Справа № 2-3889/10
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 листопада 2019 року Рівненський міський суд Рівненської області

в складі головуючого судді Смолій Л.Д.

при секретарі Хлуд І.П.

з участю представника заявника ОСОБА_1

державного виконавця Рівненського міського відділу ДВС ГТУЮ у Рівненській області Мельника В.В.

представника АТ «Державний ощадний банк України» Хоптар Ж.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Рівне заяву ОСОБА_2 , заінтересовані особи Рівненський міський відділ ДВС Головного територіального управління юстиції у Рівненській області, акціонерне товариство «Державний ощадний банк України» про скасування тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України, -

в с т а н о в и в:

ОСОБА_2 звернулась із заявою про скасування тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України, вжите ухвалою Рівненського міського суду Рівненської області від 07 липня 2017 року.

В обґрунтування заяви ОСОБА_2 посилається на те, що вона не ухиляється від виконання рішення суду, за період з 2011 року по 28.11.2018 року нею було сплачено 503560,17 гривень, окрім того у забезпечення виконання зобов`язань по кредитному договору № 256 від 01.06.2007 року між ВАТ «Державний ощадний банк України» та ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 01 червня 2007 року було укладено іпотечний договір, посвідчений приватним нотаріусом Рівненського міського нотаріального округу Юган Г.І., а тому вважає, що у зв`язку забезпеченням її зобов`язання іпотекою вона не може бути тимчасово обмежена у праві виїзду за кордон. Зважаючи на викладене заявник просить суд скасувати тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України.

У судовому засіданні представник заявника ОСОБА_1 підтримала заяву ОСОБА_2 , просить її задовільнити.

Державний виконавець Рівненського міського відділу ДВС ГТУЮ у Рівненській області Мельник В.В. в судовому засіданні просив відмовити в задоволенні заяви ОСОБА_2 вказав, що виконавче провадження відновлено, залишок заборгованості на сьогоднішній день складає 43622 долари США.

Представник стягувача АТ «Державний ощадний банк України» Хоптар Ж.О. в судовому засіданні підтримала подані письмові пояснення, просила відмовити в задоволенні заяви ОСОБА_2 , пояснила, що виконавче провадження відновлено, борг заявником не сплачено, жодних дій, спрямованих на виконання рішення суду заявником не вчиняється. Окрім того зазначила, що незважаючи на те, що в іпотеку банку в забезпечення даного кредитного договору було передано квартиру в АДРЕСА_1 , на дану квартиру Банк не може звернути стягнення, оскільки майновий поручитель ОСОБА_6 (чоловік заявника) помер. Зазначає, що банк неодноразово звертався до Державної нотаріальної контори щодо надання інформації про прийняття спадщини спадкоємцями ОСОБА_6 , однак його спадкоємці в тому числі і ОСОБА_2 із заявами про видачу свідоцтв про право на спадщину не звертались. Станом на 25.09.2019 року спадщина спадкоємцями не прийнята, а тому банк позбавлений можливості звернути стягнення на предмет іпотеки.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до ч. 5 ст. 441 ЦПК України суд може скасувати тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України за вмотивованою заявою боржника.

Судом установлено, що ухвалою Рівненського міського суду Рівненської області від 07 липня 2017 року подання державного виконавця Рівненського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Рівненській області Мельник В.В. про тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за межі України задоволено, тимчасово обмежено ОСОБА_2 у праві виїзду за межі України до виконання боржником своїх зобов`язань по виконанню виконавчого листа № 2-3889/2010 від 29.07.2010 року Рівненського міського суду. Ухвалою Апеляційного суду Рівненської області від 19 вересня 2017 року ухвала суду від 07 липня 2017 року залишена без змін.

Задовольняючи подання державного виконавця суд виходив з того, що ОСОБА_2 не виконує зобов`язання, покладені на неї рішенням суду, не погасила заборгованості перед банком, на виклики державного виконавця 16.03.2017 та 04.05.2017 року не з`явилась.

Як вбачається із матеріалів справи 29.11.2018 року головним державним виконавцем Рівненського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Рівненській області Мельником В.В. винесено постанову про закінчення виконавчого провадження по виконанню виконавчого листа № 2-3889/2010, що виданий 29.07.2010 року про стягнення із ОСОБА_2 на користь ПАТ «Державний ощадний банк України заборгованості по договору кредиту в розмірі 63348,87 доларів США, що станом на 02 червня 2010 року згідно офіційного курсу НБУ у гривневому еквіваленті становить 503560,17 грн та судових витрат у справі у зв`язку з фактичним повним виконанням виконавчого документу. Припинено чинність арешту майна боржника та знято тимчасове обмеження у праві виїзду ОСОБА_2 за межі України.

15 серпня 2019 року постановою головного державного виконавця Рівненського міського відділу Державної виконавчої служби ГТУЮ у Рівненській області Мельником В.В. за заявою стягувача від 01.08.2019 року відновлено виконавче провадження № 45758356 про стягнення із ОСОБА_2 на користь АТ «Державний ощадний банк України» боргу за кредитним договором. Виконавче провадження відновлено на підставі ухвали Рівненського міського суду «№ 569/24629/18 від 20.02.2019 року про скасування постанови головного державного виконавця РМВ ДВС ГТУЮ у Рівненській області Мельника В.В. про закінчення виконавчого провадження від 29.11.2018 року. Вказана ухвала постановою Рівненського апеляційного суду від 30.05.2019 року залишена без змін.

