Провадження № 22-ц/802/13/19 Категорія: 19 Доповідач: Федонюк С. Ю.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 січня 2019 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - судді Федонюк С. Ю.,

суддів - Здрилюк О. І., Данилюк В. А.,

з участю:

секретаря судового засідання - Лимаря Р. С.,

позивача - ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання недійсним договору купівлі-продажу, за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Луцького міськрайонного суду Волинської області від 26 вересня 2018 року про забезпечення позову,

в с т а н о в и в:

У вересні 2018 року ОСОБА_1 звернулася в суд із позовом до ОСОБА_2, в якому просила визнати недійсним договір № 1638 від 27.10.2011 р. купівлі-продажу земельної ділянки площею 0,0102 га для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських будівель і споруд на АДРЕСА_1.

26 вересня 2018 року позивачем подано заяву про вжиття заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на земельну ділянку, а також заборони ОСОБА_2 здійснювати будь-які дії, пов'язані з будівництвом на даній земельній ділянці. Заява мотивована тим, що така заборона захистить її земельні права до ухвалення судом рішення у цій справі.

Ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 26 вересня 2018 року заяву про забезпечення позову задоволено частково.

Накладено арешт на земельну ділянку площею 0,0102 га для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських будівель та споруд по АДРЕСА_1, що належить ОСОБА_2 на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер:42732825, від 28.08.2018 р.

Не погоджуючись із даною ухвалою суду, відповідач ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій порушує питання про її скасування та просить у задоволенні заяви відмовити, мотивуючи тим, що ухвала суду першої інстанції не відповідає вимогам законності та обгрунтованості і постановлена з порушенням норм процесуального права.

В обгрунтування апеляційної скарги зазначив, що звертаючись з позовною заявою, ОСОБА_1 визначила предмет позову - визнання недійсним договору купівлі-продажу, проте якого саме договору, квартири чи земельної ділянки мала на увазі позивач, йому залишається незрозумілим. Вказує, що розглядаючи заяву, суд не врахував докази, надані позивачем на підтвердження своїх вимог, не надано жодного доказу, на який вона посилається як на підставу для визнання недійсним договору. Крім того, з матеріалів справи не вбачається, в чому існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду.

Відзив на апеляційну скаргу до суду не надходив.

У судовому засіданні ОСОБА_1 заперечила апеляційну скаргу та просила ухвалу суду першої інстанції залишити без змін. Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з'явився, хоча належним чином був повідомлений про дату та час розгляду справи.

Заслухавши доповідь судді, пояснення позивача, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог статті 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно з положеннями статті 150 ЦПК України позов забезпечується, зокрема: накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

З матеріалів справи вбачається, що у вересні 2018 року ОСОБА_1 звернулася в суд із позовом до ОСОБА_2, в якому просила визнати недійсним договір № 1638 від 27.10.2011 р. купівлі-продажу земельної ділянки площею 0,0102 га для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських будівель і споруд на АДРЕСА_1. Того ж дня позивачем подано заяву про вжиття заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на земельну ділянку, а також заборони ОСОБА_2 здійснювати будь-які дії, пов'язані з будівництвом на даній земельній ділянці. Вказана заява мотивована тим, що така заборона захистить її земельні права до ухвалення рішення судом.

В обґрунтування доводів заяви посилалася на те, що предметом спору між сторонами є договір купівлі-продажу земельної ділянки.

Отже, матеріально-правова вимога позивача до відповідача, щодо якої вона просить ухвалити рішення, зводиться до визнання недійсним договору купівлі-продажу земельної ділянки площею 0,0102 га, Державний акт на право власності на яку було визнано недійсним судовим рішенням від 23.03.2017 року, та на якій розташоване успадковане нею нерухоме майно - АДРЕСА_1.

Юридично закріплене право власності надає можливість власнику самостійно вирішувати юридичну і фактичну долю майна шляхом його відчуження іншим особам, зміни його стану чи призначення тощо (наприклад, продати, подарувати, передати за заповітом майно, передати в іпотеку).

За змістом положення статі 149 ЦПК України забезпечення позову - це вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача проти несумлінних дій відповідача, що гарантує реальне виконання позитивно прийнятого рішення. Підставою для забезпечення позову є обґрунтоване припущення заявника, що невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

При цьому, загроза утруднення або неможливості виконання рішення суду наявна тоді, коли у сторони спору є можливість розпорядитися об?єктом прав, що став предметом спору.

Саме з метою забезпечення перебування майна у володінні відповідача на час судового розгляду позову про право на це майно суд за клопотанням позивача може вжити заходи забезпечення позову (статті 151, 152 ЦПК).

Обґрунтованою підставою для забезпечення позову має бути існування очевидної загрози порушення законних прав та інтересів позивача у справі в разі невжиття заходів забезпечення позову. Відповідно, звертаючись із заявою про забезпечення позову, особа має довести належність їй таких прав, а існування загрози їх порушення повинно мати очевидний та об'єктивний характер.

Позивач покликається на те, що отриманий попереднім власником земельної ділянки площею 0,0102 га Державний акт на землю серії НОМЕР_1 від 17.10.2008 року визнано недійсним рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 23.03.2017 року, яке набрало законної сили, у справі за її позовом до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 і Луцької міської ради про визнання недійсним державного акта на землю. Однак, відповідач ОСОБА_2, який став власником квартири АДРЕСА_1, після ухвалення вказаного рішення суду, 21.08.2018 року на підставі визнаного недійсним Державного акта на землю зареєстрував за собою право власності на спірну ділянку.

На підтвердження вказаних обставин позивач надала до матеріалів справи копію судового рішення від 23.03.2017 р. та Інформацію із Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно.

Отже, враховуючи характер спірних правовідносин і те, що позивач обґрунтувала та довела необхідність вжиття заходів забезпечення позову у цій справі, суд першої інстанції правомірно застосовував даний вид забезпечення позову, а саме - накладення арешту на земельну ділянку, яка є предметом спору.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Зважаючи на наведене, оскаржуване судове рішення ухвалене з дотриманням норм матеріального і процесуального права. Інші доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, на законність ухвали не впливають, тому колегія суддів вважає за необхідне залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржувану ухвалу - без змін.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 381, 382-384 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Ухвалу Луцького міськрайонного суду Волинської області від 26 вересня 2018 року про забезпечення позову в даній справі залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий

Судді