№ 207/220/19
№ 2/207/726/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 листопада 2019 року м. Кам`янське

Баглійський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Юрченко І.М.,

при секретарі Сівачук А.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Кам`янське цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи: орган опіки та піклування адміністрації Південного району Кам`янської міської ради, Служба у справах дітей Південного району Кам`яської міської ради, про визначення місця проживання дитини та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа: орган опіки та піклування адміністрації Південного району Кам`янської міської ради, про визначення місця проживання дитини,

В С Т А Н О В И В:

Звертаючись до суду з позовною заявою позивач в обґрунтування заявлених позовних вимог зазначив, що у зареєстрованому шлюбі з відповідачем вона перебуває з 16 вересня 2005 року. Від шлюбу мають доньку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Їхня родина постійно мешкала у квартирі, розташованій за адресою: АДРЕСА_1 ум. Кам`янське, яка належить їй на підставі договору купівлі-продажу від 26 лютого 2010 року. В сім`ї були доброзичливі родинні відносини, однак, з 2015 року поведінка відповідача кардинально змінилась, можливо, так на чоловіка вплинула смерть його батька та втрата ним роботи, чоловік став поводити себе агресивно по відношенню до неї, вчиняв психологічній тиск, мав постійні необґрунтовані претензії, ображав та принижував її, погрожував фізичною розправою, в усьому контролював, морально пригнічував її, своєю поведінкою і словами налаштовував проти неї дитину. У листопаді 2018 року, ОСОБА_2 , забравши всі свої особисті речі і документи, виїхав із квартири, де вони мешкали сім`єю. Після припинення між нею та відповідачем шлюбних відносин, донька ОСОБА_3 залишилась проживати разом з нею, вона жодним чином не перешкоджала дитині спілкуватись з батьком по телефону та бачитись з ним. 26 грудня 2018 року, коли вона знаходилась на роботі, відповідач приїхав до них із донькою додому, забрав дитину і деякі її особисті речі, та по телефону повідомив її, що новорічні свята донька буде зустрічати з ним. Хоч вона і була обурена тим, що відповідач без узгодження забрав дитину, але розуміла, що донька потребує спілкування з батьком, тому не стала заперечувати проти цього. Протягом часу знаходження доньки з відповідачем, вона мала з нею зв`язок по телефону. Однак, після новорічних свят, 04 січня 2019 року, відповідач повідомив їй, що донька залишається проживати разом з ним і до неї не повернеться, при цьому він також повідомив, що забороняє їй бачитись з дитиною та телефонувати їй. Так, її зв`язок з дитиною було втрачено. Всі її намагання зв`язатись з донькою були марними, ані вона, ані відповідач не відповідали на її телефонні дзвінки, їй нічого не було відомо про місцезнаходження її дитини та про її стан, у зв`язку з чим, 06 січня 2019 року, вона звернулась до поліції із заявою, в якій просила знайти її доньку ОСОБА_3 . Після прийнятих мір працівниками поліції і встановлення місця знаходження дитини за адресою: АДРЕСА_2 , відповідач дозволив їй по телефону поспілкуватись з донькою, яка з підказками батька повідомила, що все буде так, як скаже тато. Також, вона зверталась до служби у справах дітей Заводського району Кам`янської міської Ради з проханнями прийняти міри до ОСОБА_2 , і посприяти у поверненні її доньки ОСОБА_3 додому. 21 січня 2019 року службою у справах дітей Заводського району Кам`янської міської Ради їй було повідомлено, що місце проживання ОСОБА_3 встановлено, вона мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , разом з батьком ОСОБА_2 , при цьому їй було рекомендовано звернутись до служби у справах дітей Південного району Кам`янської міської Ради. Вона неодноразово намагалась побачити дитину, поспілкуватись з нею, для чого приходила за теперішньою адресою проживання відповідача, але їй ніхто не відкривав двері. Також вона неодноразово приходила в школу, де навчається донька, але ОСОБА_3 не бажає з нею спілкуватись без присутності батька.

На підставі зазначеного просить суд: визначити місце проживання неповнолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з нею, ОСОБА_1 , як матір`ю дитини, за адресою: АДРЕСА_1 .

Ухвалою Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська від 28.03.2019 року провадження у справі було відкрито, та призначено підготовче судове засідання.

