Головуючий суду 1 інстанції - В.М. Фастовець
Доповідач -Н.В. Стахова
Справа № 415/6062/18
Провадження № 22-ц/810/433/18
ЛУГАНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 грудня 2019 року м. Сєвєродонецьк

Луганський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Стахової Н.В.,

суддів: Коновалової В.А., Назарової М.В.

за участю секретаря

судового засідання Сінько А.І.

учасники справи:

позивач - Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк»

відповідач ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Луганського апеляційного суду в м.Сєвєродонецьку в порядку спрощеного провадження

апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк»

на рішення Лисичанського міського суду Луганської області від 28 вересня 2018 року, ухваленого Лисичанським міським судом Луганської області у складі: судді Фастовця В.М. в приміщенні того ж суду,

у цивільній справі за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором

в с т а н о в и в:

У серпні 2018 року Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (далі - АТ КБ «ПриватБанк», Банк) звернулось із позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості у розмірі 15275,11 гривень, який мотивувало тим, що 28.09.2012 року між позивачем та відповідачем було укладено кредитний договір шляхом підписання відповідачем анкети - заяви, згідно якої відповідач отримав кредит у розмірі 7000 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана анкета-заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», та «Тарифами Банку», що викладені на банківському сайті www.privatbank.ua, складає між ним та ПАТ КБ «ПриватБанк» договір, і надав свою згоду на те, що прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту та його зміну здійснюється за рішенням та ініціативою банку. У зв`язку з неналежним виконанням відповідачем умов кредитного договору, у нього перед банком утворилась заборгованість у розмірі 15275,11 гривень, яку АТ КБ «Приватбанк» просило стягнути з ОСОБА_1 і яка складається з заборгованості за кредитом- 6285,35 грн., заборгованість по процентам 2559,73 грн., заборгованість за пенею -5226,45 грн., штраф (фіксована частина) 500,00 грн., штраф (процентна складова) 703,58 грн.

Рішенням Лисичанського міського суду Луганської області від 28 вересня 2018 року позовні вимоги АТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором залишено без задоволення.

В апеляційній скарзі АТ КБ «ПриватБанк» просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги банку у повному обсязі. Вважає оскаржуване рішення незаконним, винесеним з порушенням норм процесуального та матеріального права, без повного всебічного та об`єктивного дослідження усіх обставин у справі.

Скаржник посилається на те, що суд першої інстанції не врахував факту підписання відповідачем анкети- заяви, чим надав свою згоду на те, що дана анкета разом з «Умовами та Правилами надання банківських послуг» складають договір та не звернув уваги, що підписавши, анкету заяву відповідач пройшов ідентифікацію клієнта в Банку, а тому повторне заповнення будь-яких анкет заяв або підписання інших додаткових документів не вимагалося згідно до процедури, що затверджена наказами Банку і не суперечить чинному законодавству. Крім того, вказав, що у 2016 році відповідач звернулась до відділення банку і отримала кредитну картку «Універсальна» та 19.05.2017 року був встановлений початковий кредитний ліміт у розмірі 7000 грн., дана картка була активована відповідачем та використовувалась останньою, що свідчить про укладення договору. Факт користування кредитним коштами підтверджує визнання відповідачем умов кредитного договору, розрахунок ним не оспорювався, а тому суд безпідставно дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову.

Представник позивача у судове засідання, призначене на 03 грудня 2019 року о 12 год. 30 хв., не з`явився, належним чином був повідомлений про дату час і місце розгляду справи, раніше надав заяву про те, що не заперечує проти винесення рішення, просить апеляційну скаргу задовольнити, вирішити питання про розподіл судових витрат.

ОСОБА_1 зареєстрована за адресою : АДРЕСА_1 згідно повідомлення Управління Адміністративних послуг Лисичанської міської ради Луганської області на запит Лисичанського міського суду (а.с. 35,107).

Судові повідомлення, адресовані та надіслані ОСОБА_1 за вищевказаною адресою про розгляд справи на 08 січня,07 лютого, 28 березня, 06 серпня,23 вересня,03 жовтня, 31 жовтня та 12 листопада 2019 року, повернулися до суду із відміткою пошти «за закінченням терміну зберігання», «інші причини, що не дали змоги вручити поштове відправлення».

