Справа № 489/6886/18
Провадження № 2/752/3343/19
РІШЕННЯ

Іменем України

14.03.2019 року Голосіївський районний суд м. Києва

в складі головуючого судді Чередніченко Н.П.

з участю секретаря Шевчук М.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк», третя особа: ОСОБА_2 про визнання зобов»язань за договором кредиту та договором іпотеки припиненими, зобов»язання повернути правовстановлюючі документи, -

в с т а н о в и в :

в листопаді 2018 року позивач ОСОБА_1 звернулась в суд з позовом до відповідача ПАТ «Укрсоцбанк», третя особа: ОСОБА_2 про визнання зобов»язань за договором кредиту та договором іпотеки припиненими, зобов»язання повернути правовстановлюючі документи. В обґрунтування позову зазначено, що 19.02.2007 року між ОСОБА_3 та АКБСР «Укрсоцбанк» було укладено кредитний договір № 645/53-К53, відповідно до умов якого позичальник повинен щомісячно до 10 числа сплачувати 125 доларів США з кінцевим терміном погашення 18.02.2022 року, з відсотковою ставкою 13 % річних. Того ж дня, між ОСОБА_1 та АКБСР «Укрсоцбанк» було підписано договір поруки № 645/53-П53.1, відповідно до умов якого позивач зобов»язалась перед відповідачем в повному обсязі солідарно відповідати за виконання позичальником зобов»язань щодо повернення суми кредиту, сплати відсотків за користування кредитом, а також штрафних санкцій в розмірі та у випадках, передбачених договором кредиту. Крім того, 19.02.2007 року з метою забезпечення виконання зобов»язань за договором кредиту між відповідачем та ОСОБА_3, ОСОБА_1,ОСОБА_2, як співвласниками квартири АДРЕСА_1, - було укладено іпотечний договір та відповідачу було передано на зберігання оригінали правовстановлюючих документів на квартиру. 30.07.2008 року між відповідачем та ОСОБА_3, без узгодження із позивачем, - було укладено додаткову угоду № 1 до кредитного договору, відповідно до умов якої було встановлено з 01.07.2008 року процентну ставку за користування кредитом на рівні 14,00 % річних. З огляду на те, що без узгодження із нею умов додаткової угод, було збільшено обсяг кредитних зобов»язань та не змінено умови договору поруки, а відтак договір поруки з 30.07.2008 року є припиненим. ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_3 помер, про що було повідомлено відповідачу. Останній, до нотаріуса у відповідності до вимог закону із будь-якими вимогами не звертався, а відтак в силу ст. 1281 ЦК України, відповідач позбавляється права вимоги, оскільки не пред»явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину у визначені законом строки. Позивач зазначає, що сплив, визначених в ст. 1281 ЦК України, строків пред»явлення кредитором вимоги до спадкоємців має наслідком позбавлення кредитора права вимоги за основним і додатковми зобов»язаннями, а також припинення таких зобов»язань. Позивач вважає, що відповідачем втрачено право вимоги за основним зобов»язанням, останнє є припиненим, і, як наслідок, припинилася й іпотека, а тому просила суд визнати зобов»язання за договором кредиту № 645/53-К53 від 19.02.2007 року та іпотечним договором від 19.02.2007 року припиненими, зобов»язати відповідача повернути спадкоємцю оригінали правовстановлюючих документів, а також стягнути судові витрати.

Представник позивача в судове засідання не з»явився. Подав суду письмову заяву, в які просив розглянути справу без його участі по суті 14.03.2019 року, а також позов підтримав в повному обсязі та просив його задовольнити з викладених в ньому підстав.

Представник відповідача в судове засідання не з»явився. Подав суду письмову заяву про розгляд справи без його участі, не заперечував щодо розгляду справи по суті в підготовчому судовому засіданні 14.03.2019 року. Просив в задоволенні позову відмовити, посилаючись на письмові пояснення, а також застосувати до позовних вимог строки позовної давності

Третя особа в судове засідання не з»явилась. Судом про розгляд справи повдмлялась належним чином. З будь-якими клопотаннями до суду не зверталась.

Враховуючи викладене, за згодою сторін, суд вважає з можливе розглянути справу по суті без участі сторін на підставі доказів, які містяться в матеріалах справи.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що в задоволенні позовни вимог слід відмовити за наступних підстав.

