Постанова

Іменем України

06 березня 2019 року

м. Київ

справа № 522/8956/13-ц

провадження № 61-34130св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Висоцької В. С.,

суддів: Лесько А. О., Мартєва С. Ю., Сімоненко В. М., Штелик С. П. (суддя-доповідач)

розглянув розглянув в порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та гарантія» на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 18 травня 2016 року у складі судді Шенцевої О. П., рішення апеляційного суду Одеської області від 13 грудня 2016 року у складі суддів: Сидоренко І. П., Погорєлової С. О., Цюри Т. В. та рішення апеляційного суду Одеської області від 07 червня 2017 року у складі суддів: Комлевої О. С., Журавльова О. Г., Кравця Ю. І.,

учасники справи:

позивач - публічне акціонерне товариство «ОТП Банк», правонаступником якого є товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та гарантія»,

відповідачі: ОСОБА_1, товариство з обмеженою відповідальністю «Еквенто»,

ІСТОРІЯ СПРАВИ

Короткий зміст позовних вимог

У квітні 2013 року публічне акціонерне товариство «ОТП Банк» (далі - ПАТ «ОТБ Банк») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1, товариства з обмеженою відповідальністю «Еквенто» (далі - ТОВ «Еквенто») про звернення стягнення на предмет іпотеки, а саме: нежилі офісні приміщення АДРЕСА_1, загальною площею 305,3 кв. м, які належать на праві власності ОСОБА_1

Позов мотивовано тим, що 21 липня 2006 року між АКБ «Райффайзенбанк Україна», правонаступником якого є ПАТ «ОТП Банк», та ОСОБА_1 укладений кредитний договір № ML-501/186/2006, за яким позичальник отримав кредит у розмірі 800 тис. доларів США. З метою забезпечення виконання зобов'язань 21 липня 2006 року між сторонами укладений договір іпотеки № PML-501/186/2006, за яким ОСОБА_1 передав банку в іпотеку нерухоме майно, а саме: восьмикімнатну квартиру АДРЕСА_1, загальною площею 313,3 кв. м. У подальшому ОСОБА_1 без згоди та відома іпотекодержателя реконструював квартиру. Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 29 листопада 2007 року за ОСОБА_1 визнано право власності на реконструйовану квартиру АДРЕСА_1 в нежиле офісне приміщення АДРЕСА_1, загальною площею 305,3 кв. м. У зв'язку з невиконанням ОСОБА_1 зобов'язань за договором кредиту ПАТ «ОТП Банк» у вересні 2009 року звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1, ОСОБА_2 та ТОВ «Альянс-Жилстрой» про стягнення заборгованості за договором кредиту. Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 31 жовтня 2011 року з ОСОБА_1 стягнуто на користь банку заборгованість за кредитним договором № ML-501/186/2006 в розмірі 781 399 доларів 87 центів США, що в еквіваленті у національній валюті складає 6 233 226 грн 76 коп.

Крім того, постановою господарського суду Одеської області від 14 лютого 2012 року фізичну особу-підприємця ОСОБА_1 визнано банкрутом, у процесі ліквідаційної процедури нерухоме майно, а саме: офісне приміщення АДРЕСА_1 відчужено ліквідатором Хайло М. В. на користь ТОВ «Еквенто» на підставі договору купівлі-продажу від 16 серпня 2012 року, посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Савченко С. В. Постановою Вищого господарського суду України від 25 грудня 2012 року постанову господарського суду Одеської області від 14 лютого 2012 року скасовано та припинено процедуру банкрутства ФОП ОСОБА_1 Посилаючись на викладені обставини, позивач просив задовольнити позов.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 18 травня 2016 року позов задоволений. Звернуто стягнення на предмет іпотеки а саме: нежилі офісні приміщення АДРЕСА_1, які належать на праві власності ТОВ «Еквенто», шляхом продажу у порядку статті 38 Закону України «Про іпотеки» із наданням права ПАТ «ОТП Банк» на укладання договору купівлі-продажу з іншою будь-якою особою-покупцем та з наданням всіх повноважень продавця, за ціною визначеною на підставі проведеної оцінки майна суб'єктом оціночної діяльності, на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, у рахунок погашення заборгованості ОСОБА_1 перед ПАТ «ОТП Банк» за кредитним договором у розмірі 781 399 доларів 87 центів США. НаданоПАТ «ОТП Банк» право на: отримання дублікатів правоустановчих документів, отримання довідок та документів, які необхідні для укладення та нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу у будь-яких органах державної влади, місцевого самоврядування та у будь-яких установах незалежно від форм власності; отримання свідоцтва та витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно в Державній реєстраційній службі; замовлення виготовлення та отримання технічного паспорту та інших необхідних для продажу документів у комунальному підприємстві «Бюро технічної інвентаризації» Одеської міської ради та у будь-яких установах незалежно від форм власності; доступу до нежилих офісних приміщень АДРЕСА_1. З моменту набрання рішенням суду законної сили до укладення договору купівлі-продажу передано в управління ПАТ «ОТП Банк» нежилі офісні приміщення АДРЕСА_1. Вирішено питання про судові витрати.

Рішення суду мотивовано тим, що згідно зі статтею 23 Закону України «Про іпотеку» у разі переходу права власності (права господарського відання) на предмет іпотеки від іпотекодавця до іншої особи, у тому числі в порядку спадкування чи правонаступництва, іпотека є дійсною для набувача відповідного нерухомого майна, навіть у тому випадку, якщо до його відома не доведена інформація про обтяження майна іпотекою.Особа, до якої перейшло право власності на предмет іпотеки, набуває статус іпотекодавця і має всі його права і несе всі його обов'язки за іпотечним договором у тому обсязі і на тих умовах, що існували до набуття ним права власності на предмет іпотеки. Встановлення факту неправомірності та незаконності процедури банкрутства ФОП ОСОБА_1 фактично тягне за собою неправомірність відчуження предмета іпотекив межах цієї процедури. У разі невиконання боржником основного зобов'язання іпотеко держатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки.

Короткий зміст рішення суду апеляційної інстанції

Ухвалою апеляційного суду Одеської області від 04 листопада 2016 року до участі у справі залучено ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» у якості правонаступника позивача ПАТ «ОТП Банк».

Рішенням апеляційного суду Одеської області від 13 грудня 2016 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково. Скасовано в частині задоволення позову про надання ПАТ «ОТП Банк» права на отримання дублікатів правоустановчих документів, отримання довідок та документів, які необхідні для укладення та нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу у будь-яких органах державної влади, місцевого самоврядування та у будь-яких установах незалежно від форм власності; отримання свідоцтва та витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно в Державній реєстраційній службі; замовлення виготовлення та отримання технічного паспорту та інших необхідних для продажу документів у КП «Бюро технічної інвентаризації» Одеської міської ради та у будь-яких установах незалежно від форм власності; доступу до нежилих офісних приміщень АДРЕСА_1; про передачу в управління «ОТП Банк» з моменту набрання рішення суду законної сили до укладення договору купівлі-продажу нежилого офісного приміщення АДРЕСА_1.Відмовлено в задоволені позову в цій частині. В інший частині рішення залишено без змін.

Рішення апеляційного суду мотивовано тим, що вважати таку обставину, як реконструкція майна, юридичною підставою припинення договору іпотеки не можна, оскільки це не є знищенням майна в розумінні втрати його фізичного існування, а самим договором такі обставини визначені лише підставою для дострокового звернення стягнення на предмет іпотеки та не позбавляють права звернення стягнення за заставлене майно. Задоволення вимог банку як кредитора в порядку ліквідаційної процедури боржника ФОП ОСОБА_1 унеможливлене в силу її припинення, а її припинення саме через скасування постанови суду про порушення справи про банкрутство робить нікчемними всі дії, які були направлені на її виконання. Жодних доказів на підтвердження того, що до скасування відповідної постанови суду банк встиг отримати кошти, виручені виконавцями в процесі реалізації майна, на погашення боргу не надано, а на час вирішення цього спору таке право слід вважати втраченим.

