Постанова

Іменем України

27 листопада 2019 року

м. Київ

справа № 401/1813/16-ц

провадження № 61-29744св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Кузнєцова В. О.,

суддів: Ігнатенка В. М., Карпенко С. О., Стрільчука В. А. (суддя-доповідач), Тітова М. Ю.,

учасники справи:

заявник (боржник) - Комунальне підприємство «Житлосвіт 2012»,

суб`єкт оскарження - Світловодський міськрайонний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області,

заінтересована особа (стягувач) - ОСОБА_2 ,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу Комунального підприємства «Житлосвіт 2012» на ухвалу Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 15 вересня 2017 року у складі судді Волошиної Н. Л. та ухвалу Апеляційного суду Кіровоградської області від 07 листопада 2017 року у складі колегії суддів: Кіселика С. А, Авраменко Т. М., Черненко В. В.,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст вимог, заперечень учасників справи і судових рішень судів першої та апеляційної інстанцій.

У березні 2017 року Комунальне підприємство «Житлосвіт 2012» (далі - КП «Житлосвіт 2012») звернулося до суду із скаргою, яку уточнило у процесі розгляду справи, на дії та рішення державного виконавця Світловодського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області (далі - Світловодське МРВ ДВС) Пасько Д. В. Скарга мотивована тим, що постановою державного виконавця від 16 березня 2017 року було відкрито виконавче провадження № 53583078 з виконання виконавчого листа № 401/1813/16-ц, виданого 13 березня 2017 року Світловодським міськрайонним судом Кіровоградської області. Копію зазначеної постанови направлено боржнику супровідним листом від 21 березня 2017 року, тобто державним виконавцем порушено вимоги Закону України «Про виконавче провадження» щодо направлення постанови не пізніше наступного робочого дня. Разом з копією постанови про відкриття виконавчого провадження 28 березня 2017 року воно отримало також копії двох постанов державного виконавця від 23 березня 2017 року про арешт його коштів, розміщених на банківських рахунках. Наклавши без відома КП «Житлосвіт 2012» арешт на всі рахунки підприємства, державний виконавець поставив його у скрутне становище, що призвело до затримки виплати заробітної плати працівникам. Крім цього, 25 квітня 2017 року підприємству стало відомо, що в іншому виконавчому провадженні, в якому КП «Житлосвіт 2012» є стягувачем, на рахунок Світловодського МРВ ДВС від боржника Приватного акціонерного товариства телерадіокомпанія «Веселка» (далі - ПрАТ ТРК «Веселка») надійшли кошти. Державний виконавець не перерахувала сплачені ПрАТ ТРК «Веселка» кошти на користь КП «Житлосвіт 2012», а самочинно передала їх ОСОБА_2 , внаслідок чого на підприємстві було порушено правила бухгалтерського обліку, оскільки не зменшена дебіторська заборгованість ПрАТ ТРК «Веселка» та виникла кредиторська заборгованість перед ОСОБА_2 , хоча фактично борг виплачений. Крім цього, з виплачених ОСОБА_2 коштів не утримано податки. Враховуючи викладене, КП «Житлосвіт 2012» просило:

- визнати незаконними дії державного виконавця Світловодського МРВ ДВС Пасько Д. В. щодо порушення строків направлення йому постанови про відкриття виконавчого провадження від 16 березня 2017 року;

- визнати незаконними та скасувати постанови державного виконавця Світловодського МРВ ДВС Пасько Д. В. від 23 березня 2017 року про накладення арешту на кошти підприємства, розміщені на банківських рахунках;

- визнати незаконними дії державного виконавця Світловодського МРВ ДВС Пасько Д. В. щодо самочинного непереведення коштів, стягнутих за судовим рішенням з ПрАТ ТРК «Веселка» на його розрахунковий рахунок, та передачі цих коштів стягувачу ОСОБА_2 , що призвело до штучного створення для підприємства порушень порядку ведення бухгалтерського обліку;

- зобов`язати Світловодський МРВ ДВС повернути кошти на його розрахунковий рахунок для виправлення порушень ведення бухгалтерського обліку.

