Провадження № 2/679/177/2019
Справа № 679/249/19
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
18 березня 2019 року м. Нетішин
Нетішинський міський суд Хмельницької області в складі:
судді Гавриленко О.М.,
секретар судового засідання Василюк Л.С.,
номер справи 679/249/19,
відповідачі ОСОБА_2, ОСОБА_3,
розглянувши у відкритому підготовчому засіданні за правилами загального позовного провадження в залі суду в м. Нетішин цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про припинення права спільної сумісної власності,
за участю представників учасників справи:
представника позивача ОСОБА_4,
представників відповідача ОСОБА_5, ОСОБА_6,
ВСТАНОВИВ:
У лютому 2019 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про припинення права спільної сумісної власності.
В обґрунтування позову зазначила, що їй та відповідачам по справі на праві спільної сумісної власності належить квартира №34 в будинку №10 на вул. Будівельників у м. Нетішин Хмельницької області, загальною площею 54.7 кв. м, житловою площею 35.1 кв.м, у якій є три житлові кімнати розміром 7.9 кв.м, 10.9 кв.м та 16.3 кв.м.
Оскільки на даний час шлюб між позивачем та відповідачем ОСОБА_2 розірваний, позивач зазначає, що вони не можуть користуватися спільно однією кімнатою, якою користувались до того як подружжя.
Крім того, враховуючи ту обставину, що квартира має житлові кімнати з урахуванням розміру яких вирішити питання про встановлення порядку користування квартирою із виділенням одному співвласнику кімнати у спосіб, що б не обмежити права інших співвласників, практично неможливо, позивач у поданому позові, вказуючи на норми права, які містяться в ч. 2 ст. 370, 357, 362, 364, 365 Цивільного кодексу України, просить ухвалити рішення, яким припинивши право спільної сумісної власності ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 на квартиру №34 в будинку №10 на вул. Будівельників у м. Нетішин Хмельницької області, визнати за ОСОБА_3 право приватної власності на 1/3 частку в квартирі №34 в будинку №10 на вул. Будівельників у м. Нетішин Хмеьницької області, визнати за нею право приватної власності на 2/3 частки в квартирі №34 в будинку №10 на вул. Будівельників у м. Нетішин Хмельницької області, а з неї стягнути на користь ОСОБА_2 грошову компенсацію в розмірі 160000 гривень, в звязку із припиненням права власності останнього на 1/3 частку в названій квартирі.
18 березня 2019 року представник позивача ОСОБА_4 подала заяви про зменшення позовних вимог та уточнення таких у звязку з їх зменшенням, згідно яких просить ухвалити рішення, яким припинивши право спільної сумісної власності ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 на квартиру №34 в будинку №10 на вул. Будівельників у м. Нетішин Хмельницької області, визнати за кожним з них право приватної власності на 1/3 частку в квартирі №34 в будинку №10 на вул. Будівельників у м. Нетішин Хмельницької області.
Відповідач ОСОБА_2, в інтересах якого діє представник ОСОБА_5, 05 березня 2019 року подав відзив на позов, в якому зазначив, що між ним та позивачем було досягнуто згоди щодо відчуження ним на користь останньої належної йому частки за кошти в сумі 6500 доларів США, але умовою такої домовленості мала бути сплата позивачем вказаних коштів до або під час підписання договору. Натомість представник позивача наполягає на сплаті грошових коштів її довірителем лише після реєстрації права власності на належну йому частку за ОСОБА_1 та його зняття з реєстраційного обліку, що, на переконання відповідача, суперечить ст.ст. 12, 13, 364, 368-372 Цивільного кодексу України, в звязку з чим заявлені вимоги в позові він не визнає.
Вважає, що припинення права власності на частку в майні можливе лише за його згодою, якої він не висловлює, так як розмір грошової компенсації позивачем занижено, тому підстав для задоволення позову не вбачає.
Відповідач ОСОБА_3 відзив на позовну заяву із запереченнями щодо наведених позивачем обставин та правових підстав позову не надав.
Ухвалою судді Нетішинського міського суду Хмельницької області від 13 лютого 2019 року вказану вище позовну заяву прийнято до розгляду та відкрите провадження у справі, розгляд справи постановлено здійснювати за правилами загального позовного провадження.
11 березня 2019 року відповідач ОСОБА_3 надіслав на адресу суду заяву про розгляд справи у його відсутності. В останній відповідач також зазначив, що визнає заявлений ОСОБА_1 позов щодо припинення права спільної сумісної власності ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 на квартиру №34 в будинку №10 на вул. Будівельників у м. Нетішин Хмельницької області та визнання за ним права приватної власності на 1/3 частку у вказаній квартирі, а за ОСОБА_1 на 2/3 частки у цій же квартирі зі сплатою останньою компенсації на користь ОСОБА_2 за належну йому частку у спірній квартирі.
Будь-яких інших заяв та клопотань від учасників справи не надходило.
Позивач в судове засідання не зявилася, її представник ОСОБА_4 в судовому засіданні підтримала уточнені позовні вимоги та просила такі задовольнити.
Відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в судове засідання не зявилися.
Представники відповідача ОСОБА_5 та ОСОБА_6 позов з урахуванням уточнень визнали.
Заслухавши учасників процесу, зясувавши фактичні обставини у справі, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог та заперечень, дослідивши та оцінивши докази по справі, проаналізувавши норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, вважає, що позов належить задовольнити зважаючи на таке.
Судом установлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебували у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Нетішинського міського суду Хмельницької області від 23 жовтня 2018 року був розірваний (арк. спр. 7, 8).