Судом встановлено, що 19.02.2007 року між ОСОБА_3 та АКБСР «Укрсоцбанк», правонаступником якого є ПАТ «Укрсоцбанк» було укладено договір кредиту № 645/53-К53, за умовами якого Банк надав позичальнику кредит в сумі 22500 доларів США зі сплатою 13 % річних, а позичальник зобов'язався повернути кредит у визначені договором строки, сплачувати проценти та інші обов»язкові платежі (а.с.12-16).

В забезпечення виконання зобов'язань за вищевказаним кредитним договором, 19.02.2007 року між ОСОБА_1, ОСОБА_3 та АКБСР «Укрсоцбанк» укладено договір поруки № 645/53-П53.1, а також між ОСОБА_2, ОСОБА_3 та АКБСР «Укрсоцбанк» укладено договір поруки № 645/53-П53.2, відповідно до умов яких поручителі зобов»язались перед кредитором у повному обсязі солідарно відповідати за виконання позичальником зобов»язань щодо повернення суми кредиту, сплати відсотків за користування кредитом, а також можливих штрафних санкцій у розмірах та у випадку, передбачених договором кредиту № 645/53-К53 від 19.02.2007 року (а.с.19-25).

Зазначені договори є чинними, та доказів на підтвердження визнання їх, зокрема, недійсними матеріали справи не містять.

Крім того, між ПАТ «Укрсоцбанк» та ОСОБА_3, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було укладено та нотаріально посвідчено 19.02.2007 року іпотечний договір, відповідно до умов якого, іпотекодавці, які є третьою особою - майновими поручителями передали в іпотеку іпотекодержателю в якості забезпечення виконання ОСОБА_3 основного зобов»язання двокімнатну квартиру АДРЕСА_1 (а.с. 25-30).

Відповідно до акту прийому-передачі правовстановлюючих документів від 19.02.2007 року, ОСОБА_3 передав, а АКБСР «Укрсоцбанк» прийняв документи на квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 17).

30.07.2008 року між АКБСР «Укрсоцбанк» та ОСОБА_3 було укладено додаткову угоду № 1 про внесення змін до договору кредиту № 645/53-К53 від 19.02.2007 року, відповідно до умов якої в зв»язку зі зміною умов кредитування встановлено процентну ставку за користування кредитмо на рівні 14,0 % (а.с.18).

Відповідно до копії свідоцтва про смерть, ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 року (а.с.11).

04.11.2013 року ОСОБА_1 звернулась до АКБСР «Укрсоцбанк» з письмовою заявою про те, що в зв»язку зі смертю позичальника, договір поруки та іпотечний договір є припиненими (а.с.31-32).

Відповідно до листа АКБСР «Укрсоцбанк» від 23.01.2014 року, банк повідомив ОСОБА_1 про необхідність в термін до 15.02.2014 року надати банку інформацію про те хто є спадкоємцями ОСОБА_3, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 року з метою подальшого укладення відповідних додаткових угод до кредитного/іпотечного договорів щодо заміни боржника, після чого здійснити погашення кредиту (а.с.33-34).

Доказів на підтвердження виконання вимог банку про надання інформації, стороною позивача суду не надано.

Позивач просить визнати припиненим кредитний договір та договір іпотеки, у зв»язку із припиненням основного зобов»язання, а також у зв»язку із відсутністю пред»явлення кредитором вимог до спадкоємців у визначені законом строки.

Частиною 1 статті 598 ЦК України визначено, що зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Згідно ст. 599 ЦК України, зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до ч. 1 ст. 608 ЦК України, зобов'язання припиняється смертю боржника, якщо воно є нерозривно пов'язаним з його особою і у зв'язку з цим не може бути виконане іншою особою.

За положеннями ст.ст. 1218, 1219 ЦК України зобов'язання боржника за кредитним договором не є таким, що нерозривно пов'язано з його особою.

Статтею 1218 ЦК України визначено, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Положеннями ч. 1 ст. 1282 ЦК України визначено, що спадкоємці зобов'язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного в спадщину.

За правилом ст.1281 ЦК України кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред'явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги.

До того ж, відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 4 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», державній реєстрації прав підлягає заборона відчуження та арешт нерухомого майна, податкова застава, предметом якої є нерухоме майно, та інші обтяження.

