П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 листопада 2019 року місто Київ

справа № 760/10386/18

провадження № 22-ц/824/11767/2019

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: судді-доповідача - Шкоріної О.І., суддів - Поливач Л.Д., Стрижеуса А.М., за участю секретаря судового засідання - Онопрієнко К.С.

сторони:

позивач - Публічне акціонерне товариство «БГ Банк»

відповідач - ОСОБА_1 ,

відповідач - ОСОБА_2

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 , подану адвокатом Потаповим Євгеном Петровичем, на рішення Дніпровського районного суду м.Києва від 26 червня 2019 року, ухвалене у складі судді Арапіної Н.Є.,

у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «БГ Банк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , треті особи: Фонд гарантування вкладів фізичних осіб, Товариство з обмеженою відповідальністю «Труб-Інжбуд» про визнання правочину нікчемним, застосування наслідків недійсності правочину,-

В С Т А Н О В И В:

У квітні 2018 року позивач ПАТ «БГ Банк»» звернувся до суду з позовом до відповідачів про визнання правочину нікчемним.

В обґрунтування своїх вимог посилався на те, що з 28 листопада 2014 року у ПАТ «БГ Банк» запроваджено тимчасову адміністрацію, а з 26 лютого 2015 року у банку розпочалася процедура ліквідації, строк здійснення процедури ліквідації продовжено до 26 лютого 2019 року.

30 жовтня 2014 року між ПАТ «БГ Банк», ОСОБА_1 та ОСОБА_2 був укладений договір наступної іпотеки, що посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу. Відповідно до п.1.1 договору наступної іпотеки банк як іпотекодавець забезпечував належне виконання вимог іпотекодержателів, що випливають із договору банківського рахунку, що укладений 9 серпня 2011 року між ПАТ «БГ Банк» та ОСОБА_1 ; договору банківського вкладу, що укладений 9 січня 2014 року між банком та ОСОБА_1 , договору банківського рахунку, що укладений 6 січня 2012 року між банком та ОСОБА_2 . Строк виконання зобов`язань за цими договорами визначений 12 січня 2015 року.

Згідно з п.1.7 договору наступної іпотеки, в забезпечення виконання зобов`язань ПАТ «БГ Банк» передав в іпотеку належне йому на праві власності: нежиле приміщення хімічного цеху (в літ.Е) загальною площею 13491,3 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Укладення договорів забезпечення до поточних депозитних договорів не передбачено а ні чинним законодавством, а ні внутрішніми документами банку.

Під час дії тимчасової адміністрації Уповноваженою особою Фонду виявлено договір наступної іпотеки, який є нікчемним в силу закону.

На виконання вимог ст.ст. 37, 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», який є спеціальним законом у даних правовідносинах, Уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на тимчасову адміністрацію у ПАТ «БГ Банк» повідомлено відповідачів про виявлення факту нікчемності правочину, що укладений між ПАТ «БГ Банк», ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , а саме договору наступної іпотеки № 2139.

Відповідачі не оскаржили дії Уповноваженої особи Фонду щодо виявлення факту нікчемності договору наступної іпотеки.

Метою укладення договору наступної іпотеки є надання кредиторам банку - відповідачам у справі переваг щодо отримання грошових коштів перед іншими кредиторами банку, які прямо не встановлені для відповідачів чинним законодавством України та внутрішніми документами позивача. В силу прямої вказівки Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» договір наступної іпотеки є нікчемним.

В подальшому позивач змінив предмет позову, просив визнати договір наступної іпотеки нікчемний та застосувати наслідки нікчемного правочину, скасувавши рішення про державну реєстрацію договору наступної іпотеки, прав та їх обтяжень.

Рішенням Дніпровського районного суду м.Києва від 26 червня 2019 року позовні вимоги задоволені.

Визнано договір наступної іпотеки, укладений 30 жовтня 2014 року між Публічним акціонерним товариством «БГ Банк», ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гунько І.І., зареєстрованого в реєстрі № 2139, недійсним (нікчемним).

Скасовано рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний № 16875912 від 31 жовтня 2014 року про державну реєстрацію договору наступної іпотеки, укладеного 30 жовтня 2014 року між Публічним акціонерним товариством «БГ Банк», ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гунько І.І., зареєстрованого в реєстрі № 2139.

