Єдиний унікальний номер 243/1485/19 Номер провадження 22-ц/804/1782/19

Суддя-доповідач Никифоряк Л.П
Головуючий у 1 інстанції: Кузнецов Р.В.
__________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

Іменем У К Р А Ї Н И

26 червня 2019 року Донецький апеляційний суд колегією суддів у складі:

Суддів Никифоряка Л.П. (доповідач), Азевича В.Б., Новікової Г.В.,

розглянувши в м. Бахмут цивільну справу без повідомлення учасників справи що виникла з трудових правовідносин за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Українська залізниця» про стягнення нарахованої але не виплаченої заробітної плати, компенсації за невикористану відпустку, вихідної допомоги при звільненні, компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати та середнього заробітку за час затримки розрахунку, в якій подано апеляційну скаргу Акціонерним товариством «Українська залізниця» на рішення Слов`янського міськрайонного суду від 03 травня 2019 року,

В С Т А Н О В И В:

У лютому 2019 року ОСОБА_1 звернувся в суд з позовною заявою в якій викладено вимоги до Регіональної філії «Донецька залізниця» структурного підрозділу «Донецька дирекція залізничних перевезень» акціонерного товариства «Українська залізниця» /надалі Українська залізниця/ про стягнення заборгованості по заробітній платі з 15 березня 2017 року по 11 липня 2017 року в розмірі 13 325,20грн, компенсації за невикористану відпустку в розмірі 7 659,66грн, вихідної допомоги при звільненні в розмірі 6 597,23грн, середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні по день ухвалення судового рішення та компенсації втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати станом на момент ухвалення рішення. Існування такої заборгованості позивач пов`язував із неналежним виконанням з боку відповідача вимог трудового законодавства, згідно якого, в день звільнення роботодавець повинен був виплатити всі суми, що належали звільненому працівнику, однак цього не зробив.

У відзиві від 05 квітня 2019 року відповідач не ставив під сумнів обставини щодо роботи ОСОБА_1 інспектором сектору по збереженню парку вантажних вагонів структурного підрозділу «Донецька дирекція залізничних перевезень» в регіональній філії «Донецька залізниця» Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця», при цьому заперечував обставини щодо існування заборгованості по заробітній платі ОСОБА_1 вказуючи, що за період з березня 2017 року відсутні відомості щодо фактично відпрацьованого часу, нарахування та виплати заробітної плати через те, що місце роботи працівника знаходиться на території що тимчасово непідконтрольна Україні та існування форс-мажорних обставин.

Рішенням Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 03 травня 2019 року позовні вимоги задоволено частково. Стягнуто з Української залізниці на користь позивача заборгованість у розмірі 35 132,29грн, а саме заборгованість по заробітній платі за період з квітня 2017 року по липень 2017 року в розмірі 16 980,16грн, заборгованість за невикористані 32 дні відпустки в розмірі 7 659,66грн, вихідну допомогу в розмірі 6 597,23грн, компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати у розмірі 3 895,24грн та вирішено питання про судовий збір. В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Суд першої інстанції виходив з того, що підтверджені обставини з приводу роботи Волошко ОСОБА_2 . в Українській залізниці та відповідачем не спростовані обставини щодо наявності у ОСОБА_1 сум заборгованості.

В апеляційній скарзі Українська залізниця просила скасувати рішення в частині задоволених позовних вимог. В обґрунтування скарги заявник посилався на те, що безпосереднє місце роботи ОСОБА_1 належить до території тимчасово непідконтрольної Україні та з 20 березня 2017 року адміністративна будівля та виробничі об`єкти захоплені невідомими особами, з огляду на що, відсутній доступ до документації та наведені обставини згідно висновку Торгово-промислової палати України є форс-мажорними і такими через які було звільнено працівників, в тому числі і ОСОБА_1 . Заявник стверджував про те, що через наведені обставини він з 20 березня 2017 року не має об`єктивної можливості перевірити факт виконання позивачем своїх професійних обов`язків та виконати свої зобов`язання за трудовим договором.

В ході судового розгляду встановлено такі обставини, які підтверджені належними та допустимими доказами.

ОСОБА_1 з 08 серпня 2016 року був прийнятий на посаду інспектора сектору по збереженню парку вантажних вагонів структурного підрозділу «Донецька дирекція залізничних перевезень» в регіональній філії «Донецька залізниця» Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» /копія трудової книжки а.с.8-12/.

11 липня 2017 року ОСОБА_1 звільнено на підставі пункту 1 статті 40 КЗпП України /копія наказу № 2961/ДН-ос від 10 липня 2017 року /а.с.13/.

Відповідно до розрахунку заробітної плати та відомостей з пенсійного фонду ОСОБА_1 нараховані такі суми:

- за березень 2017 року нарахована до оподаткування заробітна плата в розмірі 4 930,87грн та сума до виплати становить 3 994,00грн;

- за квітень 2017 року нарахована до оподаткування заробітна плата в розмірі 3 766,19грн та сума до виплати становить 3 050,62грн;

- за травень 2017 року нарахована до оподаткування заробітна плата в розмірі 3 766,19грн та сума до виплати становить 3 050,62грн;

- за червень 2017 року нарахована до оподаткування заробітна плата в розмірі 3 766,19грн та сума до виплати становить 3 050,62грн;

- за липень 2017 року нарахована до оподаткування заробітна плата в розмірі 14 436,23грн та сума до виплати становить 11 759,32грн, з яких 7 659,66грн компенсація за невикористану відпустку та 6 597,23грн вихідна допомога /копія розрахунку заробітної плати а.с.14-18, 20/.

Згідно Висновку торгово-промислової палати України № 126/2/21-10.2 від 16 січня 2018 року втрата контролю і доступу ПАТ «Українська залізниця» до виробничих потужностей та іншого майна, в тому числі до табелів обліку робочого часу, щодо структурного підрозділу «Донецька дирекція залізничних перевезень» починаючи з 20 березня 2017 року позбавило можливості ПАТ «Українська залізниця» виконати зобов`язання перед звільненими працівниками і провести розрахунок, що вказує на існування форс-мажорних обставин та свідчить про відсутність вини Товариства /а.с.66-98/.

Перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно частини 1 статті 21 Закону України «Про оплату праці» працівник має право на оплату своєї праці відповідно до актів законодавства і колективного договору на підставі укладеного трудового договору.

Статтею 116 КЗпП України передбачено, що при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок.

Задовольняючи частково позовні вимоги ОСОБА_1 , суд обґрунтовано виходив із того, що відповідач, в порушення вимог ст. 116 КЗпП України не провів розрахунок з позивачем при звільненні.

Заперечуючи проти позову відповідач посилався на те, що безпосереднє місце роботи позивача знаходиться в зоні проведення воєнних дій на території тимчасово непідконтрольній Україні та саме ця обставина призвела до порушення прав позивача щодо своєчасного розрахунку при звільненні та свідчить про відсутність вини в діях Української залізниці, оскільки відсутні відомості щодо виходів, відпрацьованого часу та фактично виконуваної працівником роботи.

Суд першої інстанції відхилив посилання відповідача на обставини з приводу відсутності даних щодо роботи ОСОБА_1 та обґрунтовано вважав що, обов`язок здійснювати облік робочого часу, нарахування та виплату заробітної плати, інших виплат, належних працівникові, а так само вести бухгалтерський, податковий облік покладено на працедавця, та саме останній повинен забезпечити неухильне виконання вимог трудового законодавства України.

Доводи апеляційної скарги про відсутність первинної документації, що унеможливлює нарахування заробітної плати та інших виплат, не можуть бути підставою для скасування рішення, оскільки заробітна плата була нарахована, про що відповідач надав відповідні відомості та нарахування.

Розрахунки заробітної плати ОСОБА_1 за оскаржуваний період є належними, допустимими та прийнятними доказами що оцінені судом першої інстанції з дотриманням вимог чинного законодавства.

Тому рішення в частині наявності правових підстав для стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості по заробітній платі (в тому числі за період простою), вихідна допомога при звільненні та компенсація за невикористану відпустку, що відповідає встановленим у справі фактичним обставинам, вимогам матеріального і процесуального права і підстав для його скасування немає.

Фактично доводи апеляційної скарги за своєю суттю є ідентичними тому що було викладено у відзиві на позовну заяву та зазначені доводи були предметом перевірки судом першої інстанції який дійшов обґрунтованого та законного висновку.

Саме з такого розуміння вищезазначених обставин та норм матеріального права виходить суд апеляційної інстанції, та вважає що суд першої інстанції виконав вимоги закону про законність рішення суду, висновки суду в частині задоволення позовних вимог здійсненні з дотриманням норм матеріального права, що відповідно до статті 375 ЦПК України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а судового рішення без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381-383 ЦПК України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Українська залізниця» залишити без задоволення.

Рішення Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 03 травня 2019 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня прийняття та касаційному оскарженню не підлягає.

Повне судове рішення складено 26 червня 2019 року.

Судді: