Справа № 303/6633/18
ряд. ст. зв. 48, 49
Р І Ш Е Н Н Я

І м е н е м У к р а ї н и

22 січня 2019 року м.Мукачево

Мукачівський міськрайонний суд Закарпатської області в особі головуючого судді Довжанина В.М., за участю секретаря судових засідань ОСОБА_1, розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Мукачево цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів.

Позовні вимоги мотивує тим, що 25.04.2015 року сторони уклали шлюб, зареєстрований виконавчим комітетом Чинадіївської селищної ради Мукачівського району Закарпатської області, актовий запис № 09.

Від даного шлюбу у сторін народився син: ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, який перебуває на вихованні та утриманні позивача.

Подружнє життя у сторін не склалося, вони мають різні характери та погляди на подружнє життя, шлюбні відносини не підтримують, спільного господарства не ведуть.

Позивач просить стягнути з відповідача аліменти в розмірі 1559 гривень.

Позивач в судове засідання не з'явилася, повідомлялася належним чином, про причини неявки суд не повідомила, від неї надійшла заява про розгляд справи без її участі.

Відповідач в судове засідання не з'явився, повідомлявся належним чином, від нього надійшла заява про розгляд справи без його участі позовні вимоги визнає повністю.

Оцінивши подані докази, дослідивши наявні матеріали справи, суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до ч.2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Відповідно до ч.1 ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Статтею 201 СК України передбачено, що до відносин між батьками і дочкою, сином щодо надання їм утримання застосовуються норми статей 187, 189-192 і 194-197 цього Кодексу.

Виходячи з наведеного, керуючись принципом розумності і справедливості, та враховуючи, що утримувати дітей зобов'язані обоє батьків, те, що батьки позивача працюють, їх матеріальний стан і стан їхнього здоровя, суд вважає, що позов підлягає до задоволення.

Поряд з цим, батьки зобовязані утримувати своїх неповнолітніх дітей і непрацездатних повнолітніх дітей, які потребують матеріальної допомоги, незалежно від того чи перебувають вони у шлюбі чи ні (у випадку народження дитини під час фактичних шлюбних відносин), чи визнаний шлюб недійсним, чи позбавлені вони батьківських прав, чи дитина від них відібрана тимчасово без позбавлення батьківських прав.

Цей обовязок закріплений в Конституції України, а також в Сімейному кодексі України, оскільки одним із найголовніших та найважливіших обовязків батьків, що випливає не тільки з усталених моральних принципів нашого суспільства, а й чинного законодавства, є моральне виховання та матеріальне утримання дитини. Це, зокрема, виявляється в забезпеченні неповнолітньої дитини мінімально необхідними благами, що потрібні для її життя та виховання.

Відповідно до частин 1 та 2 статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей, і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Статтею 8 Закону України Про охорону дитинства також передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх змінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно дол законів України.

Відповідно до частини 1 статті 9 Сімейного кодексу України, подружжя, батьки дитини, батьки та діти, інші члени сім'ї та родичі, відносини між якими регулює цей Кодекс, можуть врегулювати свої відносини за домовленістю (договором), якщо це не суперечить вимогам цього Кодексу, інших законів та моральним засадам суспільства.

Нормою статті 141 цього Кодексу встановлено, що мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини.

Відповідно до частини 2 статті 150 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини; батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток; батьки зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя; батьки зобов'язані поважати дитину; передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов'язку батьківського піклування щодо неї; забороняються будь-які види експлуатації батьками своєї дитини.

Приймаючи до уваги, що причини, що спонукають наполягати на розірванні шлюбу є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б їх інтересам, що має істотне значення, внаслідок чого позов підлягає задоволенню.

Таким чином, суд вважає встановленим, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а тому шлюб між сторонами необхідно припинити шляхом його розірвання.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 182, 183, 184, 199 СК України, ст.ст. 12, 13, 141, 263-265, 280-284, 354, 430 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В :

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів задоволити повністю.

Шлюб, зареєстрований між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 25.04.2015 року виконавчим комітетом Чинадіївської селищної ради Мукачівського району, актовий запис № 09 розірвати.

Після розірвання шлюбу позивачці ОСОБА_2 залишити прізвище «Плешинець».

Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, мешканця ІНФОРМАЦІЯ_3, ідентифікаційний код: НОМЕР_1 на користь ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_4, мешканки ІНФОРМАЦІЯ_5, ідентифікаційний код: НОМЕР_2 аліменти на утримання сина: ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1 559 (одна тисяча пятсот пятдесят девять) гривень 00 копійок але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 29.10.2018 року до досягнення дитиною повноліття.

Місце проживання сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 визнати за місцем проживання матері ОСОБА_2 за адресою смт. Чинадієво, вул. Горького, 4 Мукачівського району Закарпатської області.

Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, мешканця ІНФОРМАЦІЯ_3, ідентифікаційний код: НОМЕР_1 судовий збір в розмірі 704, 80 (сімсот чотири гривні 80 копійок) гривні в дохід держави.

Допустити негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Повний текст рішення виготовлено 22.01.2019 року.

Головуючий В.М. Довжанин