Справа № 303/6176/17
П О С Т А Н О В А

Іменем України

12 березня 2019 року м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі:

головуючого: судді Джуги С.Д.,

суддів: Собослоя Г.Г., Куштана Б.П.

за участю секретаря : Балаж Н.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Мукачівського міськрайонного суду від 26 березня 2018 року, ухваленого суддею Куцкір Ю.Ю., у справі за позовом ОСОБА_1 до ПАТ «ВіЕс Банк», ОСОБА_2 про припинення правовідносин за договором іпотеки, -

встановив:

У жовтні 2017 року ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до ПАТ «ВіЕс Банк», ОСОБА_2 про припинення правовідносин за договором іпотеки. Позов обґрунтовано тим, що 22.06.2011 року між нею і ОСОБА_3 був укладений договір купівлі-продажу будинку, який розташований в АДРЕСА_1. На час укладення даного договору будинок під забороною (арештом) та у заставі не перебував. 30.11.2016 року позивач отримав копію заочного рішення Мукачівського міськрайонного суду від 07.11.2016 року про звернення стягнення на предмет іпотеки. Із даного рішення вона дізналась, що 06.06.2008 року ОСОБА_2 отримав від ВАТ «Електрон Банк» (правонаступником якого є ПАТ «ВіЕс Банк») кредит у сумі 115 000 доларів США зі сплатою відсотків за коритсування кредитом у розмірі 12% річних з кінцевим терміном повернення 03.06.2033 року. В забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором 06.06.2008 року між ПАТ «ВіЕс Банк» і ОСОБА_2 був укладений договір іпотеки, згідно якого ОСОБА_2 надав в іпотеку нерухоме майно, а саме той будинок, який вона придбала від останнього. 07.05.2012 року Мукачівським міськрайонним судом було винесено рішення у справі за позовом ПАТ «Фольксбанк» до ОСОБА_2, яким звернуто стягнення на житловий будинок, який належить позивачу. На даний час банк намагається реалізувати дане рішення суду. Позивач ОСОБА_1 вважає, що іпотечний договір є припиненим, оскільки взаємні права і обов`язки іпотекодавця та іпотекодержателя виникають з моменту державної реєстрації іпотеки. Разом з тим, обтяження будинку було зареєстровано тільки 21.03.2012 року, тобто піля набуття даного майна у її власність. Враховуючи те, що на момент набуття у власність будинку обтяження іпотекою не було зареєстровано, права у іпотекодержателя щодо даного майна не виникли, що вказує на припинення договору іпотеки.

Рішенням Мукачівського міськрайонного суду від 26 березня 2018 року у задоволенні заявленого позову відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням ОСОБА_1 оскаржила його в апеляційному порядку. В апеляційній скарзі просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позову, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права. Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що іпотечний договір є припиненим, оскільки взаємні права і обов`язки іпотекодавця та іпотекодержателя виникають з моменту державної реєстрації іпотеки, а обтяження будинку, який вона придбала за договором купівлі - продажу, було зареєстровано тільки 21.03.2012 року, тобто після набуття даного майна нею у власність.

Апеляційний суд, заслухавши доповідь судді, перевіривши матеріали справи, обговоривши підстави апеляційної скарги, вважає, що така не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відмовляючи в задоволенні заявленого позову, суд виходив з відсутності підстав для визнання іпотеки припиненою.

З такими висновками погоджується і колегія суддів, оскільки вони відповідають фактичним обставинам справи та ґрунтуються на законі.

Ст.526 ЦК України визначено загальні умови виконання зобов'язання, а саме: зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно із ст. 598 ЦК України зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Відповідно до ст.599 ЦК України, зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Ст.1 Закону України «Про іпотеку» (надалі Закон) визначено, що іпотека - вид забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом; іпотекодавець - особа, яка передає в іпотеку нерухоме майно для забезпечення виконання власного зобов'язання або зобов'язання іншої особи перед іпотекодержателем

Отже, правова природа іпотеки полягає у забезпеченні можливості кредитора у разі невиконання боржником зобов'язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення вимог за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника.

Згідно із ст. 3 Закону іпотека виникає на підставі договору, закону або рішення суду. Взаємні права і обов'язки іпотекодавця та іпотекодержателя виникають з моменту державної реєстрації іпотеки відповідно до закону. У разі порушення боржником основного зобов'язання відповідно до іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити забезпечені нею вимоги за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими особами, права чи вимоги яких на передане в іпотеку нерухоме майно зареєстровані після державної реєстрації іпотеки.

Іпотекодавець має право виключно на підставі згоди іпотекодержателя: відчужувати предмет іпотеки; (ст. 9 Закону).

