РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 січня 2019 року м. Мукачево Справа №303/8030/18

2/303/421/19 Номер рядка стат.звіту 4

Мукачівський міськрайонний суд Закарпатської області

в складі: головуючого судді Кость В.В.

секретаря судового засідання Немеш Г.В.,

розглянувши у судовому засіданні в місті Мукачево цивільну справу

за позовом ОСОБА_1

до відповідача ОСОБА_2

про визнання права власності,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до відповідача про визнання права власності на причіп марки KOGEL, модель SN 24, рік випуску 2000, колір сірий, шасі (кузов, рама, коляска) №WKOSN0024Y0760732, тип ТЗ н/причіп бортовий-Е, реєстраційний №АО 0186 ХХ (далі - Причіп) за набувальною давністю.

Позовні вимоги обґрунтовуються доводами про наявність у позивача достатніх підстав, на визнання за ним права власності на Причіп, в звязку з добросовісним та безперервним користуванням майном ОСОБА_2 протягом останніх десяти років, який було йому передано на законних підставах.

В судове засіданні позивач не зявився, натомість подав заява про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав.

Відповідач в судове засідання не зявився, подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги визнав в повному обсязі.

Дослідивши подані по справі доказові матеріали, суд констатує наступне.

Згідно з даними свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії ІКС №217874 власником н/причепа бортового-Е марки KOGEL, моделі SN 24, рік випуску 2000, колір сірий, шасі (кузов, рама, коляска) №WKOSN0024Y0760732, реєстраційний № НОМЕР_1 є ОСОБА_2 (а.с. 8).

Як свідчить наявна в матеріалах справи довіреність від 12 серпня 2008 року ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, передав позивачу в користування Причіп з повноваженнями щодо управління та розпорядження (9). Довіреність видана строком на один рік.

Приймаючи вищевказані фактичні обставини справи суд виходить з того, що предметом спору є визнання права власності на рухоме майно за набувальною давністю.

За статтею 43 Конституції України, право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Використання власності не може завдавати шкоди правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію і природні якості землі.

Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів (ч. 1 ст. 4 Цивільного процесуального кодексу України).

Відповідно до ст. 328 Цивільного кодексу України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до частини першої статті 344 Цивільного кодексу України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом.

Якщо особа заволоділа майном на підставі договору з його власником, який після закінчення строку договору не пред'явив вимоги про його повернення, вона набуває право власності за набувальною давністю на нерухоме майно через п'ятнадцять, а на рухоме майно - через п'ять років з часу спливу позовної давності (частина 3 статті 344 Цивільного процесуального кодексу України).

Разом з тим, згідно з частиною 4 статті 344 Цивільного процесуального кодексу України право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду.

Інститут набувальної давності є одним із первинних способів виникнення права власності, тобто такий спосіб, відповідно до якого право власності на річ виникає вперше або незалежно від права попереднього власника на цю річ, не базується на попередній власності та відносинах правонаступництва, а базується на сукупності на обставинах, зазначених у частині першій статті 344 Цивільного кодексу України, а саме: тривалого, добросовісного, відкритого та безперервного володіння майном як своїм власним.

Тривалість володіння передбачає, що має закінчиться визначений у Кодексі строк, що розрізняється залежно від речі (рухомої чи нерухомої), яка перебуває у володінні певної особи, і для рухомого майна складає пять років.

Відкритість та безперервність володіння теж є необхідними умовами для набуття права власності за набувальною давністю і означають, що володілець володіє річчю відкритого, без таємниць, а також те, що протягом означеного в законі строку володілець не вчиняв дій, що свідчили б про визнання ним обов'язку повернути річ власнику, а також йому не пред'являвся правомочною особою позов про повернення майна.

Добросовісне володіння означає, що особа не знала і не повинна була знати, що володіє річчю незаконно.

Наявні у справі доказові матеріали у повній мірі дають підстави для висновку про підставність позовних вимог ОСОБА_1, оскільки останній відкрито, добросовісно та безперервно володіє ОСОБА_3 більше пяти років, яким заволодів на підставі договору з його фактичним власником.

Задовольняючи позов суд також враховує те, що у відповідності до приписів частини четвертої ст. 206 Цивільного процесуального кодексу України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Позовні вимоги ОСОБА_1 визнані відповідачем безумовно, тому підлягають задоволенню без зясування і дослідження інших обставин справи (абзац третій пункту 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009 р. №2 „Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції).

При цьому судом не встановлено обставин, які б свідчили про порушення прав, свобод та інтересів інших осіб, внаслідок ухвалення судом саме такого судового рішення.

Приймаючи саме таке рішення суд виходить також з того, що право володіння позивача ОСОБА_3 ніким не оспорюється, однак у нього є перешкоди щодо вільного користування ОСОБА_3, тому є необхідність судового втручання з метою практичної реалізації положень ст. 2 Цивільного процесуального кодексу України та здійснення завдань цивільного судочинства.

За таких обставин справи, позов слід задоволтити.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 8, 41, 124, 129, 1291 Конституції України, ст.ст. 2, 3, 10, 12, 13, 76-81, 141, 206, 263-265, 279, 354 Цивільного процесуального кодексу України, Мукачівський міськрайонний суд Закарпатської області

УХВАЛИВ:

1. Позов ОСОБА_1 - задоволити.

2. Визнати за ОСОБА_1 право приватної власності за набувальною давністю на причіп марки KOGEL, модель SN 24, рік випуску 2000, колір сірий, шасі (кузов, рама, коляска) №WKOSN0024Y0760732, тип ТЗ н/причіп бортовий-Е, реєстраційний № НОМЕР_1 .

3. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

4. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

5. Позивач: ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, 89675, с. Залужжя Мукачівського району, вул. Шевченка, 77, РНОКПП НОМЕР_2.

Відповідач: ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, 89640, смт. Чинадійово Мукачівського району, вул. Миру, 8, ІПН НОМЕР_3.

Суддя В.В. Кость