07 травня 2019 року ОСОБА_2 звернувся до суду з зустрічною позовною заявою, в обґрунтування якої зазначив, що в шлюбі з відповідачем знаходиться з 16.09.2005 року. Від шлюбу мають доньку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Їхня дитина, ОСОБА_3 досягла 10-тирічного віку. Своє бажання проживати разом з ним донька виявила за своєї ініціативи. До теперішнього часу він та відповідач не дійшли згоди щодо місця проживання доньки. Зараз дитина зареєстрована і постійно проживає разом з ним, оскільки відповідач нехтувала вихованням доньки. Тому, за власної згоди дитини, він вимушений був забрати доньку, ОСОБА_3 , до себе. Дитина проживає з ним, за адресою: АДРЕСА_2 , за цією ж адресою дитина і зареєстрована.

Ним створені всі належні умови для проживання, розвитку, навчання дитини. Вважає, що в інтересах доньки проживати саме з ним, а не з її матір`ю. Він працює за змінним графіком, тому має час відводити дитину до школи, займатися із нею вечорами, гуляти та іншим чином піклуватися про неї. Має самостійний достатній дохід, може у повному обсязі створити всі необхідні умови для проживання та нормального розвитку доньки, задовольнити гармонійний розвиток її особистості в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. Крім того, до складу його сім`ї входять його рідна сестра та мати. Рідна сестра, ОСОБА_4 , знаходиться у відпустці по догляду за дитиною до 3-х років, його мати, ОСОБА_5 ., пенсіонерка. Вони мають достатньо здоров`я та часу додатково займатися своєю племінницею та онукою. Його рідні мають сили і бажання доглядати за ОСОБА_3 і не заперечують проти проживання дитини разом зі ним. Відповідач нехтує вихованням своєї дитини та не бажає забезпечити дитині нормальні комфортні умови для її проживання, оскільки під час шлюбу ними було придбано дві квартири. Двокімнатна квартира, в якій мешкає відповідач разом зі своїм співмешканцем, придбана у шлюбі. Коли дитина пішла від матері, відповідач не тільки не віддала речі дитини, але і тривалий час не віддавала шкільні підручники, зошити, форму, одяг. Змінила замки на вхідних дверях, дитина не мала доступу у квартиру, де знаходилися її речі. Вони разом з донькою проживають в однокімнатній квартирі, яка теж придбана у шлюбі. Ця квартира зареєстрована за ним. В цій квартирі зареєстровані: він, донька і відповідач. Він самостійно сплачує комунальні послуги і за відповідача в тому числі, оскільки комунальні послуги теж нараховуються і на відповідача в межах норм споживання комунальних послуг. Відповідач свої обов`язки по утриманню однокімнатної квартири не виконує, він вимушений витрачати грошові кошти і за відповідача на утримання цієї квартири замість того, щоб ці кошти направити на розвиток і утримання дитини. На його неодноразові пропозиції до відповідача здійснити обмін квартирами для зручного і комфортного проживання дитини, відповідач ухиляється. Користуючись цими обставинами, вона безпідставно звинувачує його у сексуальному домаганні до доньки, про що свідчать її наклепи в органи поліції. Після перевірки працівниками поліції цих обставин, матеріали перевірки за заявою відповідача були списані - справа закрита. Під час здійснення перевірки працівниками Національної поліції було опитано ОСОБА_3 . Її пояснення були зафіксовані працівниками поліції, під якими дитина самостійно підписалася. В цих поясненнях донька зазначала, що їй комфортніше жити з батьком, а мати нехтує її вихованням, приводить до дому невідомих чоловіків. Неодноразово донька повідомляла матері, що їй не подобаються тимчасові чоловіки у них дома, але мати нехтувала цими зверненнями та побоюваннями дитини. Він звертався до органу поліції з заявою про притягнення відповідача до адміністративної відповідальності за нехтування нею батьківських обов`язків, але матеріали справи були списані з мотивуванням того, що відібрати пояснення у відповідачки не передбачалося можливим. Мати доньки жодного разу не привітала доньку зі святами - Новим роком, Різдвом Христовим , Пасхою, першим травня, 8-го березня. Це черговий раз свідчить про те, що мати не намагається поліпшити відносини з дитиною, а лише постійно пише кляузи на нього за місцем його роботи. Це все робиться нею навмисно, щоб вивести його з нормальної психологічної рівноваги і щоб він почав зриватися на дитині. Але всі її спроби внести дискомфорт в життя дитини не увінчалися успіхом. У них з донькою нормальні, спокійні, рівні психологічні відносини. Після того, як дитина стала проживати разом з ним, у доньки покращилися успіхи у навчанні. Донька стала посміхатися, появилася заінтересованість у малюванні, навчанні англійської мови та постійне бажання разом з класом подорожувати, чого не було коли донька проживала разом з матір`ю, незважаючи на те, що мати отримувала від нього грошові кошти на утримання дитини. Таким чином, проживання доньки разом з ним відповідає її інтересам. Він має можливість забезпечити їй належні умови проживання, повного мірою займатися вихованням дитини, чого ОСОБА_1 забезпечити не бажає. Разом з тим, він не чинитиме жодних перешкод для її спілкування із донькою і готовий зі свого боку усіма силами сприяти тому, щоб дитина через розлучення батьків не була позбавлення піклування матері. Спиртними напоями він не зловживає, не палить, працює водієм в Державній пожежній рятувальній частині №35, має достатній для утримання і виховання дитини дохід, соціально активний, добре відноситься до дитини, постійно займається розвитком доньки. Вважає, що перебування доньки разом з матір`ю негативно впливає на її виховання та здоров`я.