Підстави припинення іпотеки визначені ст. 17 Закону. Згідно із приписами даної статті іпотека припиняється у разі: припинення основного зобов'язання або закінчення строку дії іпотечного договору; реалізації предмета іпотеки відповідно до цього Закону; набуття іпотекодержателем права власності на предмет іпотеки; визнання іпотечного договору недійсним; знищення (втрати) переданої в іпотеку будівлі (споруди), якщо іпотекодавець не відновив її. Якщо предметом іпотечного договору є земельна ділянка і розташована на ній будівля (споруда), в разі знищення (втрати) будівлі (споруди) іпотека земельної ділянки не припиняється;з інших підстав, передбачених цим Законом.

Відповідно до ст. 23 Закону у разі переходу права власності (права господарського відання) на предмет іпотеки від іпотекодавця до іншої особи, у тому числі в порядку спадкування чи правонаступництва, іпотека є дійсною для набувача відповідного нерухомого майна, навіть у тому випадку, якщо до його відома не доведена інформація про обтяження майна іпотекою. Особа, до якої перейшло право власності на предмет іпотеки, набуває статус іпотекодавця і має всі його права і несе всі його обов'язки за іпотечним договором у тому обсязі і на тих умовах, що існували до набуття ним права власності на предмет іпотеки.

Матеріалами справи встановлено, 06.06.2008 року між ВАТ «Електрон Банк» (правонаступником якого є ПАТ ВіЕс Банк) і ОСОБА_2 був укладений Кредитний договір №KF 49826, відповідно до якого останній отримав грошові кошти у розмірі 115 000 доларів США, строком на 15 років. Цього ж числа, з метою виконання умов Кредитного договору, між сторонами був укладений Іпотечний договір, згідно якого останній передав в іпотеку нерухоме майно, разом з його при належностями, за адресою: АДРЕСА_1.

З укладеного іпотечного договору вбачається, що даний договір посвідчено 06.06.2008 року приватним нотаріусом Мукачівського міського нотаріального округу Герцускі- Торжаш В.Л. за реєстром №3007. В зв'язку з посвідченням вказаного договору даним приватним нотаріусом 06.06.2008 року внесено реєстраційний запис до Державного реєстру іпотек та накладено заборону в Єдиному реєстрі заборон відчуження нерухомого майна (а.с.78 -82).

Згідно Договору купівлі-продажу будинку з розстрочкою платежу від 22.06.2011 року ОСОБА_3 передав у власність ОСОБА_1 майно, а саме - домоволодіння, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 13-17).

Із Витягу про державну реєстрацію прав №30471199 від 01.07.2011 року вбачається, що домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1, на підставі договору купівлі-продажу, на праві приватної власності належить ОСОБА_1 (а.с. 12).

Заочним рішенням Мукачівського міськрайонного суду від 15.03.2011 року позов ПАТ «Фольксбанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості по кредитному договору задоволено та стягнуто з останнього на користь ПАТ «Фольксбанк» заборгованість у розмірі 1 292 541,72 гривень. (а.с.83-84).

Заочним рішенням Мукачівського міськрайонного суду від 07.05.2012 року позов ПАТ «Фольксбанк» до ОСОБА_2 про звернення стягнення на житловий будинок задоволено та звернуто стягнення на житловий будинок АДРЕСА_1 шляхом продажу предмету іпотеки на прилюдних торгах, в межах процедури виконавчого провадження.(а.с.85-86).

Заочним рішенням Мукачівського міськрайонного суду від 28.07.2017 року позов ПАТ «ВіЕс Банк» до ОСОБА_1, третя особа без самостійних вимог ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет іпотеки частково задоволено, звернуто стягнення на житловий будинок АДРЕСА_1 шляхом продажу предмету іпотеки ПАТ ВіЕс Банк від свого імені будь - якій особі покупцю від свого імені будь- якій особі покупцю згідно з договором купівлі- продажу (а.с.87-91).

Даним рішенням суду встановлено, що до ОСОБА_1 перейшли обов'язки іпотекодавця за вищевказаним договором іпотеки від 06.06.2008 року (а.с.92-95).

Постановою Апеляційного суду Закарпатської області від 19 грудня 2017 року вказане рішення залишено без змін.

За наведених обставин суд першої інстанції дійшов вірного висновку про відсутність передбачених законом підстав для припинення іпотеки та обґрунтовано відмовив у заявленому позові. Доводи апеляційної скарги даних висновків не спростовують, ґрунтуються на невірному тлумаченні вищенаведених норм матеріального права, а тому не заслуговують на увагу.

Рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим і підстав для його зміни чи скасування немає.

За таких обставин апеляційний суд дійшов до висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, а судового рішення суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст.ст.374,375,382-384 ЦПК України, апеляційний суд ,-

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Мукачівського міськрайонного суду від 26 березня 2018 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 21 березня 2019 року.

Головуючий:

Судді: