22-ц/812/435/19Справа №484/1195/17
Провадження № 22ц/812/435/19
ПОСТАНОВА

Іменем України

20 березня 2019 року м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Миколаївського апеляційного суду у складі:

головуючого: Бондаренко Т.З.,

суддів: Крамаренко Т.В., Темнікової В.І.,

із секретарем судового засідання - Цуркан І.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу

Державної судової адміністрації України

(далі -ДСА України)

на ухвалу Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 27 грудня 2018 року, постановлену під головування судді Закревського В.І. за заявою

Державної судової адміністрації України

про виправлення помилки, допущеної при оформленні виконавчого документа та поновлення строку на пред'явлення виконавчого документу до виконання по цивільній справі за позовом

ОСОБА_1

до ОСОБА_2 про стягнення аліментів,-

В С Т А Н О В И Л А

У квітні 2017 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів.

Рішенням Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 17 травня 2017 року позов задоволено. З ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 стягнуто аліменти на утримання доньки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та доньки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 в розмірі 1/3 частки всіх видів заробітку (доходу) ОСОБА_2 щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 24 квітня 2017 року та до досягнення старшої дитиною повноліття, та в дохід держави - витрати на сплату судового збору у сумі 640 грн.

На підставі судового рішення видано виконавчі листи, у тому числі, лист про стягнення судового збору в дохід держави, який повернуто Первомайським міськрайонним відділом державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Миколаївської області (далі - Первомайського МР ВДВС ГТУЮ Миколаївської області) Державній судовій адміністрації України без прийняття до виконання повідомленням від 14 вересня 2017 року.

01 серпня 2018 року ДСА України звернулася до суду з заявою про виправлення помилки, допущеної при оформленні виконавчого документа та поновлення строку для пред'явлення виконавчого документа до виконання, мотивуючи заяву тим, що у виконавчому документі не зазначено реєстраційний номер облікової картки платника податків або серія та номер паспорта - фізичної особи, що стало підставою для повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання.

Крім цього ДСА України, як стягувач пропустила строк пред'явлення виконавчого документу про стягнення судового збору до виконання через велику завантаженість та його повернення, а тому просила про його поновлення.

Ухвалою Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 27 грудня 2018 року у задоволенні заяви ДСА України відмовлено.

В апеляційній скарзі стягувач ДСА України просить скасувати судове рішення, та ухвалити нове, яким задовольнити вимоги ДСА України, посилаючись на безпідставність такого рішення суду, через неповне з'ясування судом усіх обставин справи та порушення ним норм процесуального права та невірне застосування норм матеріального права.

Правом на відзив на апеляційну скаргу учасники справи не скористалися.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи і перевіривши наведені в заяві доводи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відмовляючи у задоволенні заяви, суд виходив з того, що при видачі виконавчого листа судом не було допущено помилки. Крім того, ДСА України не надано доказів на підтвердження поважності причин пропуску строку для пред'явлення виконавчого листа до виконання.

З такими висновками суду погодитися не можна, виходячи з такого.

За частинами 2, 3 статті 368 ЦПК України (що діяли на момент видачі виконавчого документу) визначено, що за кожним судовим рішенням, яке набрало законної сили видається один виконавчий лист, в тому числі, окремо виконавчий лист щодо стягнення судового збору.

Відповідно до п.п.3,4 ч.1 ст.4 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції чинній на день видачі виконавчого листа), у виконавчому документі, крім іншого, зазначаються: повне найменування (для юридичних осіб) або прізвище, ім'я та, за наявності, по батькові (для фізичних осіб) стягувача та боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або адреса місця проживання чи перебування (для фізичних осіб), дата народження боржника - фізичної особи; ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань стягувача та боржника (для юридичних осіб - за наявності); реєстраційний номер облікової картки платника податків або серія та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання в установленому порядку відмовилися від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку в паспорті) боржника (для фізичних осіб - платників податків).

Крім того, згідно абзацу 9 частини 1 статті 4 Закону України «Про виконавче провадження» у виконавчому документі можуть зазначатися інші дані (якщо вони відомі суду чи іншому органу (посадовій особі), що видав виконавчий документ), які ідентифікують стягувача та боржника чи можуть сприяти примусовому виконанню рішення, зокрема місце роботи боржника - фізичної особи, місцезнаходження майна боржника, реквізити рахунків стягувача і боржника, номери їх засобів зв'язку та адреси електронної пошти.

Стягувачем по відшкодуванню судового збору у відповідності до змін, що внесені до ч.4 ст.15 Закону України «Про виконавче провадження» на підставі абзацу «в» підпункту 35 пункту 3 розділу III «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про Вищу раду правосуддя», які набрали чинності 5 січня 2017 року, визначено Державну судову адміністрацію України.

З матеріалів справи вбачається, що 17 травня 2017 року при ухваленні рішення Первомайським міськрайонним судом Миколаївської області з відповідача в дохід держави стягнуто 640 грн. судового збору (а.с.27).

