г Інгулецький районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області
Справа № 213/458/19
Номер провадження 2/213/761/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 листопада 2019 року м.Кривий Ріг

Інгулецький районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі головуючого судді Князєвої Н.В., розглянувши в порядку письмового провадження позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Публічне акціонерне товариство «ПРАВЕКС-БАНК» про поділ майна,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулася до суду із зазначеним позовом, посилаючись на те, що вона з відповідачем з 30 жовтня 2004 року перебувала у шлюбі. Рішенням Інгулецького районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 11 лютого 2016 року шлюб між ними розірвано. Від шлюбу мають дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . За час шлюбу ними була придбана квартира АДРЕСА_1 . Право власності на зазначену квартиру зареєстровано за відповідачем. Зважаючи на те, що квартира придбана у період шлюбу, вважає, що квартира є спільною сумісною власністю подружжя. Оскільки квартира є спільною сумісною власністю подружжя та враховуючи, що діти проживають з позивачем, на підставі ст.ст. 60, 69, ч. 3 ст. 70, ст. 71 СК України вона має право на збільшену частку квартири при поділі, а саме на 2/3 частини. Поділ квартири в натурі не можливий, тому вважає за необхідне визнати за нею право особистої приватної власності на квартиру з виплатою відповідачу компенсації вартості 1/3 частки у розмірі 27 398,67 грн. Грошові кошти для в сумі 27398,67 грн як компенсація відповідачу вартості частки у спільному майні подружжя внесені на депозитний рахунок суду до початку судового засідання. Крім того, у відповідача є інша квартира, що розташована за адресою: АДРЕСА_2 (вона є більше за площею, також придбана під час шлюбу). Тобто відповідач не залишається без житла.

Просить визнати квартиру за адресою: АДРЕСА_3 спільним майном подружжя; у порядку поділу майна подружжя визнати: за ОСОБА_1 право власності на 2/3 частки у спільній квартирі за адресою: АДРЕСА_3 ; за ОСОБА_2 право власності на 1/3 частки у спільній квартирі за адресою: АДРЕСА_3 ; припинити право ОСОБА_2 на 1/3 частку у квартирі за адресою: АДРЕСА_3 , з виплатою компенсації її вартості з боку позивача у розмірі 27398,67 грн.; визнати за ОСОБА_1 право приватної власності на квартиру за адресою: АДРЕСА_3 .

У судове засідання позивач не з`явилася, надала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі.

Відповідач у судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги визнає у повному обсязі. Не заперечує проти виплати йому компенсації.

Представник відповідача у судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги визнає у повному обсязі.

Представник третьої особи у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином та своєчасно, про причини неявки не повідомив, пояснення не надав.

Судом постановлена ухвала про розгляд справи без участі сторін, представника відповідача та представника третьої особи.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає встановленими такі обставини.

Сторони з 30 жовтня 2004 року перебували у шлюбі, який рішенням Інгулецького районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 11 лютого 2016 року розірвано (а.с. 14). Зазначеним рішенням встановлено, що шлюбно-сімейні відносини між сторонами припинені з грудня 2014 року.

Від шлюбу мають дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 12, 13).

На підставі договору купівлі-продажу квартири від 21 серпня 2006 року, посвідченого приватним нотаріусом Криворізького нотаріального округу Дніпропетровської області Рукавіциним І.А., зареєстрованого в реєстрі за № 4005, за відповідачем зареєстровано право власності на двокімнатну квартиру АДРЕСА_1 загальною площею 42,9 кв.м, житловою площею 27 кв.м (а.с. 84-85, 86), яка є спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_2 та ОСОБА_1 . У зв`язку зі зміною житлової площі квартири державним реєстратором зареєстровано відповідні зміни. Відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності житлова площа квартири - 21,7 кв.м (а.с. 116-117). Відповідно до висновку про вартість майна станом на 20 листопада 2018 року ринкова вартість вищезазначеної квартири становить 82196 грн (а.с. 24).

Позивачем внесено на депозитний рахунок суду 27398,67 грн як компенсацію відповідачу вартості частки у спільному майні подружжя.

Викладеним обставинам відповідають правовідносини стосовно поділу спільного майна подружжя.

Відповідно до ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Згідно з ч. 1 ст. 61 СК України об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту.

Відповідно до ст. 63 СК України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Згідно з ч. 1 ст. 68 СК України розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу.

