_____________________________________________________________________________________________________________
Провадження № 2/520/641/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.11.2019 року

Київський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді Куриленко О.М.

за участю секретаря Баранової Ю.О.

прокурора Скородинської О.І.,

представника позивача - ОСОБА_1 ,

представника відповідача - Майорової Н.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в загальному порядку цивільну справу за позовом заступника керівника Одеської місцевої прокуратури № 1 в інтересах держави в особі Управління державного архітектурно будівельного контролю Одеської міської ради до ОСОБА_2 , третя особа державний реєстратор Комунального підприємства «Реєстраційна служба Одеської області» Махортов Ігор Олександрович про скасування рішення державного реєстратора про реєстрацію права власності, скасування запису про право власності в Реєстрі, знесення самочинно збудованої триповерхової будівлі,

ВСТАНОВИВ:

20.11.2017 року заступник керівника Одеської місцевої прокуратури № 1 Пундус Д. звернувся до суду з позовом, в якому просив скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень державного реєстратора КП «Реєстраційна служба Одеської області» Махортова І.О. від 02.08.2017 року (індексний номер рішення про державну реєстрацію прав: 36430056) про державну реєстрацію дачного будинку загальною площею 369,5 кв.м. (житлова площа 9 кв.м.) розташованого за адресою: АДРЕСА_1 за ОСОБА_2 . Скасувати у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно запис від 31.07.2017 № 21683369 про право власності ОСОБА_2 на дачний будинок загальною площею 369,5 кв.м. (житлова площа 9 кв.м.) розташований за адресою: АДРЕСА_1 . Зобов`язати ОСОБА_2 знести самочинно збудовану триповерхову будівлю з металевого каркасу, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 . У разі задоволення позовної заяви стягнути з відповідача на користь прокуратури Одеської області сплачений судовий збір за подачу позову на рахунок прокуратури Одеської області за наступними реквізитами:отримувач коштів - прокуратура Одеської області (адреса: 65026, м. Одеса, вул. Пушкінська, 3);код отримувача (код за ЄДРПОУ): 03528552;рахунок отримувача: 0564; банк отримувача: ДКСУ у м.Києві;код банку отримувача: 820172;код класифікації доходів бюджету 22030101.

В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що ОСОБА_2 на підставі договору дарування, серія та номер 4749, виданого 02.09.2016 приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Іллічової Н.А., набув у власність об`єкт житлової нерухомості: 12/1000 часток, дачно-будівельного кооперативу «Ранні Зорі» з господарчими спорудами, що складає дачу № 29 «А», загальною площею 30,5 кв.м.

В подальшому, 31.07.2017 державним реєстратором КП «Реєстраційна служба Одеської області» Махортовим І.О. зареєстровано за ОСОБА_2 право власності на дачний будинок загальною площею 369,5 кв.м., розташований за адресою: АДРЕСА_1 (рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 02.08.2017, індексний номер: 36430056).

Позивач стверджує, що вказане рішення державного реєстратора про реєстрацію права власності та запис про реєстрацію права власності є незаконними та підлягають скасуванню, так як відповідачем самовільно проведено реконструкцію даного об`єкту, внаслілок чого загальна площа об`єкту збільшилася з 30, 5 кв.м. до 365, 5 кв.м.

Вищевказані обставини і стали підставою для звернення до суду з даним позовом.

Ухвалою судді від 21.11.2017 року провадження по справі було відкрито та призначено судове засідання.

Одночасно з подачею позову заступник керівника Одеської місцевої прокуратури № 1 Пундус Д. звернувся до суду з заявою, в якій просив вжити заходи до забезпечення позову шляхом накладення арешту на дачний будинок загальною площею 369,5кв.м., розташований за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 101, а також заборони будь-яким особам у будь-який спосіб вчиняти будь-які дії щодо дачного будинку загальною площею 369,5кв.м., розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 101.

Ухвалою суду від 21.11.2017 року вказана заява була задоволена та вжиті заходи забезпечення позову.

В подальшому, ухвалою суду від 26.12.2017 року було вирішено продовжити розгляд справи за правилами Цивільного процесуального кодексу України в редакції 15 грудня 2017 року у відповідності до п. 9 частини 1 Розділу ХІІІ Перехідних положень, в порядку загального позовного провадження. Призначено підготовче засідання та запропоновано позивачу привести позов у відповідності до вимог ст. 175 ЦПК України, уточнити зміст позовних вимог, а саме хто повинен здійснити скасування реєстрації та які вимоги заявлені конкретно до відповідача ОСОБА_2 .