Рішенням апеляційного суду Одеської області від 07 червня 2017 року апеляційну скаргу представника ОСОБА_5 - ОСОБА_6 - задоволено, рішення Приморського районного суду м. Одеси від 18 травня 2016 року та рішення апеляційного суду Одеської області від 13 грудня 2016 року (у порядку статті 318 ЦПК України у редакції станом на 07 червня 2017 року ) скасовано. У задоволенні позову банку відмовлено.

Рішення апеляційного суду мотивовано тим, що 10 квітня 2013 року ПАТ «ОТП Банк» звернулося з цим позовом, а 11 квітня 2013 року розпорядженням Приморської районної адміністрації за № 201 на підставі листа ТОВ «Еквенто» затверджений висновок щодо технічної можливості поділу об'єкта нерухомого майна спірного нежитлового приміщення АДРЕСА_1, на підставі якого вказане приміщення поділено на приміщення № 101 та № 102 з присвоєнням адреси: АДРЕСА_2 (а. с.108 - 155 т. 3). 29 листопада 2013 року на підставі нотаріально посвідчених договорів купівлі-продажу приміщення № 101 та № 102 за адресою: АДРЕСА_2, ОСОБА_5 придбала ці приміщення. Законодавець, виключивши можливість апеляційного суду скасувати у такому випадку рішення суду з направленням справи на новий розгляд, не змінив положення статті 303 ЦПК України, згідно з якою апеляційний суд перевіряє законність та обґрунтованість рішення лише в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, та не наділив апеляційний суд правом скасувати рішення, після чого, залучивши таку особу до участі у справі, вирішити спір як суд першої інстанції. Скасування рішення в такому випадку не позбавляє права позивача на пред'явлення позову і до цієї особи. Інші доводи апеляційної скарги про те, що судом неповно з'ясовані обставини справи, висновки суду не відповідають обставинам справи, а також, що судом порушені норми матеріального права, судом апеляційної інстанції до уваги не приймаються з тих підстав, що ОСОБА_5 як власник спірного майна участі у розгляді справи не приймала та до неї позовні вимоги не заявлялися. У відповідності до статті 318 ЦПК України у зв'язку з тим, що апеляційна скарга ОСОБА_5 підлягає задоволенню з тих підстав, що судом вирішено питання про її права та обов'язки без залучення до розгляду справи, підлягає скасуванню рішення апеляційного суду Одеської області від 13 грудня 2016 року, ухвалене за результатами розгляду апеляційної скарги ОСОБА_1

АРГУМЕНТИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

(1)Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

У касаційній скарзі, поданій у липні 2017 року до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» просить скасувати рішення апеляційного суду Одеської області від 07 червня 2017 року, рішення апеляційного суду Одеської області від 13 грудня 2016 року та рішення Приморського районного суду м. Одеси від 18 травня 2016 року та передати справу на новий розгляд до суду першої інстанції, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга мотивована тим, що 07 червня 2017 року у судовому засіданні з розгляду справи судом апеляційної інстанції не встановлено факт належного повідомлення про час та місце розгляду справи відповідача у справі ТОВ «Еквенто». Апеляційна скарга ОСОБА_5 не надсилалася ТОВ «Еквенто» з перекладом на англійську мову з урахуванням тих обставин, що юридичну особу товариства зареєстровано у Великобританії. Крім того, суд не з'ясував, чи є об'єкти нерухомості по АДРЕСА_2, які придбала ОСОБА_5, ідентичними об'єкту по АДРЕСА_1, що передавалося в іпотеку.

