РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 грудня 2019 року Селидівський міський суд Донецької області у складі головуючого судді Капітонова В. І., присяжних Кійко О. М., Смирнової А. І., при секретарі Нарижній О. Г., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Селидове цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа Селидівська міська рада, про визнання особи безвісно відсутньою , -

ВСТАНОВИВ:

Заявник ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою про визнання ОСОБА_2 , 1974 року народження, безвісно відсутнім. В обґрунтування своїх вимог зазначила, що вона перебувала з ОСОБА_2 у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано. ОСОБА_2 є батьком ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Заявник на даний час самостійно виховує дочку. Батько дитини матеріальної допомоги не надає, аліментів не сплачує. Заявник отримувала в ОСОБА_4 . Селидове допомогу, але у зв`язку з тим, що вона на даний час влаштувалась на роботу виплату допомоги припинили. Просить суд визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця с. Староласпа Тельманівського району Донецької області, безвісно відсутнім.

Заявник ОСОБА_1 у судовому засіданні підтримала заяву в повному обсязі.

Представник заінтересованої особи Селидівської міської ради, в судове засідання не з`явився, про день та час розгляду справи повідомлений належним чином. Надав суду заяву про розгляд справи без його участі, просив ухвалити рішення на розсуд суду.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 та ОСОБА_1 перебували у зареєстрованому шлюбі з 24.06.2006 року, про що свідчить копія свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 , виданого 24.06.2006 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Ленінського районного управління юстиції м. Донецька.

Заочним рішенням Селидівського міського суду Донецької області від 25.08.2010 року шлюб між ОСОБА_1 і ОСОБА_2 розірвано.

ОСОБА_2 і ОСОБА_1 є батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про що свідчить копія свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 , виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Ленінського районного управління юстиції м.Донецька.

Заявник зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджує копія паспорту серії НОМЕР_3 , виданого 01 серпня 2006 року Селидівським МВ УМВС України в Донецькій області. Також, наданими суду доказами підтверджено, що ОСОБА_2 за місцем проживання заявника не мешкає та не мешкав.

Належних та допустимих доказів місця реєстрації та проживання ОСОБА_2 суду не надано.

Згідно з актом, складеним 31.07.2019 року головою ОСББ Луч м.Селидове, в присутності свідків ОСОБА_5 і ОСОБА_6 , ОСОБА_2 , 1974 року народження, за адресою: АДРЕСА_2 , не зареєстрований та не проживає з травня 2016 року.

Суд, дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення заявника, вважає, що заява не підлягає задоволенню з наступних підстав.

У відповідності за ст. 43ЦК Україні фізична особа може бути визнана судом безвісно відсутньою, якщо у місті її постійного проживання немає відомостей про місце її перебування протягом одного року. У разі неможливості встановити день одержання останніх відомостей про місце перебування особи початком її безвісної відсутності вважається перше число місяця, що йде за тим, у якому були одержані такі відомості, а в разі неможливості встановити цей місяць - перше січня наступного року.

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 07 травня 2018 року у справі № 225/1297/17 зроблено висновок, що «безвісна відсутність - це посвідчення в судовому порядку тривалої відсутності фізичної особи в місці її постійного проживання за умов, що не вдалося встановити місця її знаходження (перебування). При визнанні особи безвісно відсутньою застосовується презумпція, що особа є живою, однак встановити її місце знаходження у цей час неможливо, причому вказана презумпція має спростовний характер.

Підставами для визнання фізичної особи безвісно відсутньою є сукупність юридичних фактів, тобто юридичний склад, до якого включаються:

а) відсутність відомостей про перебування фізичної особи у місці її постійного проживання;

б) відсутність відомостей про дійсне перебування особи і неможливість отримати такі відомості;

в) сплив річного строку з дня одержання останніх відомостей про місце перебування фізичної або з дня, визначеного відповідно до частини другої статті 43 ЦК України;

г) наявність у заявника правової зацікавленості у вирішенні питання про визнання особи безвісно відсутньою».

