У Х В А Л А

Справа № 285/2597/18

провадження № 2/0285/81/19

23 січня 2019 року м. Новоград-Волинський

Новоград - Волинський міськрайонний суду Житомирської області у складі судді Сташківа Т.Б. за участі секретаря судового засідання Медяної І.В., та осіб, які беруть участь у справі:

позивача: представник не прибув

відповідача: не прибув

розглянувши клопотання представника позивача про застосування заходів процесуального примусу до ОСОБА_1 у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення коштів,-

ВСТАНОВИВ:

У липні 2018 року ОСОБА_2 звернувся до суду із зазначеним позовом, у якому просить стягнути з відповідача кошти в сумі 540 335 грн. 41 коп. за попереднім договором купівлі-продажу квартири від 12 грудня 2015 року, з яких: 398 490 грн. заборгованість за попереднім договором; 19 924 грн. 50 коп. штраф; 21 248 грн. 30 коп. 3% річних; 100 692 грн. 61 коп. інфляційні втрати.

Ухвалою суду від 6 серпня 2018 року відкрито загальне позовне провадження у зазначеній справі. Підготовчі судові засідання призначено на 26 вересня та 18 жовтня 2018 року (а.с. 38, 125).

Ухвалою суду від 18 жовтня 2018 року підготовче провадження закрито та призначено справу до судового розгляду по суті на 13 листопада 2018 року (а.с.143).

В судове засідання 13 листопада 2018 року відповідач ОСОБА_1 не прибув, подав клопотання про відкладення розгляду справи, у звязку з тим, що у зазначений день він буде приймати участь у іншій справі № 369/7999/18, яка розглядається у Київському апеляційному суді, й ОСОБА_1 є стороною у вказаній справі. На підтвердження вказаних обставин відповідачем додано копію судової повістки (а.с. 153, 154).

Судом задоволено клопотання ОСОБА_1 та відкладено розгляд справи на 11 грудня 2018 року (а.с. 156).

11 грудня 2018 року відповідач в судове засідання не прибув, про причини неявки не повідомив, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином (а.с. 36, 156, 166, 202).

У звязку з першою неявкою відповідача без поважних причин, судом відкладено розгляд справи на 23 січня 2019 року (а.с. 180).

23 січня 2019 року відповідач в судове засідання не прибув повторно, про причини неявки не повідомив, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином (а.с. 180, 186).

23 січня 2019 року у звязку з повторною неявкою відповідача в судове засідання без поважних причин, керуючись ч. 4 ст. 223 ЦПК України, суд ухвалив у справі судове рішення.

У грудні 2018 року представник позивача подав до суду клопотання про застосування заходів процесуального примусу до відповідача ОСОБА_1 у вигляді штрафу в розмірі 5 523 грн., у якому зазначив, що відповідач зловживає своїми процесуальними правами. Судом було задоволено клопотання відповідача про відкладення розгляду справи, розгляд якої мав відбутися 13 листопада 2018 року, з тих підстав, що відповідач у вказаний день приймає участь у іншій справі № 369/7999/18, яка розглядається у Київському апеляційному суді.

Однак, згідно відповіді Київського апеляційного суду від 20 листопада 2018 року, ОСОБА_1 під час розгляду справи № 369/7999/18 в судовому засіданні 13 листопада 2018 року не був. Таким чином, відповідач зловживає своїми процесуальними правами, що полягає у затягуванні розгляду справи та ухвалення судового рішення (а.с. 173-175).

Копія вказаного клопотання була надіслана відповідачу, однак жодних заяв на спростування викладених обставин, відповідачем надано не було (а.с. 180).

Дослідивши матеріали справи та подане клопотання, суд дійшов висновку про часткове задоволення клопотання позивача, виходячи з наступного.

Обовязок учасників судового процесу та їх представників добросовісно користуватися процесуальними правами та не допускати зловживання ними передбачений положеннями ст.44 ЦПК України.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 44 ЦПК України залежно від конкретних обставин суд може визнати зловживанням процесуальними правами дії, що суперечать завданню цивільного судочинства, зокрема: у разі вчинення дій, що спрямовані на безпідставне затягування чи перешкоджання розгляду справи чи виконання судового рішення.

Згідно із ч. 4 ст.44 ЦПК України суд зобовязаний вживати заходів для запобігання зловживанню процесуальними правами. У випадку зловживання процесуальними правами учасником судового процесу, суд застосовує до нього заходи, визначені цим Кодексом.

