Справа № 350/1694/19
Провадження № 2/350/649/2019
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 грудня 2019 року селище Рожнятів

Рожнятівський районний суд Івано-Франківської області у складі:

головуючого судді Максиміва І.В.

з участю секретаря Видойник І.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів,

ВСТАНОВИВ:

Позивачка ОСОБА_1 звернулася з позовом до суду та просить ухвалити рішення, яким стягнути з відповідача ОСОБА_2 на її користь аліменти на утримання дитини у твердій грошовій сумі в розмірі 2500 гривень щомісячно, починаючи стягнення з дня подання позовної заяви до суду і до повноліття дитини.

В обгрунтування позовних вимог позивачка покликається на те, що перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі з 03 лютого 2015 року. Від спільного подружнього життя мають сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Подружнє життя з відповідачем не склалося, тому рішенням Рожнятівського районного суду від 18 травня 2018 року шлюб між ними розірвано, дитину залишено на проживанні разом з нею. З того часу дитина проживає разом з нею та перебуває на її повному матеріальному утриманні. Відповідач ухиляється від утримання дитини, жодної матеріальної допомоги не надає, хоча має таку можливість, оскільки працює сезонно за кордоном отримує високі доходи, а тому має змогу сплачувати аліменти у зазначеному розмірі. У зв`язку з тим, що їй самій важко утримувати дитину, вона змушена звернутися до суду із вказаним позовом.

Позивачка ОСОБА_1 у судове засідання не з`явилася, направила суду заяву в якій свої позовні вимоги підтримала повністю, просила їх задоволити, розгляд справи проводити без її участі.

Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не з`явився, направив суду заяву в якій позовні вимоги визнав частково, зазначив, що хоча і працює за кордоном в Республіці Польща, однак неофіційно, у зв`язку з чим отримує невисокі доходи. Крім цього він витрачає значні кошти на своє утримання, а саме оренду житла, продукти харчування та проїзд. Згідний сплачувати аліменти на утримання свого сина, проте в меншому розмірі ніж просить позивачка, а саме по 1000 гривень щомісячно, оскільки він у добровільному порядку надає синові матеріальне утримання. Розгляд справи просив проводити без його участі.

За таких обставин суд вважає за можливе, розгляд справи провести без участі сторін, у порядку визначеному ч. 2 ст. 247 ЦПК України.

Проаналізувавши матеріали справи, дослідивши письмові докази, суд вважає, що позов підлягає до часткового задоволення виходячи з наступного.

Сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, від якого мають малолітню дитину - сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією рішення про розірвання шлюбу від 18.05.2018 та копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 від 19.07.2016 (а.с. 6-7).

Малолітній ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 проживає разом з матір`ю ОСОБА_1 по АДРЕСА_1 та перебуває на її утриманні, що підтверджується довідкою № 819 виданої Рівнянською сільською радою 18.09.2019 (а.с. 5).

З довідки № 01-28/31 виданої Рожнятівським ясла-садком «Золота рибка» 18.09.2019 вбачається, що малолітній ОСОБА_4 є вихованцем молодшої дошкільної групи вказаного закладу (а.с.4).

Позивачка доказів того, що відповідач офіційно працевлаштований та має відповідні доходи, як зазначено у позовній заяві, суду не надала та у матеріалах справи такі відсутні.

Разом з тим, за змістом ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття.

Згідно ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Згідно ч. 1 ст. 184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставни, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

У відповідності до ч. 2 ст. 182 СК України (частина друга статті 182 СКУ із змінами згідно ЗУ № 2037-VIII від 17.05.2017 року) мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Законом України «Про Державний бюджет України на 2019 рік» від 23.11.2018, установлений прожитковий мінімум на одну особу на 2019 рік в розрахунку на місяць для дітей віком до 6 років: з 1 січня 2019 року - 1626 гривень, з 1 липня - 1699 гривень, з 1 грудня - 1779 гривень.

Таким чином, суд приходить до висновку, що відповідач зобов`язаний матеріально надавати допомогу матері (у вигляді сплати аліментів) для утримання дитини у визначеному законом розмірі.

Вирішуючи питання про розмір аліментів, які будуть стягуватися з відповідача на утримання дитини, судом враховані наступні обставини: матеріальний стан позивачки, яка працює та отримує доходи, має на утриманні малолітнього сина, потреби дитини на її фізичний та духовний розвиток, а також суд враховує фізичний та майновий стан відповідача, який у своєму відзиві зазначив, що хоча офіційно не працює, однак періодично їздить на заробітки в Республіку Польща, отримує доходи. Фактів того, що відповідач має на утриманні інших осіб, окрім сина ОСОБА_3 , в судовому засіданні не встановлено. А тому суд вважає вимогу позивачки про стягнення аліментів підставною, однак у меншому розмірі ніж заявлено позивачкою, оскільки останньою переконливих доказів про те, що відповідач може сплачувати аліменти в розмірі 2500 грн. не надано.

Таким чином суд вважає, що з відповідача в користь позивачки слід стягнути аліменти на утримання дитини в твердій грошовій сумі у розмірі 1800 гривень щомісячно.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору звільняються позивачі за подання позовів про стягнення аліментів.

Позивачка відповідно до закону звільнена від сплати судового збору, тому з урахуванням положень ст. 141 ЦПК України судові витрати по справі слід покласти на відповідача.

Керуючись ст.ст. 10, 12, 13, 81, 89, 141, 247, 263-265 ЦПК України, ст.ст. 180-182, 184 СК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів задовольнити частково.

Стягувати з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , жителя АДРЕСА_2 , і.п.н. НОМЕР_2 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , жительки АДРЕСА_1 , аліменти на утримання сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в твердій грошовій сумі у розмірі 1800 (одна тисяча вісімсот) гривень щомісячно, починаючи стягнення з 27 вересня 2019 року і до досягнення дитиною повноліття.

Стягнути з ОСОБА_2 в користь Державної судової адміністрації України судовий збір у розмірі 768 грн. 40 коп. (отримувач коштів: УК у Рожнят. р-ні/Рожнят. р./22030101; код за ; банк отримувача: Казначейство України (ЕАП); код банку отримувача: (МФО) 899998, рахунок отримувача: UA6009385; код класифікації доходів бюджету: 22030101.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Івано-Франківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з часу виготовлення його повного тексту.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Максимів І.В.

Текст рішення складений 05 грудня 2019 року.