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Звертаючись до суду із заявою про визнання особи безвісно відсутньою заявник посилалась на те, що визнання ОСОБА_2 безвісно відсутнім необхідно їй для оформлення державної допомоги на дитину.

Разом з тим для визнання фізичної особи безвісно відсутньою потрібні такі умови: 1) особа відсутня у місці свого постійного проживання протягом року; 2) протягом цього року в місці, де вона постійно проживала немає відомостей про місце її перебування; 3) встановити місце перебування особи неможливо; 4) згідно зі ст. 307 ЦПК України необхідно, щоб були серйозні причини, які б обумовлювали необхідність визнання фізичної особи безвісно відсутньою і 5) виключення припущення про навмисність її відсутності, яка може бути обумовлена ухиленням від здійснення покладених на неї законом обов`язків щодо утримання дітей, повернення боргів, встановленого законом порядку розірвання шлюбу, ухиленням від кримінальної відповідальності тощо.

Наведені юридичні факти й утворюють юридичний склад, необхідний для визнання особи безвісно відсутньою.

Заявник надала суду акт, згідно з яким ОСОБА_2 , 1974 року народження, за адресою: АДРЕСА_2 , не зареєстрований та не проживає з травня 2016 року. Проте, даний акт також не може свідчити, що ОСОБА_2 взагалі проживав за вказаною адресою.

Надані суду докази не свідчать про те, що вказана адреса є постійним місцем проживання особи, так само як відсутні відомості того, що встановити місце перебування особи неможливо.

Крім того, з матеріалів справи вбачається, що за рішенням Селидівського міського суду Донецької області від 23.08.2010 року з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 стягнуто аліменти на ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частки всіх видів заробітку щомісячно, починаючи з 22.07.2010 року, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку за один місяць.

Виконавчий лист перебуває на виконанні Селидівського міського відділу ДВС ГТУЮ в Донецькій області. Заборгованість по аліментах складає 11335,50 грн. ОСОБА_1 не отримує аліменти з 01.11.2018 року, оскільки ОСОБА_2 не працює, що вбачається з довідки від 27.05.2019 року №985/14.34-28, виданої Селидівським міським відділом ДВС ГТУЮ у Донецькій області.

Заявник перебувала на обліку в УСЗН Селидівської міської ради та отримувала допомогу, оскільки батько дитини ухиляється від сплати аліментів та з травня 2019 року заявник дану допомогу не отримує.

Відповідно до ст. 307 ЦПК України до початку розгляду справи по суті суд, зокрема встановлює осіб (родичів, співробітників тощо), які можуть дати свідчення про фізичну особу, місцеперебування якої невідоме.

Суд позбавлений можливості встановити родичів ОСОБА_2 , через відсутність даних про них.

Суд звертає увагу, що заявник та ОСОБА_2 , якого заявник просить визнати безвісно відсутнім, не проживають та не проживали за однією адресою, вони не ведуть спільне господарство, не перебувають у зареєстрованому шлюбі, а пов`язані лише правами та обов`язками щодо виховання та утримання малолітньої ОСОБА_3 , 2006 року народження. Крім того, заявник не зазначила серйозні причини, які б обумовлювали необхідність визнання фізичної особи безвісно відсутнім та надані суду докази свідчать про те, що останні відомості про ОСОБА_2 отримані у жовтні 2018 року, оскільки з листопада 2018 року ОСОБА_1 не отримує аліментів на дитину від ОСОБА_2 ..

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що заява ОСОБА_1 задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 259, 264, 265 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні заяви ОСОБА_1 , заінтересована особа Селидівська міська рада, про визнання особи безвісно відсутньою, - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга на рішення суду подається до Донецького апеляційного суду через Селидівський міський суд Донецької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а після її функціонування, безпосередньо до Донецького апеляційного суду . Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 06 грудня 2019 року.

Головуючий суддя

Присяжні