В запереченні на скаргу Світловодський МРВ ДВС зазначив, що постанови державного виконавця про відкриття виконавчого провадження та накладення арешту на кошти КП «Житлосвіт 2012» прийнято відповідно до вимог Закону України «Про виконавче провадження». Крім цього, постанови про арешт коштів боржника КП «Житлосвіт 2012» залишені без виконання у зв`язку з їх неправильним оформленням. Оскільки боржник КП «Житлосвіт 2012» було одночасно стягувачем в іншому виконавчому провадженні, то при виплаті стягнутої грошової суми на користь ОСОБА_2 державним виконавцем дотримано вимоги частини п`ятої статті 47 Закону України «Про виконавче провадження».

В запереченні на скаргу представник ОСОБА_2 - ОСОБА_3 зазначив, що ОСОБА_2 відмовляється повертати стягнуту на його користь суму середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні та відшкодування моральної шкоди. КП «Житлосвіт 2012» не виконало судове рішення в добровільному порядку, тому державний виконавець повинен був виконати його примусово. При цьому державні виконавці не уповноважені здійснювати функції податкового агента, тому не зобов`язані нараховувати, утримувати та сплачувати податки із заробітної плати, що стягується за рішенням суду, вести податковий облік та подавати контролюючим органам податкову звітність.

Ухвалою Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 15 вересня 2017 року скаргу КП «Житлосвіт 2012» задоволено частково. Визнано незаконними дії державного виконавця Світловодського МРВ ДВС щодо порушення строків направлення КП «Житлосвіт 2012» постанови про відкриття виконавчого провадження від 16 березня 2017 року № 53583078. В задоволенні решти вимог скарги відмовлено.

Судове рішення місцевого суду мотивоване тим, що державним виконавцем не дотримано вимог частини першої статті 28 Закону України «Про виконавче провадження» щодо вчасного направлення боржнику копії постанови про відкриття виконавчого провадження. Разом з тим дії державного виконавця щодо винесення 23 березня 2017 року постанов про арешт коштів боржника відповідають вимогам частин першої, четвертої статті 48 Закону України «Про виконавче провадження». КП «Житлосвіт 2012» було одночасно боржником та стягувачем за різними виконавчими провадженнями, тому дії державного виконавця щодо звернення стягнення на кошти, які надійшли в межах виконавчого провадження, за яким КП «Житлосвіт 2012» є стягувачем, та виплати їх у межах виконавчого провадження, за яким це ж підприємство є боржником, не суперечать вимогам статті 47 Закону України «Про виконавче провадження». Підстави для задоволення вимог скарги в частині зобов`язання державного виконавця вчинити дії відсутні, оскільки проведення будь-яких виконавчих дій можливе лише в межах відкритого виконавчого провадження, однак виконавче провадження № 53583078 про стягнення коштів з КП «Житлосвіт 2012» на користь ОСОБА_2 закінчено і постанова про закінчення виконавчого провадження не оскаржена.

Ухвалою Апеляційного суду Кіровоградської області від 07 листопада 2017 року апеляційну скаргу КП «Житлосвіт 2012» відхилено. Ухвалу Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 15 вересня 2017 року залишено без змін.

Судове рішення апеляційного суду мотивоване тим, що висновки місцевого суду є правильними, підтверджуються наявними у справі доказами, яким суд дав належну правову оцінку. Доводи апеляційної скарги не спростовують цих висновків і не свідчать про порушення судом норм матеріального та процесуального права. Накладення державним виконавцем арешту на кошти, розміщені на банківських рахунках КП «Житлосвіт 2012», не мало правових наслідків, оскільки постанови державного виконавця не прийняті до виконання у зв`язку з їх неналежним оформленням. Перераховуючи на користь ОСОБА_2 кошти, які надійшли на депозитний рахунок державної виконавчої служби від ПрАТ ТРК «Веселка», державний виконавець діяв відповідно до вимог абзацу 2 частини п`ятої статті 47 Закону України «Про виконавче провадження».

Короткий зміст та узагальнені доводи касаційної скарги.

У грудні 2017 року КП «Житлосвіт 2012» подало до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ касаційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права і порушення норм процесуального права, просило скасувати ухвалу Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 15 вересня 2017 року в частині відмови в задоволенні вимог скарги, скасувати ухвалу Апеляційного суду Кіровоградської області від 07 листопада 2017 року і ухвалити нове судове рішення, яким задовольнити вимоги скарги в повному обсязі.