На підставі зазначеного просить суд: визначити місце проживання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженки м. Кам`янське, з її батьком ОСОБА_2 . ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Ухвалою Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська від 23.05.2019 року було прийнято до провадження зустрічну позовну заяву ОСОБА_2 та об`єднано в одне провадження справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи: орган опіки та піклування адміністрації Південного району Кам`янської міської ради, Служба у справах дітей Південного району Кам`яської міської ради, про визначення місця проживання дитини та зустрічну позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа: орган опіки та піклування адміністрації Південного району Кам`янської міської ради, про визначення місця проживання дитини.

Позивач за первісним позовом та відповідач за зустрічним позовом ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилася, надала суду заяву, в якій просила розглядати справу без її участі, позовні вимоги позивача за зустрічним позовом визнала. У відповіді на відзив зазначила, що твердження відповідача, з приводу того, що їхня дочка ОСОБА_3 за власною ініціативою виявила бажання проживати разом з батьком, є неправдивими, оскільки це саме він налаштував дитину проти матері, і обмежує її спілкування з донькою. У неї з донькою завжди були хороші, довірчі відносини, значно ближчі, аніж у неї з батьком.

Однак, коли відносини між нею і ОСОБА_2 стали явно погіршуватись, відповідач в присутності доньки став влаштовувати сварки між ними, під час яких пояснював дитині, що саме вона винна у сварці, що вона погана дружина і мати, що ображаю і зраджую його, а відповідно і доньку, та багато іншої неправди, щоб виставити її в очах дитини не люблячою матусею, а злою і зрадливою, і йому це вдалось. Дитина почала говорити заученими фразами, яким навчив її батько, почала віддалятись від неї. Відповідач взяв дитину начебто на новорічні свята, а потім повідомив, що вона буде проживати разом з ним, при цьому повідомив, що зробить все можливе, щоб дитина не спілкувалась з нею і не бачилась. Відповідач зазначає, що вона не цікавилась і не цікавиться життям їхньої доньки і не бажає з нею бачитись, але ОСОБА_2 говорить неправду, оскільки з першого дня, коли він забрав дитину, вона робила все можливе, щоб повернути доньку, зверталась до органів поліції, дзвонила дитині і відповідачу, але останній заборонив дитині спілкуватись з нею, вона неодноразово приходила в школу, щоб побачитись з дитиною хоча б у присутності вчителів, але Настя не підходить до неї, посилаючись на те, що батько забороняє їй спілкуватись з матір`ю, також вона неодноразово приходила в квартиру, де зараз проживає відповідач і донька, але їй ніхто ніколи не відчиняв двері, не дивлячись на те, що вони знаходились у квартирі. Окрім цього, звернення ОСОБА_2 до правоохоронних органів із заявами про вчинення насильства в сім`ї з її сторони, ухилення нею від виконання батьківських обов`язків, крадіжок із власної квартири тощо, не знайшли свого обґрунтування, всі звернення були розглянуті працівниками поліції і розгляд по цим заявам закінчений. По жодному із звернень відповідача вона не була притягнута ані до адміністративної, ані до кримінальної відповідальності, що може свідчити про надуманість і неправдивість тверджень ОСОБА_2 і виключно про його бажання зробити їй негативну репутацію.

Відповідач за первісним позовом та позивач за зустрічним позовом ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи без їхньої участі. У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 просив відмовити з урахуванням раніше наданих ним пояснень та відзиву на позовну заяву. Його позовні вимоги просив задовольнити у повному обсязі та визначити місце проживання малолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 з батьком, судові витрати залишити за ним. У відзиві зазначив, що їхня дитина, ОСОБА_3 , досягла 10-тирічного віку. Своє бажання проживати разом з ним виявила за своєї ініціативи. Обставини, які передували прийняття дитиною такого важливого рішення, насамперед, викликано неналежним виконання позивачем своїх батьківських обов`язків відносно своєї дитини. Ці обставини підтверджені показаннями дитини працівникам поліції, які відвідували помешкання дитини за наклепом позивача на нього стосовно сексуальних домагань доньки. Внаслідок цих обставин він вимушений був доводити відсутність цих наклепів, викладених в заяві ОСОБА_1 до Національної поліції, обстежити дитину у гінеколога. Тільки йому, дитині і його рідним відомо, якими зусиллями вони вимушували дитину пройти медичне обстеження, яке дитина прийняла як приниження її честі і гідності з боку її матері. Цей позов та намагання проти волі дитини змінити місце її проживання викликані помстою з боку позивача за подання ним позову про розірвання шлюбу та про поділ майна, подачі заяви до Національної поліції про злочин - крадіжки майна. В заяві про крадіжку та позові про поділ майна подружжя зазначені речі дитини, які позивач утримує у себе і не дає користуватися ними дитині за їх цільовим призначенням. При цьому, коли дитина самостійно вирішила змінити місце проживання і проживати разом з ним, позивачка одразу ж змінила замки на вхідних дверях в квартирі, в якій залишалися речі дитини. Право власності на двокімнатну квартиру, в якій проживала ОСОБА_3 з матір`ю, зареєстровано за позивачкою, але є спільною сумісною власністю подружжя, оскільки дана квартира була придбана в період шлюбу і за спільні кошти подружжя.

Твердження позивачки про те, що його поведінка стала агресивною з 2015 року, теж є наклепом на нього з боку позивачки. Спростування висловлювань позивачки щодо підвищення агресії підтверджується службовою характеристикою. Враховуючи, що він займає посаду водія, відсутність правопорушень правил дорожнього руху за весь період його роботи, свідчить про спокійний та врівноважений характер.

Твердження позивачки про те, що він зібрав свої речі і виїхав з квартири у листопаді 2018 року в добровільному порядку, теж не відповідають дійсності і підтверджуються його зверненням до органів поліції з заявою про насильство у сім`ї з боку позивача. 25.11.2018 року позивачка погрожуючи йому ножем в присутності їхньої доньки пізно в вечорі виштовхала його з квартири АДРЕСА_1 , а через два дні в їхню двокімнатну квартиру почала приводити сторонніх чоловіків. Це дуже дратувало дитину. Мати на це зовсім не звертала уваги. Коли дитина намагалася поговорити з матір`ю, остання влаштовувала дитині скандали. Під час останньої йому скарги доньки на поведінку матері, ОСОБА_1 вихватила у дитини мобільний телефон, розбила його і його зв`язок з дитиною був перерваний. Новий мобільний телефон позивач дитині не купила. Твердження позивачки про те, що вона не заперечувала проти перебування доньки у нього під час новорічних свят не відповідає дійсності, оскільки вона постійно зверталася до органів поліції з заявами про крадіжку ним дитини. А на новорічні свята, Різдво Христове , 8 березня , Пасху мати взагалі забула про дитину. Жодного дзвінка, привітання, жодного подарунку дитині на свята. Те, що він забороняє позивачці бачитися з дитиною не відповідає дійсності. Він жодного разу не намагався перешкоджати спілкуванню матері з донькою, а навпаки, дуже був би радий, щоб донька мала не тільки тата, але і турботливу, ласкаву, привітливу матусю. Але мати тільки писала наклепи на нього, постійно турбувала і дратувала дитину, чим сама ж відштовхнула дитину від себе. Він постійно намагається примирити доньку з матір`ю, але мати не зробила жодного кроку для нормалізації відносин з дитиною. Донька після втечі від своєї матері стала спокійною, почала посміхатися, краще навчатися в школі, появилося бажання малювати (і почала малювати), зацікавилася англійською мовою і відвідує курси з англійської мови.

Представник третьої особи - органу опіки та піклування адміністрації Південного району Кам`янської міської ради надала суду заяву, в якій просила у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовити з урахуванням раніше наданого висновку № 8/1056-7 від 22.10.2019 року. Позовні вимоги ОСОБА_2 просила задовольнити у повному обсязі та визначити місце проживання малолітньої ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 разом з батьком.

За ініціативою батька ОСОБА_2 судом було вислухано думку малолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , щодо спірного питання. Малолітня ОСОБА_3 в присутності представника органу опіки та піклування та незалежного психолога пояснила, що вона проживає в квартирі разом з батьком з грудня 2018 року, до них також приходять сестра та мати батька. Після розлучення батьків, вона проживала разом з матір`ю, але потім мати почала приводити додому співмешканця і їй це не подобалося. Окрім цього, мати не приділяла їй належної уваги. Зараз вона з матір`ю спілкується, але не часто. Дитина зазначила, що хоче проживати разом з батьком, так як проживала і з батьком і з матір`ю, і зрозуміла, що їй краще жити з батьком. На маму вона ображається і не відчуває себе у безпеці поряд нею, а з батьком почувається у безпеці. Рішення проживати разом з батьком - це її особисте рішення.

Враховуючи вищенаведене у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, справа підлягає розгляду в порядку ч. 2 ст. 247 ЦПК України без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи. Відповідно до ч. 3 ст.13 ЦПК України учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета позову на власний розсуд.

Пунктом 1 ч. 2 ст. 49 ЦПК України, передбачено, що відповідач має право визнати позов на будь-якій стадії судового процесу.

Згідно з ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи на підставі доказів, поданих учасниками справи. В судовому засіданні досліджені всі докази, подані учасниками справи. Клопотання про витребування і дослідження інших доказів до суду не надходило. Суд постановляє рішення на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Суд, перевіривши матеріали справи та дослідивши надані сторонами докази, оцінивши кожний доказ окремо, а також докази в їх сукупності, вислухавши думку малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , приходить до наступних висновків:

У судовому засіданні встановлено, що сторони ОСОБА_2 та ОСОБА_1 перебувають у шлюбі з 16 вересня 2005 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб виданим виконкомом Зорянської сільської ради Царичанського району Дніпропетровської області від 22 листопада 2005 року, актовий запис № 01 (ар.с.8).

Від подружнього життя сторони у справі мають малолітню доньку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується копією свідоцтва про народження дитини, де у графі батько зазначений ОСОБА_2 , у графі мати зазначена ОСОБА_1 (ар.с.9).

Як вбачається з матеріалів справи, а також не заперечувалося сторонами, малолітня ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , мешкає та зареєстрована разом з батьком ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_2 (ар. с.10 ). ОСОБА_1 також зареєстрована за даною адресою (ар.с.10), однак в даній квартирі не проживає, що підтверджується актом обстеження умов проживання від 29.12.2018 року (ар.с.47), який складений комісією служби у справах дітей адміністрації Південного району Кам`янської міської ради. Відповідно до зазначеного акту вбачається, що в квартирі АДРЕСА_2 , складається з однієї кімнати, кухні та санвузла, є всі умови для всебічного розвитку дитини ОСОБА_3 .

Судом встановлено, що як на момент звернення до суду, так і на час судового розгляду, позивач за первісним позовом та відповідач за зустрічним позовом ОСОБА_1 працює в ПМФ «Дента» на посаді лікаря стоматолога (ар.с.12), отримує постійну заробітну плату (ар.с.13), а відповідач за первісним позовом та позивач за зустрічним позовом ОСОБА_2 працює на посаді водія 35 державної пожежно-рятувальної частини 2 державного пожежно-рятувального загону Головного управління ДСНС України у Дніпропетровській області з охорони об`єктів (ар.с.59). Кожен із них позитивно характеризується за місцем своєї роботи (ар.с.12,59).

Згідно висновку органу опіки та піклування адміністрації Південного району Кам`янської міської ради від 22.10.2019 року № 8/1056-7 про визначення місця проживання малолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (ар.с.145-146), на засідання комісії з питань захисту прав дитини при адміністрації Південного району міської ради були запрошені та особисто присутні ОСОБА_1 та ОСОБА_2 . Встановлено, що малолітня ОСОБА_3 на теперішній час мешкає разом з батьком за адресою: АДРЕСА_2 . Під час засідання комісії, членам комісії доведено про те, що в ході, судового засідання задля опитування дитини, з метою з`ясування її думки щодо місця проживання, об`єктивного розгляду питання, було залучено незалежного психолога, який під час опитування надав висновок, з якого вбачається, що бажання дитини мешкати разом з батьком є усвідомленим та в тих доводах, які дитина висловлювала саме з цього питання не вбачається тиску та впливу. Бажання дитини мешкати разом з батьком та висновок психолога було доведено до відома батькам під час судового засідання. Ураховуючи інтереси малолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , орган опіки та піклування адміністрації Південного району Кам`янської міської ради вважає за доцільне визначити місця проживання малолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з батьком ОСОБА_2 .

Згідно ст. 150 Сімейного кодексу України (надалі по тексту - СК України) батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов`язані поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї.

Згідно ст. 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.

Згідно ст. 160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини.

Відповідно до ч. 1 ст. 161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом.

Під час вирішення спору щодо місця проживання дитини суд бере до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особисту прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення.

Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини (ч. 2 ст. 161 СК України).

Згідно ст. 171 СК України дитина має право на те, щоб бути вислуханою батьками, іншими членами сім`ї, посадовими особами з питань, що стосуються її особисто, а також питань сім`ї. Дитина, яка може висловити свою думку, має бути вислухана при вирішенні між батьками, іншими особами спору щодо її виховання, місця проживання, у тому числі при вирішенні спору про позбавлення батьківських прав, поновлення батьківських прав, а також спору щодо управління її майном. Суд має право постановити рішення всупереч думці дитини, якщо цього вимагають її інтереси.

Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір`ю.

Але даний принцип не можна тлумачити таким чином, що у матері малолітньої дитини мається перевага перед батьком при вирішенні питання щодо визначення місця проживання дитини, приймаючи до уваги рівність прав обох батьків щодо дитини, що витікає як зі ст. 141 Сімейного кодексу України, так і зі змісту Конвенції про права дитини.

Тим більше, що поняття «розлучення» не співпадає з поняттям «визначення місця проживання», оскільки мати дитини у разі визначення місця проживання дитини з батьком не обмежена у своєму праві на спілкування з дитиною, турботу відносно дитини та участь у вихованні дитини і може реалізувати свої права шляхом домовленості з батьком дитини щодо встановлення часу спілкування або за рішенням органу опіки та піклування, або за судовим рішенням. Обмеження у цьому разі стосується тільки місця проживання дитини до досягненню нею віку 14 років.

Крім того, сімейне законодавство не виключає визначення місця проживання малолітньої дитини з батьком незалежно від віку дитини, якщо маються обставини, за яких дитині краще проживати з батьком, ніж з матір`ю.

Згідно положень ст. 9 Конвенції про права дитини, держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.

При цьому поняття розлучення слід тлумачити з огляду на право одного з батьків на спілкування з дитиною та обов`язок другого батька надати можливість для такого спілкування.

Згідно пункту 18 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» роз`яснено, що при вирішенні спору про місце проживання дитини належить звертати особливу увагу на її вік та з`ясовувати, з ким із батьків вона бажає проживати. Судам слід враховувати також положення ст. 160 СК України, якою передбачено, що місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків, яка досягла десяти років, - за спільною згодою батьків та самої дитини, а місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою.

Відповідно до ч.ч. 4, 5, 6 ст. 19 СК України при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини.

Судом встановлено, а також не заперечувалося сторонами, що як позивач так і відповідач не знайшли взаєморозуміння, яке вплинуло на подальший розвиток їх відносин не тільки як подружжя, а також як батьків по відношенню до своєї малолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , а наявність в матеріалах справи звернень ОСОБА_2 до правоохоронних органів лише свідчить про неприязні стосунки між подружжям, що підтверджується висновком Кам`янського ВП ГУНП в Дніпропетровській області від 11.01.2019 року з приводу звернення ОСОБА_2 , щодо притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за невиконання батьківських обов`язків (ар.с.49), висновками Південного ВП Кам`янського ВП ГУНП в Дніпропетровській області від 04.01.2019 року (ар.с.54) та Кам`янського ВП ГУНП в Дніпропетровській області від 06.01.2019 року (ар.с.55) з приводу звернення ОСОБА_1 з заявою про те, що ОСОБА_2 не дає можливості забрати дитину та бачитися з дитиною, висновком Кам`янського ВП ГУНП в Дніпропетровській області від 15.01.2019 року з приводу звернення ОСОБА_1 про те, що ОСОБА_2 взяв на свята доньку та не повернув (ар.с.56).

Твердження ОСОБА_1 , щодо налаштування батьком ОСОБА_2 дитини проти матері не підтверджені належними та допустимими доказами.

Наявність доходу у обох батьків і можливості кожного з них матеріально забезпечувати доньку не впливає на прийняття судом рішення про визначення місця проживання дитини.

Малолітня ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , має повних 12 років та в судовому засіданні було з`ясовано її думку щодо визначення місця її проживання, і дівчинка висловила бажання проживати разом з батьком, що повністю співпадає з інформацією, яка міститься в Акті про зафіксовану думку дитини щодо визначення її місця проживання (ар.с.78), складеного у присутності головного спеціаліста ССД АЗР КМР ОСОБА_6 та головного спеціаліста ССД АЗР КМР ОСОБА_7, відповідно до якого дівчинка чітко виявила бажання мешкати з батьком. Таке рішення ОСОБА_3 мотивувала тим, що вона не знаходить спільної мови з матір`ю та не комфортно відчуває себе у присутності співмешканця своєї матері.

Суд погоджується з висновком органу опіки та піклування Адміністрації Південного району Кам`янської міської ради від 22.10.2019 року № 8/1056-7 щодо доцільності визначення місця проживання малолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , разом із батьком ОСОБА_2 , оскільки він є достатньо обґрунтованим, не суперечить інтересам дитини та відповідає іншим матеріалам справи.

Згідно з ч. 1 ст. 82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників.

Суд оцінюючи докази за своїм внутрішнім переконанням, приходить до висновку про те, що визначати місце проживання неповнолітньої дитини у даний час необхідно виходячи з її прив`язаності до одного з батьків, враховуючи її вік та потреби у повсякденному житті. Зокрема суд враховує думку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка достатньо зрозуміло для її віку висловила своє бажання проживати разом з батьком. В той же час її прихильність до батька підтверджена і зібраними під час судового розгляду доказами. В даний час зміна місця проживання дитини, може негативно вплинути на її психолого-емоційний стан та подальший розвиток. При цьому суд враховує можливість батька забезпечити належні умови проживання, виховання та розвиток дитини.

Суд вважає, що у задоволенні позову ОСОБА_1 необхідно відмовити у повному обсязі, а позов ОСОБА_2 задовольнити, оскільки ОСОБА_1 зустрічний позов визнала, а також те, що підстав вважати, що визнанням позову будуть порушені чиїсь інтереси, або він суперечить закону, не встановлено, та відповідно визначити місце проживання малолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 із батьком.

Судовий збір у розмірі 769,40 сплачений за подання до суду зустрічної позовної заяви залишити за позивачем за зустрічним позовом ОСОБА_2 , оскільки він сам про це просив в своїй заяві.

Керуючись ст. 12, 13, 81, 82, 263, 264, 265, 268, 352, 354 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 до ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , треті особи: орган опіки та піклування адміністрації Південного району Кам`янської міської ради, Служба у справах дітей Південного району Кам`яської міської ради, м. Кам`янське, вул. Затишна, 3 про визначення місця проживання дитини - відмовити.

Позов ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 до ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , третя особа: орган опіки та піклування адміністрації Південного району Кам`янської міської ради, м. Кам`янське, вул. Затишна, 3 про визначення місця проживання дитини - задовольнити у повному обсязі.

Визначити місце проживання малолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 разом з її батьком ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Судовий збір у розмірі 769,40 сплачений за подання до суду зустрічної позовної заяви залишити за ОСОБА_2 .

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчисляються з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Повний текст судового рішення складено 02 грудня 2019 року.

Суддя І.М. Юрченко