ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 березня 2019 року

м. Харків

справа № 642/3675/17

провадження № 22-ц/818/597/19

Харківський апеляційний суду складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого: Коваленко І.П.,

суддів: Овсяннікової А.І., Сащенко І.С.,

за участі секретаря: Дмитренко А.Ю.,

учасники справи:

позивач та відповідач за зустрічним позовом: ОСОБА_1,

представникпозивача та відповідача за зустрічним позовом: ОСОБА_2,

відповідач та позивач за зустрічним позовом: ОСОБА_3,

третя особа: Департамент служб у справах дітей Харківської міської ради,

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу та поділ майна подружжя та за зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1, третя особа Департамент служб у справах дітей Харківської міської ради про встановлення факту проживання однією сім'єю без реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, визначення місця проживання неповнолітніх дітей, поділ спільного сумісного майна та визначення права власності на новостворене майно та включення цього майна до переліку майна, що підлягає поділу за апеляційними скаргами ОСОБА_1 в особі його представника ОСОБА_2 та ОСОБА_4 в особі її представника ОСОБА_5 на ухвалу Ленінського районного суду міста Харкова від 17 жовтня 2018 року (в складі судді Проценко Л.Г.),

встановив:

У липні 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу та поділ майна подружжя, в якому, з урахуванням уточнень, просив розірвати шлюб між ОСОБА_1 і ОСОБА_3, та розподілити майно, що є спільною сумісною власністю.

У серпні 2017 року ОСОБА_3 звернулась до суду з зустрічним позовом ОСОБА_1, третя особа Департамент служб у справах дітей Харківської міської ради про встановлення факту проживання однією сім'єю без реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, визначення місця проживання неповнолітніх дітей, поділ спільного сумісного майна та визначення права власності на новостворене майно та включення цього майна до переліку майна, що підлягає поділу, в якому, з урахуванням збільшених позовних вимог, просила встановити факт проживання однією сім'єю без реєстрації шлюбу з ОСОБА_1 в період з червня 2005 року до 12 листопада 2005 року, розірвати шлюб, укладений між ОСОБА_1 і ОСОБА_3, визначити місце проживання неповнолітніх дітей ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2, поділити спільне сумісне майно, у тому числі квартири за адресою: АДРЕСА_1; 6/15 часток домоволодіння за адресою: АДРЕСА_2; 5/15 часток домоволодіння за адресою: АДРЕСА_2 та визнання права власності на новостворене майно - об'єкт незавершеного будівництва та включення цього майна до переліку майна, що підлягає поділу.

В своїй заяві про збільшення позовних вимог від 03 березня 2018 року ОСОБА_3 було заявлено клопотання про призначення судової будівельно-технічної експертизи новоствореного майна - об'єкту незавершеного будівництва, що розташовано біля будинків АДРЕСА_3 та АДРЕСА_2.

В судовому засіданні відповідач ОСОБА_3 та представник відповідача клопотання підтримали.

Представник позивача проти клопотання заперечував.

Ухвалою Ленінського районного суду міста Харкова від 17 жовтня 2018 рокуклопотання представника позивача - задоволено.

Призначено по справі судову будівельно-технічну експертизу на вирішення якої поставити наступні питання:

1). який перелік та об'єми фактично виконаних будівельних робіт з будівництва об'єкту незавершеного будівництва, що розташовано на земельної ділянці біля будинків АДРЕСА_3 та АДРЕСА_2?

2). яка вартість фактично виконаних робіт з будівництва об'єкту незавершеного будівництва, що розташовано на земельної ділянці біля будинків 10 та АДРЕСА_2?

3). чи є технічна можливість відповідно до вимог нормативно-правових актів у галузі будівництва розділити (виділити частку) об'єкт нерухомого майна відповідно до часток співвласників ОСОБА_3 (1/2) та ОСОБА_1 (1/2) об'єкту незавершеного будівництва, що розташовано на земельної ділянці біля будинків АДРЕСА_3 та АДРЕСА_2?

4). які варіанти розподілу (виділення частки) об'єкта нерухомого майна можливо визначити відповідно до часток співвласників ОСОБА_3 (1/2) та ОСОБА_1 (1/2) об'єкту незавершеного будівництва, що розташовано на земельної ділянці біля будинків АДРЕСА_3 та АДРЕСА_2 та вимог нормативно-правових актів?

Проведення експертизи доручено атестованим експертам Харківського науково-дослідного інституту судових експертиз Засл. проф. М.С.Бокаріуса, які мають відповідну ліцензію відповідно до Закону України «Про судову експертизу» попередити про кримінальну відповідальність за дачу за відомо неправдивого висновку або за відмову без поважних причин від виконання покладеного на нього обов'язку за статтями 384, 385 КК України. Надано для проведення експертизи матеріали цивільної справи № 642/3675/17; 2/642/19/18. Оплату за проведення експертизи покладено на відповідача за первісним позовом ОСОБА_3, роз'яснивши сторонам положення статті 109 ЦПК України про наслідки ухилення від участі в експертизі.

Не погодившись із зазначеною ухвалою, представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 та представник ОСОБА_4 - ОСОБА_5звернулись на цю ухвалу з апеляційними скаргами, в яких, з посиланнями на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, просять вказану ухвалу скасувати.

Апеляційна скарга представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2мотивована тим, що вказаною ухвалою зачіпаються права ОСОБА_4, оскільки згідно до договору купівлі-продажу № 2656 від 30 червня 1994 року, ОСОБА_4 має у власності будинок, який знаходиться за адресою АДРЕСА_3. Це підтверджується витягом з реєстру речових прав на нерухоме майно від 17.09.2018 року, згідно до якого ОСОБА_4 - одноособова власниця майна. Також, згідно довідки виданої ТОВ «Харківська служба - БТІ» від 03.09.2018 року, ніяких об'єктів незавершеного будівництва за цією адресою та на земельних ділянках біля будинків АДРЕСА_2 та АДРЕСА_3 не має.

Отже, суд першої інстанції на вказане уваги не звернув та не пересвідчився, що об'єкт, за яким він призначив проведення експертизи, не є спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_4, а є власністю іншої особи, яка не є стороною по справі.

Апеляційна скарга ОСОБА_4 в особі її представника ОСОБА_5 мотивована тим, щоані ОСОБА_1, ані ОСОБА_3 не мають ніякого відношення до будинку за адресою АДРЕСА_3, оскаржувана ухвала порушує її права щодо вільного володіння майном, яке їй належить на праві власності.

27 листопада 2018 року до Харківського апеляційного суду на вищевказану апеляційну скаргу надійшли відзиви ОСОБА_3, в яких вона просила апеляційні скарги залишити без задоволення, оскаржувану ухвалу залишити без змін.

В судове засідання апеляційної інстанції сторони не з'явились, повідомлялись про час та місце розгляду справи, про що свідчать зворотні повідомлення.

Враховуючи вищенаведене колегія суддів вважає можливим розглядати справу у відсутності сторін.

Колегія суддів, вислухавши суддю - доповідача, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Задовольняючи клопотання ОСОБА_3, суд першої інстанції виходив з того, що для з'ясування усіх питань, пов'язаних із предметом доказування, необхідні спеціальні знання.

З таким висновком суду першої інстанції судова колегія судова колегія погоджується виходячи з наступного.

Відповідно до частини 1 статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (стаття 12 ЦПК України).

Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (частина 2 статті 77 ЦПК).

Згідно з частин 1, 2 статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Відповідно до статті 103 ЦПК України суд призначає експертизу у справі за сукупності таких умов: 1) для з'ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо; 2) сторонами (стороною) не надані відповідні висновки експертів із цих самих питань або висновки експертів викликають сумнів щодо їх правильності.

Пленум Верховного Суду України у пункту 17 постанови від 12 червня 2009 року № 5 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства, що регулюють провадження у справі до судового розгляду» роз'яснив судам, що для з'ясування обставин, які мають значення для справи і потребують спеціальних знань у галузі науки, мистецтва, техніки, ремесла тощо, суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, призначає експертизу, коли необхідність експертного висновку випливає з обставин справи і поданих доказів.

Отже, судова експертиза призначається у разі дійсної потреби у спеціальних знаннях для встановлення фактичних даних, що входять до предмета доказування, тобто у разі, коли висновок експерта не можуть замінити інші засоби доказування.

Статтею 1 Закону України «Про судову експертизу» передбачено, що судова експертиза - це дослідження експертом на основі спеціальних знань матеріальних об'єктів, явищ і процесів, які містять інформацію про обставини справи, що перебуває у провадженні органів досудового розслідування чи суду.

Висновок експерта є одним із видів доказів і має відповідати критеріям належності і допустимості доказів. Тому розглядаючи клопотання про призначення експертизи суд має його задовольнити саме у випадку, якщо обставини, про з'ясування яких заявлене клопотання, мають значення для справи та якщо їх з'ясування потребує спеціальних знань у галузі науки, мистецтва, техніки, ремесла тощо та лише для встановлення даних, які входять в предмет доказування у справі. Експертиза не може стосуватися тлумачення і застосування правових норм. Суди не повинні ставити судовому експерту питання правового характеру, які повинні вирішуватися самим судом, тобто експерту можна ставити лише питання факту, а не правової оцінки.

Відповідно до частин 1, 2, 3 статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов'язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Посилання апелянта на той факт, що будинок, який знаходиться за адресою АДРЕСА_3 не є спільною сумісною власністю подружжя, колегією судів не приймаються, оскільки, це питання відноситься до розгляду справи по суті.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що задовольняючи клопотання про призначення судової оціночно-будівельної експертизи майна, визначаючи експертну установу та перелік питань, суд першої інстанції правильно виходив з необхідності дотримання засад рівних можливостей сторін у доказуванні з метою забезпечення змагальності в доведенні та повного і об'єктивного встановлення обставин справи, які мають суттєве значення для вирішення спору.

Отже, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про наявність передбачених законом підстав для призначення експертизи та зупинення провадження у справі.

За таких обставин колегія суддів вважає, що ухвала суду першої інстанції є законною і обґрунтованою, постановлена з дотриманням вимог процесуального права, підстав для її скасування не вбачається.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Керуючись статтями 365, 366, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, суд, -

постановив:

Апеляційні скарги ОСОБА_1 в особі його представника ОСОБА_2 та ОСОБА_4 в особі її представника ОСОБА_5 - залишити без задоволення.

Ухвалу Ленінського районного суду міста Харкова від 17 жовтня 2018 року- залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст постанови складений 19 березня 2019 року.

Головуючий - І.П. Коваленко

Судді - А.І. Овсяннікова

І.С. Сащенко