Слід зазначити, що уточненого позову до суду подано не було, у зв`язку з чим справа розглядається за первісним позовом в редакції від 20.11.2017 року.

У судовому засіданні 21.02.2018 року представник відповідача ОСОБА_2 ОСОБА_3 звернулась до суду з клопотанням, в якому просила зупинити провадження у справі №520/14200/17 до розгляду Приморським районним судом м. Одеси справи № 522/17939/17 за позовом ОСОБА_2 до Управління державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради про визнання дій противоправними та скасування наказу від 23.02.2017р. №01-13/53ДАБК та справи № 522/13771/17 за позовом ОСОБА_2 до Одеської міської ради в особі Управління державного архітектурно-будівельного контролю про визнання дій неправомірними та скасування наказу від 31.03.2017р. №01-13/115ДАБК.

Ухвалою суду від 21.02.2018 року клопотання представника відповідача було задоволено, зупинено провадження по даній справі № 520/14200/17 до набрання законної сили рішенням суду у адміністративній справі № 522/17939/17 за позовом ОСОБА_2 до Управління державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради про визнання дій противоправними та скасування наказу від 23.02.2017р. №01-13/53ДАБК та адміністративній справі № 522/13771/17 за позовом: ОСОБА_2 до Одеської міської ради в особі Управління державного архітектурно-будівельного контролю про визнання дій неправомірними та скасування наказу від 31.03.2017р. №01-13/115ДАБК.

20 грудня 2018 року заступник прокурора Одеської місцевої прокуратури № 1 ОСОБА_4 звернувся до суду з клопотанням, в якому просив поновити провадження вказуючи на те, що необхідність у зупиненні провадження по даній справі відпала.

Ухвалою суду від 21 грудня 2018 року провадження у справі було поновлено та призначено судове засідання.

В ході судового засідання 25 лютого 2019 року прокурор Одеської місцевої прокуратури № 1 Лещенко ОСОБА_5 звернулась до суду з клопотанням, в якому просила витребувати від Управління державної реєстрації юридичного департаменту Одеської міської ради (65009, м. Одеса, вул. Черняховського, 6) належним чином завірену копію реєстраційної справи про державну реєстрацію дачного будинку загальною площею 369,5 кв.м. (житлова площа 9 кв.м.) розташованого за адресою: АДРЕСА_1 а за ОСОБА_2 .

Представник відповідача ОСОБА_2 ОСОБА_3 заперечувала проти витребування доказів, вказуючи на його необґрунтованість також звернулась до суду з клопотанням, в якому просила зупинити провадження у справі №520/14200/17 до розгляду справи № 522/13771/17 за позовом: ОСОБА_2 до Одеської міської ради в особі Управління державного архітектурно-будівельного контролю про визнання дій неправомірними та скасування наказу від 31.03.2017р. №01-13/115ДАБК, вказуючи на те, що підстави для зупинення судового розгляду, визначені в ухвалі від 21.02.2018 року не відпали.

Ухвалою суду від 25.02.2019 року клопотання прокурора Лещенко ОСОБА_6 Віталіївни про витребування доказів та клопотання представника відповідача ОСОБА_2 ОСОБА_3 про зупинення провадження задоволено. Витребувано від Управління державної реєстрації юридичного департаменту Одеської міської ради (65009, м. Одеса, вул. Черняховського, 6) належним чином завірену копію реєстраційної справи про державну реєстрацію дачного будинку загальною площею 369,5 кв.м., розташованого за адресою: АДРЕСА_1 а за ОСОБА_2 , провадження по справі № 520/14200/17 зупинено до набрання законної сили рішенням суду у адміністративній справі № 522/13771/17 за позовом ОСОБА_2 до Одеської міської ради в особі Управління державного архітектурно-будівельного контролю про визнання дій неправомірними та скасування наказу від 31.03.2017р. №01-13/115ДАБК.

16 липня 2019 року заступник прокурора Одеської місцевої прокуратури № 1 ОСОБА_7 Д.В ОСОБА_8 звернувся до суду з клопотанням, в якому просив поновити провадження вказуючи на те, що необхідність у зупиненні провадження по даній справі відпала, оскільки рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 20.03.2019 року у задоволенні позову, справа № 522/13771/17, ОСОБА_2 до Одеської міської ради в особі Управління державного архітектурно-будівельного контролю про визнання дій неправомірними та скасування наказу відмовлено, відомості щодо оскарження вказаного рішення в реєстрі судових рішень відсутні.

У зв`язку з чим, ухвалою суду від 17.07.2019 року провадження у справі було поновлено.

Згодом, ухвалою суду від 08.11.2019 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.

