Справа № 523/5340/19
Провадження №2/523/2919/19
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"18" листопада 2019 р.

Суворовський районний суд м. Одеси в складі:

головуючої судді - Середи І.В.,

за участю секретаря судових засідань - Щербан О.Д.,

представника позивача - ОСОБА_1 ,

представників відповідачів - Гуськової ОСОБА_2 .М., Козловської -Дехтяренко В.В.,

третьої особи ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду №9, в м.Одесі цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до Суворовської районної адміністрації Одеської міської ради, Департаменту надання адміністративних послуг Одеської міської ради, треті особи, які не заявляють самостійних вимог: Одеська міська рада, ОСОБА_3 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , про визнання права користування жилим приміщенням,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 02.04.2019 р. звернувся з вказаним позовом до Суворовської районної адміністрації Одеської міської ради та Департаменту надання адміністративних послуг Одеської міської ради (далі -Департамент), треті особи, які не заявляють самостійних вимог: Одеська міська рада, ОСОБА_3 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , про визнання права користування квартирою АДРЕСА_1 .

В обгрунтування позовних вимог позивач вказував на те, що він на підставі ордеру №2526 від 22.07.2002 р. разом із дружиною, ОСОБА_7 , та неповнолітніми дітьми: ОСОБА_3 , ОСОБА_6 , ОСОБА_5 вселилися в квартиру АДРЕСА_1 , де й проживає по теперішній час. До переїзду сім`я ОСОБА_8 проживала в гуртожитку, наданому за місцем роботи ОСОБА_7 за адресою: АДРЕСА_2 , житловою площею 12 кв. метрів. Дане житло сім`я позивача отримала, перебуваючи на квартирному обліку, на підставі рішення комісії з житлових питань Суворовської районної адміністрації від 20.11.1998, затвердженому Розпорядженням Суворовської районної адміністрації №1357 від 08.12.1998. На підставі даних документів на квартиру АДРЕСА_1 сім`ї ОСОБА_7 було видано ордер № 2526 від 22.07.2002 на всіх членів сім`ї. Всі особи вселились в надане приміщення та були зняті з квартирного обліку. Після вселення в квартиру позивачем з дружиною укладено договори з постачальними організаціями, оформлено договір на утримання будинку з балансоутримувачем будинку ОСББ Престиж, встановлено лічильники на енергопостачання і водопостачання, здійснювались платежі. В квартирі зроблено ремонт, встановлено вікна, двері, сантехніку, плиту, газове обладнання, завезено меблі та в цілому облаштовано для забезпечення належних умов проживання позивача та його дітей. Також 16 липня 2002 року ОСОБА_7 отримано довідку з попереднього місця проживання ( АДРЕСА_2 ) щодо проживання за тією адресою іншої особи, якою підтверджувалось їх виселення. ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_7 померла. На даний час в квартирі залишились і проживають позивач та його донька, ОСОБА_3 . Позивач сплачує комунальні послуги, отримує необхідні довідки, здійснює нагляд за квартирою. Жодна особа з 2002 року і по даний час не оскаржувала вселення сім`ї позивача в дану квартиру, не претендувала на проживання в ній. Квартира не приватизована, жодна особа в квартирі не зареєстрована. Квартира є єдиним місцем проживання позивача. Позивач неодноразово звертався до органів з питань реєстрації місця проживання з метою змінити реєстрацію місця проживання на адресу, яка відповідає фактичному стану, проте отримував відмови. Всі ці обставини стали підставою для звернення до суду з вищевказаним позовом.

В судовому засіданні представник позивача повністю підтримала позов та просила його задовольнити.

Представник відповідача Суворовської районної адміністрації Одеської міської ради у судовому засіданні заперечувала проти задоволення позову вказуючи на те, що мешканці квартири не укладали договір найму і в квартирі не зареєстровані.

Представник відповідача -Департаменту також заперечувала проти позову, вказуючи на те, що вимога до них є безпідставною, оскільки вони не мають відношення до права проживання позивача. Відмова Департаменту в реєстрації пов`язана з відсутністю документу, який дає право на вчинення реєстрації позивача в квартирі.

Третя особа ОСОБА_3 повністю підтвердила позов та вказані в ньому обставини.

Треті особи: Одеська міська рада, ОСОБА_5 , ОСОБА_6 про час та місце розгляду справи сповіщались належним чином, проте в судового засідання не з`явились, причини неявки суду не повідомили.

Заслухавши представника позивача та відповідачів, третю особу,свідка, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню виходячи з наступного.

Матеріалами справи встановлено, що на підставі ордеру №2526 від 22.07.2002 р. ОСОБА_4 разом із дружиною, ОСОБА_7 , неповнолітніми дітьми ОСОБА_3 , ОСОБА_6 , ОСОБА_5 вселився в квартиру АДРЕСА_1 , де й проживає по теперішній час.

До переїзду сім`я ОСОБА_8 проживала у гуртожитку, наданому за місцем роботи ОСОБА_7 за адресою: АДРЕСА_2 , житловою площею 12 кв. метрів.

Згідно довідки Ф-1 від 10.08.2016 року за адресою: АДРЕСА_3 , проживають ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_3 , однак реєстрація відсутня.

Після вселення в квартиру позивач з дружиною укладали договори з постачальними організаціями, оформлено договір на утримання будинку з балансоутримувачем будинку ОСББ Престиж, встановлено лічильники на енергопостачання і водопостачання, здійснювались платежі.

Допитана в суді свідок ОСОБА_9 також підтвердила постійне проживання позивача з літа 2002 року і до дотеперішнього часу.

Згідно довідки від 16 липня 2002 року у кімнаті за попередньою адресою проживання сім`ї позивача ( АДРЕСА_2 ) проживає ОСОБА_10 .

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_7 померла.

Позивач неодноразово звертався до органів з питань реєстрації місця проживання з метою зміни реєстрації місця проживання на адресу, яка відповідає фактичному стану, проте отримував відмови.

20.04.2018 року позивачу було відмовлено Департаментом надання адміністративний послуг Одеської міської ради із зазначенням в якості підстав - відсутність права на проживання в житлі.

Листом Суворовської районної адміністрації Одеської міської ради від 04.03.2019 року позивачу було відмовлено в укладенні договору найму житлового приміщення та оформленні особового рахунку з підстав відсутності реєстрації.

Оплати за комунальні послуги здійснюються від імені померлої дружини позивача.

З метою укладення договору ОСОБА_4 звертався до відповідних організацій з письмовими заявами щодо переоформлення рахунку, проте листами від 26.02.2019р., 12.03.2019р. йому було роз`яснено щодо переліку необхідних документів, в тому числі підтвердження права проживання.

Вказані докази підтверджують тривале користування спірною квартирою, а саме з 2002 року.

Оцінивши надані докази в сукупності, суд прийшов до висновку, що позивач підтвердив факт свого проживання в квартирі АДРЕСА_1 та правомірність свого вселення, а також неодноразово звертався до різних органів за для укладення необхідних договорів, підтверджуючих правомірність проживання у вищевказаній квартирі.

В силу п. 4 ст. 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» № 1382-ІУ від 11.12.2003року (далі Закон), місце проживання є адміністративна-територіальна одиниця, на території якої особа проживає понад шість місяців на рік.

Відповідно до ч.2 ст.2 того ж Закону, реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження.

Згідно з нормами ст.9 ЖК України, громадяни мають право на одержання у безстрокове користування у встановленому порядку жилого приміщення в будинках державного чи громадського житлового фонду або на одержання за їх бажанням грошової компенсації за належне їм для отримання жиле приміщення для категорій громадян, визначених законом, або в будинках житлово-будівельних кооперативів. Ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. Житлові права охороняються законом, за винятком випадків, коли вони здійснюються в суперечності з призначенням цих прав чи з порушенням прав інших громадян або прав державних і громадських організацій.

Відповідно до ч.1 ст.61 ЖК України, користування жилим приміщення у будинках державного і громадського житлового фонду здійснюється відповідно до договору найму жилого приміщення.

Частина 1 ст.63 ЖК України визначає, що предметом договору найму жилого приміщення в будинках державного і громадського житлового фонду є окрема квартира або інше ізольоване жиле приміщення, що складається з однієї чи кількох кімнат, а також одноквартирний жилий будинок.

Відповідно до ст.47 Конституції України, кожен має право на житло. Держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду.

Пунктом 2.7 Положення «Про Суворовську районну адміністрацію Одеської міської ради», затвердженого рішенням Одеської міської ради «Про затвердження положень про районні адміністрації Одеської міської ради» № 1328-VII від 07.12.2016р. із змінами від 26.04.2017 року №1934-VIІ (Додаток №4), райадмінстрація укладає договори найму жилих приміщень та вирішує питання щодо внесення змін до договорів найму жилих приміщень та розподілу звільненого неприватизованого житла, приймає рішення про бронювання житла; здійснює функції уповноваженого органу з управління неприватизованим житлом; вирішує питання оформлення та переоформлення особистих рахунків на житло; вирішує питання про надання жилих приміщень у встановленому законом порядку, приєднання вивільнених жилих і нежилих приміщень та про виключення жилих приміщень з числа службових.

Отже, заявлені вимоги до Суворовської районної адміністрації Одеської міської ради є обгрунтованими, оскільки знайшли своє підтвердження належними доказами в ході розгляду справи, враховуючи те, що протягом 11 років позивач правомірно користується житловим приміщенням, тому права позивача щодо оформлення права користування квартирою підлягають захисту.

Разом з тим, суд звертає увагу на те, що позивачем безпідставно заявлено позов до Департаменту, оскільки відповідно до ст.3 Закону він являється органом, що здійснює реєстрацію місця проживання особи на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці, шляхом внесення інформації до реєстру територіальної громади, документів, до яких вносяться відомості про місце проживання/перебування особи, із зазначенням адреси житла/місця перебування із подальшим внесенням відповідної інформації до Єдиного державного демографічного реєстру в установленому Кабінетом Міністрів України порядку. Отже, Департамент не порушував право позивача, оскільки за має повноважень визначати право на проживання в житловому приміщенні.

Керуючись ст.ст. 12,13,76-81,258-259,263,265,268,273,354-355 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_4 в частині вимог до Суворовської районної адміністрації Одеської міської ради, треті особи, які не заявляють самостійних вимог: Одеська міська рада, ОСОБА_3 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , про визнання права користування жилим приміщенням задовольнити .

Визнати за ОСОБА_4 право на проживання в квартирі АДРЕСА_1 .

Позов ОСОБА_4 в частині вимог до Департаменту надання адміністративних послуг Одеської міської ради про визнання права користування жилим приміщенням залишити без задоволення.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Одеського апеляційного суду через Суворовський районний суд м.Одеси протягом 30 днів з дня складення повного рішення.

Повне рішення складено 27.11.2019 р.

Суддя: