ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Постанова

Іменем України

Справа № 640/19094/15-ц

Провадження № 22-ц/818/435/19

18 березня 2019 року

м. Харків

Харківський апеляційний суд в складі колегії:

головуючого - Сащенко І.С.

суддів - Овсяннікової А.І., Тичкової О.Ю.,

за участю секретаря Бойко А.О.,

учасники справи:

позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю «Порше Мобіліті»

відповідачі - ОСОБА_1, ОСОБА_2,

розглянув у відкритому судовому засіданні в місті Харкові в режимі відеоконференції апеляційну скаргу ОСОБА_2 в особі представника ОСОБА_3 на рішення Київського районного суду м. Харкова від 21 грудня 2016 року (суддя Губська Я.В.)

по цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Порше Мобіліті» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет застави,

за зустрічним позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Порше Мобіліті» про визнання кредитного договору частково недійсним та зобов'язання вчинити певні дії,

встановив:

10.11.2015 року товариство з обмеженою відповідальністю «Порше Мобіліті» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет застави, мотивуючи свої вимоги тим, що 08.01.2013 року між сторонами був укладений кредитний договір, відповідно до умов якого позивач надав відповідачці кредит у розмірі 112422,28 грн., що еквівалентно 13965,50 доларів США, та суму додаткового кредиту у розмірі 32073,20 грн., що еквівалентно 3984,25 доларів США, зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 9,90 % на рік, із терміном повернення кредиту до 15.01.2018 року. Кредит був наданий відповідачці для придбання автомобіля марки Volkswagen, модель Polo Sedan, 2012 року випуску та оплати страхових платежів.

Крім того, між сторонами був укладений договір застави транспортного засобу, відповідно до умов якого відповідачка надала у заставу позивачу автомобіль марки Volkswagen, модель Polo Sedan, державний номер НОМЕР_1, що належить їй на праві власності. Відповідачка у повному обсязі умови договору не виконує, грошові кошти на сплату кредиту не вносить.

Уточнивши позовні вимоги ТОВ «Порше Мобіліті» просило: в рахунок погашення заборгованості ОСОБА_1 перед ТОВ «Порше Мобіліті» за кредитним договором № 50007261 від 08.01.2013 року в загальному розмірі станом на 27.10.2015 року в сумі 244622,64 грн. звернути стягнення на предмет застави - автомобіль марки Volkswagen, модель Polo Sedan з об'ємом двигуна 1598 куб.см., 2012 року виробництва, кузов НОМЕР_3, державний номер НОМЕР_1, що належить станом на теперішній час ОСОБА_2, шляхом продажу вказаного автомобіля з публічних торгів відповідно до положень Закону України «Про виконавче провадження», а також вирішити питання про судові витрати по справі.

Відповідач ОСОБА_1, заперечуючи проти позовних вимог, звернулась до суду з зустрічним позовом до ТОВ «Порше мобіліті» та просила: визнати недійсним положення кредитного договору в частині визначення грошового еквіваленту суми кредиту та суми додаткового кредиту в іноземній валюті, визначення платежів за кредитним договором за відповідним обмінним курсом, що застосовується до еквіваленту суми кредиту в доларах США, зазначеному в договорі відповідно до ст. 1.3. Загальних умов кредитування; визнати недійсними п.п. 1.3,1.3.1,1.3.2., 8.1.,8.2.,8.3. Загальних умов кредитування, графік погашення кредиту, які є додатком до кредитного договору; зобов'язати ТОВ «Порше Мобіліті» здійснити перерахунок всіх платежів та банківських операцій, що були проведені між сторонами кредитного договору у гривні, без визначення грошового еквіваленту суми кредиту та додаткового кредиту в іноземній валюті та без врахування відповідного обмінного курсу, який застосовувався до еквіваленту суми кредиту у доларах США, відповідно до п.1.3. Загальних умов кредитування.

В обґрунтування своїх зустрічних вимог ОСОБА_1 зазначила, що договір кредиту, укладений між нею та ТОВ «Порше Мобіліті» є споживчим кредитом, який суперечить ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів», що є підставою для його недійсності за вимогами ст. 203 ЦК України. Крім того, вказує, що п.п. 8.1, 8.2.,8.3. Загальних умов кредитування суперечать ст. 61 Конституції України, ст. 549 ЦК України, що є підставою для визнання їх недійсними відповідно до ст. 203 ЦК України.

В судовому засіданні представник ТОВ «Порше Мобіліті» уточнені позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити, проти задоволення зустрічного позову заперечував.

Представник ОСОБА_1 в судовому засіданні, заперечуючи проти позовних вимог ТОВ «Порше Мобіліті», просила задовольнити зустрічні вимоги ОСОБА_1

Відповідач за основним позовом - ОСОБА_2 в судове засідання не з'явився.

Рішенням Київського районного суду м. Харкова від 21 грудня 2016 року позовні вимоги ТОВ «Порше Мобіліті» - задоволено частково. Постановлено в рахунок погашення заборгованості ОСОБА_1 перед ТОВ «Порше Мобіліті» за кредитним договором № 50007261 від 08.01.2013 року в загальному розмірі станом на 27.10.2015 року в сумі 217838,64 грн. звернути стягнення на предмет застави - автомобіль марки Volkswagen, модель Polo Sedan з об'ємом двигуна 1598 куб.см., 2012 року виробництва, кузов НОМЕР_3, державний номер НОМЕР_1, з визначеною ціною 132261, 50 грн. згідно п.1.1. договору застави від 09.01.2013 року та погодженої між сторонами, що належить станом на теперішній час ОСОБА_2, шляхом продажу вказаного автомобіля з публічних торгів відповідно до положень Закону України «Про виконавче провадження»; стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Порше Мобіліті» суму штрафу в розмірі 13226,15 грн. згідно п.4.1.2. договору застави від 09.01.2013 року; стягнути з ОСОБА_1, ОСОБА_2 на користь ТОВ «Порше Мобіліті» понесені витрати по оплаті судового збору пропорційно від задоволеної частини в розмірі 1732,94 грн. з кожного. В задоволенні зустрічних позовних вимог ОСОБА_1 - відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції ОСОБА_2, в особі представника ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення скасувати та постановити нове, яким у задоволенні позову ТОВ «Порше Мобіліті» відмовити.

Скарга мотивована неповним з'ясуванням судом обставин справи, порушенням норм матеріального та процесуального права. Зазначає, що судом не було з'ясовано обставини переходу права власності на предмет застави; не досліджено умови кредитного договору щодо надання грошових коштів у іноземній валюті, строків погашення тощо. Не зазначено складових заборгованості. Крім того, стягуючи одночасно пеню і штрафи за договором, суд допустив подвійне стягнення неустойки.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1, в особі представника ОСОБА_4 просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін. Зазначає, що суд обґрунтовано вважав, що дія застави зберіглась при купівлі спірного автомобіля відповідачем ОСОБА_2, тому дійшов правильного висновку про звернення стягнення на предмет застави в рахунок погашення заборгованості ОСОБА_1 перед ТОВ «Порше Мобіліті».

У відзиві на апеляційну скаргу ТОВ «Порше Мобіліті» просить апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, вважає рішення суду першої інстанції законним та обґрунтованим. Просить вирішити питання розподілу судових витрат.

Вислухавши доповідь судді, пояснення осіб, що з'явилися, вивчивши апеляційну скаргу та матеріали справи, судова колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Згідно із частинами 1, 2 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Встановлено, що 08.01.2013 року між ТОВ «Порше Мобіліті» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 50007261, згідно з умовами якого позивач надав відповідачу кредит у розмірі 112422,28 грн., що еквівалентно 13965,50 доларів США, та суму додаткового кредиту у розмірі 32073,20 грн., що еквівалентно 3984,25 доларів США, зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 9,90 % на рік, із терміном повернення кредиту до 15.01.2018 року.