Особи, що беруть участь у справі, про час і місце судового розгляду сповіщені належним чином у порядку ст.ст. 128-130 ЦПК України.

У судовому засіданні прокурор відділу Скородинська Олена Іллівна та представник позивача Управління державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради Чабан Ольга Олегівна позовні вимоги підтримали в повному обсязі, посилаючись на обставини, викладенні в позовній заяві.

Представник відповідача ОСОБА_2 ОСОБА_3 у судовому засіданні просила відмовити у задоволенні позову, посилаючись на те, що у заступника керівника Одеської місцевої прокуратури № 1 були відсутні правові підстави для звернення з даним позовом в інтересах держави в особі Управління державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради. А також, на її думку, позивачем не доведено та не встановлено в сукупності обставин, при наявності яких можна зобов`язати особу здійснювати знесення об`єкту: здійснення ОСОБА_2 будівництва з істотним відхиленням від будівного паспорту, що суперечить суспільним інтересам або порушує права інших осіб, наявність істотного порушення будівельних норм, наявність невиконаного судового рішення щодо зобов`язання здійснити перебудову, що передбачено п. 7 ст. 376 ЦК України.

Третя особа державний реєстратор Комунального підприємства «Реєстраційна служба Одеської області» Махортов Ігор Олександрович у судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив.

Вислухавши пояснення сторін, дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог прокурора, виходячи з наступного.

У судовому засіданні встановлено, що 02 вересня 2016р. між ОСОБА_9 та ОСОБА_2 було укладене договір дарування, зареєстрований в реєстрі за №4749 та посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Іллічовою Н.А., згідно умов якого ОСОБА_2 передано у власність 12/1000 часток, дачно-будівельного кооперативу «Ранні Зорі», з господарчими спорудами, що складає дачу №29 «А», загальною площею 30,5 кв.м., за адресою: АДРЕСА_2 .

Цього ж дня, між ОСОБА_9 та ОСОБА_2 було укладене договір дарування, зареєстрований в реєстрі за №4748 та посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Іллічовою Н.А., згідно умов якого ОСОБА_2 передано у власність 11/1000 часток, дачно-будівельного кооперативу «Ранні Зорі», що складаються з садового будинку літ. А загальною площею 27,2 кв.м., за адресою: АДРЕСА_2 .

Також, у цей же день 02 вересня 2016 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_10 було укладено Договір про поділ земельної ділянки, що є у спільній частковій власності. Вказаний правочин посвідчено приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Іллічовою Н.А.

В подальшому, 28.10.2016 Управлінням архітектури та містобудування Одеської міської ради було видано ОСОБА_2 будівельний паспорт № 01-06/1199 на реконструкцію 12/1000 частин дачних будівель дачно-будівельного кооперативу «Ранні зорі» з розширенням та надбудовою другого поверху, розташованих за адресою: АДРЕСА_2 .

Та згодом, 30.11.2016 Управлінням державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради зареєстровано повідомлення про початок виконання будівельних робіт ОД № 60 з реконструкції 12/1000 частин дачних будівель по АДРЕСА_2 , замовник - гр. ОСОБА_2 .

Однак, згідно Акту комісійного обстеження вищевказаного об`єкту будівництва від 22.02.2017, виявлено, що гр. ОСОБА_2 по АДРЕСА_2 дорозі, 78 у м. АДРЕСА_2 фактично знесенні 12/1000 часток дачних будівель, що підлягали реконструкції та виконуються будівельні роботи з влаштування фундаменту для будівництва нового об`єкту.

У зв`язку з цим, наказом Управління від 23.02.2017 року № 01- 13/53ДАБК скасовано реєстрацію повідомлення про початок виконання будівельних робіт №ОД 60 від 30.11.2016, про що повідомлено замовнику листом Управління від 23.02.2017 за № 01 -9/96вих.

На підставі направлення для проведення позапланової перевірки від 07.03.2017 року №000263 проведено позапланову перевірку об`єкта будівництва: будівництво нової будівлі із фактичним знесенням 12/1000 частин дачних будівель, розташованих за адресою: АДРЕСА_2 .

За результатами проведеної перевірки встановлено, що Відповідач продовжує виконувати будівельні роботи з нового будівництва по АДРЕСА_2 , без отримання права на виконання таких робіт у зв`язку з чим, видано припис про усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил від 07.03.2017 року з терміном його виконання до 07.04.2014 року.

Також, видано припис про зупинення підготовчих та будівельних робіт, які не відповідають вимогам законодавства, зокрема будівельних норм, містобудівним умовам та обмеженням, затвердженому проекту або будівельному паспорту забудови земельної ділянки, виконуються без повідомлення, реєстрації декларації про початок їх виконання або дозволу на виконання будівельних робіт від 07.03.2017 року.

