Провадження № 2/638/1667/19
13 березня 2019 року Дзержинський районний суд м. Харкова у складі:
Головуючого - судді Цвірюка Д.В.,
за участю секретаря Кириллової К.С.,
розглянувши у судовому засіданні у місті Харкові в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про звернення стягнення на предмет іпотеки, -
Представник позивача звернувся до суду з позовною заявою, в якій просить в рахунок погашення заборгованості ОСОБА_2 за кредитним договором №МL 700/1182/2008 від 29.05.2008 року в загальному розмірі 680 166,13 грн. на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» звернути стягнення на предмет іпотеки, а саме: квартиру, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1. та належить ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 за ціною, на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, визначеною на підставі оцінки майна, проведеної суб'єктом оціночної діяльності на час укладення правочину щодо відчуження предмету іпотеки, але не нижче ніж 517 500,00 грн.; передати предмет іпотеки в управління Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» на період до її реалізації з наданням права обладнання предмету іпотеки новими охоронними пристроями, вільного доступу до нерухомого майна, заміни замків, а також укладення договорів на охорону зі спеціалізованими підприємствами, а також стягнути судовий збір.
Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 29.05.2008 року між ЗАТ «ОТП Банк», правонаступником якого є ПАТ «ОТП Банк» та ОСОБА_2 був укладений Кредитний Договір №ML 700/1182/2008, згідно з умовами якого Банк надав Позичальнику кредит в сумі 73 492,50 доларів США. Однак ОСОБА_2 умови договорів не виконав, у зв'язку з чим виникла заборгованість. 05.11.2010 року Дзержинським районним судом м.Харкова ухвалено рішення по справі №2-2728/10 про стягнення з ОСОБА_2 суми боргу за кредитним договором в розмірі 680 166,16 грн. Однак на теперішній час зазначене рішення суду не виконано. 29.05.2008 року в забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором від 29.05.2008 року між ЗАТ «ОТП Банк», правонаступником якого є ПАТ «ОТП Банк» та ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 був укладений договір іпотеки, відповідно до умов якого останні зобов'язалися відповідати перед Кредитором за повне та своєчасне виконання Кредитного договору. Предметом договору іпотеки є трикімнатна квартира за адресою: АДРЕСА_1, яка належить іпотекодавцям на підставі Свідоцтва про право власності на житло. 29.06.2010 року між ПАТ «ОТП Банк» та ТОВ «ОТП Факторинг Україна» було укладено договір купівлі-продажу кредитного портфелю б/н від 01.07.2010 року, укладено відступлення права вимоги, зокрема за кредитним договором №ML 700/1182/2008 та договором іпотеки №РML 700/1182/2008. Зазначає, що позивач має право задовольнити свої вимоги за кредитним договором у повному обсязі шляхом продажу предмету іпотеки будь-якій особі-покупцеві. Крім того, з метою забезпечення повної реалізації позивачем своїх прав, як іпотекодержателя та запобігання спричинення іпотекодавцем перешкод для подальшої реалізації предмету іпотеки та можливих дій щодо погіршення стану предмета іпотеки, вважають за необхідне обладнати предмет іпотеки новими охоронними пристроями, надати вільний доступ до нерухомого майна, заміну замків, а також необхідність укладання договорів на охорону зі спеціалізованими підприємствами.
Розгляд справи проведено у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) учасників справи.
Представник позивача в судове засідання не з'явився, надав суду заяву, в якій просив справу розглядати без його участі, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, не заперечував проти ухвалення заочного рішення.
Належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи відповідачі, згідно вимог ч.8 ст.128 ЦПК України, у судове засідання повторно не з'явились, в порушення ч.3 ст.131 ЦПК України про причини неявки суд не повідомили, відзив на позовну заяву не подали, у зв'язку з чим на підставі ухвали Дзержинського районного суду м.Харкова від 13.03.2019 року проведено заочний розгляд даної справи згідно з вимогами ст.ст.280-282 ЦПК України на підставі наявних у справі доказів.
Згідно вимог ч.2 ст.247 ЦПК України у разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу технічними засобами не здійснюється.
Суд, дослідивши матеріали справи, встановивши факти та відповідні їм правовідносини, оцінивши кожний доказ окремо та у їх сукупності та взаємозв'язку, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
