Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"15" листопада 2019 р. Іллічівський районний суд м. Маріуполя Донецької області під головуванням судді Іванченко А. М. , за участю секретаря судового засідання Шеремета А.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Маріуполі цивільну справу за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

В С Т А Н О В И В:

У серпні 2015 року представник позивача АТ КБ «Приватбанк», який діє на підставі довіреності, звернувся до Приморського райсуду м.Маріуполя з позовом, в якому просить стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором.

В обґрунтування позову зазначив, що 12 березня 2008 року між АТ КБ «Приватбанк» та відповідачем був укладений кредитний договір №MRF0GK00000001, відповідно до якого відповідач отримав кредит у розмірі 20000 доларів США на термін до 12 березня 2028 року. Позивач свої зобов`язання за договором виконав у повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому договором. Натомість, відповідач взяті на себе зобов`язання погашати заборгованість за кредитом, відсотками, комісією, а також іншими витратами відповідно до умов договору, не виконав. У зв`язку з цим, станом на 13 липня 2015 року загальна сума заборгованості становить 83636,24 доларів США, яка складається з заборгованості за кредитом у розмірі 20285,30 доларів США, заборгованості по процентам за користування кредитом у розмірі 13880,97 доларів США, заборгованості по комісії за користування кредитом у розмірі 303,96 доларів США та пені за несвоєчасність виконання зобов`язання за договором у розмірі 49166,01 доларів США. Від цієї суми заборгованості віднімається сума у розмірі 35007,16 грн., яка була стягнута рішенням Іллічівського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 04 жовтня 2012 року з відповідача ОСОБА_1 на користь позивача АТ КБ «Приватбанк», різниця становить 48629,08 доларів США. Також, представник позивача просить стягнути з відповідача штрафи у розмірі 11,41 доларів США (фіксована частина) та штраф у розмірі 2431,45 доларів США (процентна складова). На підставі викладеного, просив стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором у розмірі 51071,94 доларів США, що за курсом 21,91 грн. за один долар США відповідно до службового розпорядження НБУ від 13 липня 2015 року складає 1 118 986,30 грн., а також судові витрати по справі у розмірі 3654 грн.

Ухвалою Приморського райсуду м.Маріуполя від 24.09.2015 року позовну заяву було передано на розгляд до Іллічівського райсуду м. Маріуполя.

Справа надійшла до Іллічівського райсуду м.Маріуполя 01.10.2015 року.

Рішенням Іллічівського райсуду м.Маріуполя від 30.11.2015 року було частково задоволено позовні вимоги та стягнуто з відповідача ОСОБА_1 суму заборгованості за кредитним договором №MRF0GK00000001 від 12 березня 2008 року у розмірі 48629,08 доларів США, що за офіційним курсом НБУ станом на день ухвалення рішення 30.11.2015 року, становить 1 161 488,85 грн. та суму сплаченого судового збору у розмірі 3654 грн. У решті позовних вимог було відмовлено.

Ухвалою Іллічівського райсуду м.Маріуполя від 23.01.2017 року рішення суду від 30.11.2015 року було скасовано та призначено справу до судового розгляду.

Згідно розпорядження керівника апарату Іллічівського райсуду м. Маріуполя № 139-к від 06.03.2017 року призначено повторний автоматичний розподіл справи № 266/2807/15-ц.

З 06.03.2017 року цивільна справа перебуває у провадженні судді Іванченко А.М.

Ухвалою Іллічівського райсуду м.Маріуполя від 07.11.2018 року за клопотанням представника відповідача ОСОБА_1 адвоката Худєєвої Н.М. провадження по справі було зупинено до розгляду цивільної справи №264/3270/18 за зустрічним позовом ОСОБА_1 до АТ КБ «Приватбанк» про розірвання кредитного договору.

Ухвалою суду від 10.09.2019 року провадження по справі поновлено та справу призначено до судового розгляду.

В ході судового розгляду представник позивача, яка діє на підставі довіреності, ОСОБА_2 неодноразово уточнювала позовні вимоги про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Згідно останніх уточнених позовних вимог представник позивача ОСОБА_2 просила суд стягнути з відповідача ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором №MRF0GK00000001 від 12.03.2008 року за період з 04.10.2017 року по 02.08.2018 року у розмірі 15324,25 доларів США, що за курсом 26,96 грн. відповідно до службового розпорядження НБУ від 02.08.2018 року, що складає 413141,78 грн. та судові витрати по справі.

Представник позивача у судовому засіданні підтримала уточнені позовні вимоги та наполягала на їх задоволенні.

Відповідач та його представник позовні вимоги не визнали та такими, що не підлягають задоволенню. В обґрунтування своїх заперечень зазначили, що позовна заява не підлягає задоволенню, оскільки обставини, викладені у позові, вважає необґрунтованими. 12 березня 2008 року відповідач отримав кредит у розмірі 20000 доларів США на термін до 12 березня 2028 року. Рішенням Іллічівського райсуду м.Маріуполя від 04.10.2012 року у справі №0520/5068/2012, 2/0520/1069/2012 з нього на користь банку було стягнуто заборгованість за кредитним договором у розмірі 35007,16 доларів США, що еквівалентно 279696,69 грн. та судові витрати у розмірі 2796,97 грн. На підставі вказаного виконавчого листа постановою державного виконавця від 29.07.2013 року відкрито виконавче провадження ВП № 36337966 про стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «Приватбанк» суми заборгованості за кредитним договором у розмірі 282483,66 грн. та звернуто стягнення з усіх видів його доходу. Відповідач офіційно працює у ПрАТ «ММК ім. Ілліча» і з його заробітної плати станом на 06.06.2018 року на користь банку було утримано у рахунок погашення заборгованості 23683,85 грн. Залишок заборгованості станом на 01.06.2018 року складає 256012,84 грн. Витрати по сплаті судового збору у розмірі 2796,97 грн. були утримані і залишок заборгованості станом на 01.06.2018 року склав 00,04 грн. Крім того, 31.10.2017 року Приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Бондар Іриною Михайлівною вчинено виконавчий напис за реєстровим номером № 10394 про стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «Приватбанк» суми заборгованості за кредитним договором №MRF0GK00000001 від 12.03.2008 року у розмірі 2998000,02 грн., яка складається із залишку заборгованості за кредитом у розмірі 20285,30 доларів США, залишку заборгованості за відсотками у розмірі 13320,93 доларів США, комісії у розмірі 303,96 доларів США, пені у розмірі 78453,13 доларів США, що становить 112363,32 доларів США, що за курсом НБУ на 03.10.2017 року складає еквівалентно 2995000,02 грн. Витрати, пов`язані із вчиненням виконавчого напису, складають 3000 грн. Всього в гривневому еквіваленті з урахуванням витрат, пов`язаних з вчиненням виконавчого напису, становить 2998000,02 грн. Строк, за який провадиться стягнення, - 9 років 6 місяців 21 день, а саме з 12.03.2008 року по 03.10.2017 року. На підставі вказаного виконавчого напису нотаріуса постановою державного виконавця від 12.02.2018 року відкрито виконавче провадження ВП № 55775538 про стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «Приватбанк» суми заборгованості за кредитним договором у розмірі 2998000,02 грн. та звернуто стягнення з усіх видів його доходу. Станом на 01.06.2018 року утримано з його заробітної плати у рахунок погашення заборгованості 1364,99 грн. та залишок заборгованості складає 2996635,03 грн. Уточнені позовні вимоги про стягнення пені за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором за період з 04.10.2017 року по 02.08.2018 року у розмірі 15324,25 доларів США, що за курсом 26,96 відповідно до службового розпорядження НБУ від 02.08.2018 року складає 413141,78 грн. не визнає, оскільки Пеня з комісією та штрафні санкції взагалі не можуть бути застосовані у зв`язку із тим, що він зареєстрований та проживає в м.Маріуполі Донецької області, який по теперішній час являється зоною проведення антитерористичної операції. Будинок продали за невелику ціну, без його участі. Вважає, що пройшли всі строки позовної давності. На підставі викладеного, просять відмовити АТ КБ «Приватбанк» у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Суд, вислухавши сторони, вивчивши матеріали справи, дослідивши докази, дійшов висновку, що позов не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Згідно зі ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

При цьому, відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Ретельно проаналізувавши надані сторонами докази та норми чинного законодавства, що регулює спірні правовідносини, судом встановлено наступні факти та відповідні ним правовідносини.

Частиною 1 ст.1054 Цивільного кодексу України (далі за текстом ЦК України) встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Судом встановлено, що 12 березня 2008 року між АТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір №MRF0GK00000001, відповідно до якого відповідач отримав кредитні кошти шляхом видачі готівки через касу на строк з 12 березня 2008 року по 12 березня 2028 року включно, у вигляді не поновлювальної лінії, у розмірі 25 000 доларів США на наступні цілі: 20 000 доларів США на придбання нерухомості, 5 000 доларів США - на сплату страхових платежів у випадках та в порядку, передбачених п.п. 2.1.3, 2.2.7 даного договору.

За користування грошовими коштами сторонами кредитного договору визначено відсотки у розмірі 1,00% на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом, винагорода за надання фінансового інструменту у розмірі 2,00% від суми виданого кредиту у момент надання кредиту, винагорода за надання фінансового інструменту у розмірі 0,00% від суми виданого кредиту щомісяця в період сплати, винагорода за резервування ресурсів у розмірі 0,48% річних від суми зарезервованих ресурсів, винагороди за проведення додаткового моніторингу, згідно п.8.2 даного договору.