Управлінням, складено відповідні протоколи про адміністративні правопорушення від 07.03.2017 року та винесені відповідні постанови.

На підставі направлення від 30.03.2017 року № 000363, Управлінням повторно проведено позапланову перевірку дотримання вимог містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил замовником будівництва - ОСОБА_2 на об`єкті будівництва - реконструкція 12/1000 частин дачних будівель, розташованих за адресою: АДРЕСА_2 .

Натомість відповідачем було пред`явлено повідомлення про початок виконання будівельних робіт № ОД 08 від 29.03.2017 року, найменування об`єкта будівництва зазначене у повідомлення: «реконструкція 12/1000 частин дачних будівель, розташованих за адресою: АДРЕСА_2 ».

Наказом Управління від 31.03.2017 року № 01-13/115ДАБК, скасовано реєстрацію повідомлення про початок виконання будівельних робіт № ОД 08 від 29.03.2017 року з реконструкції 12/1000 частини дачних будівель дачно-будівельного кооперативу "Ранні зорі" з розширенням та надбудовою другого поверху за адресою: АДРЕСА_2 , про що замовнику повідомлено листом Управління від 31.03.2017 року № 01-9/173-вих.

Звертаючись до суду з даним позовом, позивач стверджує, що ОСОБА_2 самовільно проведено реконструкцію 12/1000 частин дачних будівель дачно-будівельного кооперативу «Ранні зорі», внаслідок чого загальна площа об`єкту збільшилася з 30,5 кв.м. до 396 кв.м. та збудовано триповерхова будівля з металевого каркасу із подальшим оздобленням пінобетонними блоками.

Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що твердження позивача є необґрунтованими та недоведеними з огляду на наступне.

Як вбачається з реєстраційної справи №101, 31 липня 2017 року державним реєстратором КП «Реєстраційна служба Одеської області» Махортовим І.О., було зареєстровано за ОСОБА_2 право власності на дачний будинок загальною площею 369,5 кв.м., розташований за адресою АДРЕСА_1 а на підставі технічного паспорту, серія та номер виданого 28.07.2017р. ФОП ОСОБА_11 та висновку щодо технічної можливості виділу об`єкту нерухомого майна серія та номер №04. виданого 28.07.2017р. ФОП Слободченко ОСОБА_12 Г.

Відповідно до висновку щодо технічної можливості виділу об`єкту нерухомо майна вбачається, що власнику ОСОБА_2 згідно договору дарування що зареєстрованого в реєстрі за №4748. передано у власність 11/1000 часток садових будівель садового товариства «Ранні Зорі". Склад новоутворених об`єктів дачний будинок АДРЕСА_1 загальною площею 369,5 кв.м. та житловою 9 кв.м., що складає одиницю і може бути відведений в одиницю.

Таким чином, можливо вважати, що новостворений об`єкт був створений в процесі здійснення реконструкції переданих у власність 11/1000 часток садових будівель садового товариства «Ранні Зорі» на підставі договору дарування, що зареєстрований в реєстрі за номером № АДРЕСА_3 розташований за адресою АДРЕСА_1 .

Натомість численні перевірки УДАБК були здійснені на об`єкті будівництва, розташованого за адресою АДРЕСА_2 в результаті яких встановлено знесення 12/1000 часток дачних будівель, які належали відповідачеві на підставі іншого договору дарування №4749.

Суд звертає увагу, що матеріали справи не містять доказів жодної перевірки об`єкту будівництва 11/1000 часток дачних будівель, розташованих за адресою АДРЕСА_2 , або новоствореного об`єкту будівництва, виділеного з 11/1000 часток дачних будівель в 1 одиниць, площею 369,5 кв.м., розташованого за адресою АДРЕСА_1 , оскільки не було надано оформленого жодного акту перевірки, припису та протоколу та постанови про притягнення до адміністративної відповідальності щодо даних об`єктів.

Таким чином, відсутні правові підстави для встановлення факту порушення відповідачем вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил під час виконання підготовчих та будівельних робіт.

Крім того, слід зазначити, що відповідно до ч.3 ст.131-1 Конституції України на органи прокуратури покладено обов`язок представництва інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом.

Положення пункту 3 частини першої статті 131-1 Конституції України відсилає до спеціального закону, яким мають бути визначені виключні випадки та порядок представництва прокурором інтересів держави в суді. Таким законом є Закон України "Про прокуратуру".

