ЧЕРВОНОАРМІЙСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ЖИТОМИРСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 292/1199/19
Номер провадження 2/292/277/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М УК Р А Ї Н И

02 грудня 2019 року смт.Пулини

Червоноармійський районний суд Житомирської області в складі: головуючої судді Рябенької Т.С., секретаря судових засідань Володіної В.В.,

з участю позивача ОСОБА_1 , відповідачки ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження в смт.Пулини цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням,- В С Т А Н О В И В : У вересні 2019 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з даним позовом до ОСОБА_2 , мотивуючи його тим, що має у власності квартиру в житловому будинку за адресою: АДРЕСА_1 , яку він отримав у власність в результаті приватизації 1/5 частини, спадкування 1/5 частини та договору дарування. 07.09.2019 року належна йому квартира в житловому будинку зареєстрована в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. В зазначеній квартирі також зареєстрована і відповідачка ОСОБА_2 , з якою він перебував у шлюбі з 17.07.1993 року по 10.10.2005 року, а також їх повнолітні діти дочка ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та син ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Будучи зареєстрованою в належній йому квартирі, відповідачка, не являючись членом його сім`ї, проживає в ній, однак не сплачує комунальні платежі, в утриманні житла участі не бере, станом квартири не цікавиться. Спільного господарства вони не ведуть, жодних стосунків не підтримують, однак на його прохання добровільно знятися з реєстрації ОСОБА_2 посилається на зайнятість та небажання вирішувати дане питання. Проживання відповідачки в його квартирі супроводжується постійними сварками, скандалами, образами та погрозами, обмеженням йому доступу до житла. ОСОБА_2 має у власності окреме житло (будинок), який знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , придбаний ними спільно під час шлюбу. На даний час він бажає розпорядитися належною йому квартирою на власний розсуд, однак наявність зареєстрованої в ньому сторонньої особи не дає йому можливості скористатися цим правом, тому просить суд постановити рішення, яким припинити ОСОБА_2 право користування чужим майном (сервітут), а саме житловим приміщенням, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 у зв`язку з обставинами, які мають істотне значення. Ухвалою судді від 07.10.2019 року відкрито провадження по даній справі та призначено до розгляду в спрощеному позовному провадження з повідомленням сторін. 28.10.2019 року до суду надійшов відзив відповідачки на позовну заяву, у якому вона просить відмовити в задоволенні позову, посилаючись на те, що вона разом з їх спільними дітьми постійно та безперервно зареєстровані та проживають в житловому будинку по АДРЕСА_1 . Іншого придатного для проживання житла не мають. У 2002 році вона спільно з відповідачем, як подружжя, придбали сусідній житловий будинок АДРЕСА_2 , який був непридатний для проживання, з метою розібрати його з часом та розширити свій двір і розбудувати господарські споруди. Однак право власності на це майно у встановленому порядку за собою не зареєстрували, свідоцтво про право власності органом місцевого самоврядування їм не видавалось, витяг з реєстру прав власності вони не отримували, тому посилання позивача на те, що у неї є власне житло вважає безпідставними. У 2005 році вона з позивачем розірвали шлюб через певні непорозуміння, але, примирившись, продовжують спільно проживати з кінця 2005 року по даний час як чоловік та дружина без реєстрації шлюбу, спільно виховували дітей, працювали та займалися матеріальним утриманням їх сім`ї, веденням підсобного господарства і обробітком належних їм земельних ділянок. Проживаючи в спірному будинку, вона щодня стежить за його належним станом, має ключі від будинку, користується вільним доступом до нього. Спільно з відповідачем вони витрачають кошти на оплату послуг та ремонт будинку. Таким чином, будучи повноправним членом сім`ї позивача, вона користується житловою площею в будинку, має в ньому своє спальне місце, меблі, користується наявною в ньому технікою, правил співжиття не порушує. За час спільного проживання позивач жодного разу не пропонував їй укладення будь-якої угоди щодо порядку користування житлом, претензій щодо псування чи неналежного використання житла їй не висував. Протягом року ОСОБА_1 був притягнутий до адміністративної відповідальності за вчинення насильства в сім`ї, чим доводяться обставини їх спільного проживання як чоловіка та дружини без реєстрації шлюбу. Оскільки позивачем не доведено наявність обставин, які мають істотне значення для припинення сервітуту за рішенням суду на підставі ч.2 ст.406 ЦК України, інших обставин та законних підстав, за наявності яких її можливо було б позбавити права користування житлом, позивачем не наведено та відповідних доказів не надано, тому просить суд відмовити в задоволенні позову. Відповіддю на відзив від 20.11.2019 року позивач підкреслив, що будь-якого судового рішення про визнання недійсним договору купівлі-продажу спірного житлового будинку відповідно до положень ЦК УРСР судом не приймалось. Щодо доводів відповідачки про їх спільні витрати на утримання житлового будинку, зазначає, що всі витрати він несе особисто, на його ім`я відкрито особові рахунки щодо постачання електроенергії та газу, він постійно сплачує земельний податок на належну йому земельну ділянку. Ініціатором конфліктів в сім`ї виступає саме відповідачка, яка є для нього сторонньою особою, комунальні платежі не сплачує і участі в його утриманні не приймає. На даний час він не може розпорядитися належною йому квартирою за власним розсудом, оскільки продавець не бажає укладати договір купівлі-продажу з підстав наявності зареєстрованої там сторонньої особи. Крім того, проживання відповідачки в його квартирі супроводжується постійними скандалами, сварками, образами та погрозами, обмеженням його доступу до житла. На підставі вищевикладеного, просить суд постановити рішення, яким припинити ОСОБА_2 право користування чужим майном (сервітуту) житловим приміщенням за