Касаційна скарга мотивована тим, що суди попередніх інстанцій не встановили належним чином всіх фактичних обставин справи, у зв`язку з чим дійшли помилкового висновку про відсутність підстав для задоволення скарги. Суди не звернули уваги на те, що державний виконавець не мав підстав для накладення арешту на кошти КП «Житлоствіт 2012» і воно могло самостійно виконати судове рішення. Державним виконавцем перераховано на користь ОСОБА_2 кошти в сумі 17 122,62 грн без утримання податків та інших обов`язкових платежів, внаслідок чого безпідставно переплачено 3 338,91 грн та неправильно стягнуто виконавчий збір в розмірі 1 712,26 грн. Також державним виконавцем порушено порядок ведення бухгалтерського обліку підприємства. Оскільки стягнуті з ПрАТ ТРК «Веселка» кошти не було зараховано на користь КП «Житлосвіт 2012», то воно позбавлене можливості зменшити заборгованість ПрАТ ТРК «Веселка» та зарахувати погашення заборгованості перед ОСОБА_2 , сплатити податки.

Рух справи в суді касаційної інстанції.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 грудня 2017 року відкрито касаційне провадження в цій справі та витребувано її матеріали із Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області.

Статтею 388 Цивільного процесуального кодексу України в редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VІІІ «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», що набув чинності 15 грудня 2017 року (далі - ЦПК України), визначено, що судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

24 травня 2018 року справу № 401/1813/16-ц Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ передано до Верховного Суду.

Ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 14 листопада 2019 року справу призначено до судового розгляду.

Позиція Верховного Суду.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права (частина друга статті 389 ЦПК України).

Відповідно до частини першої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

За змістом касаційної скарги ухвала Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 15 вересня 2017 року та ухвала Апеляційного суду Кіровоградської області від 07 листопада 2017 року в частині задоволення скарги та визнання незаконними дій державного виконавця Світловодського МРВДВС щодо порушення строків направлення КП «Житлосвіт 2012» постанови про відкриття виконавчого провадження від 16 березня 2017 року № 53583078 в касаційному порядку не оскаржуються, тому в силу положень частини першої статті 400 ЦПК України Верховним Судом не переглядаються.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду дійшов висновку, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 383 Цивільного процесуального кодексу України від 18 березня 2004 року в редакції, чинній на час ухвалення оскаржуваних судових рішень (далі - ЦПК України 2004 року), сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

За змістом статті 387 ЦПК України 2004 року за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу. У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби задовольнити вимогу заявника та усунути порушення або іншим шляхом поновлює його порушені права чи свободи. Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби і права чи свободи заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Судами встановлено, що рішенням Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 21 листопада 2016 у справі № 401/1813/16-ц позовні вимоги ОСОБА_2 до КП «Житлосвіт 2012», третя особа - Світловодський міський голова Козярчук В. В., про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, відшкодування моральної шкоди задоволено частково. Стягнуто з КП «Житлосвіт 2012» на користь ОСОБА_2 середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні в сумі 16 622,62 грн, який обчислено без вирахування податків та інших обов`язкових платежів, а також - 500 грн на відшкодування моральної шкоди. В задоволенні вимог ОСОБА_2 щодо стягнення решти заявлених ним сум відмовлено. Стягнуто з КП «Житлосвіт 2012» на користь держави 551,20 грн судового збору.

На підставі вказаного рішення 13 березня 2017 року Світловодським міськрайонним судом Кіровоградської області видано виконавчий лист № 401/1813/16-ц.

За заявою ОСОБА_2 від 15 березня 2017 року постановою державного виконавця Світловодського МРВ ДВС Пасько Д. В. від 16 березня 2017 року відкрито виконавче провадження № 53583078 з примусового виконання зазначеного виконавчого листа.

Супровідними листами Світловодського МРВ ДВС від 21 березня 2017 року копії постанови про відкриття виконавчого провадження направлено сторонам виконавчого провадження для відома та виконання.

На запит до Державної фіскальної служби України про номери рахунків, відкритих юридичними особами та/або фізичними особами-підприємцями, державним виконавцем отримано відповідь від 21 березня 2017 року з переліком рахунків у банках, відкритих КП «Житлосвіт 2012».

23 березня 2017 року державним виконавцем Світловодського МРВ ДВС Пасько Д. В. винесено постанову про арешт грошових коштів боржника КП «Житлосвіт 2012», розміщених на рахунках Кіровоградського обласного управління акціонерного товариства «Ощадбанк» в межах суми звернення стягнення 18 934,88 грн з урахуванням виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів.

