КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
№ апеляційного провадження: 22-ц/824/3145/2019
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 березня 2019 року м. Київ

колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ

Київського апеляційного суду в складі:

головуючого Болотова Є.В.,

суддів: Лапчевської О.Ф., Музичко С.Г.,

при секретарі Щербенко А.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 про розірвання договорів та стягнення збитків,

за апеляційною скаргою представника фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 на рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 21 листопада 2018 року, ухваленого під головуванням судді Галагана В.І.,-

встановила:

Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 21 листопада 2018 року названий позов задоволено.

Розірвано договір № 06/03с від 20 березня 2017 року та договір № 307/07с від 18 липня 2017 року, укладені між фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2 та ОСОБА_1.

Стягнуто з фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 вартість меблів в сумі 75 853 грн 00 коп., вартість товарознавчої експертизи в сумі 17 000 грн 00 коп., моральну шкоду в сумі 4 000 грн 00 коп., а всього на загальну суму 96 853 грн 00 коп.

В іншій частині позову відмовлено.

Проведено розподіл судових витрат.

В апеляційній скарзі представник ФОП ОСОБА_2 просить скасувати рішення суду першої інстанції, та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

В судовому засіданні представник ФОП ОСОБА_2 вимоги апеляційної скарги підтримала.

Представник ОСОБА_1 проти апеляційної скарги заперечив.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, заслухавши пояснення учасників справи, перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив із наявності порушення з бокувідповідача як виконавця послуг прав та законних інтересів позивача як споживача послуг в частині поставки та монтажу товару неналежної якості, що призвело до завдання позивачу шкоди.

Проте повністю погодитись з такими висновками суду не можна.

Судом встановлено, що 20 березня 2017 року між ФОП ОСОБА_2 та ОСОБА_1 укладено договір № 06/03с.

Відповідно до п. 1.1. договору виконавець зобов'язується спроектувати, виготовити і передати замовнику меблі згідно з додатками, які є невід'ємною частиною цього договору, що іменується в подальшому замовлення.

Згідно п. 1.2. договору замовник зобов'язався затвердити проекти, підготовлені виконавцем і відбиті в Додатках до даного договору, прийняти та оплатити меблі згідно з договором.

Пунктом 1.3. договору передбачено, що виконавець зобов'язаний доставити та зібрати меблі за адресою, вказаною замовником. Адреса доставки вказується у договорі.

Ціна меблевого виробу складає 57 854 грн 00 коп. (п. 2.1. договору).

Ціна доставки: 300 грн 00 коп. (п. 2.3 договору).

Дата виконання замовлення: 20 квітня 2017 року (п. 3.1.1. договору).

Відповідно до п. 4.3 договору, датою виконання замовлення вважається дата підписання накладної чи паспорту доставки замовлення.

Згідно п. 4.4. договору у разі необґрунтованої відмови від підписання замовником накладної чи паспорту доставки, без пред'явлення письмових претензій, датою прийому-передачі замовлення вважається дата письмового повідомлення виконавцем замовника про виконання замовлення.

18 липня 2017 року між ФОП ОСОБА_2 та ОСОБА_1 укладено договір № 307/07с.

Відповідно до п. 1.1. договору виконавець зобов'язується спроектувати, виготовити і передати замовнику меблі згідно з додатками, які є невід'ємною частиною цього договору, що іменується в подальшому замовлення.

Згідно п. 1.2. договору замовник зобов'язався затвердити проекти, підготовлені виконавцем і відбиті в Додатках до даного договору, прийняти та оплатити меблі згідно з договором.

Пунктом 1.3. договору передбачено, що виконавець зобов'язаний доставити та зібрати меблі за адресою, вказаною замовником. Адреса доставки вказується у договорі.

Ціна меблевого виробу складає 16 999 грн 00 коп. (п. 2.1. договору).

Дата виконання замовлення: 16 серпня 2017 року (п. 3.1.1. договору).

Відповідно до п. 4.3 договору, датою виконання замовлення вважається дата підписання накладної чи паспорту доставки замовлення.

Згідно п. 4.4. договору у разі необґрунтованої відмови від підписання замовником накладної чи паспорту доставки, без пред'явлення письмових претензій, датою прийому-передачі замовлення вважається дата письмового повідомлення виконавцем замовника про виконання замовлення.

Обґрунтовуючи поданий позов, представник ОСОБА_1 зазначив, що зобов'язання за договорами з боку відповідача не виконано, зокрема: габарити виготовлених шаф не відповідають замовленим; форма (фрезерування) фасадів не відповідає замовленим; цоколь кухні різного розміру з виступами; відсутні заглушки ззовні та зсередини кухні; матеріали корпусу не відповідають замовленим; механізми відкриття дверей встановлено криво; столешня встановлена на основу криво; ДСП в середині шаф різного кольору та пошкоджене; терміни виконання замовлення значно порушені.

Скарги та претензії позивача відповідачем проігноровано.

За висновком експерта № 56/08-2018 від 17 вересня 2018 року недоліки досліджуваних меблів є істотними.

У зв'язку із наведеним просив розірвати договори № 06/03с від 20 березня 2017 року та № 307/07с від 18 липня 2017 року, стягнути з відповідача матеріальні збитки - вартість меблів у розмірі 75 853 грн 00 коп., витрати на проведення експертизи в розмірі 17 000 грн 00 коп., моральну шкоду, яка полягає у моральних переживаннях у зв'язку із неможливістю користування квартирою через відсутність меблів кухні, у втраті часу на переговори з працівниками відповідача, на скарги, на проведення експертизи, пошук засобів захисту порушеного права у розмірі 30 000 грн 00 коп.