19.08.2019 року головний державний виконавець Рівненського міського відділу Державної виконавчої служби ГТУЮ у Рівненській області Мельник В.В. звернувся із вимогою до Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби про відновлення тимчасового обмеження у праві виїзду ОСОБА_2 з України, яке було встановлено ухвалою Рівненського міського суду Рівненської області.

За таких обставин, суд дійшов висновку про те, що застосоване до ОСОБА_2 обмеження у праві виїзду за межі України є виправданим, та, на думку суду, сприятиме виконанню нею рішення суду про стягнення грошових коштів. З урахуванням обсягу заборгованості, яка станом на день розгляду даної справи становить 43622 долари США, цей вид обтяження залишається актуальним.

Суд не бере до уваги посилання представника заявника ОСОБА_1 на те, що зобов`язання ОСОБА_2 забезпечені іпотекою, а тому відсутні підстави у застосуванні до неї такого заходу як обмеження у праві виїзду за межі України.

Як вбачається із матеріалів справи 01 червня 2007 року між ВАТ «Державний ощадний банк України» та ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 укладено договір іпотеки нерухомого майна в забезпечення виконання зобов`язань по кредитному договору від 01 червня 2007 року № 256 між іпотекодержателем ВАТ «Державний ощадний банк України» та ОСОБА_2 (а.с. 15-19). ІНФОРМАЦІЯ_1 майновий поручитель ОСОБА_6 помер, що стверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 від 14 січня 2010 року. Як встановлено судом із повідомлень другої Рівненської державної нотаріальної контори від 02.10.2012 року, 21.02.2015 року, 16.02.2016 року (а.с.197-199) після смерті ОСОБА_6 20.01.2010 року заведено спадкову справу № 15/2010, із заявами про прийняття спадщини звернулись дружина померлого ОСОБА_2 , яка діє від свого імені та від імені дочки ОСОБА_7 , мати померлого ОСОБА_5 , станом на 16.02.2016 року спадкоємці із заявами про видачу свідоцтв про право на спадщину не звертались.

Даний факт перешкоджає іпотекодержателю АТ «Державний ощадний банк України» реалізувати своє право на звернення стягнення на предмет іпотеки.

А отже, боржник ОСОБА_8 , зволікаючи із прийняттям спадщини після померлого майнового поручителя ОСОБА_6 перешкоджає стягувачу у реалізації його прав та не сприяє якнайшвидшому виконанню рішення суду.

Відповідно до ст. 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Заборона виїзду за кордон є одним з найсуворіших заходів, що сприяє примусовому виконанню судових рішень, так як пов`язаний з обмеженням конституційного права людини на вільне пересування та вибір місця проживання.

Згідно з ст.2 Протоколу № 4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція), який гарантує деякі права і свободи, не передбачені в Конвенції та в Першому протоколі до неї, кожен є вільним залишати будь-яку країну, включно зі своєю власною. На здійснення цих прав не може бути встановлено жодних обмежень, крім тих, що передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для підтримання публічного порядку, запобігання злочину, для захисту здоров`я чи моралі або з метою захисту прав і свобод інших осіб.

Статею 12 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права передбачено, що кожна людина має право покидати будь-яку країну, включаючи свою власну. Згадані вище права не можуть бути об`єктом ніяких обмежень, крім тих, які передбачено законом, які є необхідними для охорони державної безпеки, громадського порядку, здоров`я чи моральності населення або прав і свобод інших і є сумісними з іншими правами, визначеними в цьому Пакті.

Законодавством України зазначені правовідносини регулюються ст.313 ЦК України, відповідно до якої фізична особа має право на свободу пересування. Фізична особа, яка досягла шістнадцяти років, має право на вільний самостійний виїзд за межі України, фізична особа може бути обмежена у здійсненні права на пересування лише у випадках, встановлених законом. Це право віднесено у Цивільному Кодексі України до особистих немайнових прав фізичної особи, а саме до особистих немайнових прав, що забезпечують природне існування фізичної особи. Відповідно до ч. 3 ст. 269 ЦК України особисті немайнові права тісно пов`язані з фізичною особою. Фізична особа не може відмовитись від особистих немайнових прав, а також не може бути позбавлена цих прав.

Закон України від 21.01.1994 року «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України» (з подальшими змінами) регулює порядок здійснення права громадян України на виїзд з України, і в`їзд в Україну, порядок оформлення документів для зарубіжних поїздок, визначає випадки тимчасового обмеження права громадян на виїзд з України і встановлює порядок розв`язання спорів у цій сфері.

Разом з тим, відповідно до ст. 2 протоколу № 4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод заходи щодо обмеження свободи пересування повинні бути достатньо виправдувальні суспільним інтересам в демократичному суспільстві. Згідно ч. 3 указаної статті на здійснення цього права не можуть бути встановлені жодні обмеження, крім тих, що передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для підтримання публічного порядку, запобігання злочину, для захисту здоров`я чи моралі або з метою захисту прав і свобод інших осіб.

Відповідно до ч. 5 ст. 441 ЦПК України суд може скасувати тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України за вмотивованою заявою боржника.

За таких обставин заява ОСОБА_2 про скасування тимчасового обмеження особи у праві виїзду за межі України задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. 441 ЦПК України, суд

у х в а л и в:

У задоволенні заяви ОСОБА_2 , заінтересовані особи Рівненський міський відділ ДВС Головного територіального управління юстиції у Рівненській області, акціонерне товариство «Державний ощадний банк України» про скасування тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України відмовити.

Ухвала може бути оскаржена протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення до Рівненського апеляційного суду через Рівненський міський суд Рівненської області.

Суддя -