Дата документу 06.12.2019 Справа № 336/5123/19
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний № 336/5123/19 Головуючий у 1-й інстанції Щаслива О.В.
Провадження №22-ц/807/3599/19 Суддя-доповідач Подліянова Г.С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 грудня 2019 року м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді-доповідача суддів: за участю секретаряПодліянової Г.С., Гончар М.С., Кочеткової І.В., Путій Д.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 13 серпня 2019 року за заявою ОСОБА_2 про видачу дублікату виконавчого листа у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів та коштів на утримання дружини, -

В С Т А Н О В И В:

У серпні 2019 року ОСОБА_2 звернулася до Шевченківського районного суду м. Запоріжжя з заявою про видачу дублікату виконавчого листа.

Заява обґрунтована тим, що вона отримувала аліменти на доньку ОСОБА_3 за дублікатом виконавчим листом № 2-3346/03 , виданого 29.12.2004 року Шевченківським районним судом м. Запоріжжя, однак в 2014 році написала заяву до Шевченківського ВДВС про припинення стягнення аліментів. Постановою державного виконавця повернуто стягувачу виконавчий лист разом з оригіналом виконавчого листа від 13 березня 2014 року, який направлено на адресу заявниці поштою. Однак, вона його не отримала, що свідчить про його втрату при пересилці.

Заявниця просила видати дублікат виконавчого листа № 2-3346/03 у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 13 серпня 2019 року видано дублікат виконавчого листа № 2-3346/03, відповідно до якого: «Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Запоріжжя на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку щомісячно, але не менше Ѕ неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, починаючи з 08.10.2003 року до її повноліття".

Не погоджуючись з ухвалою Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 13 серпня 2019 року, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення норм процесуального права, просить ухвалу суду скасувати та прийняти нове судове рішення про відмову у задоволенні заяви ОСОБА_2 про повторну видачу дублікату виконавчого листа.

Узагальненими доводами апеляційної скарги є те, що суд безпідставно видав вдруге дублікат виконавчого листа, не перевіривши втрати дублікату виконавчого листа, не заслухавши ОСОБА_1 , як відповідача по справі щодо того чи сплачував останній аліменти в добровільному порядку, починаючи з 2004 року. В 2014 році позивачка добровільно написала заяву до виконавчої служби про повернення виконавчого листа, оскільки сторонами дійшли згоди, що аліменти відповідач буде сплачувати у добровільному порядку. Про дублікат виконавчого листа відповідач дізнався отримавши постанову про відкриття виконавчого провадження. На сьогоднішній день державний виконавець нарахував борг по сплаті аліментів за період з січня 2016 року по 31 березня 2019 року. Крім того, апелянт вказує, що в матеріалах справи відсутні докази сплати заявником судового збору за видачу дублікату виконавчого листа.

Відповідно до відзиву на апеляційну скаргу ОСОБА_2 , зазначає, що під час розгляду справи судом першої інстанції надано належну правову оцінку всім обставинам справи, винесено обґрунтоване та законне судове рішення, а доводи апеляційної скарги є безпідставними та необґрунтованими. В зв`язку з наведеним, просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржувану ухвалу суду першої інстанції без змін.

Перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваної ухвали суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

За положенням ч. 1 п. 1 ст. 374, ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу - без задоволення, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Як вбачається з матеріалів справи, рішенням Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 10 листопада 2003 року задоволено позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів і коштів на утримання дружини. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 в розмірі 1/4 частини всіх вдів заробітку щомісячно, але не менше Ѕ неоподаткованого мінімуму доходів громадян, починаючи з 08.10.2003 року до її повноліття.

На виконання вказаного рішення 29 грудня 2004 року Шевченківським районним судом м. Запоріжжя було видано виконавчий лист № 2-3346/03 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , аліменти у розмірі ј частини усіх видів його заробітку (доходу), щомісячно, але не менше ј частини неоподаткованого податком мінімального доходу громадян, починаючи з 08.10.2003 року і до повноліття дитини (а.с. 3-4).

Вказаний виконавчий лист було пред`явлено на виконання до Орджонікідзевського ВДВС Запорізького обласного управління юстиції.

13 березня 2014 року державним виконавцем Орджонікідзевського відділу державної виконавчої служби Запорізького міського управління юстиції винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу на підставі заяви ОСОБА_2 про повернення виконавчого документа без виконання (а.с. 5).

Як вбачається з п.17.4 Розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України, у разі втрати виконавчого документа суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець, приватний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання. Про видачу дубліката виконавчого документа постановляється ухвала у десятиденний строк із дня надходження заяви. За видачу стягувачу дубліката виконавчого документа справляється судовий збір у розмірі 0,03 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Ухвала про видачу чи відмову у видачі дубліката виконавчого документа може бути оскаржена в апеляційному та касаційному порядку.

Аналізуючи зміст даної норми, єдиною підставою для видачі судом дублікату виконавчого листа є його втрата.

При розгляді питання про видачу дубліката перевіряється чи не виконано рішення, чи не втратило воно законної сили. У випадку часткового виконання змінювати у дублікаті загальну суму не можна. Це враховується в ході подальшого виконавчого провадження.