Відповідно до частини третьої статті 23 цього Закону прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Наявність таких обставин обґрунтовується прокурором у порядку, передбаченому частиною четвертою цієї статті.

Отже, виключними випадками, за яких прокурор може здійснювати представництво інтересів держави в суді, є порушення або загроза порушення інтересів держави. Ключовим для застосування цієї норми є поняття "інтерес держави".

Частинами 1,2 ст. 4 Цивільного кодексу України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб або державних чи суспільних інтересах.

Згідно ст.7 Закону України « Про основи містобудування» Державне регулювання у сфері містобудування здійснюється Верховною Радою України, Кабінетом Міністрів України, Верховною Радою та Радою міністрів Автономної Республіки Крим, місцевими державними адміністраціями, органами місцевого самоврядування, а також центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері містобудування, центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері містобудування, центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань державного архітектурно-будівельного контролю, іншими органами в порядку, встановленому законодавством .

Згідно ст.14 Закону України «Про основи містобудування» до компетенції виконавчих органів сільських, селищних, міських рад у сфері містобудування належать: визначення території для містобудівних потреб згідно з рішенням відповідної ради; встановлення в межах своїх повноважень на відповідній території режиму використання та забудови земель, на яких передбачена перспективна містобудівна діяльність; надання відповідно до закону містобудівних умов і обмежень забудови земельних ділянок; забезпечення в установленому законодавством порядку розробки і подання на затвердження відповідних рад місцевих містобудівних програм, генеральних планів, детальних планів, планів червоних ліній; надання (отримання, реєстрація), відмова у видачі чи анулювання (скасування) документів, що дають право на виконання підготовчих та будівельних робіт, прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, здійснення державного архітектурно-будівельного контролю у випадках та відповідно до вимог, встановлених законом; організація охорони культурної спадщини; організація робіт, пов`язаних із створенням і веденням містобудівного кадастру населених пунктів; забезпечення в установленому законом порядку державного контролю за дотриманням законодавства, затвердженої містобудівної документації під час планування та забудови відповідних територій; зупинення у випадках, передбачених законом, будівництва, яке проводиться з порушенням містобудівної документації та проектів окремих об`єктів, а також може заподіяти шкоду навколишньому природному середовищу; здійснення контролю за забезпеченням надійності та безпечності експлуатації будинків і споруд незалежно від форми власності в районах, що зазнають впливу небезпечних природних і техногенних явищ та процесів.

Пунктом 10 Положення про Управління державного архітектурно - будівельного контролю Одеської міської ради, затвердженого рішенням Одеської міської ради № 579- VII від 27.04.2016р. передбачено, що Управління відповідно до покладених на нього завдань: надає, отримує, реєструє, повертає документи, що дають право на виконання підготовчих та будівельних робіт, відмовляє у видачі таких документів, анулює їх, скасовує їх реєстрацію;приймає в експлуатацію закінчені будівництвом об`єкти (видає сертифікати, реєструє декларації про готовність об`єкта до експлуатації та повертає такі декларації на доопрацювання для усунення виявлених недоліків);подає держархбудінспекції інформацію, необхідну для внесення даних до єдиного реєстру документів, що дають право на виконання підготовчих та будівельних робіт і засвідчують прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, відомостей про повернення на доопрацювання, відмову у видачі, скасування та анулювання зазначених документів;здійснює державний архітектурно-будівельний контроль за дотриманням вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил, положень містобудівної документації всіх рівнів, вихідних даних для проектування об`єктів містобудування, проектної документації щодо об`єктів, розташованих у межах відповідних населених пунктів; здійснює контроль за виконанням законних вимог (приписів) посадових осіб органів держархбудконтролю; подає позови до суду про знесення самочинно збудованого об`єкта із компенсацію витрат та виступає замовником робіт із знесення самочинно збудованого об`єкта; розглядає відповідно до закону справи про адміністративні правопорушення, пов`язані з порушенням вимог законодавства, будівельних норм, державних стандартів і правил під час будівництва, порушенням законодавства під час планування та забудови територій та невиконанням законних вимог (приписів) посадових осіб органів держархбудконтролю; розглядає відповідно до закону справи про правопорушення у сфері містобудівної діяльності із прийняттям відповідних рішень

У Рішенні Конституційного Суду України у справі за конституційними поданнями Вищого арбітражного суду України та Генеральної прокуратури України щодо офіційного тлумачення положень статті 2 Арбітражного процесуального кодексу України (справа про представництво прокуратурою України інтересів держави в арбітражному суді) від 08.04.1999 № 3-рп/99 Конституційний Суд України, з`ясовуючи поняття "інтереси держави" висловив позицію про те, що інтереси держави відрізняються від інтересів інших учасників суспільних відносин. В основі перших завжди є потреба у здійсненні загальнодержавних (політичних, економічних, соціальних та інших) дій, програм, спрямованих на захист суверенітету, територіальної цілісності, державного кордону України, гарантування її державної, економічної, інформаційної, екологічної безпеки, охорону землі як національного багатства, захист прав усіх суб`єктів права власності та господарювання тощо (п. 3 мотивувальної частини).