29 травня 2008 року між Закритим акціонерним товариством «ОТП Банк» (правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «ОТП Банк») та ОСОБА_2 було укладено Кредитний договір №ML 700/1182/2008. (а.с.7-11)
Згідно п. 1.1 ч.2 Кредитного договору, Банк надає позичальнику кредит в розмірі та валюті, визначених у частині №1 цього договору, а позичальник приймає Кредит, зобов'язується належним чином використати та повернути банку суму отриманого кредиту, а також сплатити відповідну плату за користування кредитом і виконати всі зобов'язання, як вони визначені в договорі.
Відповідно до Частини №1 кредитного договору банк надає позичальнику кредит у розмірі 73 492,50 доларів США на споживчі цілі.
Статтею 509 ЦК України передбачено, що зобов'язання є правовідношення, в яких одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.
Відповідно до ч.2 ст.524 ЦК України сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов'язання в іноземній валюті.
Згідно ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.
Відповідно до умов кредитного договору за користування кредитними коштами ОСОБА_2 зобов'язався щомісяця сплачувати плаваючу процентну ставку у вигляді фіксованого відсотку + FIDR, де фіксований відсоток становить 5,99% річних, а FIDR - процентна ставка по страхових депозитах фізичних осіб у валюті тотожній валюті кредиту, що розміщені в Банку на строк в 366 днів, з виплатою процентів після закінчення строку дії депозитного договору; в залежності від зміни вартості кредитних ресурсів Банку ставка FIDR може змінюватися Банком, інформація щодо розміру ставки FIDR розміщується на сайті банку. (а.с.7)
Згідно ч.1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.
Згідно ч. 2 ст. 1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.
Пунктом 4 кредитного договору передбачено, що повернення кредиту та сплати процентів здійснюється шляхом сплати позичальником Ануїтетних платежів.
Відповідно до п. 1.5.1 кредитного договору, повернення відповідної частини кредиту здійснюється позичальником щомісяця у розмірі та строки, визначені у Графіку Платежів, шляхом внесення готівки в касу банку, або безготівковим перерахуванням на поточний рахунок.
Відповідно до ст.1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
ОСОБА_2 зобов'язання за кредитним договором належним чином не виконує, не вносить грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом та відсотками у порядку та розмірах, передбачених кредитним договором.
Статтею 611 ЦК передбачено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема у вигляді сплати винною особою неустойки (штрафу, пені).
Згідно з п. 4.1.1. Кредитного договору, за порушення прийнятих на себе зобов'язань стосовно повернення кредитних коштів, сплати процентів за користування кредитними коштами у визначені Кредитним договором строки, позичальник зобов'язаний сплатити Банку пеню у розмірі 1% від суми несвоєчасно виконаного зобов'язання, за кожен день прострочки. Пеня сплачується додатково до прострочених сум.
За прострочення виконання боргових зобов'язань понад 15 календарних днів позичальник, крім пені та штрафу, передбаченої п.п. 4.1.1 цього Договору, додатково сплачує банку штраф у розмірі 0,01% від суми прострочених боргових зобов'язань, але не менше 25 грн.
При цьому, за прострочення виконання боргових зобов'язань понад 30 календарних днів позичальник, крім пені та штрафу, передбачених п.п. 4.1.1 та 4.1.2 цього Договору, додатково сплачує банку штраф у розмірі 0,02% від суми прострочених боргових зобов'язань, але не менше 50 грн.
Частиною 1 ст.1050 ЦК України встановлено, що якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов'язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549-552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.
Відповідно до ч.3 ст. 549 ЦК України пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.
Згідно зі ст. ст. 525, 526, 530 ЦК України зобов'язання мають виконуватися належним чином і в термін передбачений договором, одностороння відмова від виконання зобов'язання не допускається, боржник не звільняється від відповідальності за виконання грошового зобов'язання.
Рішенням Дзержинського районного суду м.Харкова від 05.11.2010 року солідарно стягнуто з ОСОБА_2 та ОСОБА_7 на користь Публічного акціонерного товариства «ОТП Банк» заборгованість у розмірі 680 166, 13 грн. (а.с.39-41), на виконання якого 24.04.2012 року судом видано виконавчий лист (а.с.27).

