ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.02.2019 року м. Одеса

Єдиний унікальний номер справи № 521/13642/17

Апеляційне провадження № 22-ц/813/104/19

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого- Колеснікова Г.Я.(суддя-доповідач),

суддів - Вадовської Л.М., Сєвєрової Є.С.,

за участю секретаря - Маслова Р.Ю.,

учасники справи:

позивач - Акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк»,

відповідач - ОСОБА_1,

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» на рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 17 жовтня 2018 року у складі судді Маркарової С.В.,

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2017 року Акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк» (далі- Банк) звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Зазначили, що відповідно до укладеного договору № б/н від 15 грудня 2014 року ОСОБА_1 отримав кредит у розмірі 500 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом.

Посилались, що відповідач в Заяві-анкеті підтвердив свою згоду на те, що підписана ним Заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг» та Тарифами Банку складає між ним та банком договір про надання банківських послуг. Такі Умови існували при укладенні договору, вони є складовою кредитного договору і у заяві позичальника зазначено, що він ознайомлений та згодний з ними. (а.с.3-5).

Банк виконав свої зобов'язання за договором в повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому договором.

Відповідач, однак, не надавав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, та іншими витратами відповідно до умов кредитного договору.

Зазначили, що у зв'язку з порушеннями зобов'язань за кредитним договором відповідач станом на 10 серпня 2017 року має заборгованість за договором, а саме за:

тілом кредиту - 7 354, 95 грн.,

відсотками - 1 362, 54 грн.;

пенею - 4 931, 02 грн.;

штрафом (фіксована частина)- 500 грн.;

штрафом (процентна складова) - 682, 43 грн.

Посилаючись на порушення ОСОБА_1 умов кредитного договору, позивач просив стягнути заборгованість у розмірі 14 830,94 грн. та судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 1600 грн.(а.с.3-5).

В процесі розгляду справи позивач змінив назву на Акціонерне товариство Комерційного банку «ПриватБанк», що підтверджено відповідними документами (а.с.27-30,79-81).

Позивач в судове засідання не з'явився, повідомлений про розгляд справи належним чином, просив розглянути справу за відсутності банку.

Відповідач в суді першої інстанції позов визнав частково у розмірі 7 354 грн. 95 коп.,

посилаючись, що з Умовами користування карткою ознайомлений банком у встановленому законом порядку не був, картку отримав, грошові кошти періодично повертав, згоден, що залишок неповернутих банку коштів за його підрахунком складається із тіла кредиту, що становить 7 354 грн. 95 коп.

Рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 17 жовтня 2018 року позов Банку задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Банку заборгованість за кредитним договором у загальному розмірі 7354 грн. 95 коп. В решті позову - відмовлено.

Вирішено питання щодо стягнення з ОСОБА_1 на користь Банку судовий збір у розмірі 793, 47 грн.

Рішення суду мотивовано тим, що банком не надано доказів щодо відкриття на ім'я відповідача рахунку, виписки по даному рахунку, який би підтвердив рух грошових коштів, типу та строку дії виданої відповідачу Картки, що є істотними умовами договору, доказів зарахування кредитних коштів на картку, факт наявності заборгованості відповідача за кредитним договором у розмірі 14830,94 грн., враховуючи, що анкета-заява не визначала кредитного ліміту.

Витяг з Умов та правил надання банківських послуг, не містить підпису позичальника. Позивачем не доведено, що під час підписання анкети-заяви позичальника, відповідач був ознайомлений саме з цими Умовами та правилами надання банківських послуг.

Разом з тим, суд враховував часткове визнання відповідачем позову, який визнав його у розмірі 7354 грн. 95 коп., задовольнив позов в цій частині, в інших вимогах відмовлено(а.с.63-67).

В апеляційній скарзі ПАТ КБ «ПриватБанк» просить рішення суду скасувати, постановити нове рішення про задоволення позову.

Неправильність рішення суду мотивована порушенням судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.

Зазначили, що кредитний договір між ОСОБА_1 та Банком укладено шляхом підписання Заяви клієнта та ознайомлення клієнта з Умовами та правилами надання банківських послуг та Тарифами. Відповідач отримав кредитні кошти та користувався встановленим кредитним лімітом, погоджувався з умовами укладеного договору.

Посилались на те, що суд першої інстанції безпідставно дійшов висновку про відмову у позові, оскільки є доведеним факт укладання між позивачем та відповідачем кредитного договору, який складається не лише із Заяви позичальника, а також з Умов та правил надання банківських послуг та Тарифів, яким передбачені права та обов'язки за кредитним договором (а.с.69-73).

Відзив на апеляційну скаргу відповідачем не подано.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення відповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно ст.ст.526,530,610,612 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином, у встановлений термін, відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до ч.1ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Задовольняючи позов частково, суд першої інстанції виходив з недоведеності факту ознайомлення відповідача з Умовами та правилами надання банківських послуг та Правилами користування карткою та недоведеності факту перерахування кредитних коштів відповідачу, відсутності підпису відповідача на Умовах та Правилах, а тому позов підлягає задоволенню в частині його визнання відповідачем у розмірі 7 354 грн. 95 коп.

Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду з наступних підстав.

Судом встановлено, що 15 грудня 2014 року між ОСОБА_1 та ПАТ «КБ «Приватбанк» укладено договір про надання банківських послуг шляхом підписання Анкети-заяви позичальника, в якій указано, що вона разом з Пам'яткою клієнта, Умовами та правилами надання банківських послуг, а також Тарифами становлять між ним та Банком договір про надання банківських послуг. Договір був укладений у формі заяви (а.с.8-24).

З матеріалів справи вбачається, що на підтвердження укладення договору і досягнення згоди щодо усіх істотних умов позивач додав до позовної заяви витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна», а саме: «Універсальна, 30 днів пільгового періоду»; «Універсальна,55 днів пільгового періоду»; «УніверсальнаCONTRACT»; «Універсальна GOLD», - якими передбачені різні базові процентні ставки в місяць для кожного типу кредитної картки (а.с. 8-9).

У даній справі позивач стверджував, що між ним і відповідачем укладено кредитний договір шляхом підписання Заяви позичальника, в якій вказано, що вона разом із Пам'яткою клієнта, Умовами та правилами надання банківських послуг, а також Тарифами становить між сторонами договір про надання банківських послуг.

В даній Анкеті-Заяві відповідач висловив згоду та особистим підписом засвідчив, що він згодний з тим, що ця заява разом із Пам`яткою клієнта, Умовами та правилами надання банківських послуг, а також Тарифами становить між ним та Банком Договір про надання банківських послуг.

Відповідно до положень ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони.

Згідно ч. 1 ст.634 ЦК України приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Особливістю договору приєднання є те, що позичальник приймає й погоджується із запропонованими кредитором умовами без права вносити свої пропозиції щодо цих умов.

Відповідно до розрахунку, наданого позивачем станом на 10 серпня 2017 року, заборгованість відповідача становить 14 830,94 грн., а саме, за:

тілом кредиту - 7 354, 95 грн.,

відсотками - 1 362, 54 грн.;

пенею - 4 931, 02 грн.;

штрафом (фіксована частина)- 500 грн.;

штрафом (процентна складова) - 682, 43 грн.

Згідно розрахунку поданого позивачем, остатній платіж відповідачем здійснено 10 серпня 2017 року(а.с.6-7 ).

Таким чином, позивачем доведено, що між сторонами укладено кредитний договір. На підтвердження вказаних обставин банком надано до суду належні та допустимі докази, а саме: анкету-заяву про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг у Банку, яка підписана сторонами; Витяг з тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна, 30 днів пільгового періоду»; Умови та правила надання банківських послуг; розрахунок заборгованості за кредитним договором від 15 грудня 2014 року.

Своїм підписом відповідач ОСОБА_1 висловив згоду, що заява разом з Умовами та Правилами банківських послуг є кредитним договором. Позичальник отримав початковий кредитний ліміт у розмірі 500 грн., користувалася кредитними коштами, останній раз 08 серпня 2017 року, що підтверджується розрахунком заборгованості.

Відповідно до п. 2.1.1.2.3. та 2.1.1.2.4. Умов та правил надання банківських послуг, затверджених наказом від 06 березня 2010року №СП-2010-256, підписання договору являється згодою клієнта відносно прийняття любого розміру кредитного ліміту, встановленого банком.

Відповідач при укладанні договору дав згоду, щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту та його зміну за рішенням та ініціативою Банку.

Згідно п. 2.1.1.5.5. Умов та правил надання банківських послуг, відповідач зобов'язаний погашати заборгованість по кредиту, відсоткам за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим договором.

У відповідності до п.2.1.1.5.6. Умов та правил надання банківських послуг, клієнт зобов'язаний у разі невиконання зобов'язань за договором, на вимогу банку виконати зобов'язання з повернення кредиту (у тому числі простроченого кредиту та Овердрафту), оплати винагороди банку.

За п.2.1.1.5.7, власник рахунку зобов'язаний стежити за витратою коштів в межах платіжного ліміту з метою запобігання виникнення Овердрафту.

Згідно п. 2.1.1.7.6. Умов та правил, при порушенні позичальником строків платежів по якомусь з грошових зобов'язань, передбачених цим договором, більш ніж на 30 днів, позичальник зобов'язаний сплатити банку штраф розмір якого встановлено тарифом.

Пунктом 1.1.2.4. Умов та правил визначено, що за незгодою зі зміною Правил та/або «Тарифів банку», які викладені на банківському сайті, позичальник зобов'язується надати банку письмову заяву про розірвання цього Договору та погасити виниклу перед банком заборгованість.

