РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 січня 2019 року м. Кремінна

Справа № 414/2963/18

Провадження № 2/414/35/2019

Кремінський районний суд Луганської області у складі:

головуючого судді Безкровного І.Г.,

за участю секретаря с/з Водолазської Т.Ю.,

відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Кремінна Луганської області в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовною заявою Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

АТ КБ «Приватбанк» звернулося до Кремінського районного суду Луганської області з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, посилаючись на наступні обставини.

Відповідно до укладеного договору б/н від 19.12.2013 ОСОБА_2 отримав кредит у розмірі 8000 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

Відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою та Тарифами Банку складає між ним та банком договір, що підтверджується підписом у заяві. Договором передбачено порядок та умови погашення кредиту, погашення заборгованості по кредиту, сплати нарахованих за період користування кредитом відсотків, комісії за користування кредитом та інших витрат.

Підписання даного договору відповідно до його умов є прямою і безумовною згодою позичальника щодо прийняття ним будь-якого розміру кредитного ліміту та його зміну за рішенням та ініціативою банку в будь-який момент.

АТ КБ «ПриватБанк» свої зобов'язання за договором виконало у повному обсязі, а саме надало відповідачу кредит у розмірі, встановленому договором. Відповідач не надавав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору. Таким чином, в порушення умов кредитного договору відповідач зобов'язання за вказаним договором не виконав.

У зв'язку із зазначеними порушеннями зобов'язань за кредитним договором відповідач станом на 18.07.2018 має заборгованість на загальну суму 54514,34 грн, яка складається з наступного: 7045,63 грн - заборгованість за кредитом; 43896,60 грн - заборгованість по процентам за користування кредитом; 500 грн - заборгованість за пенею та комісією; 500 грн - штраф (фіксована частина); 2572,11 грн - штраф (процентна складова).

На даний час відповідач продовжує ухилятися від виконання зобов'язання і заборгованість за договором не погашає, що є порушенням законних прав АТ КБ «ПриватБанк», у зв'язку з чим позивач просило стягнути із ОСОБА_2 суму заборгованості в розмірі 54515,34 грн та сплачений при зверненні з позовом до суду судовий збір у розмірі 1762 грн.

У судове засідання представник позивача не з'явилася, у позовній заяві зазначила, що у разі неявки відповідача не заперечує проти розгляду справи за відсутності представника банку та заочного розгляду справи.

Відповідач у судовому засіданні позов визнав частково, а саме в розмірі наданого кредиту в сумі 8000 грн, зазначивши, що не має можливості виплатити гроші, які просить стягнути з нього позивач. Відповідач також зазначив, що раніше на користь позивача стягувалася половина його заробітної плати, а тому вважає, що в іншій частині позовні вимоги необгрунтовані.

Заслухавши відповідача, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, повно, всебічно та об'єктивно дослідивши та оцінивши за своїм внутрішнім переконанням надані докази як окремо, так і в їх сукупності, суд дійшов наступних висновків.

Судом встановлено, що відповідно до анкети-заяви від 19.12.2003 відповідач отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок та висловив згоду з тим, що вказана заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг та Тарифами Банку складають між ним та банком договір про надання банківських послуг. Відповідно до умов кредитування базова відсоткова ставка становить 30% на рік. Розмір щомісячних платежів, з урахуванням плати за користування кредитними коштами становить 7% від заборгованості, але не менш 50 гривень та не більше залишку заборгованості, строк внесення щомісячних платежів 25 число місяця, наступного за звітним. Також згідно з тарифами банку передбачено сплату комісії та пені (а.с. 10, 11, 12-35).

Відповідно до п. 2.1.1.5.5 Умов та правил надання банківських послуг позичальник зобов'язується погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим договором.

Згідно з п. 2.1.1.5.6 Умов та правил надання банківських послуг у разі невиконання зобов'язань за договором, позичальник зобов'язується на вимогу банку виконати зобов'язання з повернення кредиту (у тому числі простроченого кредиту та овердрафту), оплати винагороди банку.

