Постанова

Іменем України

24 січня 2019 року

м. Київ

справа № 301/2702/16-ц

провадження № 61-26329св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Ступак О. В. (суддя-доповідач), Кузнєцова В. О., Погрібного С. О.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_4,

відповідач - ОСОБА_5,

треті особи: Іршавська державна нотаріальна контора, ОСОБА_6,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_4 на рішення Іршавського районного суду Закарпатської області від 07 лютого 2017року у складі судді Золотар М. М. та ухвалу Апеляційного суду Закарпатської області від 03 липня 2017року у складі колегії суддів: Джуги С. Д., Кондора Р. Ю., Куштана Б. П.,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог і рішень судів.

У грудні 2016 року ОСОБА_4 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_5, треті особи: Іршавська державна нотаріальна контора, ОСОБА_6, про визнання недійсними заповіту та заяви про скасування заповіту.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовував тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 року померла його баба ОСОБА_7, після смерті якої відкрилась спадщина на житловий будинок із надвірними спорудами під АДРЕСА_1. ІНФОРМАЦІЯ_2 року померла його мама ОСОБА_5 У зв'язку з її смертю він та ОСОБА_5 спадкують за правом представлення. 26 лютого 2016 року він з метою прийняття спадщини після смерті баби, звернувся до Іршавської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, де 29 грудня 2016 року отримав відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки спадкодавець ОСОБА_7 22 травня 2002 року залишила заповіт на все належне їй на день смерті майно на ім'я ОСОБА_5, який посвідчено 22 травня 2002 року секретарем Кам'янської сільської ради реєстром № 44. Із матеріалів спадкової справи він дізнався, що 21 січня 2009 року ОСОБА_7 у Кам'янській сільській раді склала на його користь заповіт, посвідчений 21 січня 2009 року секретарем Кам'янської сільської ради ОСОБА_9, зареєстрований у реєстрі під № 02, яким на випадок своєї смерті заповіла все майно, яке на день смерті належатиме їй та на яке вона матиме право. 11 лютого 2009 року вказаний заповіт внесено до Спадкового реєстру. У матеріалах спадкової справи є заява від імені ОСОБА_7 від 06 липня 2009 року, адресована сільському голові ОСОБА_10, у якій вона просить скасувати заповіт, посвідчений нею 21 січня 2009 року за № 02. Заповіт від імені ОСОБА_7 на користь ОСОБА_5, який посвідчено 22 травня 2002 року секретарем Кам'янської сільської ради за реєстром № 44 та заява від імені ОСОБА_7 від 06 липня 2009 року про скасування заповіту, складеного нею на його користь, за формою і змістом не відповідають чинному законодавству. У заяві про скасування заповіту не зазначено дати та місця народження ОСОБА_7, її ідентифікаційного номера, часу складення заяви, ким вона написана, чи прочитана їй вголос. Заповіт та заява про скасування заповіту не написана нею власноручно. Заповіт надруковано на технічній друкарській машинці, а заява написана молодою особою. У 2009 році бабі виповнився 81 рік, у неї була тряска рук, вона не могла нормально тримати в руках вилку, рівно писати, тоді як заява написана рівним акуратним шрифтом, що є підтвердженням того, що ОСОБА_7 її не писала. Ні у спірному заповіті, ні у заяві не зазначено, що вони написані замість неї іншою особою з її слів і ці документи прочитано вголос.

Спадковий реєстр в Україні існує з 01 грудня 2000 року. Заповіт на користь ОСОБА_5 складений 22 травня 2002 року, але внесено до спадкового реєстру тільки 09 жовтня 2007 року. Заяву про скасування заповіту складено 06 липня 2009 року, а внесено в реєстр тільки 13 листопада 2009 року. Заповіт на користь ОСОБА_5 внесено в реєстр після написання заяви про скасування заповіту. Несвоєчасне внесення до спадкового реєстру заповіту на користь ОСОБА_5 та заяви про скасування заповіту є підставою для визнання їх недійсними та є підставою вважати, що заповіт на користь ОСОБА_5 та заява про скасування заповіту не відповідали внутрішній волі заповідача. Незаконні заповіт на користь ОСОБА_5 та заява про скасування заповіту порушують його право на отримання у власність спадкового майна та не відповідають волі спадкодавця ОСОБА_7

Посилаючись на викладене, позивач просив визнати недійсними та скасувати заповіт від імені ОСОБА_7 на користь ОСОБА_5, який посвідчено 22 травня 2002 року секретарем Кам'янської сільської ради за реєстром № 44 та скасувати його реєстрацію у спадковому реєстрі; заяву від імені ОСОБА_7 від 06 липня 2009 року адресовану сільському голові ОСОБА_10 про скасування заповіту, складеного нею та посвідченого 21 січня 2009 року за № 02 та скасувати її реєстрацію у спадковому реєстрі.

Рішенням Іршавського районного суду Закарпатської області від 07 лютого 2017 року у задоволенні позову ОСОБА_4 відмовлено.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив із того, що відсутність у заповідача паспорта громадянина України при складенні заповіту та невчасного внесення заповіту до реєстру не може бути підставами для визнання його недійсним. 06 липня 2009 року ОСОБА_7 подала до Кам'янської сільської ради Іршавського району Закарпатської області заяву про скасування раніше складеного нею на користь позивача заповіту, яка підписана нею особисто, скріплена печаткою та посвідчена належним чином посадовою особою Кам'янської сільської ради Іршавського району Закарпатської області, яка мала всі необхідні повноваження на вчинення нотаріальних дій. Заяви про скасування заповіту не можуть визнаватися недійсними.

Ухвалою Апеляційного суду Закарпатської області від 03 липня 2017 року рішення суду першої інстанції залишено без змін.

Залишаючи рішення суду першої інстанції без змін, суд апеляційної інстанції погодився із висновком суду першої інстанції про те, що заповіт від 22 травня 2002 року взагалі не може бути предметом розгляду і предметом спору у справі, оскільки він скасований і не тягне за собою будь-яких юридичних наслідків, а тому вимоги позивача в цій частині є безпідставними. Заява ОСОБА_7 відповідає вимогам закону, а тому відсутні підстави вважати її недійсною.

Короткий зміст та узагальнюючі доводи касаційної скарги.

У липні 2017 року ОСОБА_4 подав до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ касаційну скаргу на рішення Іршавського районного суду Закарпатської області від 07 лютого 2017 року та ухвалу Апеляційного суду Закарпатської області від 03 липня 2017 року, в якій просить скасувати оскаржувані судові рішення в частині відмови у задоволенні вимог про визнання недійсною заяви ОСОБА_7 від 06 липня 2009 року про скасування заповіту, та ухвалити в цій частині нове рішення про задоволення позову, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права. Вказує на те, що заява від імені ОСОБА_7 від 06 липня 2009 року про скасування заповіту не відповідає формі і змісту, що встановлені вимогами норм матеріального права.

Рух справи у суді касаційної інстанції.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 28 серпня 2017 року відкрито провадження у справі, витребувано матеріали цивільної справи та надано строк для подання заперечення на касаційну скаргу.

У жовтні 2017 року від ОСОБА_5 до суду надійшли заперечення на касаційну скаргу ОСОБА_4, згідно з якими заяви про скасування заповіту не можуть визнаватися недійсними.

15 грудня 2017 року набув чинності Закон України від 03 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», за яким судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд (стаття 388 ЦПК України).

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

У травні 2018 року Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ указану справу передано до Верховного Суду.

Згідно із частиною другою статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

За змістом частини першої статті 410 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Позиція Верховного Суду.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду дійшов висновку, що касаційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а оскаржувані судові рішення - без змін, оскільки їх ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права. Судові рішення судів першої й апеляційної інстанцій відповідають вимогам статей ЦПК України щодо законності та обґрунтованості.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 року померла ОСОБА_7, після смерті якої відкрилася спадщина на належний їй житловий будинок із господарськими будівлями і спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.

За життя ОСОБА_7 залишила заповіт від 22 травня 2002 року, яким все її майно, яке буде їй належати на день смерті і на яке вона буде мати право, в тому числі і один цілий житловий будинок із надвірними будовами, який знаходиться в АДРЕСА_1 заповіла ОСОБА_5, який посвідчено 22 травня 2002 року секретарем Кам'янської сільської ради та зареєстровано в реєстрі за № 44. Заповіт зареєстрований у Спадковому реєстрі 09 жовтня 2007 року.

21 січня 2009 року ОСОБА_7 склала новий заповіт, яким все її майно, де б воно не було, та з чого б воно не складалося і взагалі все те, що на день смерті буде їй належати і на що вона буде мати право, заповіла ОСОБА_4 Заповіт посвідчений 21 січня 2009 року секретарем Кам'янської сільської ради, зареєстрований у реєстрі за № 02 та зареєстровано в Спадковому реєстрі 11 лютого 2009 року.

06 липня 2009 року ОСОБА_7 на ім'я сільського голови ОСОБА_10 подала заяву в якій вона просила скасувати заповіт, посвідчений нею 21 січня 2009 року за № 02. Справжність підпису ОСОБА_7 на заяві посвідчено секретарем Кам'янської сільської ради ОСОБА_9, який зроблено у її присутності. Особу, яка підписала документ установлено, що зареєстровано в реєстрі за № 20. Заява зареєстрована в Спадковому реєстрі 13 листопада 2009 року.

Звертаючись до суду із позовом, ОСОБА_4 просив визнати недійсною заяву ОСОБА_7 про відмову від заповіту від 21 січня 2009 року, складеного на його ім'я, оскільки така заява не відповідає вимогам законодавства.

Нормативно-правове обґрунтування.

Згідно із статтею 1254 ЦК Українизаповідач має право у будь-який час скасувати заповіт. Заповідач має право у будь-який час скласти новий заповіт. Заповіт, який було складено пізніше, скасовує попередній заповіт повністю або у тій частині, в якій він йому суперечить. Скасування заповіту, внесення до нього змін провадяться у порядку, встановленому цим Кодексом для посвідчення заповіту і підлягають державній реєстрації у Спадковому реєстрі в порядку, затвердженому Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до пунктів 38-40-1 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій посадовими особами виконавчих комітетів сільських, селищних, міських Рад народних депутатів України, затверджена наказом Міністерства юстиції від 25 серпня 1994 року № 22/5, зареєстрована 26 жовтня 1994 року за № 256/4660, заповідач може в будь-який час змінити або скасувати заповіт, подавши про це заяву до виконавчого комітету відповідної Ради народних депутатів. У випадку одержання посадовою особою виконавчого комітету заяви про скасування чи зміну заповіту, так само як і одержання нового заповіту, який відміняє чи змінює раніше посвідчений заповіт, посадова особа виконавчого комітету робить про це відмітку в реєстрі для реєстрації нотаріальних дій, в алфавітній книзі обліку заповітів і відповідний напис на примірнику заповіту, який зберігається у виконавчому комітеті Ради народних депутатів. Якщо заповідач подасть примірник заповіту, який знаходиться у нього, то відповідний напис про скасування чи зміну заповіту робиться і в цьому примірнику, після чого він разом із заявою (якщо заповіт скасовано заявою) приєднується до примірника, який зберігається у виконавчому комітеті відповідної Ради народних депутатів. Справжність підпису на заяві про скасування чи зміну заповіту повинна бути нотаріально засвідченою. Якщо заповіт, який скасовується чи змінюється, посвідчений посадовою особою іншого виконавчого комітету або нотаріусом, то заява про скасування чи зміну його направляється заповідачем або посадовою особою виконавчого комітету у той виконавчий комітет тієї Ради народних депутатів, у державну нотаріальну контору, тому приватному нотаріусу, які посвідчили заповіт, або у державний нотаріальних архів, де зберігається заповіт. Відомості про посвідчення посадовими особами заповітів підлягають обов'язковому внесенню до Спадкового реєстру у порядку, передбаченому Положенням про Спадковий реєстр.

При розгляді спору про визнання правочину, який підлягає нотаріальному посвідченню, недійсним (встановлення нікчемності) факти його укладення, повного або часткового виконання однією зі сторін може підтверджуватися тільки письмовими доказами, якщо інше не передбачено законодавством.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги.

Перевіривши матеріали справи та доводи касаційної скарги, суд касаційної інстанції вважає, що ухвалюючи оскаржувані у справі судові рішення, суди правильно визначилися з характером спірних правовідносин і нормами матеріального права, які підлягають застосуванню та з урахуванням положень статті 1254 ЦК України, дійшли обґрунтованого висновку про те, що заява про скасування заповіту відповідає всім вимогам, передбаченим законом, підписана ОСОБА_7 особисто, скріплена печаткою та посвідчена належним чином особою, яка мала всі необхідні повноваження на вчинення нотаріальних дій. Справжність підпису ОСОБА_7 на заяві належним чином посвідчена секретарем Кам'янської сільської ради ОСОБА_9, який зроблено у її присутності. Особу, яка підписала документ установлено, нотаріальну дію зареєстровано в реєстрі за № 20, стягнуто відповідну плату. На примірнику заповіту від 21 січня 2009 року за № 02, який зберігався у Виконавчому комітеті Ради народних депутатів, секретарем сільської ради ОСОБА_9 зроблено відмітку про скасування цього заповіту.

Отже, установивши, що позивач як на підставу своїх вимог щодо визнання недійсною заяви про скасування заповіту не надав суду жодного належного та допустимого доказу про те, що написання тексту спірної заяви здійснено не ОСОБА_11, а іншою особою, суд першої інстанції, з яким погодився й суд апеляційної інстанції, дійшов правильного висновку про відмову у задоволенні таких вимог ОСОБА_4

Безпідставними є твердження заявника про те, що заява ОСОБА_11 від 06 липня 2009 року внесена до Спадкового реєстру лише 13 листопада 2009 року, що є підставою для визнання недійсною цієї заяви, оскільки реєстрація заповіту/заяви у Спадковому реєстрі не залежить від волі спадкодавця, а є технічна дія, від якої не залежить зміст заповіту/заяви і дата його посвідчення. Чинні вимоги закону не встановлюють порушення термінів внесення інформації до Спадкового реєстру у зв'язку з чим не можуть бути підставою для визнання заяви про скасування заповіту недійсною.

Відповідно до частини першої статті 400 ЦПК України суд касаційної інстанції під час розгляду справи в касаційному порядку перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суди першої й апеляційної інстанцій забезпечили повний та всебічний розгляд справи на основі наданих сторонами доказів, оскаржувані рішення відповідають нормам матеріального та процесуального права.

Викладене дає підстави для висновку, що касаційна скарга підлягає залишенню без задоволення, арішення судів першої та апеляційної інстанцій - без змін із підстав, передбачених статтею 410 ЦПК України.

Керуючись статтями 409, 410 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_4залишити без задоволення.

Рішення Іршавського районного суду Закарпатської області від 07 лютого 2017 року та ухвалу Апеляційного суду Закарпатської області від 03 липня 2017 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді: О. В. Ступак

В.О. Кузнєцов

С.О. Погрібний