Відповідно до Рішення Конституційного суду України від 19 вересня 2012 року № 17-рп/2012, власність у сім`ї існує у двох правових режимах: спільна сумісна власність подружжя та особиста приватна власність кожного з подружжя. Підставами набуття права спільної сумісної власності подружжя є юридично визначений факт шлюбних відносин або проживання чоловіка і жінки однією сім`єю, а особистої приватної власності кожного з подружжя є, зокрема, поділ, виділ належної частки за законом та спадкування.

Пунктами 23, 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року № 11 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" (далі - Пленум) визначено, що суд, вирішуючи спори між подружжям про майно, повинен встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час його придбання. До складу майна, що підлягає поділу, включається загальне майно подружжя, наявне в нього на час розгляду справи, та те, що перебуває у третіх осіб.

Відповідно до п. 22 Пленуму поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими статтями 69-72 СК України та ст. 372 ЦК України. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи.

Дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу (ст. 69 СК України).

Згідно з ч. 1 ст. 71 СК України майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка та інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до пункту 25 Пленуму, вирішуючи питання про поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, зокрема неподільної речі, суди мають застосовувати положення частин 4, 5 ст. 71 СК України щодо обов`язкової згоди одного з подружжя на отримання грошової компенсації та попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду.

Відповідно до ч. 3 ст. 368 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом.

З урахуванням встановлених обставин суд приходить до висновку, що спірне майно набуто в період шлюбу, є спільною сумісною власністю сторін і підлягає поділу.

Відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦК України у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом.

Відповідно до ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. При вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім`ї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім`ї. За рішенням суду частка майна дружини, чоловіка може бути збільшена, якщо з нею, ним проживають діти, а також непрацездатні повнолітні син, дочка, за умови, що розмір аліментів, які вони одержують, недостатній для забезпечення їхнього фізичного, духовного розвитку та лікування.

З урахуванням того, що на утриманні позивача перебувають неповнолітні діти, суд вважає можливим відійти від принципу рівності часток та визнати за позивачем право власності на 2/3 частки у спірній квартирі.

Відповідно до ст. 365 ЦК України право особи на частку у спільному майні може бути припинене за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо: 1) частка є незначною і не може бути виділена в натурі; 2) річ є неподільною; 3) спільне володіння і користування майном є неможливим; 4) таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї. Суд постановляє рішення про припинення права особи на частку у спільному майні за умови попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду.

З огляду на викладене, враховуючи визнання відповідачем позову, суд вважає, що позовні вимоги про поділ майна подружжя та припинення права власності відповідача на частку у спільному майні обґрунтовані та підлягають задоволенню.

Разом з тим, вимогу про визнання спірної квартири спільною сумісною власністю сторін суд вважає зайве заявленою, оскільки законом встановлена презумпція спільної сумісної власності подружжя.

Згідно з ч. 1 ст.142 ЦПК України підлягає поверненню позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 60, 69, 70, 71 СК України, ст.ст. 365, 368, 372 ЦК України, ст. ст. 12, 13, 76-81, 141, 142, 223, 247, 259, 263-265 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Публічне акціонерне товариство «ПРАВЕКС-БАНК» про поділ майна задовольнити частково.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 2/3 частки у спільній квартирі за адресою: АДРЕСА_3 .

Визнати за ОСОБА_2 право власності на 1/3 частки у спільній квартирі за адресою: АДРЕСА_3 .

Припинити право ОСОБА_2 на 1/3 частку у квартирі за адресою: АДРЕСА_3 з виплатою компенсації її вартості з боку позивача у розмірі 27398,67 грн, внесеної на депозитний рахунок суду.

Визнати за ОСОБА_1 право приватної власності на двокімнатну квартиру АДРЕСА_1 загальною площею 42,9 кв.м, житловою площею 21,7 кв.м.

Повернути ОСОБА_1 з державного бюджету 1859 (одна тисяча вісімсот п`ятдесят дев`ять) грн 05 коп.

Виконання рішення в частині повернення судового збору покласти на органи Державної казначейської служби України.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 сплачений судовий збір у сумі 1859 (одна тисяча вісімсот п`ятдесят дев`ять) грн 05 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Дніпровського апеляційного суду через Інгулецький районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області.

Позивач: ОСОБА_1 , АДРЕСА_4 , РНОКПП: НОМЕР_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , АДРЕСА_3 , РНОКПП: НОМЕР_2 .

Третя особа: Публічне акціонерне товариство «ПРАВЕКС-БАНК», Кловський узвіз, 9/2, м. Київ.

Суддя Н. В. Князєва