Скасовано рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень індексний № 16875906 від 31 жовтня 2014 року про державну реєстрацію обтяження нежилого приміщення хімічного цеху (в літ.Е), що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , внесеного на підставі договору наступної іпотеки, укладеного 30 жовтня 2014 року між Публічним акціонерним товариством «БГ Банк», ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , зареєстрованого в реєстрі № 2139.

Скасовано рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень № 18946551 від 29 січня 2015 року про реєстрацію права власності ОСОБА_1 на Ѕ частину нежилого приміщення хімічного цеху (в літ.Е), що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , внесений на підставі договору наступної іпотеки, укладеного 30 жовтня 2014 року між ПАТ «БГ Банк», ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , запис про право власності №8542907.

Скасовано рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень № 18946551 від 29 січня 2015 року про реєстрацію права власності ОСОБА_2 на Ѕ частину нежилого приміщення хімічного цеху (в літ.Е), що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , внесений на підставі договору наступної іпотеки, укладеного 30 жовтня 2014 року між ПАТ «БГ Банк», ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , запис про право власності №8542858.

Вирішено питання розподілу судових витрат.

Не погоджуючись з рішенням суду, ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, в якій просила скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог. В апеляційній скарзі посилається на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, не з`ясування обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, на які посилався позивач, невідповідність висновків суду дійсним обставинам справи. Зокрема, посилається на те, що зазначена справа не могла бути розглянута за правилами спрощеного позовного провадження, оскільки не є малозначною, а також до участі в справі були залучені треті особи. Позивачем не сплачено судовий збір та порушено порядок подання заяви про зміну предмету позову, а судом не враховано відзив відповідача на позовну заяву, порушено основні засади цивільного судочинства. Позивачем вимоги не доведені, зокрема не доведено, що метою укладення договору наступної іпотеки, укладення якого законодавством не забороняється, було надання окремим кредиторам переваг (пільг) прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку, а тому висновки суду про наявність підстав для задоволення позову є необґрунтованими. Крім того, посилається на те, що позивачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження того, що договір наступної іпотеки як нікчемний був виявлений в період дії тимчасової адміністрації, включений до переліку правочинів, віднесених уповноваженою особою Фонду до нікчемних, про що направлялося повідомлення нотаріусу та відповідачам ОСОБА_1 .

У відзивах на апеляційну скаргу Фонд гарантування вкладів фізичних осіб (т.2 а.с.130-137), ТОВ «Труб-Інжбуд» (т.2 а.с.143-147), Уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «БГ Банк» (т.2 а.с.149-152) просили апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції, як законне і обґрунтоване, - без змін. Зокрема, посилались на те, що здійснивши фактичне відчуження нежилого приміщення, банк грошових коштів не отримав, прийняв на себе зобов`язання без встановлення обов`язку контрагента щодо вчинення відповідних майнових дій, відмовився від власних майнових вимог, а тому договір наступної іпотеки від 30 жовтня 2014 року нежилого приміщення є нікчемним в силу п.1 ч.3 ст.38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб». Ні нормами цивільного законодавства, ні Інструкцією про порядок відкриття, використання і закриття рахунків у національній та іноземних валютах, затвердженої Постановою Правління НБУ від 12 листопада 2003 року № 492, ні внутрішніми документами банку не передбачено укладання договорів для забезпечення виконання зобов`язань за договорами банківського вкладу або банківського рахунку. Оскільки правочин є нікчемним з моменту укладення в силу закону (ч.2 ст.215 ЦК України та ч.3 ст.38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб»), то для застосування наслідків нікчемного правочину не має значення чи була проведена передбачена ч.2 ст.38 цього ж Закону перевірка правочинів банку і виданий наказ про їх нікчемність, а тому доводи апелянта про те, що Уповноважена особа фонду гарантування вкладів фізичних осіб на тимчасову адміністрацію у ПАТ «БГ Банк» могла виявити нікчемний правочин лише під час дії тимчасової адміністрації є необґрунтованими.

В судове засідання ОСОБА_2 не з`явився, викликався в судове засідання через оголошення на офіційному веб- сайті судової влади України, яке було розміщено 7 листопада 2019 року (т.2 а.с.193-194), тобто за десять днів до судового засідання, причини своєї неявки суду не повідомив, у зв`язку з чим колегія суддів вважала за можливе розглянути справу у його відсутність відповідно до вимог ч.2 ст.372 ЦПК України.

Представник відповідачки ОСОБА_2 - адвокат Потапов Є.П. апеляційну скаргу підтримав і просив її задовольнити.

