Справа № 265/102/19
Провадження № 2/265/583/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

15 березня 2019 року місто Маріуполь

Орджонікідзевський районний суд міста Маріуполя Донецької області у складі:

головуючого судді Костромітіної О.О.,

за участю секретаря Куксенко А.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Маріуполі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні та розпорядженні майном шляхом зняття з реєстрації місця проживання, -

В С Т А Н О В И В:

09 січня 2019 року позивачка звернулася до суду із позовом до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні та розпорядженні майном шляхом зняття з реєстрації місця проживання. В обґрунтування вимог зазначила, що вона є власником квартири АДРЕСА_1 на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Маріупольського міського нотаріального округу Донецької області 02 серпня 1999 року. В квартирі окрім неї зареєстрований її син - відповідач ОСОБА_2, але з 2013 року у вказаній квартирі не проживає. Участі в оплаті комунальних послуг та утриманні житла не приймає. Реєстрація відповідача у житлі створює для неї як для власника, перешкоди, адже вона змушена нести витрати з оплати комунальних послуг з урахуванням зареєстрованого у квартирі відповідача, та позбавлена можливості оформити субсидію. Вважає, що відповідач втратив право користування вказаним житлом, просить визнати його таким.

Позивачка ОСОБА_1 до суду не з'явилася, від неї надійшла заява про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не з'явився за невідомих суду причин, про час та місце слухання справи повідомлявся своєчасно та належним чином за останнім місцем його реєстрації. Крім цього, відповідач був повідомлений про дату, час і місце розгляду справи шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-сайті «Судова влада України», проте до суду не прибув, відзиву на позов не надав, будь-яких заяв (клопотань) від нього не надходило, тому суд за наявності письмової згоди позивача ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України.

Дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що квартира АДРЕСА_1 належить на праві власності ОСОБА_1 на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Маріупольського міського нотаріального округу 02 серпня 1999 року за зареєстрованого в реєстрі за № 2700.

03 серпня 1999 року зазначений договір зареєстрований в Маріупольському БТІ за № 35906.

Згідно довідки з місця проживання, виданої ОСББ «Сорок дев'ять», у квартирі АДРЕСА_1 на даний час зареєстрованими зазначені: ОСОБА_1, ОСОБА_2.

Згідно акту ОСББ «Сорок дев'ять» від 20 листопада 2018 року ОСОБА_2 за місцем реєстрації не мешкає з 2013 року.

Згідно інформації Центру адміністративних послуг Департаменту адміністративних послуг Маріупольської міської ради від 21 грудня 2018 року у квартирі АДРЕСА_1 крім позивачки ОСОБА_1, зареєстрований ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Згідно ст.41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, це право є непорушним.

Відповідно до ст.ст.317, 321 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений в його здійсненні.

Згідно з вимогами ст.150 ЖК України, ст.383 ЦК України громадяни, що мають у приватній власності будинок (квартиру), користуються ним для особистого проживання та проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд.

Згідно ст.319 Цивільного кодексу України власник володіє, користується і розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Пунктом 39 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 лютого 2014 року № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» роз'яснено, що суди повинні виходити з того, що стосовно права членів сім'ї власника житлового приміщення на користування ним підлягають застосуванню положення статті 405 ЦК України.

Відповідно до ч.2 ст.405 Цивільного кодексу України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

В аспекті ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом за наявності двох юридичних фактів: по-перше, відсутність члена сім'ї власника понад 1 рік; по-друге, відсутність поважних причин його не проживання.

В сенсі ст. 391 Цивільного кодексу України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Аналіз наведених вище норм цивільного законодавства України дає підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідач добровільно, без поважних на те причин не проживає за адресою спірної квартири понад рік.

Приймаючи до уваги те, що позивач ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_1, а відповідач, будучи зареєстрованим у вказаній квартирі, але фактично не проживаючи в ній, перешкоджає позивачці у користуванні та розпорядженні нею своєю власністю, суд вважає можливим задовольнити позов ОСОБА_1 та визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням.

Відповідно до ч.6 ст.141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Таким чином, з відповідача ОСОБА_2 підлягає стягненню на користь держави судовий збір у сумі 768,40 грн., оскільки позивачка звільнена від сплати судового збору.

Керуючись ст. ст. 263-265, 280-282 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні та розпорядженні майном шляхом зняття з реєстрації місця проживання, задовольнити.

Усунути ОСОБА_1 перешкоди у здійсненні нею права власності на належну їй квартиру АДРЕСА_1 визнавши ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, таким, що втратив право користування вказаним житлом.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, паспорт НОМЕР_1, на користь держави судовий збір у розмірі 768 (сімсот шістдесят вісім) гривень 40 копійок.

Заочне рішення може бути переглянуто Орджонікідзевським районним судом міста Маріуполя за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення, заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в апеляційному порядку.

Позивачем рішення суду може бути оскаржено до Донецького апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Орджонікідзевський районний суд міста Маріуполя протягом тридцяти днів з дня складення рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення складено 15 березня 2019 року.

Суддя О.О. Костромітіна