ДЗЕРЖИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КРИВОГО РОГУ
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

іменем України

Справа № 210/6713/19

Провадження № 2/210/2566/19

"05" грудня 2019 р. м. Кривий Ріг

Суддя Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області Ступак С.В., розглянувши матеріали цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до Державної казначейської служби України, треті особи, слідчі СВ Металургійного ВП КВП ГУПН в Дніпропетровській області Борисенко ОСОБА_2 В`ячеславович, ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої бездіяльністю слідчих, -

ВСТАНОВИВ:

У провадження Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області 04.12.2019 року відповідно до Протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями, надійшла цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до Державної казначейської служби України, треті особи, слідчі СВ Металургійного ВП КВП ГУПН в Дніпропетровській області Борисенко ОСОБА_2 В`ячеславович, ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої бездіяльністю слідчих.

До відкриття провадження та розгляду справи по суті, головуючий суддя Ступак С.В. заявив самовідвід, оскільки існують підстави вважати, що розгляд справи може викликати у позивача сумніви в його об`єктивності та неупередженості, зважаючи на те, що вказана позовна заява щодо відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої бездіяльністю слідчих у кримінальному провадженні №0000711 від 16.03.2017 року за ознаками ч.1 ст.366 КК України.

Судом встановлено, що суддею Ступак С.В. як слідчим суддею, в період 2017-2018 рр. розглядалися скарги позивача ОСОБА_1 на бездіяльність посадових осіб Металургійного відділення поліції Криворізького відділу поліції Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області, щодо невнесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань за заявами ОСОБА_1 про вчинення кримінальних правопорушень, зокрема по справам №210/911/17 та №210/227/18, у яких скарги останнього було залишено без задоволення.

Відповідно до п.5 ч.1 ст.36 ЦПК України, суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо є інші обставини, які викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.

Згідно ч.1 ст.39 ЦПК України, з підстав, зазначених у статтях 36, 37, і 38 цього Кодексу, суддя, секретар судового засідання, експерт, спеціаліст, перекладач зобов`язані заявити самовідвід.

Статтею 40 ЦПК України передбачено, що питання про відвід (самовідвід) судді може бути вирішено як до, так і після відкриття провадження у справі. Питання про відвід судді вирішує суд, який розглядає справу. Суд задовольняє відвід, якщо доходить висновку про його обґрунтованість. Суд вирішує питання про відвід судді без повідомлення учасників справи. Питання про самовідвід судді вирішується в нарадчій кімнаті ухвалою суду, що розглядає справу.

Відповідно до ч.4 ст.10 ЦПК України, суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, судді зобов`язані викликати довіру в учасників судового розгляду, а тому будь-який суддя, стосовно якого є підстави для підозри у недостатній неупередженості, повинен брати самовідвід або бути відведений.

У п.2.5 «Бангалорських принципів поведінки судді» (схвалені резолюцією 2006/23 Економічної та Соціальної ради ООН від 27 липня 2006 року) зазначається, що суддя заявляє самовідвід від участі в розгляді справи в тому випадку, якщо для нього не є можливим винесення об`єктивного рішення у справі, або в тому випадку, коли у стороннього спостерігача могли б виникнути сумніви у неупередженості судді.

Приймаючи рішення щодо задоволення заяви про самовідвід, зважаю, що відповідно до положень п. 2.5 Бангалорських принципів поведінки суддів, суддя підлягає відводу від участі в розгляді справи у тому випадку коли, у стороннього спостерігача могли б виникнути сумніви в неупередженості судді.

Аналогічні висновки містяться в Рішеннях Європейського Суду з прав людини від 09 листопада 2006 року у праві «Білуга проти України та Рішенні від 28 жовтня 1998 року у справі «Ветштайн проти Швейцарії» де зазначається, що важливим питанням є довіра, яку суди повинні вселяти у громадськість у демократичному суспільстві. Судді зобов`язані викликати довіру в учасників судового розгляду, а тому будь який суддя, стосовно якого є підстави для підозри у недостатній неупередженості, повинен брати самовідвід.

Як зазначено в рішенні Європейського суду з прав людини від 09.11.2006 року в справі Білуха проти України, наявність безсторонності визначається в тому числі і тим, чи забезпечує суд умови, за яких були б неможливі сумніви у його безсторонності.

Недотримання судом зазначених положень означає в принципі порушення п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, що ратифікована Україною, і такі обставини знайшли своє підтвердження в ряді рішень Європейського Суду з прав людини, та самі по собі є обов`язкові для врахування судами України.

Як неодноразово зазначав у своїх рішеннях Європейський суд з прав людини, для визначення неупередженості суду належить виходить не тільки з суб`єктивного критерію, але й об`єктивного підходу, який визначає, чи були забезпечені достатні гарантії, аби виключити будь-які законні сумніви з цього приводу (Рішення у справі Ferrantelli et Santangelo).

Також у своєму рішенні «Газета Україна-центр» проти України» Європейський суд з прав людини наголошував, що відповідно до усталеної практики Суду існування безсторонності для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції повинно визначатись на підставі суб`єктивного і об`єктивного критеріїв. У контексті суб`єктивного критерію особиста безсторонність судді презюмується, поки не доведено протилежного. У контексті об`єктивного критерію слід визначити чи існували переконливі факти, які могли б викликати сумніви щодо безсторонності суддів. З огляду на це, навіть зовнішні прояви можуть бути важливими, або іншими словами, «правосуддя має не тільки чиниться, також має бути видно, що воно чиниться». На кону стоїть довіра, яку в демократичному суспільстві суди повинні вселяти в громадськість (пункти 28-32).

Презумпція особистої неупередженості судді діє доти, доки не з`являться докази на користь протилежного.

Згідно з об`єктивним критерієм необхідно встановити, чи існують факти, які можна встановити та які можуть ставити під сумнів безсторонність судді. Вирішальним при цьому є те, чи можуть бути побоювання учасників справи щодо відсутності безсторонності у певного судді об`єктивно виправдані.

Зважаючи на вищенаведені положення закону та встановлені обставини, слід прийти до висновку, що з метою забезпечення особам, що беруть участь у справі, довіри до суду, який розглядає справу, для створення умов, при яких відпадуть сумніви у неупередженості та безсторонності судді при розгляді справи, з метою недопущення будь-яких сумнівів у постановленому за наслідками розгляду справи рішення суду, у зв`язку з чим, вважаю за доцільне заявити самовідвід.

На підставі вищенаведеного, керуючись ст. ст. 36-40 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Заяву про самовідвід головуючого судді Ступак С.В. по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Державної казначейської служби України, треті особи, слідчі СВ Металургійного ВП КВП ГУПН в Дніпропетровській області Борисенко ОСОБА_2 В`ячеславович, ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої бездіяльністю слідчих - задовольнити.

Матеріали цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до Державної казначейської служби України, треті особи, слідчі СВ Металургійного ВП КВП ГУПН в Дніпропетровській області Борисенко ОСОБА_2 В`ячеславович, ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої бездіяльністю слідчих для повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: С. В. Ступак