ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
____________________________________________________________________
Справа № 686/863/17
Провадження № 22-ц/4820/1925/19
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 листопада 2019 року м. Хмельницький

Хмельницький апеляційний суд у складі

колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Талалай О.І. (суддя-доповідач), Корніюк А.П., П`єнти І.В.,

секретар судового засідання Гриньова А.М.,

з участю відповідача ОСОБА_1

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу №686/863/17 за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 25 липня 2017 року (суддя Стефанишин С.Л.) у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення боргу.

Заслухавши доповідача, пояснення відповідача, перевіривши матеріали справи і доводи апеляційної скарги, суд

у с т а н о в и в :

У січні 2017 року ФОП ОСОБА_2 , звертаючись до суду з вказаним позовом, зазначав, що у 2012 році він уклав з ОСОБА_1 договори купівлі-продажу товару, відповідно до яких продав останньому товар на суму 98131 грн і 68408 грн. Відповідач повернув частину товару на суму 11910 грн і 24520 грн. 14 січня 2014 року за домовленістю між ними борг за договорами купівлі-продажу змінено позиковим зобов`язанням. 17 лютого 2014 року ОСОБА_1 написав розписку, відповідно до якої зобов`язувався повернути йому кошти в сумі 130109 грн, що еквівалентно 14456 доларів США, проте повернув лише 800 доларів США.

Тому, позивач просив стягнути з відповідача борг у сумі 13656 доларів США, що еквівалентно 370256,50 грн і проценти за користування коштами у сумі 191816,58 грн.

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 25 липня 2017 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 суму заборгованості у розмірі 352625,23 грн та судовий збір у розмірі 3526,25 грн, всього 356151,48 грн.

В решті позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, просить його скасувати та ухвалити нове рішення про стягнення з нього на користь ОСОБА_2 заборгованості, що виникла з договорів купівлі-продажу в розмірі 122909 грн. Посилається на невідповідність висновків суду обставинам справи, неправильне застосування судом норм матеріального права. Заперечує заміну правовідносин за договорами купівлі-продажу на позикове зобов`язання, оскільки письмовий договір про новацію не укладався. Суд не врахував, що сам факт написання розписки не може бути підтвердженням укладення договору позики, оскільки у тексті розписок зазначено, що борг виник за договорами купівлі-продажу товару. Крім того, не погоджується із стягненням боргу в іноземній валюті, оскільки договори були укладені в національній валюті.

Рішенням Апеляційного суду Хмельницької області від 09 жовтня 2017 року апеляційна скарга ОСОБА_1 задоволена. Рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 25 липня 2017 року скасоване та ухвалено нове рішення про відмову в позові.

Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 04 вересня 2019 року задоволена касаційна скарга ОСОБА_2 . Рішення Апеляційного суду Хмельницької області скасовано, а справа передана на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

У засіданні апеляційного суду ОСОБА_1 апеляційну скаргу підтримав.

Позивач не з`явився, подав заяву про розгляд справи за його відсутності, проти апеляційної скарги заперечує.

Апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з таких підстав.

Відповідно до п. 3 і п. 4 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Судом першої інстанції правильно встановлено, що 14 січня 2014 року ОСОБА_1 написав розписку про те, що в 2012 році він отримав від ОСОБА_2 товар для реалізації (дорослий трикотаж) на загальну суму 68408 грн. 11 січня 2014 року відповідач повернув товар на суму 11910 грн, залишок боргу в сумі 56498 грн зобов`язувався повернути.

У той же день ОСОБА_1 написав ще одну розписку, у якій зазначив, що в 2012 році він отримав від ОСОБА_2 товар для реалізації (дитячий трикотаж) на загальну суму 98131 грн. 11 січня 2014 року відповідач повернув позивачеві товар на суму 24520 грн, залишок боргу в сумі 73611 грн зобов`язувався повернути.

17 лютого 2014 року ОСОБА_1 написав розписку ОСОБА_2 про те, що він бере на себе зобов`язання повернути борг за товар, взятий на реалізацію у сумі 130109 грн (об`єднані вимоги за розписками від 14 січня 2014 року), що становить 14456 доларів США за курсом 9 грн за 1 долар.

Фактично відповідач повернув лише 800 доларів США.

16 січня 2017 року позивач надіслав йому вимогу про повернення коштів за розпискою у розмірі 13656 доларів США та відсотків за користування ними.

Наведене підтверджується матеріалами справи.

При задоволенні позову суд виходив з того, що між сторонами мала місце новація, договір купівлі-продажу був замінений на позикове зобов`язання, яке ОСОБА_1 належним чином не виконав, а тому борг за договором позики підлягає стягненню з відповідача.

Проте, такий висновок суду не в повній мірі відповідає обставинам справи і вимогам закону.

За договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму (ст. 655 ЦК України).

Статтею 1046 ЦК України передбачено, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Згідно з ч. 1 ст. 1049 ЦПК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором.

За змістом ч. 1 ст. 1053 ЦК України за домовленістю сторін борг, що виник із договорів купівлі-продажу, найму майна або з іншої підстави, може бути замінений позиковим зобов`язанням.

Як вбачається із оглянутих у засіданні апеляційного суду матеріалів цивільної справи №686/21860/17, у листопада 2017 року ФОП ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення коштів за договором купівлі-продажу. Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 12 січня 2018 року, яке набрало законної сили 26 березня 2018 року, встановлено, що між ФОП ОСОБА_2 і ОСОБА_1 у 2012 році виникли зобов`язання за договором купівлі-продажу товару (дорослий і дитячий трикотаж) з розстрочкою платежу, які відповідач у повному обсязі не виконав. Відповідно до розписки ОСОБА_1 від 17 лютого 2014 року загальна сума заборгованості складає 130109 грн, що еквівалентно 14456 доларів США згідно з курсом 9 грн за 1 долар на день написання розписки. Враховуючи часткове виконання відповідачем зобов`язання за договором купівлі-продажу, суд стягнув з нього на користь позивача заборгованість у сумі 388454,62 грн, що визначена з урахуванням курсу долара США до національної валюти станом на день винесення судового рішення.

В силу ч. 4 ст. 82 ЦК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Позивачем не надано доказів заміни первісного зобов`язання за договором купівлі-продажу товару на позикове зобов`язання. Про намір вчинити новацію не зазначено в укладеному договорі.

Відповідно до ч. 1, ч. 5 і ч. 6 ст. 81ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Тому, колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції, що між сторонами відбулася заміна одного зобов`язання іншим (новація) і не вбачає підстав для стягнення з відповідача боргу за договором позики.

Вимоги про стягнення процентів за користування позикою є похідними, а тому також не підлягають задоволенню.

З огляду на викладене, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про відмову в позові.

Документально підтверджені витрати ОСОБА_1 по оплаті судового збору за подання апеляційної скарги у сумі 6182 грн 80 коп на підставі ч. 1 і ч. 13 ст. 141 ЦПК України підлягають стягненню з позивача.

Хоча позов подавався ФОП ОСОБА_2 , судовий збір підлягає стягненню з нього як з фізичної особи, оскільки 14 березня 2019 року до Державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань внесено запис про припинення підприємницької діяльності фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2

Керуючись ст. ст. 374, 376, 382, 384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 25 липня 2017 року скасувати та ухвалити нове судове рішення.

В позові ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення боргу за договором позики і процентів за користування коштами відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 (місце проживання АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 (місце проживання АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ) судовий збір у сумі 6182 грн 80 коп (шість тисяч сто вісімдесят дві грн 80 коп).

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 29 листопада 2019 року.

Суддя-доповідач /підпис/ О.І. Талалай

Суддя /підпис/ А.П. Корніюк

Суддя /підпис/ І.В. П`єнта

З оригіналом згідно: суддя апеляційного суду О.І.Талалай