Європейський суд з прав людини в рішенні від 07 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа ОСОБА_3 проти Іспанії» зазначив, що заявник зобовязаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосується безпосереднього, утримуватись від використання прийомів, які повязані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

У своїх рішеннях Європейський суд також наголошує, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобовязана добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обовязки.

Відповідно до принципу 2 Рекомендацій № R (84) 5 Комітету ОСОБА_4 Європи державам-членам щодо принципів цивільного судочинства, спрямованих на вдосконалення функціонування правосуддя, ухвалених Комітетом ОСОБА_4 Європи на 367 засіданні заступників міністрів 28 лютого 1984 року, коли в ході судового провадження сторона поводиться недобросовісно і явно зловживає процедурою з очевидною метою затягти провадження, суд має бути наділений повноваженнями або невідкладно винести рішення по суті справи, або застосувати санкції, такі як накладення штрафу, відшкодування завданих збитків або позбавлення права на процесуальну дію; в особливих випадках суд має бути у змозі стягнути судові витрати з адвоката. У ч. 4 ст. 10 ЦПК України і ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» на суд покладено обовязок під час розгляду справ застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Протоколи до неї, згоду на обовязковість яких надано Верховною ОСОБА_4 України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

З урахуванням наведеного, суд приходить до висновку, що відповідач, звертаючись до суду із клопотанням про відкладення розгляду справи, розгляд якої мав відбутися 13 листопада 2018 року, свідомо зловживав своїми процесуальними правами, що призвело до безпідставного зволікання судової процедури та недобросовісного створення перепон для розгляду справи.

Відповідно до ст.143 ЦПК України заходами процесуального примусу є процесуальні дії, що вчиняються судом у визначених цим Кодексом випадках з метою спонукання відповідних осіб до виконання встановлених у суді правил, добросовісного виконання процесуальних обовязків, припинення зловживання правами та запобігання створенню протиправних перешкод у здійсненні судочинства. Заходи процесуального примусу застосовуються судом шляхом постановлення ухвали.

Згідно вимог ст. 144 ЦПК України одним із заходів процесуального примусу є штраф.

Відповідно вимог ст. 148 ЦПК України у разі зловживання особою процесуальними правами суд постановляє ухвалу про стягнення з неї в дохід державного бюджету штрафу у сумі від 0,3 до 3 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

З урахуванням викладеного та зважаючи на характер зловживань ОСОБА_5 наданими йому правами, що призвело до затягування розгляду цивільної справи, суд приходить до висновку, що відповідним заходом процесуального впливу в даному випадку буде стягнення з останнього в дохід державного бюджету штрафу у розмірі одного прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до ч. 3 ст. 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи. Оскільки клопотання (процесуальна дія) позивача про застосування заходів процесуального примусу подано у грудні 2018 року, то суд, відповідно до вимоги ч. 3 ст. 3 ЦПК України, вирішуючи питання про розмір штрафу, який підлягає стягненню з відповідача, виходить із розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановлених ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2018 рік» станом на 1 грудня 2018 року 1921 грн.

Згідно ч. 5 ст. 148 ЦПК України ухвала про стягнення штрафу є виконавчим документом. Стягувачем за таким виконавчим документом є Державна судова адміністрація України.

Згідно ч. 1 ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчі документи можуть бути предявлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути предявлені до примусового виконання протягом трьох місяців.

Керуючись ст.ст. 44, 143, 144, 148 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ

Клопотання ОСОБА_2 задовольнити частково.

Визнати дії ОСОБА_1 щодо подання до суду клопотання про відкладення розгляду справи від 9 листопада 2018 року зловживанням процесуальними правами, що спрямовані на безпідставне затягування розгляду справи.

Стягнути з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1, зареєстроване місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_2) в дохід Державного бюджету штраф у розмірі 1921 (одна тисяча девятсот двадцять одна) гривні.

Стягувач - Державна судова адміністрація України, місце знаходження - вул. Липська, 18/5, м. Київ, .

Ухвала може бути оскаржена до Житомирського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 15 днів з дня її проголошення.

Відповідно до п.п. 15.5) п.п.15 п. 1 Розділу ХІІІ Перехідних Положень ЦПК України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи через відповідні суди, а саме Новоград-Волинський міськрайонний суд Житомирської області.

Суддя Т.Б. Сташків