адресою: АДРЕСА_1 у зв`язку з обставинами, що мають істотне значення. У запереченні на відповідь на відзив від 22.11.2019 року відповідачка зазначає, що у своєму відзиві на позов вона довела, що починаючи з моменту розірвання шлюбу з позивачем вони примирились і продовжували проживати однією сім`єю як чоловік та дружина, оскільки зобов`язані були навчати їх дітей, займатися їхнім матеріальним утриманням, спільно займалися веденням підсобного господарства і обробітком належних їм земельних ділянок. Комунальні платежі вони також сплачують разом, але оскільки договори на надання послуг укладені на ім`я позивача, тому рахунки на оплату цих послуг виписуються на його ім`я. Вважає, що ОСОБА_1 не надано доказів, на підставі яких її може бути позбавлено права користування житлом, тому просить суд у задоволенні позову відмовити. В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 позовні вимоги підтримав повністю з підстав, викладених у позовній заяві та у відповіді на відзив, просив суд їх задоволити. Відповідачка ОСОБА_2 в судовому засіданні позовні вимоги не визнала з підстав, вказаних у відзиві на позовну заяву та в запереченні на відповідь на відзив, просила суд в задоволенні позовних вимог відмовити повністю. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку. Відповідно до ст.41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Згідно ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. За змістом ч.1 ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Судом встановлено та вбачається з копії свідоцтва про право власності на житло від 29.11.1993 року та копії технічного паспорту від 22.09.1993 року, що житловий будинок по АДРЕСА_3 , належить на праві спільної сумісної власності ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_1 та ОСОБА_8 (а.с.6). Відповідно до копії свідоцтва про право на спадщину за законом від 16.01.2002 року ОСОБА_1 є спадкоємцем майна ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 . Спадкове майно складається з 1/5 частки приватизованої квартири, що розташована в АДРЕСА_3 (а.с.7). Згідно копії договору дарування від 13.05.2002 року ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 подарували, а ОСОБА_1 прийняв в дар 1/5 ідеальних часток квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 (а.с.8). Рішенням Червоноармійської селищної ради Житомирської області від 18.02.2016 року «Про перейменування вулиць та провулків» в смт.Червоноармійську АДРЕСА_4 Грисшана перейменовано на вул.Освіти без зміни нумерації будівель. Рішенням виконавчого комітету Пулинської селищної ради Пулинського району Житомирської області від 30.08.2019 року №144 житловому будинку по АДРЕСА_5 присвоєно нову юридичну адресу: АДРЕСА_1 (а.с.12). Відповідно до копії витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №180349728 від 10.09.2019 року житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1 на праві приватної власності належить ОСОБА_1 (а.с.9). Як вбачається з довідки виконкому Пулинської селищної ради Житомирської області №2361 від 04.09.2019 року частка будинку за адресою: АДРЕСА_6 , частка будинку за адресою: АДРЕСА_6 та частка будинку за адресою: АДРЕСА_3 це одна і та ж частина будинку, який на даний час має адресу: АДРЕСА_1 (а.с.13). Згідно довідки виконкому Пулинської селищної ради Житомирської області №2395 від 10.09.2019 року за адресою: АДРЕСА_1 зареєстровані: ОСОБА_1 , 1966 р.н., ОСОБА_2 , 1970 р.н., ОСОБА_3 , 1995 р.н. та ОСОБА_4 , 1997 р.н. (а.с.14) Відповідно до копії свідоцтва про розірвання шлюбу серії НОМЕР_1 , повторно виданого Пулинським районним відділом ДРАЦС ГТУЮ у Житомирській області 10.09.2019 року, шлюб між сторонами розірвано 10.10.2005 року, про що складено відповідний актовий запис №42 (а.с.15). Як вбачається з копії витягу з Державного земельного кадастру про земельної ділянку №НВ-019 від 04.09.2019 року земельна ділянка площею 0.0657 га, розташована за адресою: АДРЕСА_6 належить на праві приватної власності ОСОБА_1 (а.с.30-32). Згідно довідки Пулинської селищної ради Житомирської області №445 від 16.10.2019 року за ОСОБА_1 станом на 01.10.2019 року згідно земельно-облікових документів рахується 0,07 га землі (присадибна ділянка) (а.с.33). Факт притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.173-2 КУпАП підтверджується витягом з Єдиного державного реєстру судових рішень та інформацією Пулинського ВП Новоград-Волинського ВП ГУ НП в Житомирській області від 24.10.2019 року №5369/224/В1-2019 (а.с.41-42). Як вбачається з наданих позивачем копій квитанцій останній сплачує комунальні послуги на утримання житлового будинку по АДРЕСА_7 та земельний податок. Відповідно до копії договору купівлі-продажу від 29.08.2002 року ОСОБА_2 купила у ОСОБА_9 жилий будинок з належними до нього господарськими та побутовими спорудами, розташований в АДРЕСА_8 та земельну ділянку розміром 0,16 га (а.с.43). Рішенням Червоноармійської селищної ради Житомирської області від 12.08.2014 року «Про перейменування вулиць» вулицю Леніна в смт.Червоноармійську перейменовано на вулицю Шевченка зі зміною нумерації будівель (а.с.16). Згідно рішення виконавчого комітету Червоноармійської селищної ради Житомирської області №196 від 06.11.2014 року станом на 2014 рік адреса ОСОБА_2 : АДРЕСА_8 , нова адреса: АДРЕСА_2 (16). За даними Пулинської селищної ради Житомирської області від 21.10.2019 року №2049 у виконавчого комітету Пулинської селищної ради відсутні відомості про наявність у ОСОБА_2 житлового будинку, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 (а.с.44). Статтею 150 Житлового кодексу України визначено, що громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Відповідно до ст.383 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім"ї, інших осіб. У ч.1 ст.156 ЖК України вказано, що члени сім`ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. Аналогічні норми визначені у ст.405 ЦК України. Відповідно до ч.4 ст.156 ЖК України до членів сім`ї власника відносяться особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу, а саме - дружина наймача їх діти і батьки. Членами сім`ї власника може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з ним і ведуть спільне з ним господарство.