Із свідоцтва про право власності на житло, виданого 01 березня 2014 року відділом приватизації житлово-комунального обєднання м. Нетішин Хмельницької області, витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 06 травня 2004 року та технічного паспорта на квартиру, судом встановлено, що на праві спільної сумісної власності ОСОБА_2, ОСОБА_1 та ОСОБА_3 належить квартира №34 в будинку №10 на вул. Будівельників у м. Нетішин Хмельницької області, загальною площею 54.7 кв. м, житловою площею 35.1 кв.м, у якій є три житлові кімнати розміром 7.9 кв.м, 10.9 кв.м та 16.3 кв.м (арк. спр. 3-5).
За даними довідки виконавчого комітету Нетішинської міської ради №1499 від 12 лютого 2019 року ОСОБА_2, ОСОБА_1 та ОСОБА_3 значаться зареєстрованими у квартирі №34 в будинку №10 на вул. Будівельників у м. Нетішин Хмельницької області (арк. спр. 6).
Позивач, вказуючи на наявність у неї права на визначення частки у майні, що є у спільній сумісній власності, звернулась до суду з вказаним позовом за захистом такого порушеного права.
Таким чином, спірні правовідносини з приводу визначення часток у майні, що є у спільній сумісній власності, регулюються спеціальними нормами права, які містяться в главі 26 Цивільного кодексу України.
Згідно ч. 1 ст. 368 Цивільного кодексу України спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю.
Співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, що визначено ч. 1 ст. 369 Цивільного кодексу України.
У відповідності до ст. 370 Цивільного кодексу України співвласники мають право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній сумісній власності, крім випадків, установлених законом.
У разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду.
Виділ частки із майна, що є у спільній сумісній власності, здійснюється у порядку, встановленому статтею 364 цього Кодексу.
За приписами ч.ч. 1, 3 ст. 364 Цивільного кодексу України, співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. У разі виділу співвласником у натурі частки із спільного майна для співвласника, який здійснив такий виділ, право спільної часткової власності на це майно припиняється. Така особа набуває право власності на виділене майно, і у випадку, встановленому законом, таке право підлягає державній реєстрації.
Відповідно до ст. 372 ЦК України, майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом.
На підставі ч. 3 ст. 372 ЦК України, у разі поділу майна між співвласниками, право спільної сумісної власності на нього припиняється.
Відповідно до ст. 16 ЦК України серед інших способів захисту цивільних прав є визнання права та інтересів.
Виходячи з аналізу наведених норм закону та встановлених судом обставин відсутності при отриманні квартири у власність домовленості учасників приватизації щодо їх часток у спільній сумісній власності, суд вважає, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними та приходить висновку про підставність заявлених вимог.
При цьому судом враховуються аргументи позивача, наведені нею в позові на підтвердження підстав для його задоволення, оскільки такі знайшли своє підтвердження в ході дослідження зібраних по справі доказів та не заперечувались відповідачами.
Враховується судом і те, що відповідачі визнали позов, що не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб та відповідно до вимог ст. 206 ЦПК України є підставою для задоволення позову.
Згідно ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання.
При вирішенні спору суд застосовує норми права, які містяться в ст.ст. 16, 364, 368, 369, 370, 372 Цивільного кодексу України, та на окремі з яких вірно посилається позивач в поданому позові.
За вказаних обставин, суд вважає, що належним способом захисту цивільних прав позивача буде припинення права власності на спільну сумісну власність сторін по справі у спірній квартирі та визнання за кожним з них права власності на 1/3 частку у такій.
Що стосується судового збору в розмірі 768 гривень 40 копійок, то такий суд покладає на позивача, зважаючи на наявність про це відповідного клопотання її представника від 18 березня 2019 року, згідно якого остання просить понесені ОСОБА_1 судові витрати при зверненні до суду з відповідачів не стягувати.
Керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 141, 142, 263-265, 268 ЦПК України, суд
УХВАЛИВ:
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про припинення права спільної сумісної власності задовольнити повністю.
Припинити право спільної сумісної власності ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 на квартиру №34 в будинку №10 на вул. Будівельників у м. Нетішин Хмельницької області.
Визнати за ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 право приватної власності на 1/3 частку за кожним у квартирі №34 в будинку №10 на вул. Будівельників у м. Нетішин Хмельницької області.
Повернути ОСОБА_1 з державного бюджету 831 (вісімсот тридцять одну) гривню 60 копійок судового збору, сплаченого при поданні позову.
Судовій збір в розмірі 768 (сімсот шістдесят вісім) гривень 40 копійок покласти на ОСОБА_1.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Хмельницького апеляційного суду або через Нетішинський міський суд Хмельницької області (відповідно до п.п. 15.5 п. 15 ч. 1 Перехідних положень ЦПК України в редакції Закону №2147-VІІІ від 03 жовтня 2017 року) протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач ОСОБА_1, місце проживання: 30100, АДРЕСА_1, РНОКПП НОМЕР_1.

Відповідачі: ОСОБА_2, місце проживання: 30100, АДРЕСА_2, РНОКПП НОМЕР_2; ОСОБА_3, місце проживання: 30100, АДРЕСА_1.

Повне судове рішення складено 18 березня 2019 року.

Суддя О.М. Гавриленко