Також 23 березня 2017 року державним виконавцем Світловодського МРВ ДВС Пасько Д. В. винесено постанову про арешт грошових коштів боржника КП «Житлосвіт 2012», розміщених на рахунках в Публічному акціонерному товаристві комерційний банк «ПриватБанк», в межах суми звернення стягнення 18 934,88 грн з урахуванням виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів.

Згідно з розрахунком розподілу стягнутих з боржника сум для задоволення вимог стягувачів за виконавчим провадженням про стягнення коштів з ПрАТ ТРК «Веселка» від 28 березня 2017 року, затвердженим начальником Світловодського МРВ ДВС, державним виконавцем Світловодського МРВ ДВС в порядку статей 45, 46 Закону України «Про виконавче провадження» проведено розрахунок стягнутих з боржника ПрАТ ТРК «Веселка» на користь юридичних та фізичних осіб, в тому числі КП «Житлосвіт 2012», коштів у сумі 22 910 грн, з яких на виконання виконавчого листа Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 13 березня 2017 року № 401/1813/16-ц на користь стягувача ОСОБА_2 в порядку, передбаченому статтею 47 Закону України «Про виконавче провадження», перераховано 17 122,62 грн.

З наведеного випливає, що КП «Житлосвіт 2012» було одночасно боржником у виконавчому провадженні про стягнення з нього коштів на користь ОСОБА_2 та стягувачем в іншому виконавчому провадженні про стягнення з ПрАТ ТРК «Веселка» на його користь коштів.

Постановою державного виконавця Світловодського МРВ ДВС Пасько Д. В. від 05 квітня 2017 року виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа № 401/1813/16-ц, виданого 13 березня 2017 року Світловодським міськрайонним судом Кіровоградської області, закінчено на підставі пункту 8 частини першої статті 39 Закону України «Про виконавче провадження» у зв`язку з фактичним виконанням у повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.

Відповідно до статті 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Пунктом 9 частини другої статті 129 Конституції України передбачено, що однією з основних засад судочинства є обов`язковість судового рішення.

Зазначене конституційне положення відображено й у статті 14 ЦПК України 2004 року, згідно з якою судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція).

Статтею 1 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 26 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

За змістом частини п`ятої статті 26 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей.

Згідно з частинами першою, четвертою статті 48 Закону України «Про виконавче провадження» звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні (списанні коштів з рахунків) та примусовій реалізації. Про звернення стягнення на майно боржника виконавець виносить постанову. На кошти та інші цінності боржника, що перебувають на рахунках та на зберіганні у банках чи інших фінансових установах, на рахунках у цінних паперах у депозитарних установах, накладається арешт не пізніше наступного робочого дня після їх виявлення. Арешт поширюється також на кошти на рахунках, відкритих після винесення постанови про накладення арешту.

Виконавець звертає стягнення на кошти боржника - юридичної особи, що перебувають у касах або інших сховищах боржника - юридичної особи, у банках або інших фінансових установах, у порядку, встановленому цим Законом. Інформацію про наявні у боржника рахунки виконавець отримує в органах доходів і зборів, інших державних органах, на підприємствах, в установах та організаціях, які зобов`язані надати йому інформацію невідкладно, але не пізніше ніж у триденний строк, а також за повідомленнями стягувача (частина перша статті 52 Закону України «Про виконавче провадження»).

Відповідно до частин першої та третьої статті 56 Закону України «Про виконавче провадження» арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт накладається у розмірі суми стягнення з урахуванням виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів та основної винагороди приватного виконавця на все майно боржника або на окремі речі.

Частинами першою, третьою, п`ятою статті 47 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що грошові суми, стягнуті з боржника (у тому числі одержані від реалізації майна боржника), зараховуються на відповідний рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця. Стягувачу - юридичній особі стягнуті грошові суми перераховуються виконавцем у встановленому порядку на визначені стягувачем рахунки. Не допускається виплата стягувачу стягнутих сум готівкою або виплата стягнутих сум іншим особам, які не є стягувачами (крім виплати грошових сум заставодержателю, який не є стягувачем, згідно із статтею 51 цього Закону). Забороняється використовувати стягнуті з боржників грошові суми, що підлягають виплаті стягувачам, на цілі, не передбачені цією статтею, а також звертати на них стягнення для виплати іншим особам, які не є стягувачами за виконавчими документами, під час примусового виконання яких такі суми стягнуто (крім випадків, коли стягувач є одночасно боржником в іншому виконавчому провадженні).

