Постанова

Іменем України

27 листопада 2019 року

м. Київ

справа № 357/13278/16-ц

провадження № 61-25344св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Крата В. І.,

суддів: Дундар І. О., (суддя-доповідач), Журавель В. І., Краснощокова Є. В., Русинчука М. М.,

учасники справи:

позивач - акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк»,

відповідач - ОСОБА_1 ,

розглянув у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи касаційну скаргу акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк», яка підписана представником Сокуренко Євгеном Сергійовичем, на рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 29 травня 2017 року у складі Бондаренко О. В. та ухвалу апеляційного суду Київської області від 19 липня 2017 рокуу складі суддів: Приходька К. П., Голуб С. А., Сліпченка О. І.,

ВСТАНОВИВ

Історія справи

Короткий зміст позовних вимог

У листопаді 2016 року акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (далі - АТ КБ «ПриватБанк») звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором №б/н від 08 грудня 2008 року.

Позов мотивовано тим, що ПАТ КБ «ПриватБанк» є правонаступником прав та обов`язків ЗАТ КБ «ПриватБанк».

При укладанні договору відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою» та «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті, складає між ним та банком Договір, що підтверджується підписом у заяві.

Позивачем виконано умови договору, а відповідач в свою чергу порушив умови договору, чим спричинив заборгованість, яка станом на 06 листопада 2016 року становить 29 616,03 грн та складається з: заборгованості за кредитом - 2 911,04 грн, заборгованості по процентам за користування кредитом - 22 156,61 грн, заборгованості за пенею та комісії - 2 900,00 грн., а також штрафи відповідно до пункту 8.6 Умов та правил надання банківських послуг: штраф фіксована частина - 250,00 грн. та штраф процентна складова - 1 398,38 грн.

Просив стягнути з відповідача заборгованість за кредитом в сумі 29 616,03 грн. та витрати по сплаті судового збору в розмірі 1 378,00 грн.

Короткий зміст рішень судів першої та апеляційної інстанцій

Рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 29 травня 2017 року, яке залишено без змін ухвалою апеляційного суду Київської області від 19 липня 2017 року, у задоволені позовних вимог АТ КБ «ПриватБанк»відмовлено.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції з висновком якого погодився суд апеляційної інстанції виходили з того, що відповідачем порушуються умови договору, але позивач порушив строк позовної давності; позивачем не доведено, що даний строк переривався платежами відповідача в рахунок погашення заборгованості.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

У серпні 2017 року АТ КБ «ПриватБанк» засобами поштового зв`язку подало до Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ касаційну скаргу, яка підписана представником Сокуренко Є. С . , у якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та рішення апеляційного суду і передати справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

Касаційна скарга мотивована тим, що суди необґрунтовано відмовили у задоволенні позовних вимог, оскільки не врахували висновку Верховного Суду України, викладеному у постанові від 02 грудня 2015 року у справі № 6-249цс15. Проценти за кредитом та пеня за процентами підлягають стягненню із відповідача у межах позовної давності.Судами належним чином не досліджено право на отримання процентів за користування чужим и грошовими коштами та відповідальності за порушення умов зобов`язання. Оскільки умовами кредитного договору встановлені окремі самостійні зобов`язання, які деталізують обов`язок боржника повернути борг частинами та встановлюють самостійну відповідальність за невиконання цього обов`язку, то право кредитора вважається порушеним з моменту недотриманих боржником строку погашення кожного чергового траншу, а відтак і початок перебігу позовної давності за кожний черговий платіж починається з моменту порушення строку його погашення.

Позиція інших учасників справи

У грудні 2017 року ОСОБА_1 подала до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ заперечення на касаційну скаргу, в якому просить відхилити касаційну скаргу, а рішення Білоцерківського міськрайонного суду від 29 травня 2017 року та ухвалу апеляційного суду Київської області від 19 липня 2017 року без змін.

Рух справи в суді касаційної інстанції

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 10 листопада 2017 року відкрито касаційне провадження у даній справі, витребувано цивільна справа № 357/13278/16-ц із суду першої інстанції.

У грудні 2017 року матеріали цивільної справи надійшли до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Підпунктом 4 пунктом 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України у редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

У статті 388 ЦПК України зазначено, що судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

У травні 2018 року цивільна справа № 357/13278/16-ц надійшла до Верховного Суду.

13 червня 2019 року матеріали цивільної справи передані судді-доповідачу Дундар І. О.

Ухвалою Верховного Суду від 11 листопада 2019 року справу призначено до судового розгляду.

Позиція Верховного Суду

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Суди встановили, що відповідно до укладеного договору б/н від 08 грудня 2008 року ОСОБА_1 отримав кредит ПАТ КБ «Приватбанк» у розмірі 3 000,00 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

Як свідчить тлумачення статті 526 ЦК України цивільне законодавство містить загальні умови виконання зобов`язання, що полягають у його виконанні належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Це правило є універсальним і підлягає застосуванню як до виконання договірних, так і недоговірних зобов`язань. Недотримання умов виконання призводить до порушення зобов`язання.