Інтереси держави можуть збігатися повністю, частково або не збігатися зовсім з інтересами державних органів, державних підприємств та організацій чи з інтересами господарських товариств з часткою державної власності у статутному фонді. Проте держава може вбачати свої інтереси не тільки в їх діяльності, але й в діяльності приватних підприємств, товариств.

З урахуванням того, що "інтереси держави" є оціночним поняттям, прокурор чи його заступник у кожному конкретному випадку самостійно визначає з посиланням на законодавство, на підставі якого подається позов, в чому саме відбулося чи може відбутися порушення матеріальних або інших інтересів держави, обґрунтовує у позовній заяві необхідність їх захисту та зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах.

Таким чином, "інтереси держави" охоплюють широке і водночас чітко не визначене коло законних інтересів, які не піддаються точній класифікації, а тому їх наявність повинна бути предметом самостійної оцінки суду у кожному конкретному випадку звернення прокурора з позовом. Надмірна формалізація "інтересів держави", особливо у сфері публічних правовідносин, може призвести до необґрунтованого обмеження повноважень прокурора на захист суспільно значущих інтересів там, де це дійсно потрібно (аналогічна позиція викладена у постановах Верховного Суду від 25 вересня 2018 року у справі №822/238/15, адміністративне провадження №К/9901/53795/18 (ЄДРСРУ № 76701362) та від 25.04.2018 у справі № 806/1000/17).

Згідно ст. 56 ЦПК України, у визначених законом випадках прокурор звертається до суду з позовною заявою, бере участь у розгляді справ за його позовами, а також може вступити за своєю ініціативою у справу, провадження у якій відкрито за позовом іншої особи, до початку розгляду справи по суті, подає апеляційну, касаційну скаргу, заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами. Прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. Невиконання цих вимог має наслідком застосування положень, передбачених статтею 185 цього Кодексу. У разі відкриття провадження за позовною заявою особи, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб (крім прокурора), особа, в чиїх інтересах подано позов, набуває статусу позивача. У разі відкриття провадження за позовною заявою, поданою прокурором в інтересах держави в особі органу, уповноваженого здійснювати функції держави у спірних правовідносинах, зазначений орган набуває статусу позивача. У разі відсутності такого органу або відсутності у нього повноважень щодо звернення до суду прокурор зазначає про це в позовній заяві і в такому разі прокурор набуває статусу позивача.

В даному випадку,на думку суду, прокурором не додержано необхідних умов для подачі даного позову, оскільки у УДАБК Одеської міської ради, відсутні повноваження, відповідно до ст.14 Закону України «Про основи містобудування» щодо звернення з позовами щодо скасування рішень державних реєстраторів про реєстрацію права власності на нерухоме майно та скасування відповідних записів, а від так не вірно визначено орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції захисту, прав держави, а також орган права якого порушенні оскаржуваним рішенням.

Також, прокурором не доведено факту неналежного здійснення УДАБК Одеської міської ради своїх повноважень щодо захисту прав держави, з врахуванням того, що останнім здійснювались, відповідно до ст.. 14 Закону України «Про основи містобудування», положень Порядку здійснення державного архітектурно-будівельного контролю», затвердженого постановою КМУ від 23.05.2011р. №553 позапланові перевірки, виносились численні приписи про зупинення підготовчих та будівельних робіт, які не відповідають вимогам законодавства, зокрема будівельним нормам, містобудівним умовам та обмеженням, затвердженому проекту або будівельному паспорту забудови земельної ділянки, виконуються без повідомлення, реєстрації про початок їх виконання або дозволу на виконання будівельних робіт, приписи про усунення порушень вимог законодавств у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил та поданий позов про приведення об`єкту будівництва у первісний стан, що підтверджується наявними в матеріалах справи, документами.

Окрім того, судом встановлено, що Управління державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради зверталось до Суворовського районного суду м. Одеси з адміністративним позовом, згідно якого просило зобов`язати ОСОБА_2 привести об`єкт самочинного будівництва, розташований на земельній ділянці з кадастровим номером НОМЕР_1 , за адресою: АДРЕСА_2 , до попереднього стану згідно з договором дарування, серія та номер 4749 від 02.09.2016 року (справа № 523/10921/17).

Рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 20 квітня 2019 року зазначений позов було задоволено.

Однак, постановою Одеського апеляційного адміністративного суду від 15 серпня 2019 року, рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 20 квітня 2018 року скасовано, справу направлено до Одеського окружного адміністративного суду для нового розгляду.

Вирішуючи питання по суті, суд також бере до уваги, що ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 26 листопада 2018 року провадження по вказаній адміністративній справі було зупинено. Не погоджуючись із вказаною ухвалою, Управління ДАБК ОМР оскаржило її в апеляційному полрядку і ухвалою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 19.02.2019 року було відкрито апеляційне провадження за вказаною скаргою.

Тобто, безпідставними є твердження позивача, що Управлінням державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради жодних дій, спрямованих на поновлення інтересів держави не вжито; бездіяльність даних органів є підставою для звернення прокуратури із даним позовом, оскільки дане твердження суперечить обставинам наведеним у позовній заяві та матеріалам справи.

Як вбачається із матеріалів справи, крім здійснення позапланових перевірок, Управлінням державного архітектурно - будівельного контролю Одеської міської ради, складені чисельні протоколи про притягнення до адміністративної відповідальності та приписи про усунення порушень у сфері містобудівного законодавства. Вжитті Управлінням заходи повністю відповідають його компетенції, яка визначена у Положенні про Управління державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради №3043-VII від 21 березня 2018 року і тому не має жодних підстав стверджувати, що уповноважений орган державної влади не вживає належних заходів щодо захисту державного інтересу.

Таким чином, можна дійти висновку про те, що прокурор може представляти інтереси держави в суді у виключних випадках, які прямо передбачені законом. Розширене тлумачення випадків (підстав) для представництва прокурором інтересів держави в суді не відповідають принципу змагальності, який є однією з засад правосуддя (п.3 ч.2 ст.129 Конституції України).

Аналіз ч.3 ст.23 Закону України "Про прокуратуру" дає підстави стверджувати, що прокурор може може представляти інтереси держави в суді лише в двох випадків: - якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження; - у разі відсутності такого органу.

Зважаючи на те, що орган державної влади, у даному випадку Управління державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради не просто існує, а й активно здійснює свою діяльність, в тому числі і шляхом звернення до судів, суд приходить до висновку про те, що прокурор не може вважатись альтернативним суб`єктом звернення до суду і замінювати належного суб`єкта владних повноважень, який може і бажає захищати інтереси держави.

Відповідно до ст.376 Цивільного кодексу України, житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил.

Позивачем не надано належних та допустимих доказів факту здійснення відповідачем самочинного будівництва, оскільки даний об`єкт розташований на земельній ділянці, яка є у власності відповідача, будівельні роботи по реконструкції даного дачного будинку були здійсненні на підставі належним чином зареєстрованого повідомлення про початок виконання будівельних робіт від 30.11.2016р. №60 та без істотних порушень будівельних норм, про що свідчить висновок щодо технічної можливості виділу об`єкту нерухомого майна серія та номер 04 від 28.07.2017р. виданий ФОП ОСОБА_13 Г ОСОБА_8 та технічний паспорт, на підставі яких було здійснено державну реєстрацію права власності.

Крім того, в пункті 7 ст. 376 Цивільного кодексу України зазначено, що у разі істотного відхилення від проекту, що суперечить суспільним інтересам, або порушує права інших осіб, істотного порушення будівельних норм і правил за позовом відповідного органу державної влади або органу місцевого самоврядування можна постановити рішення, яким зобов`язати особу, яка здійснила (здійснює) будівництво, провести відповідну перебудову. Якщо проведення такої перебудови є неможливим або особа, яка здійснила (здійснює) будівництво, відмовляється від її проведення, таке нерухоме майно за рішенням суду підлягає знесенню за рахунок особи, яка здійснила (здійснює) будівництво. Особа, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво, зобов`язана відшкодувати витрати, пов`язані з приведенням земельної ділянки до попереднього стану.

Відповідно до п. 22. Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику застосування судами статті 376 Цивільного кодексу України (про правовий режим самочинного будівництва)» від 30.03.2012р. №6 знесення самочинного будівництва є крайньою мірою і можливе лише тоді, коли використано усі передбачені законодавством України заходи щодо притягнення винної особи до відповідальності.

Крім того, суд звертає увагу на той факт, що позивачу ухвалою від 26.12.2017 року було запропоновано привести позов у відповідності до вимог ст..175 ЦПК України, уточнити зміст позовних вимог, а саме хто повинен здійснити скасування реєстрації та які вимоги заявлені конкретно до відповідача ОСОБА_2 .

