Єдиний унікальний номер 235/3776/18 Номер провадження 22-ц/804/142/19
Головуючий у 1 інстанції Величко О.В.
Суддя доповідач Тимченко О.О.
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 січня 2019 року

Донецький апеляційний суд у складі:

судді-доповідача Тимченко О.О.,

суддів: Азевича В.Б., Корчистої О.І.,

за участю секретаря судового засідання: Ситніка Д.Л.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Донецького апеляційного суду в м. Бахмуті цивільну справу № 235/3776/18 за позовом ОСОБА_2 до Покровської міської ради, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини,-

за апеляційною скаргою ОСОБА_3,

на рішення Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 10 жовтня 2018 року (суддя Величко О.В.), ухваленого в приміщенні Красноармійського міськрайонного суду Донецької області,-

ВСТАНОВИВ:

В червні 2018 року ОСОБА_2 звернулась до суду з зазначеним позовом, в обґрунтування якого послався на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер його батько ОСОБА_5 Після його смерті залишилось спадкове майно, а саме автомобіль CHERY Jaggi 2008 року та житловий будинок, що розташований за адресою: АДРЕСА_1. Оскільки він проживає на тимчасово окупованій території в м. Донецьк, лише 20 червня 2018 року він зміг звернутися до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 20 червня 2018 року йому відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки пропущено шестимісячний строк для прийняття спадщини. Просив суд надати йому додатковий строк для прийняття спадщини, яка відкрилась після смерті ОСОБА_5, померлого ІНФОРМАЦІЯ_1, строком на три місяця.

Ухвалою суду від 03 серпня 2018 року залучені в якості співвідповідачів ОСОБА_3 та ОСОБА_4, як особи, які прийняли спадщину після смерті ОСОБА_5

Рішенням Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 10 жовтня 2018 року позовні вимоги ОСОБА_2 до Покровської міської ради, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини задоволено: визначено ОСОБА_2 додатковий строк для подачі заяви про прийняття спадщини, що залишилася після смерті батька ОСОБА_5, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Покровську Донецької області, терміном на три місяця з часу набрання рішення законної сили.

Не погодившись з зазначеним рішенням, ОСОБА_3 подала апеляційну скаргу в якій просить рішення Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 10 жовтня 2018 року скасувати та ухвалити нове, яким відмовити у позовних вимогах.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що з 1996 року вона разом з громадянином ОСОБА_5 проживали однією родиною без укладання шлюбу. За час проживання однією родиною вели домашнє господарство та знаходилися у фактичних шлюбних відносинах більше 20 років. До червня 2014 року проживали у м. Донецьку, коли почалася антитерористична операція виїхали як внутрішньо переміщені особи до м. Покровськ. У листопаді 2017 року ОСОБА_5 захворів та був госпіталізований до Красноармійської ЦРЛ, де знаходився до грудня 2017 року. У період хвороби , вона постійно здійснювала за ним догляд у неврологічному відділенні Красноармійської ЦРЛ до його смерті. ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 помер через внутрішньо мозковий та внутрішньо шлунковий крововилив. Суд першої інстанції в порушення норм процесуального права прийняв позовну заяву ОСОБА_2, яка не відповідає вимогам вказаним у ст. 175 ЦПК України. Судом було перевищено свої повноваження у тій частині, що він почав збирати відомості про коло осіб спадкоємців, хоча сам позивач цього не просив. Судом не прийнято до уваги той факт, що позивач знав про тяжку хворобу та смерть батька, але не навідував його. Позивач не навів ніяких поважних причин пропуску строку. Судом повно встановлені всі обставини справи та викладені у рішенні суду, але висновок про поважну причину пропуску є хибним, та таким що не відповідає добутим в судовому засіданні доказам. Вважає, що рішення суду ухвалено в порушення норм матеріального та процесуального права та повинно бути скасоване з винесенням іншого рішення, яким в задоволенні позовних вимог буде відмовлено.

Позивач подав письмовий відзив на апеляційну скаргу, в якому він просив апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення.

В обґрунтування відзиву зазначив те, що він проживає на тимчасово окупованій території в м. Донецьк, тобто на території, на якій українська влада не здійснює свої повноваження. ОСОБА_3 при поданні заяви на спадщину ОСОБА_5 приховала від нотаріуса факт наявності сина спадкоємця. Вважає, що рішення суду ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Позивач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності (а.с. 131).

Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не з`явилась, про дату, час і місце судового засідання повідомлялась належним чином, від неї надійшла заява про розгляд справи за її відсутності (а.с. 127).

Відповідач ОСОБА_4 в судове засідання не з`явилась, про дату, час і місце судового засідання повідомлялась належним чином, від неї надійшла заява про розгляд справи за її відсутності (а.с. 133).

Представник Покровської міської ради в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце судового засідання повідомлявся належним чином (а.с. 129).

Суд ухвалив, розглядати справу у відсутність сторін, які не з'явились, оскільки відповідно до положень ч. 2 ст. 372 ЦПК України неявка сторін, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали цивільної справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів апеляційного суд вважає, що апеляційна скарга задоволеною не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до частини 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом першої інстанції встановлено та вбачається з матеріалів справи, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер батько позивача ОСОБА_5, який мешкав в м. Покровськ Донецької області. ( а.с. 6,8).

Після його смерті відкрилась спадщина у вигляді земельної ділянки, що розташована на території с. Мінеральне Ясинуватського району, грошові внески, автомобіль CHERY Jaggi 2008 року.

Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 20 грудня 2018 року позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_5, у зв'язку з пропуском шестимісячного строку для прийняття спадщини ( а.с. 7).

Згідно листа П'ятої Донецької державної нотаріальної контори від 06 липня 2018 року за № 198/01-16 до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини до майна померлого ОСОБА_5 звернулась ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_2 ( а. с. 14).

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що причини, з яких позивач своєчасно не звернувся до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, а саме: проживання на тимчасово окупованій території в м. Донецьк, тобто на території, на якій українська влада не здійснює свої повноваження, та несвоєчасне, у зв'язку з чим, отримання свідоцтва про смерть спадкодавця, проживання спадкодавця на момент його смерті з іншою родиною, наявність спору між спадкоємцями з приводу питання прийняття спадщини, є поважними.

Такий висновок суду є вірним та ґрунтується на вимогах діючого законодавства.

Згідно зі ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно до вимог ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

Згідно з ч.2 ст. 1220 ЦК України часом відкриття спадщини є день смерті особи або оголошення її померлою.

Тобто за загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (статті 1220, 1222, 1270 ЦК України).

Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно зі спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (частина перша статті 1269 ЦК України).

Таким чином, право на спадщину виникає з моменту її відкриття, і закон зобов'язує спадкоємця, який постійно не проживав зі спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини вважаються причини, пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення дій для прийняття спадщини.

Якщо у спадкоємця не було перешкод для подання заяви, а він не скористався правом на прийняття спадщини через відсутність інформації про смерть спадкодавця, то правові підстави для визнання додаткового строку для прийняття спадщини відсутні.

Аналогічна правова позиція міститься у постановах Верховного Суду України від 26 вересня 2012 року (справа № 6-85цс12) та 4 листопада 2015 року (справа № 6-1486цс15).

Відповідно до роз'яснень, викладених у пункті 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Суд першої інстанції, дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для задоволення позову ОСОБА_2 про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини після померлого ОСОБА_5, оскільки причини зазначені позивачем є об'єктивними, крім того строк який позивач пропустив є незначним, та становить лише 14 днів, доводи апеляційної скарги в цій частині є необґрунтованими.

Також необґрунтованими є доводи апеляційної скарги про те, що суд безпідставно почав збирати докази по справі, встановлюючи коло спадкоємців по справі. Крім того таким справи повинні розглядатись як справи про визнання права власності на спадкове майно , за які повинний бути сплачений іншій судовий збір.

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України у пункті 24 своєї постанови «Про судову практику у справах про спадкування» № 7 від 30.05.2008 року особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК ( 435-15 ). Зазначене положення застосовується до спадкоємців, в яких право на спадкування виникло з набранням чинності зазначеним Кодексом. Суди відкривають провадження в такій справі у разі відсутності письмової згоди спадкоємців, які прийняли спадщину (частина друга статті 1272 ЦК) ( 435-15 ), а також за відсутності інших спадкоємців, які могли б дати письмову згоду на подання заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини. Відповідачами у такій справі є спадкоємці, які прийняли спадщину. При відсутності інших спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття відповідачами є територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини.

При розгляді цих справ слід перевіряти наявність або відсутність спадкової справи стосовно спадкодавця у державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини, наявність у матеріалах справи обґрунтованої постанови про відмову нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії, зокрема відмови у видачі свідоцтва про право на спадщину. За наявності у спадковій справі заяви спадкоємця про відмову від права на спадщину його вимоги про визначення додаткового строку для прийняття спадщини задоволенню не підлягають.

Визначаючи спадкоємцеві додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини, суд не повинен вирішувати питання про визнання за ним права на спадщину. Спадкоємець після визначення йому додаткового строку для прийняття спадщини має право прийняти спадщину в порядку, установленому статтею 1269 ЦК ( 435-15 ), звернувшись в нотаріальну контору, після чого вважається таким, що прийняв спадщину.

Доводи апеляційної скарги фактично зводяться до переоцінки доказів, яким суд першої інстанції надав належну правову оцінку.

На підставі вимог ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

За своєю формою рішення суду відповідає вимогам ст. 265 ЦПК України.

Згідно ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об'єктивно не залежали від нього.

Виходячи з вказаної норми закону, до компетенції суду апеляційної інстанції не входять повноваження щодо переоцінки доказів, досліджених судом першої інстанції з додержанням встановленого порядку.

За вказаних обставин доводи позивача про неправильну оцінку досліджених судом першої інстанції доказів є необґрунтованими. Нових доказів, які б давали підстави для відмови в задоволені позовних вимог, у дослідженні яких судом першої інстанції було неправомірно відмовлено або їх неподання було зумовлено поважними причинами, відповідачкою не надано.

Згідно ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки судом першої інстанції повно та всебічно з'ясовано обставини справи, висновки суду відповідають обставинам справи, рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, подану апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 382, 383 ЦПК України, апеляційний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення.

Рішення Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 10 жовтня 2018 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Головуючий: О.О.Тимченко

Судді: В.Б. Азевич

О.І. Корчиста