(2) Позиція ОСОБА_5

У запереченні на касаційну скаргу ОСОБА_5 зазначає, що 11 квітня 2013 року розпорядженням Приморської районної адміністрації за № 201 на підставі листа ТОВ «Еквенто» затверджений висновок щодо технічної можливості поділу об'єкта нерухомого майна спірного нежитлового приміщення АДРЕСА_1, на підставі якого вказане приміщення поділено на приміщення № 101 та № 102 з присвоєнням адреси: АДРЕСА_2, що спростовує доводи касаційної скарги про розбіжність адрес об'єктів нерухомості. Позов щодо ТОВ «Еквенто» взагалі не мав розглядатися судом, оскільки підвідомчий господарському суду. Крім того, скасування судових рішень у справі не позбавляє позивача права звернутися до суду повторно із зазначенням належних відповідачів.

04 червня 2018 року справу передано до Верховного Суду.

Відповідно до пункту 4 розділу XIII Перехідних положень ЦПК України у редакції Закону України № 2147-VIII від 3 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Згідно частини третьої статті 3 ЦПК України провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно статті 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

Відповідно до частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції. Суд не обмежений доводами та вимогами касаційної скарги, якщо під час розгляду справи буде виявлено порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

За частиною першою статті 402 ЦПК України у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.

ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ

Оцінка аргументів учасників справи і висновків судів першої й апеляційної інстанцій

Касаційна скарга підлягає задоволенню.

Суди установили, що 21 липня 2006 року між АКБ «Райффайзенбанк Україна», правонаступником якого є ПАТ «ОТП Банк», та ОСОБА_1 укладений кредитний договір № ML-501/186/2006, за яким позичальник отримав кредит у розмірі 800 тис. доларів США.

З метою забезпечення виконання зобов'язань 21 липня 2006 року між сторонами укладений договір іпотеки № PML-501/186/2006, за яким ОСОБА_1 передав банку в іпотеку нерухоме майно, а саме: восьмикімнатну квартиру АДРЕСА_1, загальною площею 313,3 кв. м.

У подальшому ОСОБА_1 без згоди та відома іпотекодержателя реконструював квартиру. Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 29 листопада 2007 року за ОСОБА_1 визнано право власності на реконструйовану квартиру АДРЕСА_1 в нежиле офісне приміщення АДРЕСА_1, загальною площею 305,3 кв. м. У зв'язку з невиконанням ОСОБА_1 зобов'язань за договором кредиту ПАТ «ОТП Банк» у вересні 2009 року звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1, ОСОБА_2 та ТОВ «Альянс-Жилстрой» про стягнення заборгованості за договором кредиту.

Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 31 жовтня 2011 року з ОСОБА_1 стягнуто на користь банку заборгованість за кредитним договором № ML-501/186/2006 в розмірі 781 399 доларів 87 центів США, що в еквіваленті у національній валюті складає 6 233 226 грн 76 коп.

Постановою господарського суду Одеської області від 14 лютого 2012 року фізичну особу-підприємця ОСОБА_1 визнано банкрутом, у процесі ліквідаційної процедури нерухоме майно, а саме: офісне приміщення АДРЕСА_1 відчужено ліквідатором Хайло М. В. на користь ТОВ «Еквенто» на підставі договору купівлі-продажу від 16 серпня 2012 року, посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Савченко С. В. Постановою Вищого господарського суду України від 25 грудня 2012 року постанову господарського суду Одеської області від 14 лютого 2012 року скасовано та припинено процедуру банкрутства ФОП ОСОБА_1

11 квітня 2013 року розпорядженням Приморської районної адміністрації за № 201 на підставі листа ТОВ «Еквенто» затверджений висновок щодо технічної можливості поділу спірного нежитлового приміщення АДРЕСА_1, на підставі якого вказане приміщення поділено на приміщення № 101 та № 102 з присвоєнням адреси: АДРЕСА_2 (а. с.108 - 155 т. 3). 29 листопада 2013 року на підставі нотаріально посвідчених договорів купівлі-продажу приміщення № 101 та № 102 за адресою: АДРЕСА_2, ОСОБА_5 придбала ці приміщення.