Відповідно до ч. 5 ст. 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України.

Частиною 1 ст. 18 ЦПК України встановлено, що судові рішення, які набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Конституційний Суд України в рішенні від 27 січня 2010 року № 3-рп/2010 у справі № 1-7/2010 за конституційним зверненням щодо офіційного тлумачення положення пункту 18 частини першої статті 293 ЦПК України у взаємозв`язку зі статтею 129 Конституції України (про апеляційне оскарження ухвал суду) зробив висновок, що необґрунтована відмова у видачі дубліката виконавчого листа фактично унеможливлює виконання прийнятого судового рішення, яке набрало законної сили.

У частині четвертій статті 10 ЦПК України і статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" на суд покладено обов`язок під час розгляду справ застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України (далі - Конвенція), та практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) як джерело права.

Так, відповідно до §§ 51-53 рішення ЄСПЛ у справі "Юрій Миколайович Іванов проти України" від 15 жовтня 2009 року (заява № 40450/04) право на суд, захищене статтею 6, було б ілюзорним, якби національна правова система Високої Договірної Сторони дозволяла, щоб остаточне, обов`язкове для виконання судове рішення залишалося невиконаним на шкоду будь-якій зі сторін. Ефективний доступ до суду включає право на виконання судового рішення без невиправданих затримок. У такому самому контексті відсутність у заявника можливості домогтися виконання судового рішення, винесеного на його користь, становить втручання у право на мирне володіння майном, як це передбачено першим реченням першого пункту статті 1 Першого протоколу. Відповідно необґрунтовано тривала затримка у виконанні обов`язкового для виконання судового рішення може становити порушення Конвенції. Обґрунтованість такої затримки має оцінюватися з урахуванням, зокрема, складності виконавчого провадження, поведінки самого заявника та компетентних органів, а також суми і характеру присудженого судом відшкодування.

В заяві про видачу дубліката виконавчого листа № 2-3346/03, виданого Шевченківським районним судом м. Запоріжжя про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , аліменти у розмірі ј частини усіх видів його заробітку (доходу), щомісячно, але не менше ј частини неоподаткованого податком мінімального доходу громадян, починаючи з 08.10.2003 року і до повноліття дитини заявниця зазначила, що при поверненні виконавчого листа державним виконавцем, виконавчий лист було втрачено при пересиланні його поштою. Тобто, заявником були вказані підстави для видачі дублікату виконавчого листа та посилання на докази, якими підтверджується факт можливості втрати виконавчого листа.

Станом на день звернення із заявою про видачу дубліката виконавчого листа рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 10 листопада 2003 року не виконано, воно не втратило законної сили, ОСОБА_3 на сьогоднішній день не досягла повноліття та має право на отримання аліментів від ОСОБА_1 до досягнення повноліття.

Зважаючи на зазначене, апеляційний суд дійшов висновку щодо обґрунтованості висновків суду першої інстанції про задоволення заяви ОСОБА_2 про видачу дублікату виконавчого листа.

Крім того, слід зазначити, що необґрунтована відмова у видачі дублікату виконавчого листа спричинить порушення прав стягувача на виконання судового рішення про стягнення аліментів на неповнолітню дитину .

Посилання в апеляційній скарзі на відсутність в матеріалах справи належних доказів, які підтверджують втрату оригіналу виконавчого листа не спростовують висновків суду першої інстанції про наявність правових підстав для видачі дубліката виконавчого листа.

При цьому оригінал виконавчого листа відсутній, як у самого стягувача, так і на виконанні в державній виконавчій службі. Вказані обставини заявником не спростовані.

Не може бути підставою для скасування судового рішення посилання апелянта, що в матеріалах справи відсутні докази сплати ОСОБА_2 судового збору за видачу дублікату виконавчого листа.

Доводи апеляційної скарги про те, що ОСОБА_1 за домовленістю з колишньою дружиною ОСОБА_2 за період з січня 2016 року по 31.03.2019 року сплачував добровільно аліменти, які були визначені рішенням Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 10 листопада 2003 року, тобто фактично виконував судове рішення в зазначений період, є підставою для врахування цієї обставини в ході подальшого виконавчого провадження.

Доводи апеляційної скарги, ретельно досліджені судом, висновків суду не спростовують і не дають підстав вважати, що судом допущені порушення процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення питання.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Оскаржене судове рішення відповідає критерію обґрунтованості судового рішення.

Отже, ухвала суду першої інстанції щодо видачі дубліката виконавчого листа постановлена судом із додержанням норм матеріального та процесуального права, з повним з`ясуванням судом обставин, що мають значення для її вирішення, відповідністю висновків суду обставинам справи, а доводи апеляційної скарги цих висновків не спростовують.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 382-384 ЦПК України, апеляційний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 13 серпня 2019 року у цій справі залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту судового рішення.

Повна постанова складена 06 грудня 2019 року.

Головуючий суддяСуддяСуддя
Подліянова Г.С.Гончар М.С.Кочеткова І.В.