Рішення

Іменем України

23 січня 2019 року м. Теребовля Теребовлянський районний суд в складі:

головуючого Малярчука В.В.

при секретарі Зіньковській Н.Д.

розглядаючи у відкритому судовому засіданні в м. Теребовлі цивільну справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до публічного акціонерного товариства «Страхова компанія «Країна», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: ОСОБА_3 про відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої дорожньо-транспортною пригодою, -

В С Т А Н О В И В :

Позивачі ОСОБА_1, ОСОБА_2 звернулися до суду з позовом до відповідача публічного акціонерного товариства «Страхова компанія «Країна», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору ОСОБА_3 про відшкодування майнової та моральної шкоди, спричиненої дорожньо-транспортною пригодою, завданої внаслідок загибелі їх батька ОСОБА_4 під час дорожньо-транспортної пригоди, в якому просять стягнути з відповідача приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Країна» на користь позивача ОСОБА_1 кошти в сумі 3 082,42 грн.матеріальної шкоди, повязаної з лікуванням батька ОСОБА_4, 44 676 грн. матеріальної шкоди, повязаної з витратами на поховання та спорудження надгробного памятника, 22 338,00 грн. моральної шкоди, повязаної зі смертю батька ОСОБА_4 також стягнути з відповідача - Приватного акціонерного товариства Страхова компанія «Країна» на користь ОСОБА_2 грошові кошти в сумі 22 338,00 грн. моральної шкоди, повязаної зі смертю батька ОСОБА_4

В судове засідання позивачі ОСОБА_1, ОСОБА_2 не зявилися, однак подали до суду заяву про слухання справи без їх участі, позовні вимоги підтримали повністю та просили їх задовольнити.

Представник відповідача публічного акціонерного товариства «Страхова компанія «Країна» в судове засідання не зявився, однак подав до суду заяву про слухання справи у його відсутності, крім того ним було надіслано відзив на позовну заяву, у якому він просить відмовити у задоволенні позову оскільки цивільно-правова відповідальність ОСОБА_3 не настала так як станом на 17 серпня 2018 року -день надходження відзиву до суду відсутнє рішення (постанова, вирок) суду про визнання останнього винним у вчиненні ДТП.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору ОСОБА_3 в судове засідання не зявився, хоча належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи, але не повідомив суд про причини своєї неявки.

Суд, дослідивши та оцінивши докази по справі, встановив наступне:

28 лютого 2018 року о 18 годині 30 хвилин водій ОСОБА_3, керуючи пасажирським автобусом «Volkswagen LT-46 » р.н. НОМЕР_1 та рухаючись по маршруту регулярних перевезень міжміського сполучення «Хоростків- Тернопіль», а саме автодорогою 0201519 сполученням «Тернопіль- Козівка- Хоростків» в межах вул.. За Мир, с.Іванівка Теребовлянського району Тернопільської області у напрямку від с. Ілавче до с. Малий Говилів, допустив переїзд правими колесами керованого автобуса через тіло батька позивачів - ОСОБА_4, який лежав на смузі руху до с. Малий Говилів, внаслідок чого останній отримав тілесні ушкодження, від яких 02 березня 2018 року помер в КУТРР Теребовлянської центральної районної лікарні.

Відомості про дану дорожньо-транспортну пригоду 01 березня 2018 року внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000069.

Постановою від 28 квітня 2018 року старшого слідчого в ОВС відділу розслідування злочинів у сфері транспорту слідчого управління Головного управління Національної поліції в Тернопільській області ОСОБА_5 про закриття кримінального провадження, кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000069 від 01 березня 2018 року закрито, на підставі п.2 ч. 1 ст. 284 КПК України, у звязку з відсутністю в діях водія ОСОБА_3 складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, а саме порушення правил безпеки дорожнього руху, що спричинило смерть потерпілого ОСОБА_4

Згідно свідоцтва про смерть серії І-ИД № 237038 та довідки про причини смерті від 03 березня 2018 року ОСОБА_4 помер 02 березня 2018 року.

Згідно свідоцтва про народження серії І-ИД № 332351 ОСОБА_6 народилася 10 вересня 1974 року від батьків ОСОБА_4 та ОСОБА_7.

Згідно свідоцтва про укладення шлюбу серії І- ИД № 262679 ОСОБА_6 змінила своє прізвище з «Ткачук» на «Вівчар».

Згідно свідоцтва про народження серії І-ИД № 419903 ОСОБА_8 народилася 10 листопада 1976 року від батьків ОСОБА_4 та ОСОБА_7.

Згідно свідоцтва про укладення шлюбу серії І- ИД № 130645 ОСОБА_8 змінила своє прізвище з «Ткачук» на «Драган».

Судом встановлено, що ОСОБА_4 перебуваючи в стані тяжкого отруєння алкоголем (висновок експерта №336 від 16.03.2018 року), грубо порушуючи вимоги Правил дорожнього руху України, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України №1306 від 10 жовтня 2001 року із змінами та доповненнями, зокрема п. 4.14 (ґ) цих Правил, лежав (перебував у горизонтальному положенні) на проїзній частині дороги, а саме на смузі руху в напрямку с. Малий Говилів, Теребовлянського району, Тернопільської області. З моменту настання конкретної видимості лежачого пішохода ОСОБА_4, водій ОСОБА_3 у відповідності до висновку експерта №5-214/18 від 26 квітня 2018 року не мав технічної можливості шляхом своєчасного застосування екстреного гальмування зупинити керований ним транспортний засіб до місця переїзду через тіло пішохода і тим самим уникнути переїзду через нього, тому у діях водія ОСОБА_3 відсутні порушення вимог Правил дорожнього руху України, які б перебували у причинному звязку з настанням даної пригоди, зокрема порушення вимог п. п. 1.10 (в частині визначення поняття «перешкода для руху», і виконання його вимог), 12.2, 12.3, 12.4 ПДР України.

Отже, особливістю відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, є те, що володілець небезпечного об'єкта зобов'язаний відшкодувати шкоду незалежно від його вини. Звільнення від цивільної відповідальності має місце лише у разі доведення наявності непереборної сили або умислу потерпілого.

При цьому, під умислом слід розуміти усвідомлене бажання особи заподіяти шкоду. Обов'язок доведення умислу потерпілого або непереборної сили законом покладається також на володільця джерела підвищеної небезпеки, оскільки діє цивільно-правова презумпція заподіювача шкоди.

З матеріалів справи вбачається, що цивільно-правова відповідальність володільця автобуса «Volkswagen LT-46» з р.н. НОМЕР_1 ОСОБА_3 була застрахована в Публічному акціонерному товаристві «Страхова компанія «Країна», що підтверджується відповідним страховим полісом №АК/7186607 обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, який діяв на момент ДТП.

01 березня 2018 року до ПАТ «СК «Країна» звернувся страхувальник із повідомленням про ДТП, яке було зареєстровано за вх. № 5029. Відповідно до повідомлення про ДТП, 28 лютого 2018 року в с. Іванівка, Тернопільської області відбулась ДТП за участю забезпеченого транспортного засобу « Volkswagen LT-46», реєстраційний номер В0 8930 ВА, під керуванням ОСОБА_3 та пішохода ОСОБА_4

Листами від 13 червня 2018 року № 5378, 5379 надісланими відповідачем ПАТ «СК «Країна» позивачам ОСОБА_1, ОСОБА_2 повідомлено про відсутність правових підстав для виплати страхового відшкодування по страховому випадку який стався 28 лютого 2018 року.

Наявність у діях потерпілого грубої необережності згідно з ч.2 ст.1193 ЦК України є підставою тільки для зменшення розміру відшкодування за рахунок володільця джерела підвищеної небезпеки, оскільки закон не передбачає грубу необережність як обставину, що звільняє володільця від відповідальності.

Частиною 3 ст.1193 ЦК України передбачено, що вина потерпілого не враховується у разі відшкодування витрат на поховання. В порядку ст.1201 Кодексу відшкодуванню підлягають необхідні витрати на поховання та на спорудження надгробного пам'ятника.

Відповідно до ст.27 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» право на отримання відшкодування за шкоду, пов'язану із смертю потерпілого, мають, у тому числі, особи, які взяли на себе витрати з поховання.

Відповідно до ст. 1201 ЦК України особа, яка завдала шкоди смертю потерпілого, зобов'язана відшкодувати особі, яка зробила необхідні витрати на поховання та на спорудження надгробного пам'ятника, ці витрати.

Позивачем ОСОБА_1 у звязку із загибеллю ОСОБА_4 здійснено витрати на його поховання, а саме: бальзамація та одягання тіла - 1 850,00 грн., лента/вата - 150,00 грн., що підтверджується товарним чеком від 03 березня 2018 року, придбання домовини З 300,00 грн., хреста 250,00 грн., покривала - 350,00 грн., двох свічок, загальною вартістю 70,00 грн., двох вінків, загальною вартістю 640,00 грн., двох корзин, загальною вартістю 420,00 грн., що підтверджується накладною № 214 від 03 березня 2018 року, придбання майки 75,00 грн., сорочки 200,00 грн., костюма 750,00 грн., кашкета 85 грн., трусів - 60,00 грн., мешт 200,00 грн., носків - 20,00 грн., покривала - 250,00 грн., катафалка - 590,00 грн., салфетки - 35,00 грн., рушника - 40,00 грн., що підтверджується накладною №24 від 03 березня 2018 року. Загальний розмір витрат на поховання ОСОБА_4 становить 9 335,00 грн. Крім того, - ОСОБА_1 на спорудження надгробного памятника були витрачені кошти в сумі 49 600 грн.. а саме: комплект, вартістю 20 000,00 грн., памятник, вартістю 15 000,00 грн., кути гранітні, вартістю 2 500,00 грн., робота з матеріалом, вартістю 10 000,00 грн., підсвічник, вартістю 600,00 грн., дві вази, загальною вартістю 500 грн., два шаріка, загальною вартістю 400,00 грн., дві вставки гранітні, загальною вартістю 600,00 грн., що підтверджується накладною від 22 квітня 2018 року. Загальний розмір витрат на поховання ОСОБА_4 та на спорудження надгробного памятника становить 58 935,00 грн.

Однак, згідно з п. 27.4 ст.27 Закону Україну «Про обов'язкове страхування цивільно- правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик здійснює відшкодування особі, яка здійснила витрати на поховання та на спорудження надгробного памятника, за умови надання страховику документів, що підтверджують такі витрати, та предявлення оригіналу свідоцтва про смерть. Загальний розмір такого відшкодування стосовно одного померлого не може перевищувати 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на день настання страхового випадку.

Статтею 8 Закону України «Про державний бюджет України на 2018 рік» від 07 грудня 2017 року передбачено, що у 2018 році мінімальна заробітна плата у місячному розмірі становить - 3 723 гривні. Тобто, станом на день настання страхового випадку вона складала 3 723 гривень.

Таким чином, загальний розмір такого відшкодування стосовно одного померлого не може перевищувати 44 676 грн. (12 х 3 723 грн. (розмір мінімальної заробітної плати на день настання страхового випадку) = 44 676 грн.). Вищевказана сума підлягає виплаті ПАТ «Страхова компанія «Країна» для відшкодування спричиненої - ОСОБА_1 матеріальної шкоди, повязаної з витратами на поховання та на спорудження надгробного памятника.

Потерпілий ОСОБА_7, внаслідок отриманих в дорожньо-транспортній пригоді травм, знаходився на стаціонарному лікуванні у відділенні інтенсивної терапії та реанімації КУТРР Теребовлянської центральної районної лікарні у період з 28 лютого 2018 року по 02 березня 2018 року з діагнозом: політравма, закритий перелом сідничної і клубової кісток тазу із зміщенням, закритий перелом правої стегнової кістки, закритий перелом кісток обох гомілок, закритий перелом правого наколінника без зміщення, гемартроз правого колінного суглобу, рвані рани лівого колінного суглобу та лівої половини калитки, забій органів лівої половини калитки, накладання апаратів зовнішньої фіксації на праву стегнову кістку та великогомілкових кісток обох гомілок, ПХО рани гомілки та лівого колінного суглобу (28 лютого 2018 року), гіповолемічний шок II ст., постгеморагічна анемія II ст.

Відповідно до довідки №267 від 05 травня 2018 року, виданої КУТРР Теребовлянською центральною районною лікарнею, під час лікування ОСОБА_7 у вищевказаному закладі за власний рахунок пацієнта було придбано такі медикаменти: фіз. розчин 400 мл - 2 фл., р-н Рінгера 400 мл - 2 фл., волютенез 500 мл - 5 фл., реосорбілакт 400 мл - 1 фл., анапірон 100 мл - 5 фл., сангера - 5 амп., вітамін «С» -15 амп., вітамін «В1» - 3 амп., вітамін «В6» - 3 амп., дофамін - 4% - 6 амп., емсеф - 5 фл., сорбілакт 200 мл - 2 фл., торсид - 1 амп., налбук - 1 амп., реосорбілакт 200 мл - 1 фл.

Відповідно до чеків, доданих до позовної заяви, ОСОБА_1 документально може бути підтверджено придбання таких ліків для лікування свого батька ОСОБА_4: фіз. розчин 400 мл - 2 фл. (34,40 грн.), р-н Рінгера 400 мл - 2 фл. (53,20 грн.), волютенез 500 мл - 5 фл. (1 543,50 грн.), реосорбілакт 400 мл - 1 фл. (120,55 грн.), анапірон 100 мл - 5 фл. (171,20 грн.), сангера - 3 амп. (178,58 грн.), вітамін «Є» - 10 амп. (21,92 грн.), вітамін «В1» - 3 амп. (5,96 грн.), вітамін «В6» - 2 амп. (4,90 грн.), дофамін - 4% - 6 амп. (165,30 грн.), емсеф - 4 фл. (367,32 грн.), сорбілакт 200 мл - 2 фл. (256,60 грн.), торсид - 1 амп. (37,20 грн.), налбук - 1 амп. (21,66 грн.), реосорбілакт 200 мл - 1 фл. (100,13 грн.). Загальна сума витрат, повязаних з придбанням ліків становись 3082 грн. 42 коп.

У відповідності до ст.6 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно- правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоровю та/або майну потерпілого.

Згідно з вимогами п.22.1 ст.22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоровю, майну третьої особи.

За правилами ст. 23 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно- правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» шкодою, заподіяною життю та здоровю потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, є: шкода, повязана з лікуванням потерпілого; шкода, повязана з тимчасовою втратою працездатності потерпілим; шкода, повязана із стійкою втратою працездатності потерпілим; моральна шкода, що полягає у фізичному болю та стражданнях, яких потерпілий - фізична особа зазнав у звязку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоровя; шкода, повязана із смертю потерпілого.

Відповідно до п. 24.1. ст.24 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно- правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у звязку з лікуванням потерпілого відшкодовуються обґрунтовані витрати, повязані з доставкою, розміщенням, утриманням, діагностикою, лікуванням, протезуванням та реабілітацією потерпілого у відповідному закладі охорони здоровя, медичним піклуванням, лікуванням у домашніх умовах та придбанням лікарських засобів.

Відповідно до частини 1 статті 1166 Цивільного кодексу України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно зі ч.2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, іншеречове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим обєктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

За правилами ч.5 ст. 1187 ЦК України особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, завжди є неправомірною та передбачає безвинну відповідальність володільця такого джерела. Законодавцем передбачено тільки дві умови для звільнення від відповідальності відшкодування шкоди, спричиненої внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки: непереборну силу та умисел потерпілого, які в даному випадку відсутні.

Крім того, вказаною дорожньо-транспортною пригодою позивачам спричинено моральну шкоду, яка полягає в тому, що вони втратили батька, у звязку з чим зазнали істотних моральних страждань. Вони постійно перебувають у напруженому психічному стані, адже думки про його смерть не залишають їх до теперішнього часу. Втрата рідної людини є найвищою немайновим втратою, яка не підлягає відновленню. Вони позбавлені можливості моральної підтримки батька і відновити попередній стан їхнього життя неможливо. Усвідомлення того, що їх батько загинув і його вже ніколи не буде поруч, і дотепер завдає глибоких душевних страждань. З часу його смерті у них значно погіршився психічний стан, а саме: відчувають пригнічення настрою, тугу, тривогу, загальну слабкість, значне погіршення сну, посилення дратівливості і нестриманості, що в значній мірі призвело до порушення стосунків з рідними, знайомими. Все це разом призвело до зниження працездатності та обмеження кола їхнього спілкування, що знову-таки поглиблює негативні переживання внаслідок порушення соціальної та особистої адаптації. Оцінити розмір їх душевних страждань та життєві зміни об'єктивно неможливо, так як таке поняття як «життя людини» не може бути оцінено будь-яким матеріальним виміром і є в будь-якому випадку вищим за нього.

У зв'язку з переліченими обставинами, у ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було порушено їх нормальний, до цього звичний спосіб життя, що в подальшому викликало у них депресивний стан.

Згідно постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди, відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі.

Відповідно до п. 9 ч. 2 ст. 16 Цивільного кодексу України способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути відшкодування моральної (немайнової) шкоди.

Відповідно до частини 1 статті 23 Цивільного кодексу України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Відповідно до пункту 2 та 4 частини 2 статті 23 Цивільного кодексу України, моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів та у приниженні честі, гідності, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Відповідно до пункту 2 ч. 3 ст. 23 Цивільного кодексу України, розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Відповідно до ст. 280 Цивільного кодексу України якщо фізичній особі внаслідок порушення її особистого немайнового права завдано майнової та (або) моральної шкоди, ця шкода підлягає відшкодуванню.

Згідно постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Відповідно до частини 1 статті 1167 Цивільного кодексу України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Загальний розмір відшкодування моральної шкоди, заподіяної смертю фізичної особи, становить 44 676 грн. (12x3723 грн.) (розмір мінімальної заробітної плати на день настання страхового випадку) = 44 676 грн.). Враховуючи, що дружина ОСОБА_4 померла, а його дітьми є ОСОБА_1 та ОСОБА_2, тому відшкодування моральної шкоди у розмірі 44 676 грн. підлягає виплаті на їх користь, по 22 338 грн. кожній (44 676 грн. : 2 (кількість осіб, яким підлягає виплата відшкодування моральної шкоди).

Тому суд вважає, що із врахуванням душевних страждань, переживань та порушення звичного способу життя спричиненого втратою батька позов ОСОБА_1, ОСОБА_2 до публічного акціонерного товариства «Страхова компанія «Країна», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: ОСОБА_3 про відшкодування моральної шкоди, завданої дорожньо-транспортною пригодою слід задовольнити стягнувши з публічного акціонерного товариства «Страхова компанія «Країна» в користь ОСОБА_1 суму коштів в розмірі 22 338 грн. 00 коп. моральної шкоди, та ОСОБА_2 суму коштів в розмірі 22 338 грн. 00 коп. моральної шкоди спричиненої протиправною поведінкою відповідача.

Таким чином, суд приходить до висновку, що позов ОСОБА_1, ОСОБА_2 до публічного акціонерного товариства «Страхова компанія «Країна», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: ОСОБА_3 про відшкодування майнової та моральної шкоди завданої дорожньо-транспортною пригодою слід задоволити, стягнувши з приватного акціонерного товариства Страхова компанія «Країна» в користь ОСОБА_1 в розмірі 3082 грн. 42 коп.матеріальної шкоди, пов'язаної з витратами на лікування, спричиненої дорожньо-транспортною пригодою, 44 676 грн. матеріальної шкоди, повязаної з витратами на поховання та спорудження надгробного памятника, 22 338,00 грн. моральної шкоди, повязаної зі смертю батька ОСОБА_4 стягнувши з приватного акціонерного товариства Страхова компанія «Країна» в користь ОСОБА_2 22 338,00 грн. моральної шкоди, повязаної зі смертю батька ОСОБА_4

Також слід стягнути з публічного акціонерного товариства «Страхова компанія «Країна» судовий збір в розмірі 704 грн. 80 коп. в дохід держави за позов майнового характеру.

Також слід стягнути з публічного акціонерного товариства «Страхова компанія «Країна» судовий збір в розмірі 704 грн. 80 коп. в дохід держави за позов немайнового характеру.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 4, 13, 82, 263, 265 ЦПК України, ст.ст., 23, 1167, 1187 ЦК України, ст.ст. 23, 27 Закону України Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, ст.ст. 2, 8, 10 Закону України «Про поховання та похоронну справу» та Переліком окремих видів послуг, затверджених наказом м Держжитлокомунгоспу України № 193 від 19.11.2003 року, суд,-

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1, ОСОБА_2 до публічного акціонерного товариства «Страхова компанія «Країна», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: ОСОБА_3 про відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої дорожньо-транспортною пригодою задовольнити.

Стягнути з приватного акціонерного товариства Страхова компанія «Країна» в користь ОСОБА_1 в розмірі 3082 грн. 42 коп. матеріальної шкоди, пов'язаної з витратами на лікування, спричиненої дорожньо-транспортною пригодою, 44 676 грн. матеріальної шкоди, повязаної з витратами на поховання та спорудження надгробного памятника, 22 338,00 грн. моральної шкоди, повязаної зі смертю батька ОСОБА_4

Стягнути з приватного акціонерного товариства Страхова компанія «Країна» в користь ОСОБА_2 22 338,00 грн. моральної шкоди, повязаної зі смертю батька ОСОБА_4

Стягнути з публічного акціонерного товариства «Страхова компанія «Країна» судовий збір в розмірі 704 грн. 80 коп. в дохід держави за позов майнового характеру.

Стягнути з публічного акціонерного товариства «Страхова компанія «Країна» судовий збір в розмірі 704 грн. 80 коп. в дохід держави за позов немайнового характеру.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до Тернопільського апеляційного суду протягом тридцяти днів через Теребовлянський районний суд.

Розяснити учасникам справи, що інформацію щодо справи що розглядалася вони можуть отримати на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет - http://tr.te.court.gov.ua.

ГОЛОВУЮЧИЙ В.В.МАЛЯРЧУК