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги.

Відмовляючи в задоволенні скарги КП «Житлосвіт 2012» в частині визнання незаконними та скасування постанов державного виконавця від 23 березня 2017 року про накладення арешту на кошти боржника, суд першої інстанції, з висновками якого погодився апеляційний суд, обґрунтовано виходив з того, що зазначені постанови винесено державним виконавцем відповідно до вимог Закону України «Про виконавче провадження», тому підстави для їх скасування відсутні.

Доводи касаційної скарги КП «Житлосвіт 2012» про те, що воно могло самостійно виконати судове рішення і державний виконавець не мав підстав для накладення арешту, є необґрунтованими, оскільки рішення Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 21 листопада 2016 у справі № 401/1813/16-ц з часу його ухвалення до моменту накладення арешту на рахунки підприємства в добровільному порядку боржником не виконано.

Крім цього, посилання заявника на те, що наклавши без відома КП «Житлосвіт 2012» арешт на всі рахунки підприємства, державний виконавець поставив його у скрутне становище, що призвело до затримки виплати заробітної плати працівникам, не заслуговують на увагу, оскільки постанови державного виконавця від 23 березня 2017 року про накладення арешту на кошти боржника не були виконані у зв`язку з їх неналежним оформленням, що підтверджується листами Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» та Філії - Кіровоградське обласне управління акціонерного товариства «Ощадбанк».

Частиною першою статті 40 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що у разі закінчення виконавчого провадження (крім офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, закінчення виконавчого провадження за судовим рішенням, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також, крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат виконавчого провадження, нестягнення основної винагороди приватним виконавцем), повернення виконавчого документа до суду, який його видав, арешт, накладений на майно (кошти) боржника, знімається, відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників, скасовуються інші вжиті виконавцем заходи щодо виконання рішення, а також проводяться інші необхідні дії у зв`язку із закінченням виконавчого провадження. Виконавче провадження, щодо якого винесено постанову про його закінчення, не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом.

Оскільки КП «Житлосвіт 2012» в цій справі не оскаржувало дії державного виконавця Світловодського МРВ ДВС Пасько Д. В. щодо винесення постанови від 05 квітня 2017 року про закінчення виконавчого провадження № 53583078 і зазначена постанова не скасована, то суди дійшли обґрунтованого висновку про відсутність підстав для задоволення вимог скарги про зобов`язання Світловодського МРВ ДВС повернути кошти на розрахунковий рахунок КП «Житлосвіт 2012».

Також правильними є висновок судів попередніх інстанцій про відмову в задоволенні вимог заявника про визнання незаконними дій державного виконавця щодо непереведення коштів, стягнутих за судовим рішенням з ПрАТ ТРК «Веселка» на його розрахунковий рахунок. Враховуючи, що КП «Житлосвіт 2012» було одночасно стягувачем в одному виконавчому провадженні і боржником в іншому, вказані дії державного виконавця відповідали вищенаведеним положенням статті 47 Закону України «Про виконавче провадження».

З огляду на викладене неспроможними є доводи касаційної скарги про створення державним виконавцем проблем у порядку ведення бухгалтерського обліку, оскільки організація бухгалтерського обліку на підприємстві відповідно до законодавства є компетенцією його власника.

Відповідно до частини першої статті 410 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи, що ухвали судів першої та апеляційної інстанцій в частині відмови в задоволенні скарги КП «Житлосвіт 2012» про визнання незаконними та скасування постанов державного виконавця від 23 березня 2017 року про арешт коштів боржника, про визнання незаконними дій державного виконавця щодо непереведення коштів, стягнутих за судовим рішенням з ПрАТ ТРК «Веселка» на його розрахунковий рахунок, а також про зобов`язання Світловодського МРВ ДВС повернути кошти на розрахунковий рахунок КП «Житлосвіт 2012» для виправлення порушень ведення бухгалтерського обліку постановлені з додержанням норм матеріального і процесуального права, вказані судові рішення в означеній частині підлягають залишенню без змін.

Разом з тим Верховний Суд не може погодися з висновками судів попередніх інстанцій в частині вирішення скарги КП «Житлосвіт 2012» щодо визнання незаконними дій державного виконавця Світловодського МРВДВС Пасько Д. В. щодо передачі стягнутих за судовим рішенням з ПрАТ ТРК «Веселка» коштів у сумі 17 122,62 грн в повному обсязі стягувачу ОСОБА_2 з огляду на таке.