Отже, користування житлом, яке знаходиться у власності особи, мають члени сім`ї власника (подружжя, їх діти, батьки) та інші особи, які постійно проживають разом з власником будинку, ведуть з ним спільне господарство, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням.

Разом з цим, згідно з ч.1 ст.34 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Аналіз вказаних норм цивільного законодавства дає підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю.

Відповідачка вселилася у спірний будинок як член сім`ї власника житлового будинку і набула право користування чужим майном, яке за своєю суттю є сервітутом.

Згідно ч.1 ст.405 ЦК України члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону.

Відповідно до ч.2 ст.406 ЦК України сервітут може бути припинений за рішенням суду на вимогу власника майна за наявності обставин, які мають істотне значення.

За правилами ст.ст.12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

За таких обставин, враховуючи, що позивач є власником спірного житлового будинку, відповідачка спільним побутом із позивачем не пов`язана, подальше спільне проживання сторін є неможливим у зв"язку з постійними скандалами та сварками між ними, які супроводжуються викликами працівників поліції, тому право відповідачки на користування чужим майном підлягає припиненню на вимогу власника цього майна на підставі ч.2 ст.406 ЦК України. Керуючись ст.ст.4, 10, 12, 76, 77, 81, 141, 258, 259, 263-265, 273, 352, 354, 355 Цивільного процесуального Кодексу України, ст.ст.319, 321, 391, 401, 406 ЦК України, ст.150 ЖК України, суд,- В И Р І Ш И В : Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користуватися жилим приміщенням задоволити. Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 такою, що втратила право користування житловим будинком, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Рішення може бути оскаржено шляхом подачі апеляційної скарги до Житомирського апеляційного суду через Червоноармійський районний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя Т.С.Рябенька

Повний текст рішення складено 06.12.2019 року.