Справа № 404/7819/19
Номер провадження 2-о/404/261/19
У Х В А Л А

про відмову у відкритті провадження

27 листопада 2019 року м. Кропивницький

Суддя Кіровського районного суду м. Кіровограда- Бершадська О.В., розглянувши матеріали заяви ОСОБА_1 в інтересах дітей: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , заінтересовані особи: Орган опіки та піклування Міської ради міста Кропивницького, ОСОБА_5 про усиновлення,-

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2019 року ОСОБА_1 звернулась до суду із заявою в інтересах дітей: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , зазначивши заінтересованими особами: Орган опіки та піклування Міської ради міста Кропивницького, ОСОБА_5 про усиновлення. Відповідно до п. 10 ч. 3 ст. 175 ЦПК України, підтверджено, що заявницею не подано іншої заяви з тим самим предметом та з тих самих підстав, з тими самими заінтересованими особами.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями визначено суддю Бершадську О.В. для розгляду справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України та ст. 15 ЦК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

У відповідності до п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року №475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2, 4, 7 та 11 до Конвенції», кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Європейський суд з прав людини, розглядаючи справи щодо порушення права на справедливий судовий розгляд, тлумачить вказану статтю як таку, що не лише містить детальний опис гарантій, наданих сторонам у цивільних справах, а й захищає у першу чергу те, що дає можливість практично користуватися такими гарантіями - доступ до суду.

Отже, право на справедливий судовий розгляд, закріплене в пункті 1 статті 6 Конвенції, необхідно розглядати як право на доступ до правосуддя.

Ніхто не може бути обмежений у праві на доступ до правосуддя, яке охоплює можливість особи ініціювати судовий розгляд та брати безпосередню участь у судовому процесі, або позбавлений такого права. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Проте, слід враховувати, що будь-яке суб`єктивне право має межі, оскільки суб`єктивне право є міра свободи, міра можливої поведінки правомочної особи в правовідносинах.

Так, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі (ч. 1, 2 ст. 2 ЦПК України).

Крім того, як встановлено ч. 3 ст. 2 ЦПК України, основними засадами (принципами) цивільного судочинства є: 1) верховенство права; 11) неприпустимість зловживання процесуальними правами. Відповідно до п. 5 ч. 5 ст. 12 ЦПК України, суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість: запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов`язків. Частиною 1 ст. 44 ЦПК України передбачено, що учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами, зловживання процесуальними правами не допускається. Зловживання процесуальними правами - це особливий вид юридично значущої поведінки, яка полягає у діях (бездіяльності) учасника процесу, що суперечать завданням цивільного судочинства.

Відповідно до п.10 ч.3 ст. 175 ЦПК України позовна заява повинна містити підтвердження позивача про те, що ним не подано іншого позову (позовів) до цього ж відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав.

Основна ознака зловживання процесуальними правами полягає в тому, що дії, які її складають, вчиняються на зовні законній юридичній підставі. Механізм зловживання процесуальними правами полягає в тому, що особа, яка бажає мати певний юридичний результат, вчиняє процесуальні дії (бездіяльність), зовні «схожі» на ті юридичні факти, з якими пов`язується настання необхідного результату. Згідно п. 2 ч. 2 ст. 44 ЦПК України, залежно від конкретних обставин суд може визнати зловживанням процесуальними правами дії, що суперечать завданню цивільного судочинства, зокрема: подання декількох позовів до одного й того самого відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав, або подання декількох позовів з аналогічним предметом і з аналогічних підстав, або вчинення інших дій, метою яких є маніпуляція автоматизованим розподілом справ між суддями.