Відповідно до умов договору погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: щомісяця в період сплати з 10 по 15 число кожного місяця позичальник повинен надавати банку грошові кошти (щомісячний платіж) у сумі 229,39 доларів США для погашення заборгованості за кредитом, що складається із заборгованості за кредитом, за відсотками, винагороди, комісії.

Пунктом 8.4 вказаного кредитного договору встановлено, що при порушенні позичальником зобов`язань із погашення кредиту позичальник сплачує банку пеню у розмірі 0,15 % від суми простроченої заборгованості по кредиту за кожний день прострочки, але не менш однієї гривні.

Рішенням Іллічівського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 04 жовтня 2012 року № 0520/5068/2012 було задоволено позов ПАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Відповідно до вказаного рішення суду з ОСОБА_1 на користь ПАТ «ПриватБанк» стягнуто суму заборгованості за кредитним договором №MRF0GK00000001 від 12 березня 2008 року у сумі 35007,16 доларів США, яка складається з заборгованості за тілом кредиту у розмірі 20258,68 доларів США, заборгованості по процентам за користування кредитом у розмірі 8189,44 доларів США, заборгованості по комісії за користування кредитом у розмірі 118,48 доларів США, пені за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором у розмірі 4743,75 доларів США, а також штрафу відповідно до договору у розмірі 31,29 доларів США (фіксована частина) та штрафу 1665,52 доларів США (процентна складова). Рішення суду набрало законної сили 30 жовтня 2012 року.

На підставі вказаного виконавчого листа постановою державного виконавця від 29.07.2013 року відкрито виконавче провадження ВП № 36337966 щодо примусового виконання рішення Іллічівського районного суду м. Маріуполя від 04.10.2012 року № 0520/5068/2012 щодо стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «Приватбанк» суми заборгованості за кредитним договором у розмірі 282483,66 грн.

Постановою державного виконавця №7-1643 від 29.07.2013 року з метою виконання рішення суду було звернуто стягнення на доходи боржника ОСОБА_1 - згідно повідомлення головного бухгалтера ПрАТ «ММК ім. Ілліча» № 04/445 від 06.06.2018 року станом на 06.06.2018 року на користь банку було утримано із заробітної плати ОСОБА_1 у рахунок погашення заборгованості 23683,85 грн. При цьому залишок заборгованості станом на 01.06.2018 року складає 256012,84 грн. Витрати по сплаті судового збору у розмірі 2796,97 грн. були утримані і залишок заборгованості станом на 01.06.2018 року склав 00,04 грн.

Крім того, 31.10.2017 року Приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Бондар Іриною Михайлівною вчинено виконавчий напис за реєстровим номером № 10394 про стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «Приватбанк» суми заборгованості за кредитним договором №MRF0GK00000001 від 12.03.2008 року у розмірі 2998000,02 грн., яка складається із залишку заборгованості за кредитом у розмірі 20285,30 доларів США, залишку заборгованості за відсотками у розмірі 13320,93 доларів США, комісії у розмірі 303,96 доларів США, пені у розмірі 78453,13 доларів США, що становить 112363,32 доларів США, що за курсом НБУ на 03.10.2017 року складає еквівалентно 2995000,02 грн. Витрати, пов`язані із вчиненням виконавчого напису, складають 3000 грн. Всього в гривневому еквіваленті з урахуванням витрат, пов`язаних з вчиненням виконавчого напису, становить 2998000,02 грн. Строк, за який провадиться стягнення, - 9 років 6 місяців 21 день, а саме з 12.03.2008 року по 03.10.2017 року.

На підставі вказаного виконавчого напису нотаріуса постановою державного виконавця від 12.02.2018 року відкрито виконавче провадження ВП № 55775538 про стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «Приватбанк» суми заборгованості за кредитним договором у розмірі 2998000,02 грн. та постановою державного виконавця від 12.02.2018 року звернуто стягнення з усіх видів його доходу.

Згідно із повідомленням головного бухгалтера ПрАТ «ММК ім. Ілліча» № 04/445 від 06.06.2018 року станом на 06.06.2018 року на користь банку було утримано із заробітної плати ОСОБА_1 у рахунок погашення заборгованості 1364,99 грн. та залишок заборгованості складає 2996635,03 грн.

Відповідно до ч.2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право достроково вимагати повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 ЦК України.

Вказаній нормі діючого законодавства кореспондує п. 6.2.3 кредитного договору, укладеного між сторонами, яким встановлено право позикодавця на дострокове повернення всієї суми позики у разі наявності прострочення з повернення чергового платежу.

Так, рішенням Іллічівського районного суду м. Маріуполя від 04.10.2012 року у справі № 0520/5068/2012 встановлено, що прострочення за кредитним договором №MRF0GK00000001 від 12 березня 2008 року у ОСОБА_1 виникла станом на 24.11.2011 року, про що міститься посилання у наведеному рішенні суду. На переконання суду, зверненням до суду із позовом про стягнення всієї суми заборгованості за кредитним договором у квітні 2012 року позикодавець АТ КБ «Приватбанк» фактично використав передбачене ч. 2 ст. 1050 ЦК України та п. 2.3.7 кредитного договору право на дострокове повернення всієї суми кредиту.

Статтею 526 ЦК України встановлено, що зобов`язання повинно виконуватись належним чином згідно із умовами договору й вимогами ЦК України. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Пунктами 3 та 4 ч. 1 ст. 611 ЦК України встановлено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки, відшкодування збитків.

Частиною 1 ст. 612 ЦК України передбачено, що боржник вважається таким, що прострочив виконання зобов`язання, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Частиною другою статті 625 ЦК України встановлено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3 проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до розрахунку заборгованості ОСОБА_1 , який позивачем додано до уточненої позовної заяви, заборгованість відповідача перед АТ КБ «Приватбанк» складається з заборгованості з пені через порушення ОСОБА_1 його зобов`язань за кредитним договором, яка за період з 04.10.2017 року по 02.08.2018 року складає 15 324,25 доларів США, що відповідно до службового розпорядження НБУ від 02.08.2018 року складає 413 141,78 грн.

Статтею 1212 ЦК України встановлено, що особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно; особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Згідно із частиною другою статті 1214 ЦК України у разі безпідставного одержання чи збереження грошей нараховуються проценти за користування ними (стаття 536 цього Кодексу). Відповідно до статті 536 ЦК за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами; розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.

Термін «користування чужими коштами» може використовуватися у двох значеннях. Перше - це одержання боржником (як правило, за плату) можливості правомірно не сплачувати кредитору борг протягом певного часу. Друге значення - прострочення грошового зобов`язання, коли боржник повинен сплатити гроші, але неправомірно не сплачує їх.

Наслідки прострочення грошового зобов`язання, коли боржник повинен сплатити грошові кошти, але неправомірно не сплачує їх, також врегульовані законодавством. У цьому разі відповідно до частини другої статті 625 ЦК України боржник зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Оскільки законодавством встановлені наслідки як надання можливості правомірно не сплачувати кредитору борг протягом певного часу, так і наслідки прострочення грошового зобов`язання, коли боржник повинен сплатити гроші, але неправомірно не сплачує їх, то підстави для застосування аналогії закону відсутні.

З огляду на викладене, аналізуючи наведені правові норми у їх сукупності, суд приходить до висновку про неможливість застосування до спірних правовідносин у заявлений позивачем період такої відповідальності, передбаченої умовами Кредитного договору, як стягнення пені, оскільки у спірних правовідносинах мала місце неправомірна поведінка боржника, що встановлено рішення суду, яке набрало законної сили.

З огляду на той факт, що до спірних правовідносин вже не можуть бути застосовані норми кредитного договору, через дострокове припинення зобов`язальних правовідносин, які мали місце між АТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_1 , не підлягає стягненню пеня за період 04.10.2017 року по 02.08.2018 року, яка передбачена п. 8.4 кредитного договору, оскільки при нарахуванні вказаної пені АТ КБ «Приватбанк» керувався нормами кредитного договору, який не можу розповсюджуватись на спірні правовідносини після їх дострокового припинення.

Вказана позиція суду узгоджується із висновками Великої Палати Верховного суду, які викладені у постанові № 910/10156/17 від 10.04.2018 року.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Враховуючи викладені положення діючого законодавства та використання позивачем АТ КБ «Приватбанк» - свого права на дострокове припинення кредитних правовідносин, передбачене ст. 1050 ЦК України та умовами кредитного договору, укладеного між сторонами ще у 2011 році, на теперішній час у суду відсутні підстави для задоволення позовних вимог позивача щодо стягнення з ОСОБА_1 пені, нарахування якої передбачено п. 8.4 кредитного договору за період з 04.10.2017 року по 02.08.2018 року

Оскільки у задоволенні позовних вимог позивача відмовлено, то і у задоволенні позовних вимог про стягнення судових витрат по справі суд також вважає необхідним відмовити, відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України

Керуючись ст. ст. 12, 13, 81, 82, 89, 141, 263-265, 279 ЦПК України, ст. ст. 11, 509, 526, 527, 530, 610, 611, 623, 629, 634, 1046 ЦК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позовних вимог Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, - відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Позивачем рішення суду може бути оскаржене до Донецького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Повний текст рішення буде виготовлений протягом 10 днів.

Суддя: А. М. Іванченко