У зв`язку з цим судом зроблено запит до відділення ПАТ «Укрпошти» про причини невручення відповідачу по справі ОСОБА_1 судових повідомлень про розгляд справи.

З відповіді Луганської дирекції АТ «Укрпошта» вбачається, що ОСОБА_1 довгий час не перебуває за зареєстрованою адресою, документальних підтверджень цього не має, тому рекомендовані поштові повідомлення було повернуто на адресу суду. Судове повідомлення, адресоване ОСОБА_1 на 03 грудня 2019 року повернулось до апеляційної інстанції з відміткою «адресат відсутній».

Відповідно до ч. 8 ст. 128 ЦПК України днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходженння, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Отже, судом вжито всі можливі заходи щодо належного повідомлення відповідача про розгляд справи судом.

Відповідно до ч.2 ст.372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно з ч. ч. 1, 2 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

З матеріалів справи вбачається, що 28.09.2012 року ОСОБА_1 підписала анкету-заяву про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг в АТ КБ «ПриватБанк», в якій зазначено, що вона разом із пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами становить між ним та банком договір про надання банківських послуг (а.с. 8).

Залишаючи позов банку без задоволення, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не доведено факту укладання кредитного договору між сторонами, не надано належних доказів про це. Наданий до позову розрахунок заборгованості не є доказом видачі позивачу грошових коштів і користування ними, бо повинен базуватися саме на первинних документах, а їх існування позивачем не доведено. Крім того, в анкеті заяві взагалі відсутня така графа, як «отримання кредитної (платіжної) картки, в якій би був підпис відповідача про таке отримання.

Судова колегія апеляційної інстанції не погоджується з такими висновками суду першої інстанції та вважає, що судом було неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи і неправильно застосовано норми матеріального права що призвело до неправильного вирішення спору по суті.

Згідно зі ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Відповідно до ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Згідно ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ч. 1 ст. 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі.

Згідно із ч.ч.1,2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Статтею 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Перевіривши наявні в матеріалах справи докази, судом встановлено наступні обставини.

Звертаючись з позовом, АТ КБ «ПриватБанк» в обґрунтування позову зазначило, що 28.09.2012 року між банком ПАТ КБ «ПриватБанк» (в подальшому внаслідок реорганізації - АТ КБ «ПриватБанк») був укладений кредитний договір шляхом підписання анкети-заяви про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку, відповідно до умов якого банк надав ОСОБА_1 грошові кошти у розмірі 7000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом відповідно до п. 2.1.1.5.5. Умов та Правил надання банківських послуг.

АТ КБ «ПриватБанк» надало суду копію анкети-заяви, підписаною ОСОБА_1 , копію її паспорту, витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна», витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку, розрахунок заборгованості. Також апеляційному суду, позивачем було надано виписку по картковому рахунку відповідача, роздруківку з програми банку з фото відповідача про отримання нею кредитної картки, довідку про отримання ОСОБА_1 кредитних карток та довідку про зміну кредитного ліміту.

У анкеті-заяві містяться лише анкетні дані відповідача, її ОСОБА_2 , місце проживання, паспортні дані, РНОКПП та інша контактна інформацію. Однак, в анкеті відсутні відомості про процентну ставку, пеню, комісію та штрафи за порушення термінів виконання договірних зобов`язань, що погоджені сторонами договору.

З наданої копії довідки АТ КБ «ПриватБанк» вбачається, що ОСОБА_1 14.04.2014 року надавалась кредитна катка № НОМЕР_1 , з терміном дії до 01/18, яка в подальшому перевипускалась та строк її дії становив до 06/18 (а.с.57).

З копії довідки про зміну умов кредитування кредитної картки оформленої на ОСОБА_1 вбачається, що 19.05.2017 року кредитний ліміт збільшений до 7000 грн. (а.с58).