Зобов'язання ОСОБА_1 перед ТОВ «Порше Мобіліті» за цим кредитним договором забезпечено договором застави від 09.01.2013 року, згідно з умовами якого відповідачка надала в заставу автомобіль марки Volkswagen, модель Polo Sedan з об'ємом двигуна 1598 куб.см., 2012 року виробництва, кузов НОМЕР_3, державний номер НОМЕР_1, що належав відповідачці на праві власності.

Згідно з пунктом 1.1 договору застави за домовленістю сторін заставна вартість предмета застави становить 132261,50 грн.

Пунктом 2.1.1 договору застави визначено, що у разі невиконання заставодавцем зобов'язань за договором, зазначеним в пункті 1.3 цього договору - заставодержатель має право задовольнити за рахунок предмета застави свої вимоги у порядку, зазначеному у розділі 5 цього договору, у повному обсязі, включаючи основну суму боргу, проценти за користуванням кредитом, відшкодування збитків, завданих простроченням виконання, неустойки, необхідні витрати на отримання предмета застави та його реалізацію.

ОСОБА_1 належним чином умов кредитного договору не виконувала, з огляду на що станом на 27 жовтня 2015 року її заборгованість перед ТОВ «Порше Мобіліті» становила 244622,64 грн.

Згідно з інформацією бази даних Єдиного державного реєстру МВС України предмет застави перебуває у власності ОСОБА_2 ( а.с. 140 т. 1 ).

Відповідно до частин першої, другої статті 20 Закону України «Про заставу» заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави у разі, якщо в момент настання терміну виконання зобов'язання, забезпеченого заставою, воно не буде виконано, якщо інше не передбачено законом чи договором.

Згідно з частиною першою статті 589 ЦК України в разі невиконання зобов'язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави.

Звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду, якщо інше не встановлено договором або законом. Заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, коли зобов'язання не буде виконано у встановлений строк (термін), якщо інше не встановлено договором або законом (частини перша, друга статті 590 ЦК України).

Застава зберігає силу, якщо за однією з підстав, зазначених в законі, майно або майнові права, що складають предмет застави, переходять у власність іншої особи (частина перша статті 27 Закону України «Про заставу»).

Суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про задоволення позовних вимог в частині звернення стягнення на предмет застави в рахунок погашення заборгованості ОСОБА_1 перед ТОВ «Порше Мобіліті» за кредитним договором № 50007261 від 08.01.2013 року та про відмову в задоволенні зустрічних вимог ОСОБА_1 про визнання кредитного договору частково недійсним.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_2 щодо відсутності у ТОВ «Порше Мобіліті» права на надання кредитів та розрахунку заборгованості в іноземній валюті судовою колегією не приймаються.

Згідно зі статтею 99 Конституції України грошовою одиницею України є гривня.

Гривня є законним платіжним засобом на території України. Іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом (частини перша, друга статті 192 ЦК України).

Згідно зі статтею 524 ЦК України зобов'язання має бути виражене у грошовій одиниці України гривні. Сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов'язання в іноземній валюті.

Відповідно до частини першої статті 533 ЦК України грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях.

Отже, гривня як національна валюта вважається єдиним законним платіжним засобом на території України.

Разом з тим частина друга статті 533 ЦК України допускає, що сторони можуть визначити в грошовому зобов'язанні грошовий еквівалент в іноземній валюті.

У такому разі сума, що підлягає сплаті за зобов'язанням, визначається в гривнях за офіційним курсом НБУ, встановленим для відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не передбачений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом.

Таким чином, положення чинного законодавства хоч і передбачають обов'язковість застосування валюти України при здійсненні розрахунків, проте не містять заборони щодо визначення грошового еквівалента зобов'язань в іноземній валюті.