Відповідно до п. 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг у разі порушення позичальником строків платежів по будь-якому з грошових зобов'язань, передбачених цим договором більш, ніж на 30 днів, позичальник зобов'язаний сплатити банку штраф у розмірі 500 грн + 5% від суми заборгованості по кредитному ліміту з урахуванням нарахованих та прострочених процентів та комісій. Штраф враховується на окремому рахунку та підлягає сплаті у першу чергу.

Судом також встановлено, що відповідач порушив умови кредитного договору і має прострочену заборгованість. Так, згідно з розрахунком заборгованості за договором без номера від 19.12.2013, відповідач станом на 18.07.2018 має заборгованість на загальну суму 54514,34 грн, яка складається з наступного: 7045,63 грн - заборгованість за кредитом; 43896,60 грн - заборгованість по процентам за користування кредитом; 500 грн - заборгованість за пенею та комісією; 500 грн - штраф (фіксована частина); 2572,11 грн - штраф (процентна складова) (а.с. 8-9).

Із встановлених обставин вбачається, що між АТ КБ «ПриватБанк» і ОСОБА_2 виникли цивільні (зобов'язальні) правовідносини у сфері споживчого кредитування, в яких позивач виступає кредитодавцем (виконавцем послуги кредитування через поточний рахунок), а відповідач - споживачем (отримувачем вказаної послуги), та в межах яких виник спір щодо права позивача як кредитора у цьому зобов'язанні отримати виданий йому кредит, сплату процентів за його користування та комісійних винагород, а також неустойку за порушення грошових зобов'язань за договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору.

Відповідно до ч. 1 ст. 527 ЦК України боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Статтею 610 ЦК України визначено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов'язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення.

Згідно ст. 546 ЦК України одним із видів забезпечення виконання зобов'язання є неустойка.

Згідно зі ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Позивачем доведено, а відповідачем не спростовано, що відповідач припустився порушення умов договору щодо своєчасної сплати сум кредиту, внаслідок чого за ним утворилась зазначена заборгованість.

В той же час, відповідно до ст. 2 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» від 02.09.2014 на час проведення антитерористичної операції забороняється нарахування пені та/або штрафів на основну суму заборгованості із зобов'язань за кредитними договорами та договорами позики з 14 квітня 2014 року громадянам України, які зареєстровані та постійно проживають або переселилися у період з 14 квітня 2014 року з населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, а також юридичним особам та фізичним особам - підприємцям, що провадять (провадили) свою господарську діяльність на території населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція. Банки та інші фінансові установи, а також кредитори зобов'язані скасувати зазначеним у цій статті особам пеню та/або штрафи, нараховані на основну суму заборгованості із зобов'язань за кредитними договорами і договорами позики у період проведення антитерористичної операції.

Згідно з п. 2 ст. 11 "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» дія цього Закону поширюється на період проведення антитерористичної операції та на шість місяців після дня її завершення.

30 квітня 2018 року Президентом підписано наказ Верховного Головнокомандувача Збройних Сил України «Про початок операції Об'єднаних сил із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі та стримування збройної агресії Російської Федерації на території Донецької та Луганської областей». Згідно з цим наказом 30.04.2018 з 14.00 розпочато операцію Об'єднаних сил із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі та стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій і Луганській областях, відповідно до плану операції Об'єднаних сил. Отже 30 квітня 2018 року антитерористична операція завершилася.

Таким чином, банки та інші фінансові установи, а також кредитори зобов'язані скасувати пеню та/або штрафи, нараховані на основну суму заборгованості із зобов'язань за кредитними договорами і договорами позики в сукупності за період з 14.04.2014 по 30.10.2018.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_2 зареєстрований у с. Михайлівка, Кремінського району Луганської області (а.с. 36, 45).

Згідно з розпорядженням Кабінету Міністрів України «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, та визнання такими, що втратили чинність деяких розпоряджень Кабінету Міністрів України» № 1275-р від 02.12.2015, с. Михайлівка Кремінського району Луганської області віднесене до населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція.

Отже, відповідач є суб'єктом Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», відносно якого на підставі ст. 2 зазначеного Закону встановлено заборону щодо нарахування штрафних санкцій за неналежне виконання кредитних зобов'язань.

Крім того, суд звертає увагу на те, що комерційним банкам Національним Банком України надані роз'яснення у листі № 18-112/62138 від 27.10.2014, відповідно до яких банки зобов'язані у період проведення антитерористичної операції скасувати штрафні санкції за кредитами громадянам України, які проживають або переселилися з населених пунктів у зоні АТО, а також юридичним особам та підприємцям в зоні АТО.

Судом встановлено, що позивач застосував штрафні санкції у період як до 14 квітня 2014 року, так і після 14 квітня 2014 року, тому позовні вимоги в цій частині підлягають частковому задоволенню, а саме в частині стягнення нарахованої пені та комісії до 14 квітня 2014 року в розмірі 150 грн. В той же час, суд вважає за необхідне у задоволенні позовних вимог щодо стягнення штрафних санкцій в іншій частині слід відмовити.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку про необхідність відмови в задоволенні вимог в частині стягнення заборгованості по сплаті комісії та пені в розмірі 350 грн, а також штрафів в розмірі 500 грн (фіксована частина) та в розмірі 2572,11 грн (процентна складова), всього 3422,11 грн.

При цьому суд зазначає, що позивачем не зазначено, яку частку у розмірі 500 грн складає пеня, а яку комісія, тому суд позбавлений можливості визначити розмір комісії окремо від пені та перевірити правильність її нарахування.

Таким чином, враховуючи, що відповідач будь-яких доказів, що спростовують вимоги позивача, суду не надав, суд критично оцінює заперечення відповідача проти позову, а тому суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню шляхом стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за кредитним договором без номера від 19.12.2013 у розмірі 51092,23 грн, яка складається з 7045,63 грн заборгованості за кредитом, 43896,60 грн заборгованості по відсоткам за користування кредитом та 150 грн комісії та пені.

Суд критично оцінює пояснення відповідача стосовно того, що належні позивачу грошові кошти за договором кредиту, про які зазначається у позові, були стягнуті з нього

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Згідно з п. 36 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» № 10 від 17.10.2014 вимога пропорційності присудження судових витрат при частковому задоволенні позову застосовується незалежно від того, за якою ставкою сплачено судовий збір (наприклад, його сплачено за мінімальною ставкою, визначеною Законом «Про судовий збір»).

Понесення позивачем судових витрат у вигляді судового збору в розмірі 1762 грн підтверджується платіжним дорученням від 25.09.2018 та випискою про зарахування судового збору до спеціального фонду державного бюджету України (а.с. 1, 2). Враховуючи те, що задоволено 93,72% позовних вимог (51092,23 грн х 100% / 54514,34 грн), суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача суму понесених судових витрат у вигляді судового збору у розмірі 1651,35 грн - пропорційно до розміру задоволених позовних вимог (1762 грн х 93,72% / 100%).

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 5, 10-13, 76-81, 89, 141, 247, 258, 259, 263-265 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

Позовну заяву Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості - задовольнити частково.

Стягнути із ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1; місце проживання: АДРЕСА_1) на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» (ідентифікаційний код 14360570; місцезнаходження: 01001, м. Київ, вул. Грушевського, 1-Д; р/р 3111, МФО 305299) заборгованість за кредитним договором від 19.12.2013, яка утворилася станом на 18.07.2018, у розмірі 51092,23 грн (п'ятдесяти однієї тисячі дев'яноста двох гривень двадцяти трьох копійок).

У задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовити.

Стягнути із ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1; місце проживання: АДРЕСА_1) на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» (ідентифікаційний код 14360570; місцезнаходження: 01001, м. Київ, вул. Грушевського, 1-Д; р/р 3111, МФО 305299) судовий збір у розмірі 1651,35 грн (однієї тисячі шестисот п'ятдесяти однієї гривні тридцяти п'яти копійок).

Повний текст рішення складено 23 січня 2019 року

Рішення може бути оскаржено шляхом подання апеляційної скарги до Луганського апеляційного суду безпосередньо або через Кремінський районний суд Луганської області протягом тридцяти днів з дня проголошення цього рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя І.Г. Безкровний