печерський районний суд міста києва
Справа № 757/3260/15-ц
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 вересня 2019 року Печерський районний суд м. Києва

головуючий суддя Батрин О.В.

секретар судового засідання Шевченко Т.В.,

учасники справи:

позивач: ОСОБА_1

відповідач: ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву відповідача ОСОБА_2 про розстрочку виконання рішення суду від 3 листопада 2016 року у справі № 757/3260/15-ц,

В С Т А Н О В И В :

До суду звернулась боржник ОСОБА_2 із заявою про розстрочку виконання судового рішення у справі № 757/3260/15-ц про стягнення з неї на користь ОСОБА_1 коштів у розмірі 39 965 грн., індексу інфляції розмірі 9 951,28 грн., неустойки у розмірі 50 000 грн., судового збору у розмірі 999,16 грн., стягуючи з неї по 1 000 грн. щомісячно. Як на підставу для розстрочки виконання рішення вказує відсутність постійного місця роботи, відсутність майна, за рахунок якого можливе звернення стягнення для погашення заборгованості, наявність на утриманні непрацездатної матері, яка постійно потребує стороннього догляду.

У судовому засіданні боржник підтримала заяву.

Представник стягувача ОСОБА_3, заперечила щодо задоволення заяви, оскільки з часу ухвалення рішення боржником не вчинялись дії щодо погашення боргу, а обставини, на які вона посилається не є тими обставинами, за яких можливо розстрочити виконання рішення суду, так як боржник може працевлаштуватись, отримувати заробітну плату та погашати заборгованість.

Державний виконавець до суду не з`явилася, надала суду довідку, що під час здійснення виконавчих дій боржником перераховано у погашення боргу 14 454 грн. 53 коп. та виконавчий збір у розмірі 1 445 грн. 47 коп.

Заслухавши пояснення учасників судового розгляду та дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні заяви, виходячи з такого.

Відповідно до ч. 3 ст. 435 ЦПК України підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочення або розстрочення виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

У пункті 10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 26 грудня 2003 року № 14 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконані провадження» роз`яснено, що при вирішенні заяв про відстрочку або розстрочку виконання рішення, встановлення або зміну способу й порядку його виконання суду потрібно мати на увазі, що їх задоволення можливе лише у виняткових випадках, які суд визначає, виходячи з особливого характеру обставин, що ускладнюють або виключають виконання рішення (хвороба боржника або членів його сім`ї, відсутність у нього майна, яке за рішенням суду має бути передане стягувачу, стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо).

Отже, розстрочка виконання рішення суду може бути надана у виняткових випадках, що обумовлюють об`єктивні ускладнення при виконанні судового рішення, наявність яких робить його виконання неможливим, які суд визначає, виходячи з особливого характеру обставин, що ускладнюють або виключають виконання рішення.

Розстрочка виконання рішення суду - це відтермінування у часі належного строку виконання рішення суду сплати загальної суми боргу частинами. Надання розстрочки судом полягає у визначенні розміру щомісячних платежів з метою погашення всієї суми боргу, визначенні нової конкретної, більш пізньої ніж первинна, дати, з настанням якої й після завершення строку сплати останнього платежу на підставі розстрочки рішення має бути виконано повністю. При розгляді заяв щодо розстрочки виконання рішення необхідно виходити з міркувань доцільності та об`єктивної необхідності надання саме таких строків відтермінування виконання рішення в цілому; суми щомісячного платежу, наявність яких має бути доведена боржником. Строки такого відтермінування та сума щомісячних платежів знаходяться у прямій залежності від обставин, що викликають необхідність надання додаткового строку до повного виконання рішення суду. Надання розстрочки виконання рішення суду не може створювати занадто або безпідставно привілейовані умови для боржника.

Судом встановлено, що рішенням суду від 3 листопада 2016 року позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу задоволено та стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 кошти у розмірі 39 965 грн., індекс інфляції розмірі 9 951,28 грн., неустойку у розмірі 50 000 грн., судовий збір у розмірі 999,16 грн. (а.с. 125-127), яке ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 25 січня 2017 року залишене без змін (а.с. 156-160).

На підставі рішення суду видано виконавчий лист, який пред`явлено до виконання. Виконавче провадження відкрито 22 травня 2017 року.

З довідки державного виконавця вбачається, що під час виконавчих дій боржником у погашення боргу 100 915 грн. 44 коп. було перераховано 14 454 грн. 53 коп. та виконавчий збір у розмірі 1 445 грн. 47 коп. Таким чином різниця непогашеного боргу становить 86 460 грн. 91 коп.

Проте, з часу звернення до суду із вказаною заявою про розстрочку виконання рішення суду - 31.05.2018 року і по час постановлення ухвали боржником не сплачувались кошти у виконання рішення суду, про що сама боржник зазначила у судовому засіданні.

При цьому, посилання боржника як на підставу для розстрочки виконання рішення суду відсутність постійного місця роботи, відсутність майна, за рахунок якого можливе звернення стягнення для погашення заборгованості, не можуть бути підставою для задоволення вказаної заяви, оскільки припинення цих обставин залежить від волі боржника.

Так, знаючи про невиконане рішення суду, боржник не намагається працевлаштуватись, щоб із заробітної плати здійснювати погашення боргу (цьому відсутні відповідні докази).

Наявність на утриманні непрацездатної матері, яка постійно потребує стороннього догляду, також не є тією обставиною, що унеможливлює виконання рішення суду, оскільки за наявності такого медичного заключення боржник може отримувати соціальну допомогу від держави, з якої здійснювати погашення боргу.

Проте, боржник жодних дій не вчиняє для отримання доходу, за рахунок якого можливе стягнення для погашення боргу, що суд розцінює як ухилення боржника від виконання рішення суду, а не наявність виключних обставин, що зумовлюють необхідність розстрочки рішення суду

З урахуванням наведеного суд дійшов висновку про відмову у задоволенні заяви.

На підставі викладеного, керуючись ст. 445, 353 ЦПК України, суд,

У Х В А Л И В :

У задоволенні заяви відповідача ОСОБА_2 про розстрочку виконання рішення суду від 3 листопада 2016 року у справі № 757/3260/15-ц - відмовити.

Ухвала суду може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на ухвалу суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Апеляційні скарги подаються учасниками справи до Київського апеляційного суду або через Печерський районний суд м. Києва, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності ЦПК України в редакції від 15 грудня 2017 року.

Суддя О.В.Батрин