Згідно з частиною першою статті 627 ЦК України відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін (частина перша статті 632 ЦК України).

При розрахунку заборгованості позивачем визначено стягнення пені та штрафів за порушення умов договору, проте кожна з цих санкцій передбачена за окреме порушення забов»язання та не може вважатися подвійним стягненням неустойки.

Не може бути прийнято судовою колегією апеляційного суду і посилання представника апелянта на те, що застава на спірний автомобіль не була своєчасно зареєстрована в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна, в зв»язку з чим ОСОБА_2 правомірно набув право власності на нього.

Згідно витягу з Державного реєстру обтяжень рухомого майна від 08.04.2016 року, обтяження на автомобіль марки Volkswagen, модель Polo Sedan з об'ємом двигуна 1598 куб.см., 2012 року виробництва, кузов НОМЕР_3 зареєстровано15.01.2013 року на підставі договору застави від 09.01.2013 року ( т. 1 а.с. 162 ).

Наданий представником апелянта витяг з Державного реєстру обтяжень рухомого майна від 12.12.2015 року не містить ідентифікаційних даних щодо автомобіля, натомість параметрами запиту зазначена інформація про особу власника - ОСОБА_5 ( т. 2 а.с. 251 ).

Отже, підстав вважати, що інформація про обтяженя автомобіля не була зареєстрована в реєстрі не можна.

Інші доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов'язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов'язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов'язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (PRONINA v. UKRAINE, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Проте, колегія суддів звертає увагу на те, що ухвалюючи рішення про звернення стягнення на предмет застави, суд першої інстанції в порушення вимог ст.25 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» не зазначив у рішенні необхідних складових, передбачених цією нормою.

За вимогами статті 25 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження в рішенні суду зазначаються: загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті обтяжувачу з вартості предмета забезпечувального обтяження; опис рухомого майна, за рахунок якого підлягають задоволенню вимоги обтяжувача; заходи щодо забезпечення збереження предмета забезпечувального обтяження або передачі його в управління на період до його реалізації, якщо такі необхідні; спосіб реалізації предмета забезпечувального обтяження шляхом проведення публічних торгів або із застосуванням однієї з процедур, передбачених статтею 26 цього Закону; початкова ціна предмета забезпечувального обтяження для його подальшої реалізації на публічних торгах у порядку виконавчого провадження.

Суть застави як засобу забезпечення виконання цивільно-правових зобов'язань полягає у тому, що кредитор (заставодержатель) набуває право в разі невиконання боржником зобов'язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення своїх вимог з вартості предмета забезпечувального обтяження переважно перед іншими кредиторами. Це право відповідно до Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» підлягає підтвердженню з боку суду.

Оскільки рішення суду про звернення стягнення на предмет застави дає право на примусовий продаж забезпечувального обтяження майна, то, викладаючи резолютивну частину такого рішення, суд повинен обов'язково врахувати вимоги зазначеної норми, тобто встановити у грошовому вираженні не тільки початкову ціну предмета застави для його подальшої реалізації, визначену за процедурою, передбаченою частиною шостою статті 25 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», а й зазначити загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті обтяжувачу з вартості предмета забезпечувального обтяження.

Враховуючи наведене колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції в частині задоволених позовних вимог про звернення стягнення на предмет застави підлягає скасуванню з ухваленням в цій частині нового рішення, яким в рахунок погашення заборгованості ОСОБА_1 перед ТОВ «Порше Мобіліті» за кредитним договором №50007261 від 08 січня 2013 року в розмірі 217838,64 грн., яка складається з: - простроченої заборгованості 22626,71грн., з яких: 21873,45 грн. - сума простроченої заборгованості по сплаті чергових платежів за кредитом та додатковим кредитом, 116,34 грн. - сума 3 % річних за час прострочення за кредитом та додатковим кредитом, 249,14 грн. - сума інфляційних втрат за час прострочення за кредитом та додатковим кредитом, 387,78 грн. - сума пені за прострочення виконання зобов"язання по сплаті чергових платежів за кредитом та додатковим кредитом; - заборгованості з дострокового повернення кредиту в сумі 169889,47 грн., з яких: 168723,07 грн. - сума заборгованості за кредитом та додатковим кредитом, 503,40 грн. - сума заборгованості за процентами, 153 грн. - сума 3 % річних; 510 грн. - сума пені, нарахованої за п. 8.1 загальних умов; - 22484,46 грн. сума штрафу, нарахованого за п.8.2. загальних умов; - 2838 грн. - сума штрафу, нарахованого за п.8.3. загальних умов -

звернути стягнення на предмет застави - автомобіль марки Volkswagen, модель Polo Sedan з об'ємом двигуна 1598 куб.см., 2012 року виробництва, кузов НОМЕР_3, державний номер НОМЕР_1, що належить на праві власності ОСОБА_2 (АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_2) шляхом продажу вказаного автомобіля з публічних торгів відповідно до положень Закону України «Про виконавче провадження» за початковою ціною предмета застави в сумі 132261 грн. 50 коп.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Керуючись ст.ст. 259, 374, 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, суд -

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 в особі представника ОСОБА_3- задовольнити частково.

Рішення Київського районного суду м. Харкова від 21 грудня 2016 рокув частині звернення стягнення на предмет застави - автомобіль марки Volkswagen, модель Polo Sedan з об'ємом двигуна 1598 куб.см., 2012 року виробництва, кузов НОМЕР_3, державний номер НОМЕР_1, що належить на праві власності ОСОБА_2 в рахунок погашення заборгованості ОСОБА_1 в розмірі 217838 грн. 64 коп. за кредитним договором №50007261 від 08 січня 2013 року шляхом продажу автомобіля з публічних торгів відповідно до Закону України «Про виконавче провадження» - скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення наступного змісту.

В рахунок погашення заборгованості ОСОБА_1 перед товариством з обмеженою відповідальністю «Порше Мобіліті» за кредитним договором №50007261 від 08 січня 2013 року в розмірі 217838,64 грн., яка складається з: - простроченої заборгованості 22626,71грн., з яких: 21873,45 грн. - сума простроченої заборгованості по сплаті чергових платежів за кредитом та додатковим кредитом, 116,34 грн. - сума 3 % річних за час прострочення за кредитом та додатковим кредитом, 249,14 грн. - сума інфляційних втрат за час прострочення за кредитом та додатковим кредитом, 387,78 грн. - сума пені за прострочення виконання зобов"язання по сплаті чергових платежів за кредитом та додатковим кредитом; - заборгованості з дострокового повернення кредиту в сумі 169889,47 грн., з яких: 168723,07 грн. - сума заборгованості за кредитом та додатковим кредитом, 503,40 грн. - сума заборгованості за процентами, 153 грн. - сума 3 % річних; 510 грн. - сума пені, нарахованої за п. 8.1 загальних умов; - 22484,46 грн. сума штрафу, нарахованого за п.8.2. загальних умов; - 2838 грн. - сума штрафу, нарахованого за п.8.3. загальних умов -

звернути стягнення на предмет застави - автомобіль марки Volkswagen, модель Polo Sedan з об'ємом двигуна 1598 куб.см., 2012 року виробництва, кузов НОМЕР_3, державний номер НОМЕР_1, що належить на праві власності ОСОБА_2 (АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_2) шляхом продажу вказаного автомобіля з публічних торгів відповідно до положень Закону України «Про виконавче провадження» за початковою ціною предмета застави в сумі 132261 грн. 50 коп.

В решті рішення залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її проголошення і може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 19.03.2019 року.

Головуючий І.С.Сащенко

Судді А.І. Овсяннікова

О.Ю.Тичкова