Наведені у касаційній скарзі доводи представника ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» щодо порушення прав ТОВ «Еквенто» є безпідставними, оскільки за змістом статті 389 ЦПК України учасник справи має право оскаржити судові рішення в касаційному порядку з підстав неправильного застосування судами норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, що призвело до порушення прав заявника. ТОВ «Еквенто» є самостійним учасником справи та згідно частини третьої статті 13 ЦПК України може розпоряджатися своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. У порядку реалізації цього права ТОВ «Еквенто» не уповноважувало ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» оскаржити рішення апеляційного суду від імені ТОВ «Еквенто».

Щодо посилань у касаційній скарзі на те, що суд не з'ясував, чи є об'єкти нерухомості по АДРЕСА_2, які придбала ОСОБА_5, ідентичними об'єкту по АДРЕСА_1, що передавалося в іпотеку, необхідно зазначити, що тотожність вказаних об'єктів встановлено судами із розпорядження Приморської районної адміністрації від 11 квітня 2013 року № 201, яким затверджено висновок щодо технічної можливості поділу спірного нежитлового приміщення АДРЕСА_1 на приміщення № 101 та № 102 з присвоєнням адреси: АДРЕСА_2 (а. с.108 - 155 т. 3).

Таким чином, вказані доводи касаційної скарги є безпідставними.

Разом з тим, відповідно до частини першої статті 292 ЦПК України (в редакції, чинній на момент розгляду апеляційної скарги ОСОБА_5) сторони та інші особи, які беруть участь у справі, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їх права та обов'язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

За змістом указаної статті право на апеляційне оскарження мають особи, які не брали участі у справі, проте ухвалене судове рішення порушує відповідні права та обов'язки, якими такі особи наділені, завдає шкоди таким особам, що виражається в несприятливих наслідках для них.

Згідно із статтею 23 Закону України «Про іпотеку» у разі переходу права власності (права господарського відання) на предмет іпотеки від іпотекодавця до іншої особи, у тому числі в порядку спадкування чи правонаступництва, іпотека є дійсною для набувача відповідного нерухомого майна, навіть у тому випадку, якщо до його відома не доведена інформація про обтяження майна іпотекою. Особа, до якої перейшло право власності на предмет іпотеки, набуває статус іпотекодавця і має всі його права і несе всі його обов'язки за іпотечним договором у тому обсязі і на тих умовах, що існували до набуття ним права власності на предмет іпотеки.

Враховуючи те, що ОСОБА_5 придбала нерухомість, обтяжену іпотекою, у зв'язку з чим набула статусу іпотекодавця у порядку статті 23 Закону України «Про іпотеку», колегія суддів погоджується із висновками апеляційного суду про те, що рішенням суду першої інстанції про звернення стягнення на предмет іпотеки порушуються права ОСОБА_5, яка не залучена до участі у справі.

Вирішити питання про залучення ОСОБА_5 до участі у справі на стадії апеляційного провадження процесуальним законом не передбачено, а тому з огляду на те, що питання про належність складу учасників справи судом першої інстанції не вирішено, оскаржувані у справі судові рішення підлягають скасуванню у порядку статті 411 ЦПК України із передачею справи на новий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись статтями 411, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та гарантія» задовольнити.

Рішення Приморського районного суду м. Одеси від 18 травня 2016 року, рішення апеляційного суду Одеської області від 13 грудня 2016 року та рішення апеляційного суду Одеської області від 07 червня 2017 року скасувати, справу передати на новий розгляд до суду першої інстанції.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий В. С. Висоцька

Судді: А. О. Лесько

С.Ю. Мартєв

В. М. Сімоненко

С. П. Штелик