З виписки по картковому рахунку вбачається, що відповідач користувалась кредитними коштами, розраховувалась за продукти харчування, одяг, поповнювала карту у терміналах банку та здійснювала переводи коштів з карти (а.с.54-56).

Витяги з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» і Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку не містять підпису відповідача, тобто останній не повідомлений банком про умови кредитування за договором від 28.09.2012 року.

Витягом з Тарифів обслуговування кредитних карт "Універсальна" та Витягом з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку, передбачено: пільговий період користування коштами, процентна ставка, права та обов`язки клієнта (позичальника) і банку, відповідальність сторін, зокрема пеня за несвоєчасне погашення кредиту та/або процентів, штраф за порушення строків платежів за будь-яким із грошових зобов`язань та їх розміри і порядок нарахування, а також містяться додаткові положення, в яких зокрема визначено дію картки на невизначений строк, та інші умови.

Разом з тим, матеріали справи не містять підтверджень, що саме ці Витяг з Тарифів та Витяг з Умов розумів відповідач та ознайомився і погодився з ними, підписуючи заяву-анкету про приєднання до умов та Правил надання банківських послуг ПриватБанку, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами та щодо сплати неустойки (пені, штрафів).

У Постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17 зроблено висновок про те, що Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт та Витяг з Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку, які не містять підпису позичальника, не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами шляхом підписання заяви-анкети. Заява-анкета позичальника не містить положень щодо розміру процентів, неустойки. Отже відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати процентів за користування кредитними коштами, а також відповідальність у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення термінів виконання договірних зобов`язань.Також зазначено, що АТ «КБ «ПриватБанк» має право вимагати захисту своїх прав шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів.

Таким чином, у суду першої інстанції були відсутні підстави для відмови у задоволенні позовних вимог АТ «КБ «ПриватБанк» в частині стягнення з ОСОБА_1 кредитних коштів в сумі 6285,35 грн., які вона фактично отримала на підставі заяви про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг.

Також, колегія суддів не вбачає підстав для стягнення з відповідача на користь АТ КБ «ПриватБанк» процентів, неустойки та штрафів за договором кредиту, оскільки позивачем не доведено погодження розміру процентів за користування кредитними коштами, а також відповідальності у виді неустойки та штрафів за порушення термінів виконання договірних зобов`язань, а посилання у додаткових поясненнях до скарги на витяг з тарифів, що міститься в матеріалах справи не заслуговує на увагу, оскільки як зазначалось вище не містить підпису відповідача.

Враховуючи викладене, рішення Лисичанського міського суду Луганської області від 28 вересня 2019 року підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про часткове задоволення позовних вимог АТ КБ «ПриватБанк».

Відповідно до ст. 141 ЦПК України пропорційно до розміру задоволених вимог з ОСОБА_1 на користь АТ «КБ «ПриватБанк» підлягає стягненню 1812,55 грн. судовий збір (за подання позовної заяви позивачем сплачено 1762 грн. + за подання апеляційної скарги сплачено 2643 грн., тобто 4405 грн., 4405 х 6285,35 : 15275,11).

Керуючись ст.ст. 367, 374, 376, 382, 383, 384, 389 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» задовольнити частково.

Рішення Лисичанського міського суду Луганської області від 28 вересня 2018 року скасувати та ухвалити нове судове рішення у справі.

Позовні вимоги Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , яка мешкає за адресою: АДРЕСА_2 ) на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» (місцезнаходження юридичної особи: 01001, м. Київ, вул. Грушевського, буд. 1-Д; ) заборгованість за кредитним договором № б/н від 28.09.2012 року: заборгованість за тілом кредиту - у сумі 6285,35 (шість тисяч двісті вісімдесят п`ять гривень тридцять п`ять копійок) гривень.

У задоволенні позовних вимог Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості по процентам за користування кредитом, пенею та штрафами відмовити за необґрунтованістю.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , яка мешкає за адресою: АДРЕСА_2 ) на користь Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» (місцезнаходження юридичної особи: 01001, м. Київ, вул. Грушевського, буд. 1-Д; ) судовий збір у сумі 1812,55 гривень.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Повний текст постанови 06 грудня 2019 року.

Головуючий

Судді: