ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 2/753/7633/19
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"26" листопада 2019 р. Дарницький районний суд міста Києва в складі:

головуючого судді - Сирбул О.Ф.,

за участю секретаря судового засідання - Іващенко Є.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в спрощеному позовному провадженні в залі суду в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Акціонерне товариство "Запоріжгаз", Товариства з обмеженою відповідальністю "Запоріжгаз Збут", третя особа: Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (НКРЕКП), про захист прав споживачів,-

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2019 року позивачі, керуючись Законом України «Про захист прав споживачів», звернулись до суду з позовом, у якому зазначали, що вони володіють на праві спільної часткової власності, будинком АДРЕСА_1 , постачання побутового газу до якого здійснюється відповідно до договору від 12.04.2006 року, укладеного позивачем ОСОБА_2 з ВАТ «Запоріжгаз».

У серпні 2019 року ТОВ «Запоріжгаз Збут» надіслало позивачам поштою «Повідомлення про припинення газопостачання та погашення простроченої заборгованості від 08.07.2019», відповідно до якого позивачів повідомлено, що на підставі Постанови НКРЕКП від 30.09.2015 року №2496 «Про затвердження Правил постачання природного газу», від позивачів вимагається сплатити прострочену заборгованість у сумі 2606,11 грн. на показання лічильника №321,92 м.куб. на дату 08.07.2019 року. А в разі несплати цієї суми у термін до 31.08.2019 року постачання газу по будинку АДРЕСА_1 буде примусово припинене.

Враховуючи, що позивачами витрати за спожитий газ регулярно сплачувались на банківський рахунок відповідача ТОВ «Запоріжгаз Збут», а тому, будучи незгодними з указаним Повідомленням, вони звернулись до суду з цим позовом.

Також, позивачі зазначили, що вони сплатили у термін до 31.08.2019 року зазначену у спірному Повідомленні суму 2606,11 грн., однак цей факт не свідчить про визнання ними боргу, оскільки викликаний лише тим, що в разі здійснення відповідачами їх намірів про примусове відключення будинку від газопостачання, ці дії відповідачів призведуть до більш суттєвих проблем з наступним підключенням будинку до газопостачання.

Оскільки позивач ОСОБА_2 зареєстрована та проживає у Дарницькому районі м.Києва, тому, відповідно до ч.5 ст.28 ЦПК України, позивачі звернулись з цим позовом до Дарницького районного суду м.Києва та просили суд: визнати незаконними дії АТ «Запоріжгаз» та ТОВ «Запоріжгаз Збут», які виразились у надісланні позивачам «Повідомлення про припинення газопостачання та погашення простроченої заборгованості від 08.07.2019» та нарахуванні боргу на суму 2 606,11 грн. щодо надання послуг з газопостачання до будинку АДРЕСА_1 ; кошти у сумі 2 606,11 грн. сплачені платником ОСОБА_2 на рахунок ТОВ «Запоріжгаз Збут» за квитанцією №060769 від 26.08.2019 року вважати боргом ТОВ «Запоріжгаз Збут» перед позивачами ОСОБА_2 та ОСОБА_2 і віднести цю суму на рахунок майбутніх платежів за постачання газу до домоволодіння АДРЕСА_1 , з дати набрання чинності рішенням за цим позовом.

Ухвалою суду від 16.09.2019 року провадження у справі відкрито та її розгляд відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України призначений у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

У відповідності до ч. 8 ст. 279 ЦПК України при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків. Судові дебати не проводяться.

В судове засідання позивачі не з`явились, однак разом із позовними вимогами просили суд про розгляд справи у їх відсутність, а також просили суд задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Відповідач АТ «Запоріжгаз» в судове засідання свого представника не направив, про час та місце розгляду справи повідомлений судом належним чином, про причини неявки представника суд не повідомив. Відзиву на позовну заяву від відповідача АТ «Запоріжгаз» до суду не надходило.

Відповідач ТОВ «Запоріжгаз Збут» в судове засідання свого представника також не направив, про час та місце розгляду справи повідомлений судом належним чином, про причини неявки представника суд не повідомив. Однак, подав до суду відзив на позовну заяву, у якомупослався на невиконання позивачами договірних умов з постачання газу до належного їм домоволодіння АДРЕСА_1 .

Третя особа НКРЕКП в судове засідання свого представника також не направив, про час та місце розгляду справи повідомлений судом належним чином. Разом з тим, подав до суду письмові пояснення, у якихпросив розглядати справу за відсутності представника НКРЕКП та з урахуванням роз`яснень Комісії, наданих листом від 03.09.2019 №14883/16.3.2./9-19, копію якого надано до вказаних пояснень.

Враховуючи викладене та вимоги ст.279 ЦПК України, суд вважає за можливе проводити розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження, у відсутності не з`явившихся учасників судового процесу та за наявними у справі матеріалами.

Дослідивши наявні письмові матеріали справи, суд дійшов до висновку про задоволення вимог позивачів з наступних підстав.

У відповідності з положеннями ст.1 Закону України «Про ринок природного газу», стосовно до запорізького регіону, АТ «Запоріжгаз», після анулювання з 01.01.2015 року дії ліцензії щодо надання послуг з газопостачання, забезпечує розподіл природного газу, як оператор газорозподільної системи (Оператор ГРМ) на користь третіх осіб (замовників), а ТОВ «Запоріжгаз Збут», починаючи з 01.07.2015 року, є постачальником газу із спеціальними обов`язками, зокрема, для побутових споживачів міста Запоріжжя та Запорізької області, який діє на підставі ліцензії.

З метою забезпечення побутовим газом будинковолодіння АДРЕСА_1 , між позивачем ОСОБА_2 , яка до 2010 року мешкала в указаному будинку, та ВАТ «Запоріжгаз» (з 2009 року - ПАТ «Запоріжгаз», а з 22.05.2019 року - АТ «Запоріжгаз»), як суб`єктом господарювання, яким здійснювались одночасно функції, як Оператора ГРМ, так і постачальника побутового газу, укладений договір №29971 від 12.04.2006 року «Про надання послуг з газопостачання».

У зв`язку з анулюванням з 01.07.2015 року ліцензії ПАТ «Запоріжгаз» щодо надання послуг з газопостачання всім категоріям споживачів, зазначений договір №29971 від 12.04.2006 року між позивачем ОСОБА_2 та ВАТ «Запоріжгаз», втратив силу, оскільки ПАТ «Запоріжгаз», який виконував до 01.07.2015 року обов`язки постачання споживачам побутового газу, позбавлений функцій постачальника газу.

Однак, відносини сторін, тобто, між позивачами та ТОВ «Запоріжгаз Збут», з приводу постачання побутового газу до домоволодіння АДРЕСА_1 продовжились без укладеного нового договору між ними, які виконувались на умовах договору, укладеного у 2006 році.

Відповідно до п.п.1, 2 ч.2 ст.8 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 09.11.2017 року виконавець комунальної послуги зобов`язаний: 1) забезпечувати своєчасність надання, безперервність і відповідну якість комунальних послуг згідно із законодавством та умовами договорів про їх надання, у тому числі шляхом створення системи управління якістю відповідно до національних або міжнародних стандартів; 2) готувати та укладати із споживачем договори про надання комунальних послуг з визначенням відповідальності за дотримання умов їх виконання згідно з Типовим договором.

Крім того, в силу абз.3 п.2 Правил постачання природного газу (далі - Правила), затвердженого постановою НКРЕКП від 30.09.2015 року №2496 «Договір постачання природного газу побутовим споживачам укладається з урахуванням статей 633, 634, 641 та 642 Цивільного кодексу України шляхом заявочного приєднання побутового споживача до умов договору постачання природного газу побутовим споживачам, що розміщений на офіційному веб-сайті Регулятора та постачальника і не потребує двостороннього підписання письмової форми договору».

Згідно до п.4 Правил для забезпечення приєднання до умов договору постачання природного газу побутовим споживачам усіх діючих побутових споживачів, об`єкти яких знаходяться в межах закріпленої території постачальника із спеціальними обов`язками, останній в установленому порядку надсилає кожному побутовому споживачу заяву-приєднання до умов договору постачання природного газу побутовим споживачам з персоніфікованими даними щодо споживача та його об`єкта за формою, встановленою додатком 1 до Типового договору постачання природного газу побутовим споживачам, затвердженого постановою НКРЕКП від 30.09.2015 року №2500 разом із супровідним листом за формою, встановленою додатком 2 до Типового договору постачання природного газу побутовим споживачам, затвердженого постановою НКРЕКП від 30.09.2015 року №2500».

Однак, як вбачається з матеріалів справи, ТОВ «Запоріжгаз Збут», як постачальник газу для побутових споживачів м.Запоріжжя, в порушення п.4 Правил не вчинив будь-яких дій щодо надіслання позивачам заяви-приєднання і укладення тим самим з ними нового договору на основі Типового договору постачання природного газу, затвердженого постановою НКРЕКП від 30.09.2015 року № 2500 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України від 06.11.2015 року за №1386/27831. У зв`язку з цим, відносини сторін виконувались на умовах договору укладеного у 2006 році, оскільки позивачами своєчасно та в повному обсязі оплачувався спожитий об`єм газу, відповідно до показників газового лічильника, яким обладнане домоволодіння АДРЕСА_1 .

Судом встановлено, що приватний будинок АДРЕСА_1 , загальною площею 55,7 кв.м., який обладнаний газовим лічильником, належить на праві спільної часткової власності в порядку спадкування позивачам ОСОБА_2 та ОСОБА_2 , який постійно мешкає в цьому будинку.

Позивачі, виявляючи турботу про збереження власного будинку і обігрівання його у холодну пору року, спільно, із власних пенсій, сплачують вартість спожитого газу на утримання належного їм будинку, що підтверджується наданими суду і долученими до матеріалів справи квитанціями про щомісячну оплату вартості спожитого газу за період більше ніж три роки, включно по серпень 2019 року.

Із матеріалів справи вбачається, що оплата позивачами послуг з газопостачання по будинку АДРЕСА_1 здійснювалась у відповідності з умовами, визначеними розділом 4 «Умови та порядок оплати» укладеного сторонами Договору №29971 від 12.04.2006 року «Про надання послуг з газопостачання», відповідно до якого: оплата за надані послуги з газопостачання здійснюється споживачем на банківський рахунок виконавця (ТОВ «Запоріжгаз Збут»), який зазначений у розрахунковій книжці/платіжному документі; розрахунковим періодом для визначення розміру оплати послуг з газопостачання є календарний місяць; за наявності лічильника газу розрахунок споживача за надані послуги з газопостачання проводиться за діючими цінами на підставі фактичних показань лічильника газу; у разі отримання споживачем субсидії та/або пільг з оплати природного газу споживач вносить плату за надані послуги з газопостачання у встановленому законодавством порядку.

Отже, оплата за спожитий газ здійснювалась позивачами у відповідності з Договором№29971 від 12.04.2006 року «Про надання послуг з газопостачання» шляхом внесення показників спожитого об`єму газу за відповідний місяць до абонентської книжки (яка, згідно п.4.1 укладеного договору, є платіжним документом) з подальшою оплатою вартості спожитого газу на банківський рахунок постачальника газу.

Враховуючи, що договірні відносини між позивачами та АТ «Запоріжгаз» (до 01.07.2015 року здійснював обов`язки, як Оператора ГРМ, так і постачальника газу) виникли у 2006 року, а ТОВ «Запоріжгаз Збут» виконує свої функції постачальника газу з 2015 року, і, крім того, враховуючи, що доходи отримані від продажу газу, діляться спільно між Оператором ГРМ (АТ «Запоріжгаз») та постачальником газу (ТОВ «Запоріжгаз Збут»), суд вважає, що позивачами у позовній заяві обґрунтовано залучено до участі у справі обох указаних у позовній заяві відповідачів, як АТ «Запоріжгаз», так і ТОВ «Запоріжгаз Збут».

Як встановлено судом, між сторонами ніколи не виникало непорозумінь чи будь-яких конфліктів з приводу невиконання сторонами умов, передбачених Договором №29971 від 12.04.2006 року «Про надання послуг з газопостачання», а також не виникало проблемних питань і після 01.07.2015 року, коли була здійснена заміна постачальника побутового газу з АТ «Запоріжгаз» на ТОВ «Запоріжгаз Збут» та запровадження нової форми договорів між сторонами. Не виникало також між сторонами і питань з приводу роботи газового лічильника, яким обладнане домоволодіння АДРЕСА_1 . Крім того, відповідачами не заперечувалось, що працівники ТОВ «Запоріжгаз збут» регулярно контролюють на місці показники лічильників та справність їх роботи.

Оскільки в силу вимог Законів України «Про житлово-комунальні послуги», «Про ринок природного газу», «Правил постачання природного газу`надання житлово-комунальних послуг і, зокрема, забезпечення споживачів природним газом, повинне здійснюватись виключно на договірних засадах, суд вважає, що між сторонами склались договірні відносини, які тривають з часу укладення договору №29971 від 12.04.2006 року «Про надання послуг з газопостачання» та продовжують тривати і після 01.07.2015 року, про свідчить безперервне постачання відповідачами АТ «Запоріжгаз» та ТОВ «Запоріжгаз Збут» побутового газу до домоволодіння АДРЕСА_1 , а споживачі ОСОБА_2 та ОСОБА_2 сплачують у спожитому обсязі його вартість, що підтверджується наданими суду квитанціями за період з 2015 року по серпень 2019 рік.

Згідно до ст.629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами, а в силу ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Як вбачається із наданих позивачами суду квитанцій, 01.07.2019 року позивачами оплачений спожитий об`єм газу - 10251м.куб. і квитанцією від 05.08.2019 року підтверджується оплачений об`єм спожитого газу ще у сумі 22,50 грн.

Тобто, позивачами, станом на серпень 2019 року повністю оплачено вартість спожитого газу, у відповідності з показниками лічильника та визначених тарифів.

Між тим, у серпні 2019 року ТОВ «Запоріжгаз Збут» надіслало позивачам «Повідомлення про припинення газопостачання та погашення простроченої заборгованості від 08.07.2019». При цьому, позивачам повідомлено, що на підставі Постанови НКРЕКП від 30.09.2015 року №2496 «Про затвердження Правил постачання природного газу» (зареєстровано в Мінюсті 06.11.2015 року за №1382/27827), вимагається сплатити прострочену заборгованість у сумі 2606,11 грн. на показання лічильника №321,92 м.куб. на дату 08.07.2019 року, а в разі несплати цієї суми до 31.08.2019 року постачання газу по будинку АДРЕСА_1 буде примусово припинене.

Як вбачається із указаного спірного Повідомлення, показання газового лічильника повинні становити станом на 08.07.2019 року не 10251 кубів газу, що є реальними показниками, а 10321,92 куб.газу, тобто, майже на 100 кубів газу більше фактичних показників.

Вважаючи дії відповідачів протиправними щодо вимог, викладених у зазначеному «Повідомленні» позивачі звернулись до суду з вказаним позовом.

Дійшовши висновку про задоволення позову, суд виходить з наступного.

Так, із тексту цього спірного «Повідомлення» не слідує з якого розрахунку і у зв`язку із чим виникла у позивачів заборгованість у сумі 2606,11 грн.

Між тим, із відзиву на позовну заяву відповідач ТОВ «Запоріжгаз Збут» зазначає, що, відповідно до п.108 «Положення про порядок призначення житлових субсидій» громадяни, яким призначено житлову субсидію, зобов`язані щомісяця сплачувати вартість фактично спожитої послуги з урахуванням суми житлової субсидії, перерахованої управителям, об`єднанням виконавцям комунальних послуг або виплаченої їм готівкою.

Отже, на думку відповідача, не виконання вимог пункту 108 «Положення про порядок призначення житлових субсидій» і стало причиною виникнення заборгованості за спожитий газ по АДРЕСА_1 .

Як встановлено судом, позивач ОСОБА_2 , який з 2010 року один мешкає у будинку АДРЕСА_1 оформив житлову субсидію на оплату комунальних послуг, якою користується з 2015 року і про наявність якої, відповідно до абз.2 п.16 Правил надана відповідна інформація відповідачам.

А, згідно абз.3 п.16 Правил «У разі отримання адресної субсидії або іншого виду державної соціальної допомоги побутовий споживач вносить плату за надані послуги з газопостачання в установленому порядку».

Тобто, НКРЕКП при затвердженні указаних Правил ніяких відмінностей щодо порядку оплати за спожитий газ побутовими споживачами, які отримують державну субсидію, в порівнянні з тим порядком, за яким здійснювалася оплата позивачами до отримання ОСОБА_2 субсидії, не вніс, а лише зазначив, що оплата за надані послуги з газопостачання здійснюється «в установленому порядку».

Однак, цей «установлений порядок» саме і відповідає тому порядку оплати, який здійснюють позивачі з 2006 року і який узгоджується з п.12 Правил, тобто, «за квитанціями абонентської книжки».

Між тим, бґрунтовуючи наявність у позивачів спірної заборгованостіу сумі 2606,11 грн., відповідачі безпідставно пов`язують оформлену на позивача ОСОБА_2 житлову субсидію з тим, що позивачі не здійснювали оплату за спожитий газв порядку визначеному п.13 Правил, тобто, на підставі даних Оператора ГРМ про об`єм (обсяг) газу, визначений за підсумками місяця за договором розподілу природного газу з обов`язковим повідомленням Оператора ГРМ у термін до 6 числа кожного місяця про об`єм спожитого газу.

Суд вважає, що незалежно від того, чи була оформлена позивачами житлова субсидія, відповідачі не мали права нараховувати позивачам заборгованість за невиконання п.13 Правил, який передбачає визначення фактичного об`єму споживання природного газу за розрахунковий період на рівні планового місячного об`єму споживання за відповідний період, виходячи з його середньомісячного об`єму споживання природного газу за останні 12 календарних місяців.

Із відзиву на позовну заяву ТОВ «Запоріжгаз Збут» вбачається, що із наданої суду копії «Фінансового стану» заборгованість позивачів утворилась, починаючи з лютого 2019 року внаслідок не повної сплати за спожитий газ у розрахунковий період.

Враховуючи наведене, суд не вбачає за правомірне при ухваленні рішення враховувати як доказ представлений суду «Фінансовий план», оскільки він виконаний всупереч встановленого порядку розрахунків, що існує між сторонами і який відповідає порядку розрахунків, передбачений п.12 Правил.

Отже, суд вважає, що, оскільки позивачі, як зазначено ними у позовній заяві, не заперечують про зміну порядку здійснення оплати за газ, який передбачений у п.13 Правил, замість того, який передбачений у п.12 Правил, відповідачам належить дотриматись вимог, передбачених п.4 Правил, та надіслати одному з позивачів, для узгодження, два примірники (оскільки цей документ є договором) заяви-приєднання з підписом першої особи ТОВ «Запоріжгаз Збут». І лише після отримання відповідачами одного примірника з узгодженим текстом, постачальник газу ТОВ «Запоріжга Збут» матиме правові підстави для нарахування позивачам заборгованості у разі невиконання ними договірних умов з тих підстав, які вимагаються у спірному «Повідомленні про припинення газоспоживання та погашення простроченої заборгованості від 08.07.2019».

Судом встановлено, що між сторонами не існує спірних відносин щодо неправильного застосування позивачами тарифів при оплаті за спожитий газ, в тому числі і за пільговий тариф з урахуванням наданої субсидії.

В силу ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Крім того, відповідно до ч.2 ст.627 ЦК України у договорах за участю фізичної особи - споживача враховуються вимоги законодавства про захист прав споживачів.

Закон України «Про захист прав споживачів» регулює відносини між споживачами товарів, робіт і послуг та виробниками і продавцями товарів, виконавцями робіт і надавачами послуг різних форм власності, встановлює прав споживачів, а також визначає механізм їх захисту та основи реалізації державної політики у сфері захисту прав споживачів.

З урахуванням викладеного, суд розглядає дії відповідачів як нечесну підприємницьку практику, яка, в силу ст.19 Закону України «Про захист прав споживачів» є забороненою.

Так, відповідно до п.2 ч.1 ст.19 цього Закону нечесна підприємницька практика включає будь-яку діяльність (дії або бездіяльність), що вводить споживача в оману або є агресивною.

Підтвердженням введення позивачів в оману є вимога відповідачів, яка викладена у спірному Повідомленні про оплату заборгованості, що виникла у зв`язку з невиконанням споживачами вимог Постанови НКРЕКП від 30.09.2015 року №2496 «Про затвердження Правил постачання природного газу», незважаючи на те, що такої заборгованості не існує.

А, згідно ч.4 ст.19 Закону «Про захист прав споживачів» агресивною вважається підприємницька практика, яка фактично містить елементи примусу, докучання або неналежного впливу та істотно впливає чи може вплинути на свободу вибору або поведінку споживача стосовно придбаної продукції.

Факт того, що у спірному Повідомленні відповідачі вимагають від позивачів протягом п`яти днів сплатити борг у сумі 2606,11 грн., бо в іншому випадку домоволодіння по АДРЕСА_1 буде відімкнене від газопостачання, є ніщо іншим, як елементи примусу та агресивного незаконного впливу на споживачів.

Крім того, відповідно до п.3 ч.1 ст.21 Закону України «Про захист прав споживачів» права споживача вважаються у будь-якому разі порушеними, якщо при наданні послуги, від якої споживач не може відмовитись, а одержати може лише в одного виконавця, виконавець нав`язує такі умови одержання послуги, які ставлять споживача у нерівне становище в порівнянні з іншими споживачами та/або виконавцями, не надають споживачеві однакових гарантів відшкодування шкоди, завданої невиконанням (неналежним виконанням) сторонами умов договору.

Ухвалюючи рішення про задоволення позову, суд не бере до уваги, як добровільне визнання позивачами нарахованого боргу у сумі 2 606,11 грн., факт того, що позивачами було оплачено безпідставно нараховану заборгованість. Суд погоджується з доводами позивачів, в тій частині, що вони були змушені під впливом агресивних дій відповідачів здійснити цю оплату.

При цьому суд враховує доводи позивачів, що погроза викладена відповідачами у Повідомленні про примусове відімкнення від газопостачання була реальною, а оскільки в подальшому вирішення питання з монополістом у сфері газопостачання щодо поновлення газопостачання буде тривалим і затратним, позивачі вимушені були сплатити незаконно нарахований борг.

Крім того, суд, погоджуючись з позивачами, не розглядає факт внесення ними коштів у сумі 2606,11 грн. на рахунок ТОВ «Запоріжгаз Збут», як визнання ними свого боргу, оскільки розмір пенсій позивачів: ОСОБА_2 - 1 700,00 грн. та ОСОБА_2 - 2 300,00 грн., свідчить про те, що безпідставно визначений відповідачами борг за газоспоживання у сумі 2 606,11 грн., є значною для позивачів сумою.

Оскільки позивачі довели факт того, що ними на час розгляду справи щомісячно здійснюється оплата за спожитий газ у відповідності до показників газового лічильника, з урахуванням субсидії, яка державними соціальними службами перераховується на банківський рахунок ТОВ «Запоріжгаз Збут», тому вимоги позивачів про визнання протиправним «Повідомлення про припинення газоспоживання та погашення простроченої заборгованості від 08.07.2019 року», а також позовні вимоги про визнання протиправним нарахування заборгованості за спожитий газ у сумі 2 606,11 грн. є законними і обґрунтованими, такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до ст.141 ЦПК України, в порядку розподілу судових витрат, суд вважає правомірним стягнути з відповідачів АТ «Запоріжгаз» та ТОВ «Запоріжгаз Збут» в дохід держави судовий збір, з кожного по 768,40 грн.

Керуючись ст.ст. 4, 10, 12-13, 76-80, 133, 141, 200, 206, 263-265, 268, 354, 355 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Акціонерне товариство "Запоріжгаз", Товариства з обмеженою відповідальністю "Запоріжгаз Збут", третя особа: Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (НКРЕКП), про захист прав споживачів - задовольнити.

Визнати незаконними дії АТ «Запоріжгаз» та ТОВ «Запоріжгаз Збут», які виразились у надісланні позивачам «Повідомлення про припинення газопостачання та погашення простроченої заборгованості від 08.07.2019» та нарахуванні боргу на суму 2 606,11 грн. щодо надання послуг з газопостачання до будинку АДРЕСА_1 .

Сплачені ОСОБА_2 на рахунок ТОВ «Запоріжгаз Збут» кошти у сумі 2 606,11 грн. за квитанцією № 060769 від 26.08.2019 року вважати боргом ТОВ «Запоріжгаз Збут» перед позивачами ОСОБА_2 та ОСОБА_1 і віднести цю суму на рахунок майбутніх платежів за постачання газу до домоволодіння АДРЕСА_1 , з дати набрання чинності рішенням за цим позовом.

Стягнути з АТ «Запоріжгаз» () та ТОВ «Запоріжгаз Збут» () в дохід держави судовий збір, з кожного по 768,40 грн.

Рішення може бути оскаржено до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду.

Суддя: