Сумська міська рада,

третя особа - державний реєстратор Центру надання адміністративних послуг у м. Суми Приходько Ірина Миколаївна,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Сумського апеляційного суду від 28 серпня 2019 року в складі колегії суддів: Ткачук С. С., Кононенко О. Ю., Криворотенка В. І.,

ВСТАНОВИВ:

1. Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У січні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Сумської міської ради, у якому просив зменшити розмір частки з 986/1000 до 945/1000 у будівлі гуртожитку під літ. А - V, загальною площею 2445,7 кв.м, житловою площею 1190 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1 . Зобов`язати державного реєстратора Центру надання адміністративних послуг у м. Суми Приходько І. М. внести відповідні відомості щодо зменшення розміру частки гуртожитку з 986/1000 до 945/1000. Визнати за ним право власності на окремий об`єкт нерухомого майна, що розташований за адресою: АДРЕСА_2 , а саме: 4-х кімнатну квартиру, загальною площею 95,6 кв.м., житловою площею 54,6 кв.м.

Позов мотивовано тим, що будучи співвласником 986/1000 часток будівлі гуртожитку загальною площею 2445,7 кв.м., розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , він отримав дозвіл на проведення будівельних робіт по переплануванню кімнат під квартиру у вказаномугуртожитку. Закінчивши будівельні роботи в кінці 2008 року він здав побудовану 4-х кімнатну квартиру в експлуатацію. Право власності було зареєстровано у встановленому законом порядку КП «Сумське МБТІ» 15 січня 2009 року у реєстровій книзі № 57 за реєстраційним номером 1987, а згодом ці відомості були перенесені у Державний реєстр речових прав на нерухоме майно.

Позивач зазначає, що вказана квартира не може вважатися гуртожитком. В результаті перебудови приміщень першого поверху гуртожитку загальною площею 100,56 кв.м. у квартиру, її площа зменшилась з 100,56 кв.м. до 95,6 кв.м. за рахунок облаштування у коридорі загального користування перегородок та вирівнювання стін гіпсокартоном.

20 червня 2018 року Сумська міська рада прийняла рішення про зарахування до комунальної власності територіальної громади міста Суми гуртожитку по АДРЕСА_1 , а 17 вересня 2018 року державним реєстратором Центру надання адміністративних послуг у м. Суми ОСОБА_2 було прийнято рішення про проведення реєстрації права власності на 986/1000 часток будівлі гуртожитку від загальної площі 2445,7 кв.м. за Сумською міською радою.

Посилаючись на те, що Сумська міська рада стала власником частини гуртожитку, до якого входить окремий об`єкт нерухомого майна - 4-х кімнатна квартира на першому поверсі, ОСОБА_1 просив позов задовольнити.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 02 липня 2019 року в задоволенні позовних вимог відмовлено.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що договір купівлі-продажу частини гуртожитку за адресою: АДРЕСА_1 , було скасовано, як і свідоцтво про право власності на цю частину за позивачем, а тому відсутні підстави для зменшення розміру частки гуртожитку та визнання за ОСОБА_1 права власності на квартиру АДРЕСА_3 за вказаною адресою.

Короткий зміст постанови суду апеляційної інстанції

Постановою Сумського апеляційного суду від 28 серпня 2019 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково. Рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 02 липня 2019 року скасовано та ухвалено нове, яким відмовлено у задоволенні позову з інших підстав.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд апеляційної інстанції виходив з того, що документи, на підставі яких позивач набув право власності на реконструйовану 4-х кімнату квартиру, а саме свідоцтво про право власності на нерухоме майно від 04 листопада 2008 року, скасовано, і тому обґрунтовуючи свої вимоги про визнання за ним права власності на цей об`єкт нерухомого майна тільки через існування не скасованої державної реєстрації на підставі вже визнаного в судовому порядку недійсним документа, що посвідчував його право власності, не ґрунтуються на приписах норм матеріального права. Також суд дійшов висновку про безпідставність вимог позивача про зменшення розміру його частки, яка вказана у договорі купівлі-продажу частини гуртожитку, оскільки надані ним технічні документи інвентаризації та з перепланування кімнат у гуртожитку під квартиру засвідчують лише технічний стан приміщення, приведений за пропонованим планом перепланування, а не підтверджують виникнення у нього права власності.

Узагальнені доводи касаційної скарги

У вересні 2019 року ОСОБА_1 подав до Верховного Суду касаційну скаргу, у якій, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати постанову апеляційного суду та ухвалити нову про задоволення його позову.

Касаційна скарга мотивована тим, що позивач у процесі виконання будівельних робіт у повній відповідності до чинного законодавства став власником новоствореного у процесі реконструкції окремо визначеного нерухомого майна: 4-х кімнатної квартири, якій було присвоєно № 1, оскільки його право власності було зареєстроване у встановленому законом порядку КП «Сумське МБТІ» 15.01.2009 р. у реєстровій книзі № 57 за реєстраційним номером 1987, а згодом зазначені відомості були перенесені у Державний реєстр речових прав на нерухоме майно. За умови існування на момент вчинення оспорюваної державної реєстрації частки гуртожитку у 986/1000 за Сумською міською радою окремого новоствореного об`єкту нерухомого майна з часткою 1 (зі складу колишніх 986/1000 часток гуртожитку), повинна була бути проведена поточна технічна інвентаризація і зроблено перерахунок часток, що прямо передбачено Інструкцією про порядок проведення технічної інвентаризації об`єктів нерухомого майна, затвердженої наказом Держбуду України № 127 від 24 травня 2001 року.

Відзив до суду касаційної інстанції не подано.

Рух справи у суді касаційної інстанції

Ухвалою Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 02 жовтня 2019 року відкрито касаційне провадження по справі, витребувано справу № 592/767/19 з Ковпаківського районного суду м. Суми.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

Суд установив, що 18 травня 2007 року ОСОБА_1 за договором купівлі-продажу купив, а ВАТ «Сумське АТП 15928» продав 986/1000 часток гуртожитку, за номером АДРЕСА_1 . Житлова площа будівлі, частку від якої придбав ОСОБА_1 становить 1190,0 кв.м.

Загальна площа гуртожитку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , становить 2445,7 кв. м.

17 травня 2008 року за № 398 позивач отримав дозвіл, розроблений Комунальним підприємством «Управління Генеральним планом м. Суми» Сумської міської ради та погоджений начальником Управління архітектури та містобудування Сумської міської ради на проведення будівельних робіт по переплануванню кімнат під квартиру у гуртожитку за вказаною адресою.

На кінець 2008 року будівельні роботи були завершені та побудована 4-х кімнатна квартира була здана в експлуатацію, згідно до акту державної приймальної комісії про прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об`єкта від 08 жовтня 2008 року, затвердженого рішенням Виконавчого комітету Сумської міської ради № 611 від 04 листопада 2008 року.

Право власності позивача на окремо визначеного нерухомого майна - 4-х кімнатної квартири, якій було присвоєно № 1 було зареєстровано КП «Сумське МБТІ» 15 січня 2009 року у реєстровій книзі № 57 за реєстраційним номером 1987, а 16.06.2015 року відомості внесені у Державний реєстр речових прав на нерухоме майно за записом № 10064396, присвоєно реєстраційний запис об`єкта нерухомого майна: 01, адреса: АДРЕСА_1 , опис об`єкта нерухомого майна: 4-х кімнатна квартира, загальна площа: 95,6 кв. м., житлова площа: 54,6 кв. м., матеріали стін: цегла.

20 червня 2018 року Сумською міською радою прийнято рішення № 3607-МР про зарахування до комунальної власності територіальної громади міста Суми гуртожитку по АДРЕСА_1 .

Судами попередніх інстанцій установлено, що рішенням Ковпаківського районного суду від 07 червня 2011 року, яке набрало законної сили, визнано недійсним договір купівлі-продажу 986/1000 частки гуртожитку по АДРЕСА_1 , скасовано державну реєстрацію права власності на дану частку за ОСОБА_1 .

Рішенням Ковпаківського районного суду від 25 січня 2012 року визнано недійсним свідоцтво про право власності на квартиру АДРЕСА_4 , видане виконавчим комітетом Сумської міської ради 09 січня 2009 року на ОСОБА_1 Виселено ОСОБА_1 з 4-х кімнатної квартири АДРЕСА_4 .

Звертаючись до суду з цим позовом ОСОБА_1 посилався на те, що реєстрація його речового права на цей об`єкт нерухомого майна не скасована, а тому він вважає, що у нього існує право власності на спірне жиле приміщення, яке порушуються внаслідок прийняття міською радою рішення щодо переведення цього об`єкту нерухомого майна до об`єктів комунальної власності.

2. Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Відповідно до вимог частин першої і другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Згідно із положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга не підлягає задоволенню.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Згідно зі статтею 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права в разі його порушення, невизнання або оспорювання. Способи захисту цивільних прав та інтересів визначені статтею 16 ЦК України, згідно з якою способом захисту цивільного права та інтересу може бути, зокрема, визнання права.

Власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (стаття 392 ЦК України).

Підстави набуття права власності визначені у статті 328 ЦК України, згідно з якою право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Аналіз змісту статті 392 ЦК України у взаємозв`язку зі статтею 328 ЦК України дає підстави для висновку, що особа має право звернутися до суду з позовом про визнання права власності на підставі статті 392 ЦК України у випадку оспорювання чи невизнання її права іншою особою або у разі втрати документа, який засвідчує право власності. При цьому право на звернення з такими вимогами має саме особа, яка уже є власником майна, набувши його раніше на законних підставах.

Враховуючи те, що відповідно до статті 328 ЦК України набуття права власності- це певний юридичний механізм, з яким закон пов`язує виникнення в особи суб`єктивного права власності на окремі об`єкти, суд при застосуванні цієї норми повинен установити, з яких саме передбачених законом підстав і у який передбачений законом спосіб позивач набув право власності на спірний об`єкт та чи підлягає це право захисту в порядку, визначеному статтею 392 ЦК України.

Суд апеляційної інстанції, врахувавши, що документи, на підставі яких позивач набув право власності на реконструйовану 4-х кімнату квартиру, скасовані, дійшов обґрунтованого висновку про відсутність правових підстав для визнання за ОСОБА_1 права власності на цей об`єкт нерухомого майна.

Щодо вимоги позивача про зменшення розміру його частки, яка вказана у договорі купівлі-продажу частини гуртожитку, апеляційний суд дійшов обґрунтованого висновку, що вказане питання порушено позивачем з метою подальшого закріплення свого права власності на об`єкт нерухомого майна при відсутності правовстановлюючих документів, які б засвідчити за ним такого права, оскільки представлені ним технічні документи інвентаризації та з перепланування кімнат у гуртожитку під квартиру засвідчують тільки технічний стан приміщення, приведений за пропонованим планом перепланування, а не підтверджують виникнення у нього права власності.

Висновки за результатами розгляду касаційних скарг

Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

З підстав вищевказаного, колегія суддів вважає за необхідне залишити касаційну скаргу без задоволення, а рішення суду апеляційної інстанції - без змін, оскільки судом не порушено норми процесуального права.

Щодо судових витрат

Відповідно до підпункту «в» пункту 4 частини першої статті 416 ЦПК України суд касаційної інстанції повинен вирішити питання про розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції.

Оскільки касаційну скаргу залишено без задоволення, підстав для нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої та апеляційної інстанцій, а також розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції, немає.

Керуючись статтями 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Сумського апеляційного суду від 28 серпня 2019 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді: С. Ю. Бурлаков

В. М. Коротун

М. Є. Червинська