Пунктом 5 Глави 15 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України № 296/5 від 22.02.2012 року, передбачено, що нотаріус знімає заборону відчуження майна при одержанні повідомлення: кредитора про погашення позики; про припинення (розірвання, визнання недійсним) договору застави (іпотеки); про припинення договору іпотеки у зв'язку з набуттям іпотекодержателем права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання, після припинення договору іпотеки у зв'язку з відчуженням іпотекодержателем предмета іпотеки; про припинення, розірвання, визнання недійсним договору ренти, довічного утримання (догляду), спадкового договору; органів опіки та піклування про усунення обставин, що обумовили накладення заборони відчуження майна дитини; про скасування рішення суду про оголошення фізичної особи померлою або закінчення п'ятирічного строку з часу відкриття спадщини на майно особи, оголошеної померлою; про смерть другого з подружжя, що склали спільний заповіт; про скасування рішення суду про позбавлення батьків дитини батьківських прав або відібрання дитини без позбавлення батьківських прав; про смерть відчужувача за спадковим договором або про смерть другого з подружжя, що уклали спадковий договір; про відчуження майна, переданого під виплату ренти; за рішенням суду; в інших випадках, передбачених законом.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про іпотеку», іпотекою визнається вид забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.

Згідно із ч. 5 ст. 3 Закону України «Про іпотеку», іпотека має похідний характер від основного зобов'язання і є дійсною до припинення основного зобов'язання або до закінчення строку дії іпотечного договору.

Підстави припинення іпотеки визначено ст. 17 Закону України «Про іпотеку».

Так, іпотека припиняється у разі: припинення основного зобов'язання або закінчення строку дії іпотечного договору; реалізації предмета іпотеки відповідно до цього Закону; набуття іпотекодержателем права власності на предмет іпотеки; визнання іпотечного договору недійсним; знищення (втрати) переданої в іпотеку будівлі (споруди), якщо іпотекодавець не відновив її. Якщо предметом іпотечного договору є земельна ділянка і розташована на ній будівля (споруда), в разі знищення (втрати) будівлі (споруди) іпотека земельної ділянки не припиняється; з інших підстав, передбачених цим Законом.

Отже, відсутні такі підстави для припинення іпотеки, як смерть боржника, за кредитним договором, оскільки, спірні правовідносини допускають правонаступництво.

Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Із копії паспорта позивача та позову вбачається, що ОСОБА_1 зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1, а також з 07.12.2985 року перебувала в зареєстрованому шлюбі із ОСОБА_3, 1962 р.н., та є спадкоємцем померлого (а.с.8-10).

Відповідно до укладених договорів ОСОБА_3 також був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1, та доказів на підтвердженняна того, що позивач заявила про відмову від спадщини протягом строку, встановленого ЦК України, - матеріали справи не містять.

За положеннями ч. 2 і ч. 3 ст. 1281 ЦК України, кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, предявити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги. Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про відкриття спадщини, він має право пред»явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, протягом одного року від настання строку вимоги.

В обґрунтування позову позивач вказує, що відповідач не пред»явив претензію про погашення заборгованості за кредитним договором до спадкоємців у встановлені законом строки, однак, доказів на підтвердження цим обставинам, суду не надано, та в ході розгляду справи будь-яких клопотань в частині витребування, зокрема, копії спадкової справи, до суду не надходило.

Крім того, посилання сторони позивача про те, що вона позбавлена можливості отримати свідоцтво про спадщину, суд бере до уваги, але розцінює їх, як такі, що не дають підстав до задоволення позову, оскільки відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на таку, а лише обмежує його право розпоряджатись нею.

Враховуючи вищевикладене, а також приймаючи до уваги те, що судом не встановлено, а позивачем не доведено, що відносно неї, як співвласника іпотечного майна, іпотекодавця, спадкоємця, - спливли строки позовної давності чи строки пред»явлення вимоги за ст. 1281 ЦК України за кредитним договором, та, відповідно, припинені зобов»язання за кредитним та іпотечним договорами, суд приходить до висновку про недоведеність позовних вимог, а відтак в їх задоволенні слід відмовити.

Крім того, стороною відповідача було заявлено клопотання про застосування до позовних вимог строків позовної давності, однак, враховуючи те, що суд прийшов до висновку про відмову в задоволенні позову по суті, - зазначене клопотання судом не розглядалось.

В порядку ст. 141 ЦПК України, судові витрати у справі слід залишити за позивачем по фактично понесеним.

Керуючись ст.ст. 4, 10, 128, 133, 141, 258, 259, 263-265, 354 ЦПК України, суд -

в и р і ш и в:

в задоволенні позову ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк», третя особа: ОСОБА_2 про визнання зобов»язань за договором кредиту та договором іпотеки припиненими, зобов»язання повернути правовстановлюючі документи, - відмовити.

Судові витрати у справі залишити за позивачем ОСОБА_1 по фактично понесеним.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення, через Голосіївський районний суд м. Києва.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Головуючий Н.П. Чередніченко