В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором №МL 700/1182/2008, 29.05.2008 року між Закритим акціонерним товариством «ОТП Банк» (правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «ОТП Банк») та ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_2 було укладено договір іпотеки №PML 700/1182/2008, посвідчений приватним нотаріусом ХМНО Самощенко О.А. 29.05.2008 року, зареєстровано в реєстрі за №2912. (а.с.12-14), що підтверджується витягом про реєстрацію у Державному реєстрі іпотек №18850428 від 29.05.2008 року.

Відповідно п.2 ч.1 ст.1 Закону України «Про іпотеку» іпотека - вид забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.

Відповідно до умов договору, іпотека забезпечує вимоги іпотекодержателя щодо виконання іпотекодавцем кожного і всіх його боргових зобов'язань за Кредитним договором у такому розмірі, у такій валюті, у такий строк і в такому порядку, як встановлено в Кредитному договорі, з усіма змінами і доповненнями до нього.

Предметом іпотеки за даним договором є квартира, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, та належить іпотекодавцям на праві власності на підставі Свідоцтва про право власності на житло, виданого Комісією з приватизації відомчого житлового фонду ДП «ХЗЕА» 19.09.1998 року, реєстраційний №1071 згідно з розпорядженням від 19.09.1998 року за №1071 та зареєстрованого Харківським міським бюро технічної інвентаризації 02.10.1998 року за реєстровим №В-39315.

Вартість предмета іпотеки була визначена договором у розмірі 517 500,00 грн. (п. 4.4 договору іпотеки)

Обтяження нерухомого майна іпотекою зареєстровано 29.05.2008 року, про що свідчить Витяг про реєстрацію у Єдиному реєстрі заборон відчуження об'єктів нерухомого майна №18850392 від 29.05.2008 року (а.с.15,16).

Судом також встановлено, що 29.06.2010 року між ТОВ «ОТП Факторинг Україна» та Публічним акціонерним товариством «ОТП Банк» та було укладено договір купівлі-продажу кредитного портфелю. (а.с.17-23)

Відповідно до умов даного договору продавець продає (переуступає) покупцю права на кредитний портфель, який включає в себе кредитні договори (перелік яких міститься у додатку №1 до цього договору), а покупець приймає такий кредитний портфель та зобов'язується сплатити на користь продавця винагороду.

Згідно ст. 1077 ЦК України, за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов'язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов'язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

Відповідно до договору купівлі-продажу кредитного портфелю від 29.06.2010 року, до позивача у справі перейшло право вимоги за кредитним договором №МL 700/1182/2008, боржником за яким є ОСОБА_2.

01 липня 2010 року між ТОВ «ОТП Факторинг Україна» та Публічним акціонерним товариством «ОТП Банк» було укладено Договір про відступлення права вимоги, посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Бондар І.М. за №6024. (а.с.24-25)

Згідно Витягу з Додатку №1 до договору про відступлення права вимоги від 01.07.2010 року, до позивача у справі перейшло право вимоги за договором іпотеки № РМL 700/1182/2008 від 29.05.2008 року, іпотекодавцем за яким є ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_2. (а.с.26)

Згідно з ст.514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з ч.1 ст.516 ЦК України, заміна кредитора у зобов'язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з ч. 5 ст. 3 Закону України «Про іпотеку» іпотека має похідний характер від основного зобов'язання і є дійсною до припинення основного зобов'язання або закінчення строку дії іпотечного договору.