У такому випадку маніпуляція автоматизованим розподілом справ полягає у тому, що кожен з поданих численних позовів (заяв) розподіляється на певного суддю (в межах юрисдикції одного суду) і позивач (заявник) отримує право вибору головуючого судді у справі, тим самим нівелюючи основоположні принципи цивільного судочинства. Частиною 4 ст. 44 ЦПК України встановлено обов`язок суду вживати заходів для запобіганню зловживання процесуальними правами. У випадку зловживання процесуальними правами учасником судового процесу суд застосовує до нього заходи, визначені цим Кодексом. Статтею 143 ЦПК України визначено, що заходами процесуального примусу є процесуальні дії, що вчиняються судом у визначених цим Кодексом випадках з метою спонукання відповідних осіб до виконання встановлених у суді правил, добросовісного виконання процесуальних обов`язків, припинення зловживання правами та запобігання створенню протиправних перешкод у здійсненні судочинства. Заходи процесуального примусу застосовуються судом шляхом постановлення ухвали. Заходами процесуального примусу є: попередження; видалення із залу судового засідання; тимчасове вилучення доказів для дослідження судом; привід; штраф. Застосування до особи заходів процесуального примусу не звільняє її від виконання обов`язків, встановлених цим Кодексом (ч. 1 ст. 144 ЦПК України). Частиною 3 ст. 44 ЦПК України передбачено, що якщо подання скарги, заяви, клопотання визнається зловживанням процесуальними правами, суд з урахуванням обставин справи має право залишити без розгляду або повернути скаргу, заяву, клопотання.

Як вбачається із заяви, ОСОБА_1 подаючи у жовтні 2019 року заяву про усиновлення, приховала факт подання нею декількох заяв з тим самим предметом та з тих самих підстав. Відповідно до ст. 14 ЦПК України, автоматизованим розподілом справ визначено суддів для розгляду справ: №404/7808/19, номер провадження 2-о/404/259/19- суддя Бершадська О.В. (ухвалою судді від 30 жовтня 2019 року матеріали цивільної справи за заявою ОСОБА_1 в інтересах дітей: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , заінтересовані особи: Орган опіки та піклування Міської ради міста Кропивницького, ОСОБА_5 про усиновлення передано за підсудністю на розгляд до Ленінського районного суду м. Кіровограда), №404/7819/19, номер провадження 2-о/404/261/19- суддя Бершадська О.В., №404/7847/19, номер провадження 2-о/404/262/19- суддя Іванова Н.Ю. (ухвалою судді 31 жовтня 2019 року відкрито провадження у цивільній справі № 404/7847/19, номер провадження 2-о/404/262/19 за заявою ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 ), заінтересовані особи: Орган опіки та піклування Міської ради міста Кропивницького (місце знаходження: вул. Велика Перспективна 41, м. Кропивницький), ОСОБА_5 (місце проживання: АДРЕСА_2 ) про усиновлення. Призначено справу до судового розгляду в порядку окремого провадження в закритому судовому засіданні на 08 листопада 2019 року на 09 годину 30 хвилин), що розцінюється судом як зловживанням процесуальними правами.

У відповідності до п. 3 ч.1 ст. 186 ЦПК України, суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо: у провадженні цього чи іншого суду є справа зі спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.

Згідно ч. 9 ст. 10 ЦПК України, якщо спірні відносини не врегульовані законом, суд застосовує закон, що регулює подібні за змістом відносини (аналогія закону), а за відсутності такого - суд виходить із загальних засад законодавства (аналогія права).

Таким чином, суддя вважає, що наявні підстави для відмовити у відкритті провадження та зважаючи на зловживання заявником ОСОБА_1 процесуальними правами за обставин наведених вище застосувати заходи процесуального примусу у вигляді попередження.

Керуючись ст. ст. 2, 4, 12, 44, 143, 144, п.3 ч.1 ст.186, ст.ст. 258-260, 353 ЦПК України, -

УХВАЛИВ:

Відмовити ОСОБА_1 у відкритті провадження по її заяві, заінтересовані особи: Орган опіки та піклування Міської ради міста Кропивницького, ОСОБА_5 про усиновлення, оскільки у провадженні цього суду є справа із спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.

Визнати дії щодо подання декількох заяв з тим самим предметом, з тих самих підстав зловживанням процесуальними правами та застосувати до заявника ОСОБА_1 заходи процесуального примусу у вигляді попередження. Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення, якщо інше не передбачено цим Кодексом.

Ухвала, постановлена судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, під час розгляду справи в письмовому провадженні, набирає законної сили з моменту її підписання суддею (суддями).

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається до Кропивницького апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Суддя Кіровського

районного суду

м.Кіровограда О. В. Бершадська