До суду надано копію паспорту ОСОБА_2, із якої вбачається що в особливих відмітках значиться про його права щодо здійснення будь-яких платежів за серією та номером паспорта ( а.с.20).

17 липня 2017 року судом видано виконавчий лист щодо стягнення з ОСОБА_2 в дохід держави 640 грн. ( а.с.39), який було пред'явлено до виконання у строк, встановлений ч. 1 ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження».

Повідомленням Первомайського МР ВДВС ГТУЮ Миколаївської області від 14 вересня 2017 року виданий виконавчий документ та повернуто Державній судовій адміністрації України без прийняття до виконання на підставі п.6 ч.4 ст.4 Закону України «Про виконавче провадження», в зв'язку з тим, що у ньому не зазначено РНОКПП боржника (а.с.40).

Однак, при видачі вказаного виконавчого листа, судом першої інстанції за наявних в матеріалах відомостей щодо боржника зазначено його паспортні дані.

Відповідно до частини другої статті 32 Конституції України й частини першої статті 302 ЦК України не допускається збирання, зберігання, використання та поширення конфіденційної інформації про особу без її згоди, крім випадків, визначених законом.

Офіційне тлумачення вказаного положення Конституції України міститься в Рішенні Конституційного Суду України від 20 січня 2012 року №2-рп/2012, відповідно до пункту 1 якого збирання, зберігання, використання та поширення конфіденційної інформації про особу без її згоди державою, органами місцевого самоврядування, юридичними або фізичними особами є втручанням в її особисте та сімейне життя, таке втручання допускається винятково у випадках, визначених законом, і лише в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та прав людини.

Вимоги до змісту виконавчого листа встановлені частиною першою статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» ( в редакції чинній на час видачі виконавчого листа). В пункті 3 цієї статті передбачено, що, зокрема зазначається індивідуальний ідентифікаційний номер боржника у виконавчому документі або серія та номер його паспорту.

Враховуючи наведене, відсутні підстави вважати, що виконавчий лист містить помилки, тому районний суд обґрунтовано відмовив в задоволенні вимоги про виправлення помилки у виконавчому документі.

Статтею 18 ЦПК України встановлено, що судові рішення, що набрали законної сили, обов'язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною радою України, - і за її межами (ч.1), і що невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом (ч.2).

Аналогічна за змістом норма міститься у ст.14 ЦПК України в редакції, яка була чинною на час видачі виконавчого документу.

Згідно ст. 433 ЦПК України у разі пропуску строку для пред'явлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути пред'явлений до виконання.

Виконавчий лист, що є об'єктом судового розгляду, було пред'явлено до виконання у строк, встановлений ч. 1 ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження», проте був повернутий без прийняття до виконання, з вищезазначених підстав.

Звертаючись до суду з даною заявою ДСА України, як підставу для поновлення строку для пред'явлення виконавчого листа до виконання зазначала про велику завантаженість та стислі строки пред'явлення документу до виконання.

З наведеного випливає, що причини пропуску строку для пред'явлення виконавчого документу до виконання є поважними.

Отже, суд першої інстанції безпідставно відмовив ДСА України в поновленні строку.

Крім того, вина стягувача у поверненні, виданого судом першої інстанції виконавчого документа без прийняття до виконання, взагалі відсутня.

Приймаючи остаточне рішення по справі, колегія суддів враховує те, що Конституційний Суд України неодноразово зазначав, що виконання судового рішення є невід'ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (пункт 2 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 13 грудня 2012 року № 18-рп/2012); невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом (пункт 3 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 25 квітня 2012 року № 11-рп/2012).

Проаналізувавши зазначені обставини по справі у їх сукупності, колегія суддів вважає, що ухвалу суду в частині відмови в задоволенні вимоги про поновлення строку слід скасувати та постанови нову про часткове задоволення заяви ДСА України.

Доводи боржника про фактичне виконання судового рішення та внесення до державного бюджету 640 грн. визначеного судом судового збору не є перешкодою для наведених висновків, а має бути враховано заявником при вирішенні питання щодо пред'явлення виконавчого листа до виконання.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 376, 381, 382 ЦПК України, колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А

Апеляційну скаргу Державної судової адміністрації України задовольнити частково.

Ухвалу Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 27 грудня 2018 року в частині відмови в задоволенні вимоги про поновлення строку на пред'явлення виконавчого документа до виконання скасувати та ухвалити в цій частині нове судове рішення.

Поновити строк для пред'явлення до виконання виконавчого листа Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 27 грудня 2017 року, виданого 17 липня 2017 року у справі №484/1195/17 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів в частині стягнення судового збору.

В іншій частині вказану ухвалу залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно з дня її прийняття, але може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду за наявності, передбачених ст. 389 ЦПК України підстав протягом 30 днів з дня складання повного тексту постанови 22 березня 2019 року.

Судді: Т.З.Бондаренко

Т.В.Крамаренко

В.І.Темнікова