Положеннями ст.24 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що відступлення прав за іпотечним договором здійснюється без необхідності отримання згоди Іпотекодавця, якщо інше не встановлено іпотечним договором, і за умови, що одночасно здійснюється відступлення права вимоги за основним зобов'язанням. Якщо не буде доведене інше, відступлення прав за іпотечним договором свідчить про відступлення права вимоги за основним зобов'язанням. Іпотекодержатель зобов'язаний письмово у п'ятиденний строк повідомити боржника про відступлення прав за іпотечним договором і права вимоги за основним зобов'язанням. Правочин про відступлення прав за іпотечним договором підлягає нотаріальному посвідченню. Відомості про таке відступлення підлягають державній реєстрації у встановленому законодавством порядку.

Таким чином, до ТОВ «ОТП Факторинг Україна» перейшли всі права ЗАТ «ОТП Банк» щодо права вимоги до ОСОБА_2 за кредитним договором №МL 700/1182/2008, а також всі права Іпотекодержателя за договором іпотеки №PМL 700/1182/2008.

Судом на підставі наданих документів встановлено, що розмір заборгованості за кредитним договором №МL 700/1182/2008 становить 680 166,13 грн.

За змістом частини першої статті 575 Цивільного кодексу України та статті 1 Закону України «Про іпотеку» іпотека як різновид застави, предметом якої є нерухоме майно, це вид забезпечення виконання зобов'язання, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, передбаченому цим Законом.

Відповідно до статті 589 ЦК України, частини першої статті 33 Закону України «Про іпотеку» в разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель має право задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону.

Стаття 7 Закону України «Про іпотеку» регламентує, що за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов'язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобов'язання.

Право ТОВ «ОТП Факторинг Україна» задовольнити свої вимоги за кредитним договором №МL 700/1182/2008 шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки передбачено відповідними нормами Цивільного кодексу України, Закону України «Про іпотеку» та положеннями іпотечного договору.

Загальне правило про звернення стягнення на предмет застави (іпотеки) закріплене у статті 590 ЦК України й передбачає можливість такого звернення на підставі рішення суду в примусовому порядку, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до п. 6.1 договору іпотеки, за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель може задовольнити такі вимоги: а) всі боргові зобов'язання, не сплачені іпотекодавцем, в тому числі заборгованість по овердрафту і б) вимоги стосовно повного відшкодування всіх збитків, завданих порушенням іпотекодавцем його зобов'язань за цим Договором, а також всіх фактичних витрат, понесених іпотекодержателем у зв'язку з реалізацією його прав за цим Договором.

Іпотекодержатель має право задовольнити із вартості предмета іпотеки всі фактичні вимоги, зокрема у випадку несплати іпотекодавцем будь-якої суми у такому розмірі, у такій валюті, у такий строк і в такому порядку, як встановлено у кредитному договорі.

Способи звернення стягнення на предмет іпотеки встановлені п.6.4.1, та п. 7.1 договору іпотеки.

Відповідно до ч.1 ст.12, ч.1,3 ст.33, ч.1 ст.35 Закону України «Про іпотеку» у разі порушення іпотекодавцем обов'язків, встановлених іпотечним договором, іпотекодержатель має право вимагати дострокового виконання основного зобов'язання, а в разі його невиконання - звернути стягнення на предмет іпотеки.

У разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.

У разі порушення основного зобов'язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов'язань, вимога про виконання порушеного зобов'язання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі прийняти рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору.

Порядок реалізації предмета іпотеки за рішенням суду врегульоване статтею 39 цього Закону України «Про іпотеку», якою передбачено, що у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду зазначається, зокрема, спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу, встановленої статтею 38 цього Закону.

Аналіз положень ст.ст.33, 36, 37, 39 Закону України «Про іпотеку» дає підстави для висновку про те, що законодавцем визначено три способи захисту задоволення забезпечених іпотекою вимог кредитора шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки: судовий (на підставі рішення суду) та два позасудові (на підставі виконавчого напису нотаріуса та згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя). У свою чергу позасудовий спосіб захисту за договором про задоволення вимог іпотекодержателя або за відповідним застереженням в іпотечному договорі реалізується шляхом передачі іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки або надання права іпотекодержателю від свого імені продати предмет іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу. При цьому договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, що передбачає передачу іпотекодержателю права власності, є правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно (ч.1 ст.37 Закону України «Про іпотеку»).

