Справа № 459/1147/18 Головуючий у 1 інстанції: Рудаков Д.І.
Провадження № 22-ц/811/2273/18 Доповідач в 2-й інстанції: Савуляк Р. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 лютого 2019 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого судді: Савуляка Р.В.,

суддів: Мікуш Ю.Р., Приколоти Т.І.,

за участі секретаря: Фейір К.О.

з участю: ОСОБА_2, представника ОСОБА_3 - ОСОБА_4, розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Червоноградського міського суду Львівської області від 28 серпня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про відшкодування моральної шкоди, заподіяної злочином, -

ВСТАНОВИЛА:

У квітні 2018 року ОСОБА_2 звернувся з позовом до ОСОБА_3, в якому просив стягнути на його користь 350 000,00 грн. на відшкодування моральної шкоди, завданої злочином.

Позовні вимоги мотивовано тим, що вироком Червоноградського міського суду Львівської області від 06 лютого 2017 року ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, у зв'язку з порушенням ним Правил дорожнього руху України, внаслідок чого загинув його тато - ОСОБА_5 Зазначив, що вчиненим злочином йому завдано моральну шкоду, оскільки він пережив стрес і страждання від втрати батька.

Рішенням Червоноградського міського суду Львівської області від 28 серпня 2018 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 70 000,00 грн. на відшкодування моральної шкоди, завданої злочином.

У задоволенні решти вимог позову відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь Державної судової адміністрації України 704,80 грн. судового збору.

Рішення суду оскаржив позивач ОСОБА_2

Вважає рішення суду незаконним, необгрунтованим, таким, що ухвалене з порушенням норм матеріального і процесуального права та з неповним з»ясуванням усіх обставин справи.

Зазначає, що районний суд, постановляючи оскаржуване рішення, не врахував конституційне право особи на життя, яке повинно захищатися державою, однією з інстанції якої є суди України. З урахуванням обставин даної справи, характеру завданої моральної шкоди, яка пов»язана із втратою близької людини, глибини його душевних страждань, відношення відповідача до вчиненого ним злочину, вважає, що суд першої інстанції прийшов до помилкового висновку про часткове задоволення його позовних вимог та стягнення на його користь моральної шкоди в розмірі 70 000 грн., оскільки такий не відповідає дійсним обставинам справи, а також засадам розумності та справедливості.

Просить скасувати рішення Червоноградського міського суду Львівської області від 28 серпня 2018 року, яким частково задоволено позовні вимоги в сумі 70000 грн., та ухвалити нове рішення, яким стягнути з ОСОБА_3 на його користь відшкодування заподіяної злочином моральної шкоди в розмірі 350 000 грн.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення ОСОБА_2 на підтримання апеляційної скарги, пояснення представника ОСОБА_3 - ОСОБА_4 її заперечення, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що підстави для задоволення апеляційної скарги відсутні враховуючи таке.

Згідно із ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

На підставі ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно із статтею 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Частиною 6 цієї ж статті визначено, що в суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позовних вимог ОСОБА_2 суд виходив з тих обставин, що позовна вимога про відшкодування відповідачем компенсації за завдану позивачу моральну шкоду є обгрунтованою, однак розмір відшкодування, заявлений ОСОБА_2 до стягнення, у сумі 350 000,00 грн. є значно завищеним.

З такими висновками колегія суддів погоджується з наступних обставин.

Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно ч. 1, 3, 4, 5 ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов»язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 23 ЦК моральна шкода полягає у: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Частиною 1 ст. 1167 ЦК України передбачено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Згідно ч. 2 ст. 1168 ЦК України моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловікові (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим), а також особам, які проживали з нею однією сім'єю.

Відповідно до ч. 1 ст. 1177 ЦК України, шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону.

Відповідно до роз»яснень постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31 березня 1995 року, під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров»я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану.

Розмір відшкодування моральної шкоди має бути не більш, ніж достатнім для розумного задоволення потреб потерпілої особи і не повинен призводити до її збагачення.

Встановлено, що вироком Червоноградського міського суду Львівської області від 06 грудня 2017 року у справі № 459/2052/17 ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, та призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки, з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 3 роки. На підставі п. «г» ст. 1 Закону України «Про амністію у 2016 році» ОСОБА_3 звільнено від відбування призначеного основного та додаткового покарання за злочин, передбачений ч. 2 ст. 286 КК України.

Як убачається зі змісту вироку Червоноградського міського суду Львівської області від 06 грудня 2017 року, ОСОБА_3 04 квітня 2017 року приблизно о 15 годині 50 хвилин, керуючи автомобілем «Реugeot 280» реєстраційний номер НОМЕР_1 та рухаючись ним автодорогою Р-15 сполученням «Львів-Червоноград-Ковель» у напрямку до м. Ковель, при проїзді її ділянки, що проходить через с. Гірник Львівської області, порушив вимоги Р.1 п.п. 1.5, 1.10, 12.4 та 12.9 «б» Правил дорожнього руху України, які виразилися в тому, що він проявив неуважність до дорожньої обстановки та її змін, вів керований ним транспортний засіб зі швидкістю 111-116 км/год. (згідно висновку комплексної автотехнічної та транспортно-трасологічної експертизи №1/521 від 23 червня 2017 року), внаслідок чого ним скоєно наїзд на велосипедиста ОСОБА_5 та завдано останньому тілесні ушкодження, від яких настала його смерть.

Встановлено, що ОСОБА_3 свою вину у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України,визнав повністю, у вчиненому розкаявся, є людиною з інвалідністю третьої групи.

Згідно ч.6 ст.82 ЦПК України, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов'язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

ОСОБА_2 визнано потерпілим у кримінальній справі № 459/2052/17 про обвинувачення ОСОБА_3 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.

Матеріалами справи встановлено, що ОСОБА_5 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 року у віці 72 років, що підтверджується з свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_3

ОСОБА_5 був батьком позивача, що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає правильним висновок суду першої інстанції про обгрунтованість позовної вимоги позивача ОСОБА_2 про стягнення з відповідача компенсації за завдану позивачу моральну шкоду, яка полягає у душевних стражданнях, яких зазнав позивач у зв»язку із втратою батька через вчинений ОСОБА_3 злочин, та погоджується з розміром відшкодування моральної шкоди у сумі 70 000,00 грн., яка визначена районним судом, на думку колегії суддів, з дотриманням вимог розумності та справедливості, з врахуванням характеру й обсягу моральних страждань позивача, матеріального стану відповідача, а також з врахуванням норм чинного законодавства, відповідно до положень яких, розмір на відшкодування моральної шкоди має бути не більш, а ніж достатнім для розумного задоволення потерпілої особи.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Колегія суддів вважає, щорозглядаючи спір районний суд повно і всебічно дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює, оскаржуване рішення ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права, у зв'язку з чим, апеляційну скаргу ОСОБА_2 необхідно залишити без задоволення, а оскаржуване рішення - без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374 ч.1 п.1, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - залишити без задоволення.

Рішення Червоноградського міського суду Львівської області від 28 серпня 2018 року - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повний текст постанови складено 18 березня 2019 року.

Головуючий : Савуляк Р.В.

Судді: Мікуш Ю.Р.

Приколота Т.І.