Представник ПАТ «БГ Банк» - адвокат Шалашова В.І., представники третіх осіб : Фонду гарантування вкладів фізичних осіб - адвокат Кустова Т.В., ТОВ «Труб-Інжбуд» - адвокат Гладишенко М.І. проти доводів апеляційної скарги заперечували і просили рішення як законне і обґрунтоване залишити без змін.

Заслухавши доповідь судді Шкоріної О.І., вислухавши пояснення осіб, які з`явилися в судове засідання, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого у справі рішення, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Судом установлено, що 9 серпня 2011 року між ПАТ «Банк Перший», правонаступником якого є ПАТ «БГ Банк», та ОСОБА_1 укладений договір банківського рахунку № НОМЕР_1 , який в подальшому змінено та доповнено.

9 січня 2014 року між ПАТ «Банк Перший», правонаступником якого є ПАТ «БГ Банк», та ОСОБА_1 укладено договір банківського вкладу № ДФ-057727.

6 січня 2012 року між ПАТ «Банк Перший», правонаступником якого є ПАТ «БГ Банк», та ОСОБА_2 укладено договір банківського рахунку № 9611.

30 жовтня 2014 року між ПАТ «БГ Банк» та ОСОБА_1 , ОСОБА_2 укладено договір наступної іпотеки, який посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гунько І.І. та зареєстрований в реєстрі за № 2139.

Постановою правління Національного банку України від 27 листопада 2014 року № 745 «Про віднесення ПАТ «БГ Банк» до категорії неплатоспроможних» ПАТ «БГ Банк» віднесено до категорії неплатоспроможних.

Рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб № 131 від 27 листопада 2014 року з 28 листопада 2014 року розпочато процедуру виведення ПАТ «БГ Банк» з ринку шляхом запровадження в ньому тимчасової адміністрації, призначено уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації.

Постановою Правління Національного Банку України № 134 від 26 лютого 2015 року «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ «БГ Банк» відкликано банківську ліцензію.

Рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб № 43 від 27 лютого 2015 року розпочато процедуру ліквідації ПАТ «БГ Банк», призначено уповноважену особу Фонду а ліквідацію ПАТ «БГ Банк».

Рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб № 146 від 11 лютого 2016 року продовжено строк здійснення процедури ліквідації ПАТ «БГ Банк» на два роки по 26 лютого 2018 року.

Рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб № 305 від 1 лютого 2018 року продовжено строк здійснення процедури ліквідації ПАТ «БГ Банк» на один рік з 27 лютого 2018 року по 2 лютого 2019 року.

12 грудня 2014 року на адресу відповідачів направлено повідомлення про нікчемність договору.

Положення «Про порядок здійснення вкладних (депозитних) операцій з фізичними особами в ПАТ «Банк Перший», затверджене рішенням правління від 6 вересня 2012 року № 53, Положення про порядок відкриття, використання та закриття поточних рахунків фізичних осіб у ПАТ «Банк Перший», затверджене рішенням правління від 13 лютого 2012 року № 7 та зміни до Положення про порядок відкриття, використання та закриття поточних рахунків фізичних осіб у ПАТ «Банк Перший», затверджене рішенням правління від 20 липня 2012 року № 37 не містять норми, які передбачали можливість забезпечення виконання депозитного зобов`язання банку іпотекою та надання переваг в умовах договору щодо такого забезпечення вкладникам як споживачам ПАТ «Банк Перший».

З інформаційної довідки з державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна вбачається, що реєстрація договору наступної іпотеки, укладеного 30 жовтня 2014 року між ПАТ "БГ Банк», ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гунько І.І., зареєстрованого в реєстрі № 2139; державна реєстрація обтяження нежилого приміщення хімічного цеху (в літ.Е), що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 ; реєстрація права власності ОСОБА_1 .. на Ѕ частину нежилого приміщення хімічного цеху (в літ.Е), що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , запис про право власності № 85422907; реєстрація права власності ОСОБА_2 на 1 / 2 частину нежилого приміщення хімічного цеху (в літ.Е), що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , запис про право власності № 8542858, - внесені на підставі договору наступної іпотеки, укладеного 30 жовтня 2014 року між ПАТ «БГ Банк», ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гунько І.І..

Ухвалюючи рішення про задоволення позовних вимог, суд першої інстанції виходив із того, що метою укладення 30 жовтня 2014 року між ПАТ «БГ Банк» та ОСОБА_1 , ОСОБА_2 договору наступної іпотеки є надання кредиторам банку переваг щодо отримання грошових коштів перед іншими кредиторами банку, які прямо не встановлені для відповідачів чинним законодавством та внутрішніми документами позивача, а тому такий договір є недійсним (нікчемним). Оскільки договір наступної іпотеки є нікчемним, то вчинені на підставі цього договору записи про державну реєстрацію прав та їх обтяжень підлягають скасуванню.

Такі висновки суду першої інстанції є обґрунтованими та законними, доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують та не впливають на їх правильність.

Правові, фінансові та організаційні засади функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб, повноваження Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, порядок виплати Фондом відшкодування за вкладами, а також регулювання відносин між Фондом, банками, Національним банком України, повноваження та функції Фонду щодо виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків встановлено Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб». Метою цього закону є захист прав і законних інтересів вкладників банків, зміцнення довіри до банківської системи України, стимулювання залучення коштів у банківську систему України, забезпечення ефективної процедури виведення неплатоспроможних банків з ринку та ліквідації банків.

Отже, Закон України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» є спеціальним законом, який має пріоритет перед іншими нормативно-правовими актами під час здійснення тимчасової адміністрації (ліквідації) в банку.

Пунктом 16 ст.2 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» встановлено, що тимчасова адміністрація - процедура виведення банку з ринку, що запроваджується Фондом стосовно неплатоспроможного банку в порядку, встановленому цим Законом, а відповідно до п.6 ст.2 Закону ліквідація банку - це процедура припинення банку як юридичної особи відповідно до законодавства.

Відповідно до ч.1 ст.35 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» тимчасовим адміністратором неплатоспроможного банку та ліквідатором банку є Фонд. Здійснення тимчасової адміністрації та ліквідації банків Фонд здійснює через призначену виконавчою дирекцією уповноважену особу Фонду.

З дня призначення уповноваженої особи Фонду призупиняються всі повноваження органів управління банку. Уповноважена особа Фонду від імені Фонду набуває всі повноваження органів управління банку та органів контролю з дня початку тимчасової адміністрації і до її припинення.

Згідно з ч.ч.1,2 чст.38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» Уповноважена особа Фонду зобов`язана забезпечити збереження активів та документації банку. Протягом дії тимчасової адміністрації уповноважена особа Фонду зобов`язана забезпечити перевірку правочинів (у тому числі договорів), вчинених (укладених) банком протягом одного року до дня запровадження тимчасової адміністрації банку, на предмет виявлення правочинів (у тому числі договорів), що є нікчемними з підстави, визначених ч.3 цієї статті.

Відповідно до ч.3 ст.38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» правочин (у тому числі договори) неплатоспроможного банку є нікчемними, зокрема з таких підстав: 1) банк безоплатно здійснив відчуження майна, прийняв на себе зобов`язання без встановлення обов`язку контрагента щодо вчинення відповідних майнових дій, відмовився від власних майнових вимог; 7) банк уклав правочини (у тому числі договори), умови яких передбачають платіж чи передачу іншого майна з метою надання окремим кредиторам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами.

Відповідно до ч.1 ст.203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

Згідно із ст.215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин).

Установлено, що 30 жовтня 2014 року між ПАТ «БГ Банк» та ОСОБА_1 , ОСОБА_2 укладений договір наступної іпотеки, яким забезпечені виконання банком зобов`язання, що випливають з договору банківського вкладу та договорів банківського рахунку.

Договір банківського вкладу та договір банківського рахунку є публічними договорами.

Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги ( ч.2 ст.633 ЦК України).

Ні нормами цивільного законодавства, ні Інструкцією про порядок відкриття, використання і закриття рахунків у національній та іноземних валютах, затвердженої Постановою правління НБУ від 12 листопада 2013 року № 492, ні внутрішніми документами банку не передбачено укладення договорів для забезпечення виконання зобов`язань за договорами банківського вкладу або банківського рахунку. Крім того, внутрішніми документами банку не передбачено надання переваг в умовах договору щодо такого забезпечення вкладникам як споживачам ПАТ « БГ Банк».

Отже, ОСОБА_1 , ОСОБА_2 шляхом укладення договору наступної іпотеки були надані переваги щодо можливості отримання грошових коштів перед іншими кредиторами банку, які прямо не встановлені для відповідачів чинним законодавством та внутрішніми документами банку.

За таких обставин висновок суду першої інстанції про наявність підстав для задоволення позову є законним і обґрунтованим.

Доводи апеляційної скарги в тій частині, що позивачем не доведено, що метою укладення договору наступної іпотеки, що не заборонено законом, було надання відповідачам переваг, прямо не встановлених законодавством чи внутрішніми документами банку, є безпідставними, оскільки саме по собі укладання договору наступної іпотеки нежилого приміщення між банком та відповідачами, які є кредиторами банку та для яких існував ризик щодо незадоволення кредиторських вимог в результаті ліквідації ПАТ «БГ Банк», мало наслідком надання банком ОСОБА_1 та ОСОБА_2 переваги перед іншими кредиторами, за такими ж договорами банківського вкладу або банківського рахунку, і така перевага полягала в отриманні майна банку у вигляді нежилого приміщення позачергово, в обхід порядку, встановленого ст.ст.47- 52 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Доводи апеляційної скарги в тій частині, що договір наступної іпотеки не був виявлений під час дії тимчасової адміністрації, не був внесений до переліку договорів, які є нікчемними, а тому підстави для задоволення позовних вимог відсутні, не можуть бути прийняті в якості підстав для скасування оскаржуваного рішення, оскільки зазначені доводи спростовуються матеріалами справи. Про визнання договору наступної іпотеки нікчемним Уповноваженою особою Фонду було повідомлено відповідачів у грудні 2014 року (а.с.16-17 т.1). Разом з тим, слід зазначити, що правочин є нікчемним в силу закону, а не наказу банку, підписаного уповноваженою особою Фонду. Правочин є нікчемним з моменту укладення в силу закону (ч.2 ст.215 ЦК України та ч.3 ст.38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб») незалежно від того, чи була проведена перевірка передбачена ч.2 ст.38 цього ж Закону перевірка правочинів банку і виданий наказ.

Аналогічні правові висновки, викладені Великою Палатою Верховного Суду у постановах від 11 квітня 2018 року у справі № 910/12294/16 та від 16 травня 2018 року у справі № 910/24198/16.

Доводи апеляційної скарги щодо порушення норм процесуального права також не можуть бути прийняті в якості підстав для скасування оскаржуваного рішення, виходячи з наступного.

Відповідно до абз.2 ч.2, п.7 ч.3 ст.376 ЦПК України порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи. Порушення норм процесуального права є обов`язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення, якщо суд розглянув в порядку спрощеного позовної провадження справу, що підлягала розгляду за правилами загального позовного провадження.

Частиною 4 ст.274 ЦПК України передбачений чіткий перелік справ, які не можуть бути розглянуті в порядку спрощеного позовного провадження.

Виходячи з предмету позову, ця справа законом не віднесена, до справ, які не можуть бути розглянуті в порядку спрощеного позовного провадження. Залучення до участі у справі третіх осіб та подання позивачем заяви про зміну предмета позову також не виключає можливості розгляду цієї справи в порядку спрощеного позовного провадження.

Не сплата позивачем при поданні позовної заяви судового збору в повному розмірі не є підставою для скасування оскаржуваного рішення та відмови у задоволенні позовних вимог, оскільки ці питання можуть бути вирішенні при ухваленні рішення, що в даному випадку було зроблено судом першої інстанції.

Відповідачка ОСОБА_2 була повідомлена про день та час розгляду справи, в судове засідання не з`явилася, тим самим розпорядившись своїми правами на власний розсуд.

Судом першої інстанції справа розглянута з дотриманням норм процесуального права, будь-яких порушень процесуального права, щоб призвели до неправильного вирішення, апеляційним судом не встановлено.

Інші доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують та не впливають на їх правильність.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формування рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (пункт 23 рішення ЄСПЛ від 18 липня 2006 року у справі «Проніна проти України»).

Враховуючи наведене, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, оскільки доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

З урахуванням викладеного та керуючись ст.ст. 259, 268, 367, 374, 375, 381-384, 390 ЦПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 , подану адвокатом Потаповим Євгеном Петровичем, - залишити без задоволення.

Рішення Дніпровського районного суду м.Києва від 26 червня 2019 року - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Повна постанова складена 9 грудня 2019 року.

Суддя-доповідач: О.І. Шкоріна

Судді: Л.Д. Поливач

А.М. Стрижеус