РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.03.2019 року Херсонський міський суд Херсонської області у складі:

головуючої судді Дорошинської В.Е.

при секретарі Рєпа А.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Херсоні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного Управління Національної поліції в Херсонській області про стягнення моральної шкоди, -

в с т а н о в и в :

Позивач звернувся до суду із позовом до відповідачів про стягнення моральної шкоди, мотивуючи тим, що у період часу з 06 квітня 2016 року по 31 жовтня 2018 року внаслідок протиправних дій керівництва ГУНП в Херсонській області його було незаконно звільнено з лав Національної поліції України за ст. 77 ч. 1 п. 6 у зв'язку з реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби. Постановою Верховного Суду України від 04.10.2018 року по справі № 821/496/16 адміністративне провадження № К/9901/1769/18, визнано протиправним та скасовано наказ ГУНП в Херсонській області № 44 о/с від 06.04.2016 про звільнення ОСОБА_1 з лав Національної поліції за ст. 77 ч. 1 п. 6 у зв'язку з реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби та поновлено ОСОБА_1 на посаді інспектора Управління превентивної діяльності в Головному управлінні Національної поліції в Херсонській області.

Зазначає, що у наказі начальника ГУНП в Херсонській області від 06.04.2016 № 44 о/с було вказано, що ОСОБА_1 звільнено з лав Національної поліції за ст. 77 ч. 1 п.6 у зв'язку з реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, чим порушено його немайнові права на честь, гідність, ділову репутацію, крім того з підписання даного наказу позивач втратив роботу та можливість належним чином утримувати свою сім'ю, а саме: дружину ОСОБА_3 та дітей.

Позивач не мав можливості працевлаштуватися на іншій роботі та з метою відновлення своєї ділової честі, репутації і недопущення аналогічних протиправних дій відносно інших працівників поліції позивач звернувся до суду.

Також вказує, що інформація щодо його, була поширена шляхом підписання та в подальшому оголошенню усьому особовому складу ГУНП в Херсонській області «наказу начальника ГУНП в Херсонській області від 06.04.2016 № 44 о/с щодо звільнення ОСОБА_1 з лав Національної поліції за ст. 77 ч. 1 п.6 у зв'язку з реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби.

Оскільки, поширення щодо позивача зазначеної інформації, а саме щодо звільнення його з лав Національної поліції за ст. 77 ч. 1 п.6 у зв'язку з реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби порушило немайнові права останнього на честь, гідність та ділову репутацію.

Просить суд, стягнути з відповідача Головного Управління Національної поліції в Херсонській області на користь ОСОБА_1 моральну (немайнову) шкоду, що була вчинена у період з видання та оголошення протиправного наказу № 44 о/с від 06.04.2016 щодо звільнення ОСОБА_1 з лав Національної поліції України за ст. 77 ч. 1 п. 6 у зв'язку з реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби по 31.10.2018 поновлення ОСОБА_1 на службі в поліції, у розмірі - 25000 (двадцять п'ять тисяч) грн 00 коп.

Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 27.12.2018 року провадження у справі відкрито і вирішено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження.

Відповідно до вимог ч. 5 ст. 279 ЦПК України сторони в судове засідання не викликалися, проте відповідачу було встановлено строк в п'ятнадцять днів з дня отримання ухвали про відкриття провадження на подачу відзиву на позовну заяву.

22.01.2019р. на адресу суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач позов не визнали, пояснили, що позивачем не надано жодних доказів на підтвердження наявності завданої моральної шкоди в розумінні ст. 23 ЦК України, на яку він посилається як на підставу для її відшкодування, адже позивач зазначає, що йому завдано немайнової шкоди внаслідок розповсюдження відповідачем недостовірної інформації. Просили суд у задоволенні позову відмовити.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів та ухвалити рішення.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Судом встановлено, що 06 квітня 2016 року наказом ГУНП в Херсонській області № 44 о/с від 06.04.2016 ОСОБА_1 було звільнено з лав Національної поліції України за ст. 77 ч. 1 п. 6 у зв'язку з реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби.

Постановою Верховного Суду України від 04.10.2018 року по справі № 821/496/16 адміністративне провадження № К/9901/1769/18, наказ ГУНП в Херсонській області № 44 о/с від 06.04.2016 про звільнення ОСОБА_1 з лав Національної поліції за ст. 77 ч. 1 п. 6 у зв'язку з реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби визнано протиправним та скасовано і поновлено ОСОБА_1 на посаді інспектора Управління превентивної діяльності в Головному управлінні Національної поліції в Херсонській області.

У пунктах 1,3,5, 9, 10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» роз'яснено, що необхідно звернути увагу судів на те, що встановлене Конституцією та законами України право на відшкодування моральної (немайнової) шкоди є важливою гарантією захисту прав і свобод громадян та законних інтересів юридичних осіб. Тому суди повинні забезпечити своєчасне, у повній відповідності із законом, вирішення справ, пов'язаних з відшкодуванням такої шкоди.

Під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв'язку з ушкодженням здоров'я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв'язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв'язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювана, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювана та вини останнього в її заподіянні.

Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформації.

Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Позивач зазначає, що йому завдано немайнової шкоди внаслідок розповсюдження відповідачем недостовірної інформації.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на Постанову Верховного Суду України від 04.10.2018 року по справі № 821/496/16 адміністративне провадження.

Із змісту пунктів 27 та 28 вказаної постанови вбачається наступне:

- наказом Головного управління Національної поліції в Херсонській області від 06 квітня 2016 року № 44 о/с позивача було звільнено зі служби 06 квітня 2016 року, тобто, в день, коли він перебував на лікарняному.

- за правилами частини 3 статті 40 КЗпП України не допускається звільнення працівника з ініціативи власника або уповноваженого ним органу в період його тимчасової непрацездатності (крім звільнення за пунктом 5 цієї статті), а також у період перебування працівника у відпустці.

- колегія суддів зазначила, що звільнення працівника з підстав, не передбачених законом, або з порушенням установленого законом порядку свідчить про незаконність такого звільнення та тягне за собою поновлення порушених прав працівника.

- встановивши, що звільнення позивача відбулось із порушенням установленого законом порядку, та ухваливши рішення про зміну дати звільнення, суди неправильно застосували положення частини першої статті 235 КЗпП України, відповідно до якої у разі встановлення факту звільнення без законної підстави або з порушенням передбаченого законом порядку суд зобов'язаний поновити працівника на попередній роботі, а відтак закон у таких випадках не наділяє орган, який розглядає трудовий спір, повноваженнями на обрання іншого способу захисту трудових прав, у тому числі шляхом зміни дати звільнення працівника.

- в частині позовних вимог про визнання протиправним та скасування наказу Головного управління Національної поліції в Херсонській області № 28 від 30.03.2016 «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності працівника ГУНП», доводи касаційної скарги зводяться до переоцінки встановлених судами обставин та доказів, що, в силу вимог статті 341 КАС України не підлягає дослідженню судом касаційної інстанції. Враховуючи викладене, позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягають.

В п. 15 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.02.2009 № 1 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» зазначається, що недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені).

Згідно з частиною третьою статті 277 ЦК ( 435-15 ) негативна інформація, поширена про особу, вважається недостовірною, якщо особа, яка її поширила, не доведе протилежного (презумпція добропорядності). Негативною слід вважати інформацію, в якій стверджується про порушення особою, зокрема, норм чинного законодавства, вчинення будь-яких інших дій (наприклад, порушення принципів моралі, загальновизнаних правил співжиття, неетична поведінка в особистому, суспільному чи політичному житті тощо) і яка, на думку позивача, порушує його право на повагу до гідності, честі чи ділової репутації.

Суд зауважує, що постановою Верховного суду від 04.10.2018 у справі № 821/496/16 в частині позовних вимог про визнання протиправним та скасування наказу Головного управління Національної поліції в Херсонській області №28 від 30.03.2016 «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності працівника ГУНП» відмовлено в задоволені. Тобто інформація, на яку позивач посилається як на недостовірну та протиправну у вказаній Постанові ВСУ від 04.10.2018 року фактично не була спростована.

Із вимогою про спростування інформації, яка є недостовірною та протиправною і порушує немайнові права позивача, останній до суду не звертався. Статті 23, 1167 ЦК України, пов'язують відшкодування моральної шкоди із протиправними діями особи відносно потерпілого, відповідно, враховуючи вищевикладене, розглянувши справу в межах позовних вимог, у суду відсутні підстави для застосування наслідків передбачених ст. 23 ЦК України пов'язаних із відшкодуванням моральної шкоди у розмірі 25000грн

Керуючись ст.ст. 23,1167 ЦК України, ст.ст. 6-13, 81, 133, 141, 258, 259, 263, 264, 265, 354 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Головного Управління Національної поліції в Херсонській області про стягнення моральної шкоди - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Суддя В.Е. Дорошинська