Провадження №2-з/369/65/19
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.12.2019 року м. Київ

Києво-Святошинський районний суд Київської області в складі головуючого судді Ковальчук Л.М., при секретарі Заїці О.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову до відкриття провадження,

В С Т А Н О В И В:

Заявник ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою про забезпечення позову до пред`явлення позову, посилаючись на те, що з 05.06.1999 року вона перебуває у шлюбі з ОСОБА_2 ..

Заявниця зазначила, що у зв`язку з постійними непорозуміння, які виникали у сім`ї, на даний час вона звернулась до суду з позовом про розірвання шлюбу.

09.06.2017 року на спільні кошти подружжя на підставі договору купівлі-продажу було придбано земельну ділянку площею 0,0614, кадастровий номер :03:003:0577, з цільовим призначенням для колективного садівництва, яка розташована за адресою: Київська область, Києво-Святошинський район, с. Петрушки, Садівниче товариство «Мрія».

Також за спільні кошти подружжя 24.10.2018 року за спільні кошти подружжя був придбаний автомобіль марки «Nissan Rogue», д.н.з. НОМЕР_1 , VIN НОМЕР_2 за 20 000 доларів США, право власності на який зареєстровано на ОСОБА_2 ..

Всі оригінали документи на вказане майно знаходяться у ОСОБА_2

ОСОБА_2 постійно вказує на те, що спільне майно є лише його власністю, і він його реалізує в будь-який час.

Враховуючи викладене, заявниця ОСОБА_1 просила вжити заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на земельну ділянку площею 0,0614, кадастровий номер :03:003:0577, з цільовим призначенням для колективного садівництва, яка розташована за адресою: Київська область, Києво-Святошинський район, с. Петрушки, Садівниче товариство «Мрія»; на транспортний засіб автомобіль марки «Nissan Rogue», д.н.з. НОМЕР_1 , білого кольору, VIN KNMAT2MV3HP563981 за 20 000 доларів США.

Згідно вимог ч. 2 ст. 149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Як роз`яснено в п. 4 Постанови Пленуму Верховного суду України від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів. Наприклад, обмеження можливості господарюючого суб`єкта користуватися та розпоряджатися власним майном іноді призводить до незворотних наслідків.

У вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Відповідно до вимог п. п. 1, 2 ч. 1 ст. 150 ЦПК України позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи інших осіб; забороною вчиняти дії.

Згідно положень п. 6 зазначеної Постанови Пленуму Верховного суду України від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» особам, які беруть участь у справі, має бути гарантована реальна можливість захистити свої права при вирішенні заяви про забезпечення позову, оскільки існує ризик спричинення їм збитків у разі, якщо сам позов або пов`язані з матеріально-правовими обмеженнями заходи з його забезпечення виявляться необґрунтованими.

Слід зазначити, що вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Важливими умовами для вжиття заходів забезпечення позову є наявність між сторонами дійсного спору та реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду.

Забезпечення позову є тимчасовим обмеженням і його значення полягає в тому, що ним захищаються законні інтереси позивача на той випадок, коли відповідач буде діяти недобросовісно або коли невжиття заходів забезпечення позову може потягти за собою неможливість виконання судового рішення. Крім цього, інститут забезпечення позову захищає в рівній мірі інтереси як позивача, так і відповідача.

Дослідивши зміст заяви про забезпечення позову та доданих до неї матеріалів, суд дійшов висновку, що заява ОСОБА_1 про забезпечення позову до подання позовної заяви не підлягає задоволенню, оскільки заявником не зазначено, що вона має намір подати позов до суду для захисту своїх законних прав та інтересів та не вказано з яким предметом спору вона має звернутися до суду.

Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість вчинення відповідачем недобросовісних дій без наведення відповідного обґрунтування та надання доказів на підтвердження зазначених обставин також не свідчить про необхідності вжиття відповідних заходів забезпечення позову, та про співмірність вказаного способу забезпечення позову.

З врахуванням наведеного, суд, надаючи оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття заходів забезпечення позову, приходить до висновку, що заява про забезпечення позову є необґрунтованою.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що заява ОСОБА_1 про забезпечення позову до відкриття провадження не підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 149, 150 ЦПК України, суд -

У Х В А Л И В:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову до відкриття провадження, відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги в 15-денний строк з дня винесення ухвали.

Суддя Л.М. Ковальчук