У відповідності до п.1.1.7.11 Умов та правил договір діє протягом 12 місяців з моменту підписання. Якщо протягом цього строку жодна зі сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії договору, він автоматично пролонгується на той самий строк.

Таким чином, укладений договір між сторонами відповідає вимогам закону та ст. 634 ЦК України.

В силу ч.2ст.634 ЦК України, договір приєднання може бути змінений або розірваний на вимогу сторони, яка приєдналася, якщо вона позбавляється прав, які звичайно мала, а також якщо договір виключає чи обмежує відповідальність другої сторони за порушення зобов'язання або містить інші умови, явно обтяжливі для сторони, яка приєдналася. Сторона, яка приєдналася, має довести, що вона, виходячи зі своїх інтересів, не прийняла б цих умов за наявності у неї можливості брати участь у визначенні умов договору.

З наведеного вбачається, що у разі якщо умови договору приєднання порушують права особи, яка приєдналась до нього, то вона вправі поставити питання про його зміну або розірвання.

Разом з тим у справі відсутні докази про те, що ОСОБА_1 звертався до банку з пропозиціями про внесення змін до умов кредитного договору, а тому вказані обставини свідчать про його згоду з усіма умовами цього договору.

Відповідач підписав заяву про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг у ПАТ «КБ «ПриватБанк», в якій виявив бажання отримати кредитні кошти та підтвердив, що він ознайомлений і погоджується з Умовами та Тарифами банку(а.с.8-24).

При цьому Умови та правила надання банківських послуг є складовою частиною кредитного договору, при яких підпис під ними не потрібен, якщо саме ці Умови та Правила були чинними під час укладення договору.

Договір приєднання, як і публічний договір, є узагальненою категорією таких цивільно-правових договорів, в яких умови договору встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах і які укладаються лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого тексту. Друга сторона при цьому не може запропонувати свої умови договору, але саме вона вирішує та виявляє волевиявлення на укладення договору на запропонованих їй умовах.

Таким чином, додержується принцип свободи договору. Чинним законодавством передбачено укладення договору лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованих умов у цілому.

На вказані обставини звертає увагу Верховний Суд в постанові від 06 лютого 2018 року по справі №755/2720/16, провадження №61-1411св18.

Проте, відповідач не виконував своїх зобов'язань за договором, не сплачував щомісячно повністю заборгованість згідно умов договору у зв'язку із чим виникла заборгованість у розмірі 14830,94 грн., яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Висновок суду про те, що з відповідача необхідно стягнути тільки заборгованість за тілом кредиту в сумі 7354,95 грн. є помилковий, оскільки в даному випадку вказані обставини суперечить розрахунку заборгованості станом на 10 серпня 2017 року та Умовам і правилах надання банківських послуг, Тарифах банку, що складають договір банківського обслуговування, та з якими відповідач був ознайомлений під час підписання договору.

Згідно ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Колегія суддів вважає, що відповідач не надав суду достатніх, належних і допустимих доказів існування обставин, на які він посилається як на підставу своїх заперечень проти позовних вимог та доводів апеляційної скарги.

Відповідачем не надано власного розрахунку з обґрунтуванням його правильності та повноти, як того вимагає цивільно-процесуальне законодавство.

Звертаючись до суду із зазначеним позовом позивач надав розрахунок заборгованості, але відповідач під час розгляду справи наведений розрахунок не спростував, не оскаржував рішення суду в апеляційної інстанції.

За таких обставин, право ПАТ КБ «Приватбанк» на належне виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором порушено відповідачем.

Враховуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку, що порушене право підлягає захисту шляхом стягнення з відповідача на користь банку заборгованості в загальному розмірі 14830,94 грн.

З врахуванням вищезазначеного, вимоги позивача підлягають задоволенню, судове рішення скасуванню з ухваленням нового рішення.

На підставі ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума судових витрат, сплачених при подачі позовної заяви у розмірі 1600 грн.

Керуючись ст.ст.368,374,376,381-384 ЦПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» задовольнити.

Рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 17 жовтня 2018 року скасувати.

Позов Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" заборгованість за кредитним договором, станом на 10 серпня 2017 року у розмірі 14830(чотирнадцять тисяч вісімсот тридцять) грн.94коп., яка складається з: тіла кредиту - 7354(сім тисяч триста п'ятдесять чотири )грн. 95коп.; відсотків - 1362(одна тисяча триста шістдесят дві)грн.54коп.; пені - 4931(чотири тисячі дев'ятсот тридцять одна)грн.02коп.; штраф (фіксована частина)- 500(п'ятсот)грн.; штраф (процентна складова)- 682(шістсот вісімдесят дві)грн.43 коп.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 1600(одна тисяча шістсот) грн.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанова може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 05 березня 2019 року.

Головуючий /підпис/

Судді : /підписи/

З оригіналом згідно,

Суддя Одеського апеляційного суду Г.Я. Колесніков