Наслідки прострочення позичальником повернення позики визначено у частині другій статті 1050 ЦК України. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Настання строку виконання зобов`язання обумовлює початок перебігу позовної давності.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У пунктах 91-93 постанови Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12-ц відступлено від висновку Верховного Суду України, викладеного у постанові від 2 грудня 2015 року у справі № 6-249цс15, та зроблено висновок, що після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Якщо кредитний договір встановлює окремі зобов`язання, які деталізують обов`язок позичальника повернути борг частинами та передбачають самостійну відповідальність за невиконання цього обов`язку, то незалежно від визначення у договорі строку кредитування право кредитодавця вважається порушеним з моменту порушення позичальником терміну внесення чергового платежу. А відтак, перебіг позовної давності стосовно кожного щомісячного платежу у межах строку кредитування згідно з частиною п`ятою статті 261 ЦК України починається після невиконання чи неналежного виконання (зокрема, прострочення виконання) позичальником обов`язку з внесення чергового платежу й обчислюється окремо щодо кожного простроченого платежу.

Встановлення строку кредитування у кредитному договорі, що передбачає внесення позичальником щомісячних платежів, має значення не для визначення початку перебігу позовної давності за вимогами кредитодавця щодо погашення заборгованості за цим договором, а, насамперед, для визначення позичальнику розміру щомісячних платежів. Відтак, за вказаних умов початок перебігу позовної давності не можна визначати окремо для погашення всієї заборгованості за договором (зі спливом строку кредитування) і для погашення щомісячних платежів (після несплати чергового такого платежу).

З наданого позивачем розрахунку вбачається, що заборгованість за договором станом на 06 листопада 2016 року становить 29 616,03 грн та складається з: заборгованості за кредитом - 2 911,04 грн, заборгованості по процентам за користування кредитом - 22 156,61 грн, заборгованості за пенею та комісії - 2 900,00 грн, а також штрафи відповідно до пункту 8.6 Умов та правил надання банківських послуг: штраф фіксована частина - 250,00 грн та штраф процентна складова - 1 398,38 грн.

На підставі частини першої статті 264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог за спливом строку позовної давності, суд першої інстанції виходив з того, що остання оплата відповідачем проведена 20 січня 2012 року, тому перебіг позовної давності розпочинається саме з цього часу до 20 січня 2015 року, переривання строку позовної давності відсутнє.

Відповідно до частини четвертої статті 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

В заяві від 30 березня 2017 рокувідповідач просив про застосування позовної давності.

В обґрунтування позовних вимог АТ КБ «Приватбанк» надав анкету-заяву відповідача від 08 грудня 2008 року, в якій зазначений номер карти - НОМЕР_1 , кредитний ліміт 3000 грн., базова процентна ставка - 2,5 %, розмір штрафних санкцій.

Крім того, позивачем наданий розрахунок заборгованості за договором від 08 грудня 2008 року, укладеного між Приватбанком та клієнтом ОСОБА_1 , станом на 06 листопада 2016 року.

В той же час в матеріалах справи наявні виписки по двох карткових рахунках на ім`я відповідача ОСОБА_1 - № НОМЕР_2 за період з 20 січня 2012 року по 25 квітня 2014 року та № 5577 8188 за період з 08 грудня 2008 року по 31 березня 2017 року, з яких вбачається здійснення відповідачем прибутково-витратних операцій по обом кредитним картам до 25 квітня 2014 року.

За змістом частини першої статті 303 ЦПК України, в редакції на час розгляду справи в судах першої та апеляційної інстанцій, під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Апеляційний суд на зазначені обставини уваги не звернув, не з`ясував за який період нарахована заборгованість і який початок перебігу позовної давності; не перевірив та не встановив за який період нараховані відсотки за кредитним договором та пеня, не з`ясував чи були вчинені відповідачем дії, які свідчать про переривання позовної давності та дійшов передчасного висновку про залишення без змін рішення суду першої інстанції.

Суд касаційної інстанції позбавлений процесуальної можливості встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені судами попередніх інстанцій, з огляду на положення статті 400 ЦПК України.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

Таким чином, доводи касаційної скарги дають підстави для висновку, що судове рішення суду апеляційної інстанції ухвалене з порушенням норм процесуального права, що унеможливило встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи. У зв`язку з наведеним, колегія суддів вважає необхідним касаційну скаргу задовольнити частково, оскаржене рішення апеляційного суду скасувати, справу передати на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Керуючись статтями 400, 411, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк», яка підписана представником Сокуренко Євгеном Сергійовичем задовольнити частково.

Ухвалу апеляційного суду Київської області від 19 липня 2017 року скасувати.

Справу № 357/13278/16-ц направити на новий розгляд до апеляційного суду.

З моменту прийняття постанови суду касаційної інстанції ухвала апеляційного суду Київської області від 19 липня 2017 року втрачає законну силу.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

ГоловуючийВ. І. Крат
Судді: І. О. Дундар
В. І. Журавель Є. В. Краснощоков
М. М. Русинчук