Судовим рішенням, на виконання якого Світловодським міськрайонним судом Кіровоградської області 13 березня 2017 року видано виконавчий лист № 401/1813/16-ц, з КП «Житлосвіт 2012» на користь ОСОБА_2 стягнуто середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні в сумі 16 622,62 грн, який обчислено без вирахування податків та інших обов`язкових платежів, а також 500 грн на відшкодування моральної шкоди. За змістом зазначеного рішення суду, при стягненні середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні суд керувався постановою Кабінету Міністрів України від 05 лютого 1995 року № 100.

Відповідно до абзацу першого пункту 3 розділу ІІІ постанови Кабінету Міністрів України від 05 лютого 1995 року № 100 при обчисленні середньої заробітної плати у всіх випадках її збереження включаються: основна заробітна плата; доплати і надбавки (за надурочну роботу та роботу в нічний час; суміщення професій і посад; розширення зон обслуговування або виконання підвищених обсягів робіт робітниками-почасовиками; високі досягнення в праці (високу професійну майстерність); умови праці; інтенсивність праці; керівництво бригадою, вислугу років та інші); виробничі премії та премії за економію конкретних видів палива, електроенергії і теплової енергії; винагорода за підсумками річної роботи та вислугу років тощо. Премії включаються в заробіток того місяця, на який вони припадають згідно з розрахунковою відомістю на заробітну плату. Премії, які виплачуються за квартал і більш тривалий проміжок часу, при обчисленні середньої заробітної плати за останні два календарні місяці, включаються в заробіток в частині, що відповідає кількості місяців у розрахунковому періоді. У разі коли число робочих днів у розрахунковому періоді відпрацьовано не повністю, премії, винагороди та інші заохочувальні виплати під час обчислення середньої заробітної плати за останні два календарні місяці враховуються пропорційно часу, відпрацьованому в розрахунковому періоді.

Усі виплати включаються в розрахунок середньої заробітної плати у тому розмірі, в якому вони нараховані, без виключення сум відрахування на податки, стягнення аліментів тощо, за винятком відрахувань із заробітної плати осіб, засуджених за вироком суду до виправних робіт без позбавлення волі (абзац третій пункту 3 розділу ІІІ постанови Кабінету Міністрів України від 05 лютого 1995 року № 100).

Аналіз наведених правових норм дає підстави для висновку про те, що суми, які суд визначає до стягнення з роботодавця на користь працівника як середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні, обчислюються без віднімання сум податків та зборів. Податки і збори із суми середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, присудженої за рішенням суду, підлягають нарахуванню роботодавцем при виконанні судового рішення та, відповідно, відрахуванню при виплаті працівнику, внаслідок чого виплачена працівнику на підставі судового рішення сума середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні зменшується на суму податків і зборів.

Крім того, відрахування податків і обов`язкових платежів із середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні не погіршує становище працівника, оскільки за цей період, в разі перебування на посаді, працівник отримав би заробітну плату, з якої також відраховувалися б податки і збори.

Відповідно до підпункту 14.1.54 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України (далі - ПК України) дохід з джерелом їх походження з України - будь-який дохід, отриманий резидентами або нерезидентами, у тому числі від будь-яких видів їх діяльності на території України (включаючи виплату (нарахування) винагороди іноземними роботодавцями), її континентальному шельфі, у виключній (морській) економічній зоні, у тому числі, але не виключно, доходи у вигляді: а) процентів, дивідендів, роялті та будь-яких інших пасивних (інвестиційних) доходів, сплачених резидентами України; б) доходів від надання резидентам або нерезидентам в оренду (користування) майна, розташованого в Україні, включаючи рухомий склад транспорту, приписаного до розташованих в Україні портів; в) доходів від продажу рухомого та нерухомого майна, доходів від відчуження корпоративних прав, цінних паперів, у тому числі акцій українських емітентів; г) доходів, отриманих у вигляді внесків та премій на страхування і перестрахування ризиків на території України; ґ) доходів страховиків - резидентів від страхування ризиків страхувальників -резидентів за межами України; д) інших доходів від діяльності, у тому числі пов`язаних з повною або частковою переуступкою прав та обов`язків за угодами про розподіл продукції на митній території України або на територіях, що перебувають під контролем контролюючих органів (у зонах митного контролю, на спеціалізованих ліцензійних митних складах тощо); е) спадщини, подарунків, виграшів, призів; є) заробітної плати, інших виплат та винагород, виплачених відповідно до умов трудового та цивільно-правового договору; ж) доходів від зайняття підприємницькою та незалежною професійною діяльністю.

Підпунктом «а» підпункту 164.2.14 пункту 164.2 статті 164 ПК України передбачено, що до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включається дохід у вигляді неустойки (штрафів, пені), відшкодування матеріальної або немайнової (моральної) шкоди, крім сум, що за рішенням суду спрямовуються на відшкодування збитків, завданих платнику податку внаслідок заподіяння йому матеріальної шкоди, а також шкоди життю та здоров`ю.

При цьому відповідно до підпункту 168.1.1 пункту 168.1 статті 168 ПК України податковий агент, який нараховує (виплачує, надає) оподатковуваний дохід на користь платника податку, зобов`язаний утримувати податок із суми такого доходу за його рахунок, використовуючи ставку податку, визначену в статті 167 цього Кодексу.

Системний аналіз наведених правових норм дає підстави для висновку про те, що сума відшкодування моральної шкоди, стягнута з роботодавця на користь працівника на підставі судового рішення, підлягає оподаткуванню.

Оскільки при виконанні виконавчого листа про стягнення з КП «Житлосвіт 2012» на користь ОСОБА_2 суми середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні та відшкодування моральної шкоди в загальній сумі 17 122,62 грн державний виконавець Світловодського МРВДВС Пасько Д. В. застосував положення статті 47 Закону України «Про виконавче провадження» і перерахував отримані від боржника КП «Житлосвіт 2012»- ПрАТ ТРК «Веселка» грошові кошти безпосередньо стягувачу ОСОБА_2 , то він зобов`язаний був взяти до уваги вищенаведені положення податкового законодавства та вирахувати із вказаної суми відповідні податки та інші обов`язкові платежі. Не зробивши цього, державний виконавець порушив вимоги вказаних норм матеріального права, у зв`язку з чим його дії в означеній частині підлягають визнанню незаконними.

Відповідно до статті 412 ЦПК України підставами для скасування судових рішень повністю або частково і ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Враховуючи викладене, ухвали судів першої та апеляційної інстанцій в частині відмови в задоволенні скарги КП «Житлосвіт 2012» про визнання незаконними дій державного виконавця Світловодського МРВДВС Пасько Д. В. щодо передачі стягнутих за судовим рішенням з ПрАТ ТРК «Веселка» на користь КП «Житлосвіт 2012» коштів у сумі 17 122,62 грн стягувачу ОСОБА_2 без вирахування із вказаної суми податків та інших обов`язкових платежів ґрунтуються на неправильному застосуванні норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи у вказаній частині, а тому підлягають скасуванню, з ухваленням в цій частині нового рішення про задоволення скарги на підставі статті 412 ЦПК України.

Керуючись статтями 400, 409, 412, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Комунального підприємства «Житлосвіт 2012» задовольнити частково.

Ухвалу Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 15 вересня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду Кіровоградської області від 07 листопада 2017 року в частині відмови в задоволенні скарги Комунального підприємства «Житлосвіт 2012» про визнання незаконними дій державного виконавця Світловодського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області Пасько Дар`ї Вікторівни щодо передачі стягнутих за судовим рішенням з Приватного акціонерного товариства телерадіокомпанія «Веселка» на користь Комунального підприємства «Житлосвіт 2012» коштів у сумі 17 122,62 грн стягувачу ОСОБА_2 без вирахування із вказаної суми податків та інших обов`язкових платежів скасувати іухвалити в цій частині нове рішення.

Визнати незаконними дії державного виконавця Світловодського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області Пасько Дар`ї Вікторівни щодо передачі стягнутих за судовим рішенням з Приватного акціонерного товариства телерадіокомпанія «Веселка» на користь Комунального підприємства «Житлосвіт 2012» коштів у сумі 17 122,62 грн стягувачу ОСОБА_2 без вирахування із вказаної суми податків та інших обов`язкових платежів.

В решті ухвалу Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 15 вересня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду Кіровоградської області від 07 листопада 2017 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

ГоловуючийВ. О. Кузнєцов
Судді:В. М. Ігнатенко С. О. Карпенко
В. А. Стрільчук

М. Ю. Тітов