В п.41 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ» №5 від 30.03.2012 року, роз'яснено судам, що при вирішенні спору про звернення стягнення на предмет іпотеки суд має дати оцінку співмірності суми заборгованості за кредитом та вартості іпотечного майна, якщо допущене боржником або іпотекодавцем, якщо він є відмінним від боржника, порушення основного зобов'язання чи іпотечного договору не завдає збитків іпотекодержателю і не змінює обсяг його прав.

Частиною 1 ст.39 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду зазначаються, зокрема, загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки; опис нерухомого майна, за рахунок якого підлягають задоволенню вимоги іпотекодержателя; спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу, встановленої статтею 38 цього Закону.

Враховуючи загальні засади цивільного законодавства, та те що загальна сума боргу ОСОБА_2 становить 680 166,13 грн., а вартість предмета іпотеки - 517 500,00 грн., суд дійшов висновку про те, що позивач має право задовольнити свої вимоги за рахунок предмета іпотеки.

Окрім того, суд зазначає, що Верховний Суд України справах 9 вересня 2015 року у постанові у справі № 6-483цс15 зробив правовий висновок про те, що установлений Законом України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» мораторій не передбачає втрату кредитором права на звернення стягнення на предмет іпотеки (застави) у випадку невиконання боржником зобов'язань за договором, а лише тимчасово забороняє примусове стягнення на майно (відчуження без згоди власника).

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги ТОВ «ОТП Факторинг Україна» підлягають задоволенню.

Відповідно до ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

На підставі викладеного і керуючись ст. ст. , 5, 13, 76-81, 133, 141, 223, 265, 280-282 ЦПК України, ст. ст. 3, 10, 11, 15, 16, 509, 514, 516, 524, 525, 526, 530, 549, 551, 575, 589, 610, 611, 629, 1046, 1048, 1049, 1050, 1054, 1056-1, 1077 ЦК України, ст. ст. 1, 7, 33, 38 Закону України «Про іпотеку», суд,

вирішив:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про звернення стягнення на предмет іпотеки - задовольнити повністю.

В рахунок погашення заборгованості ОСОБА_2 за кредитним договором №МL 700/1182/2008 від 29.05.2008 року (тіло кредиту - 581 952,40 грн., відсотки - 70647,51 грн та пеня - 26 665,57 грн.) в загальному розмірі 680 166,13 грн. на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» звернути стягнення на предмет іпотеки, а саме: квартиру, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1. та належить ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 за ціною, на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, визначеною на підставі оцінки майна, проведеної суб'єктом оціночної діяльності на час укладення правочину щодо відчуження предмету іпотеки, але не нижче ніж 517 500,00 грн.

Передати предмет іпотеки, а саме: квартиру АДРЕСА_1 в управління Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» на період до її реалізації з наданням права обладнання предмету іпотеки новими охоронними пристроями, вільного доступу до нерухомого майна, заміни замків, а також укладення договорів на охорону зі спеціалізованими підприємствами.

Стягнути з ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» судовий збір у розмірі 1762 (одна тисяча сімсот шістдесят дві) гривні 00 копійок, стягнувши по 440, 50 грн. з кожного.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Харківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Відповідно ч.3 ст.354 ЦПК України строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його складення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд, якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Повний текст рішення складено 18.03.2019 року.

Сторони:

позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україн», , 03680, м.Київ, вул.Фізкультури, 28-Д;

відповідачі: ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, рнокпп НОМЕР_1, АДРЕСА_1; ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, рнокпп НОМЕР_2, АДРЕСА_1; ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, рнокпп НОМЕР_3, АДРЕСА_1; ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_4, рнокпп НОМЕР_4, АДРЕСА_1.

Головуючий суддя: Д.В.Цвірюк