Разом з тим, не зважаючи на вказане представник прокуратури підтримав позов в редакції від 20 листопада 2019 року де відповідачем є лише ОСОБА_2 , до якого заявлені вимоги про скасування рішення державного реєстратора КП «Реєстраційна служба Одеської області Махортова Ігоря Олександровича про реєстрацію права власності, скасування у державному реєстрі речових прав на нерухоме майно запису від 31.07.2017р. №21683369 про право власності ОСОБА_2 на дачний будинок загальною площею 369,5кв.м., розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

Суд погоджується з доводами сторони відповідача про те, що дане рішення про реєстрацію права власності та відповідний запис не був прийнятий та вчинений відповідачем, а отже саме відповідачем у цьому випадку ніяким чином не порушено права та інтереси Управління державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради в інтересах якого звернувся Заступник керівника Одеської місцевої прокуратури №1 щодо заявлених вище позовних вимог та взагалі у відповідача відсутня можливість виконати рішення у цій частині, так як він не являється суб`єктом реєстраційної діяльності.

Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених Кодексом випадках.

Відповідно до ст. 13 ч. 3 ЦПК України учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Відповідно до ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

У відповідності до частини 6 ст. 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Позов - це вимога позивача до відповідача, спрямована через суд, про захист порушеного або оспорюваного суб`єктивного права та охоронюваного законом інтересу, яке здійснюється у визначеній законом процесуальній формі. Предмет позову - це певна матеріально - правова вимога позивача до відповідача, яка кореспондує зі способами захисту права, визначеними зокрема, ст. 16 Цивільного кодексу України. Підстава позову - це фактичні обставини, на яких ґрунтується вимога позивача

Реалізуючи передбачене ст. 64 Конституції України право на судовий захист, звертаючись до суду, особа вказує в позові власне суб`єктивне уявлення про порушене право чи охоронюваний інтерес та спосіб його захисту.

Вирішуючи спір, суд повинен надати об`єктивну оцінку наявності порушеного права чи інтересу на момент звернення до суду. Відсутність порушеного права є підставою для прийняття судового рішення про відмову в позові. Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення.

Згідно ч.ч. 1-4 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

У відповідності до ч.ч. 1-3 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Відповідно до ст.. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Статтею 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Згідно ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Частиною 1 ст. 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Як вбачається з положень ч. 1 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно зі ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно з вимогами ст.ст.124, 129 Конституції України, задачами цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних, прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Основними засадами судочинства є законність, рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, забезпечення доведеності вини, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, гласність судового процесу та його повне фіксування технічними засобами, забезпечення апеляційного та касаційного оскарження та обов`язковість рішень суду до виконання.

У зв`язку з вищевикладеним, на підставі повного, об`єктивного та безпосереднього дослідження наявних у справі доказів, з`ясування фактичних обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, оцінивши наявні у справі докази, з`ясувавши їх достатність і взаємний зв`язок у сукупності, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позову заступника керівника Одеської місцевої прокуратури № 1 в інтересах держави в особі Управління державного архітектурно будівельного контролю Одеської міської ради до ОСОБА_2 , третя особа державний реєстратор Комунального підприємства «Реєстраційна служба Одеської області» Махортов Ігор Олександрович, про скасування рішення державного реєстратора про реєстрацію права власності, скасування запису про право власності в Реєстрі, знесення самочинно збудованої триповерхової будівлі.

У в`язку з відмовою у позові судові витрати відшкодуванню не підлягають.

На підставі викладеного і керуючись ст.ст. 12, 19, 81, 141, 258-260, 263-265 ЦПК України, ст.ст. 215, 216, 317, 319, 321, 328, 373, 376, 388, Цивільного кодексу України, суд,

В И Р І Ш И В :

У задоволенні позову заступника керівника Одеської місцевої прокуратури № 1 в інтересах держави в особі Управління державного архітектурно будівельного контролю Одеської міської ради до ОСОБА_2 , третя особа державний реєстратор Комунального підприємства «Реєстраційна служба Одеської області» Махортов Ігор Олександрович, про скасування рішення державного реєстратора про реєстрацію права власності, скасування запису про право власності в Реєстрі, знесення самочинно збудованої триповерхової будівлі відмовити в повному обсязі.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до апеляційного суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

У відповідності до п.п. 15.5) п.п.15 п. 1 Розділу ХШ Перехідних Положень ЦПК України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, зокрема до Київського районного суду м. Одеси

Суддя Куриленко О. М.

Повний текст рішення складено 27 листопада 2019 року