Відповідно до ст. 8 Закону України «Про захист прав споживачів» у разі виявлення протягом встановленого гарантійного строку істотних недоліків, які виникли з вини виробника товару (продавця, виконавця), або фальсифікації товару, підтверджених за необхідності висновком експертизи, споживач, в порядку та у строки, що встановлені законодавством і на підставі обов'язкових для сторін правил чи договору, має право за своїм вибором вимагати від продавця або виробника: 1) розірвання договору та повернення сплаченої за товар грошової суми; 2) вимагати зміни товару на такий же товар або на аналогічний, з числа наявних у продавця (виробника), товар.

Відповідно до п. 12, п. 15 ст. 1 Закону України «Про захист прав споживачів» істотний недолік - недолік, який робить неможливим чи недоступним використання товару відповідно до його цільового призначення, виник з вини виробника (продавця, виконавця), після його усунення проявляється знову з незалежних від споживача причин і при цьому наділений хоча б однією з нижченаведених ознак: а) він взагалі не може бути усунутий; б) його усунення потребує понад чотирнадцять календарних днів; в) він робить товар суттєво іншим, ніж передбачено договором.

Недолік - будь-яка невідповідність продукції вимогам нормативно-правових актів і нормативних документів, умовам договорів або вимогам, що пред'являються до неї, а також інформації про продукцію, наданій виробником (виконавцем, продавцем).

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до п. 4.3 договорів, датою виконання замовлення вважається дата підписання накладної чи паспорту доставки замовлення.

Згідно п. 4.4. договорів у разі необґрунтованої відмови від підписання замовником накладної чи паспорту доставки, без пред'явлення письмових претензій, датою прийому-передачі замовлення вважається дата письмового повідомлення виконавцем замовника про виконання замовлення.

Вбачається, що паспорти доставки і встановлення замовником не підписані, замовлення не прийнято.

09 листопада 2017 року представником ОСОБА_1 рекомендованою поштовою кореспонденцією було надіслано на адресу ФОП ОСОБА_2 письмові претензії про виконання вимог договорів № 06/03с від 20 березня 2017 року, № 307/07с від 18 липня 2017 року або повернути оплачену вартість меблів протягом 5 робочих днів після отримання цієї претензії.

Відповідно до висновку експерта № 56/08-2018 від 17 вересня 2018 року, проведеного на замовлення позивача, досліджувані меблі, вказані в договорі № 06/03с від 20 березня 2017 року та в договорі № 307/07с від 18 липня 2017 року, мають дванадцять угрупувань дефектів, які докладно викладені у дослідницькій частині висновку. Існуючі недоліки (дефекти) досліджуваних меблів є істотними.

З урахуванням вищенаведеного, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про наявність правових підстав для розірвання договорів купівлі-продажу меблів від 20 березня 2017 року та від 18 липня 2017 року, укладених між сторонами спірних правовідносин, та відшкодування відповідачем на користь позивача суми матеріальних збитків, які складають понесені позивачем витрати на оплату придбаного за договорами товару (кухонних меблів) на загальну суму 75 853 грн 00 коп., а також відшкодування понесених позивачем витрат на проведення товарознавчого дослідження, з метою встановлення істотних недоліків поставленого відповідачем товару, у розмірі 17 000 грн 00 коп.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 4 Закону України «Про захист прав споживачів» споживачі мають право на відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок недоліків продукції (дефекту в продукції), відповідно до закону.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про відповідальність за шкоду, завдану внаслідок дефекту в продукції» шкода - завдані внаслідок дефекту в продукції каліцтво, інше ушкодження здоров'я або смерть особи, пошкодження або знищення будь-якого об'єкта права власності, за винятком самої продукції, що має дефект.

Відповідно до положень статей 4, 22 Закону України «Про захист прав споживачів» споживачі мають право на відшкодування моральної шкоди тільки в разі її заподіяння небезпечною для життя і здоров'я людей продукцією у випадках, передбачених законом.

Позивачем не доведено, що внаслідок недоліків у меблях, йому були завдані каліцтво або інше ушкодження здоров'я, а відтак колегія суддів не знаходить підстав вважати пред'явлені вимоги про відшкодування моральної шкоди обґрунтованими.

Протилежний висновок суду першої інстанції є помилковим.

Відповідно до ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин справи, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Тому в цій частині рішення суду підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову в позові про відшкодування моральної шкоди.

Посилання в апеляційній скарзі на те, що у визначені договорами строки, меблі було доставлено та встановлено за адресою позивача, після виконання робіт зі встановлення меблів, позивачу передано паспорт встановлення та доставки меблів, колегія суддів відхиляє, оскільки такі обставини не підтверджені належними доказами.

Посилання в апеляційній скарзі на акт № 1186-1 від 11 травня 2018 року в якому зазначено, що документальне підтвердження звернень споживача до підприємця з питань невиконання договору або наявності недоліків продукції на момент перевірки, відсутні, що унеможливлює довести порушення вимог ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів», колегія суддів не приймає, оскільки споживачем дотримано порядок та строки, передбачені Законом України «Про захист прав споживачів», щодо виявлення недоліків та необхідності проведення експертизи.

Доводи апеляційної скарги про те, що висновок експерта, наданий позивачем, складено майже через рік після, того, як замовлення за договорами були виконані, а за цей період невідомо як саме експлуатувались меблі, колегія суддів оцінює критично, оскільки позивач пояснив, що не проживав в цей період у квартирі та не користувався придбаними меблями, а відповідач не надав доказів, які б спростовували зазначені твердження.

В іншій частині рішення суду постановлено з додержанням норм матеріального і процесуального права, відтак підстав для його скасування за доводами апеляційних скарг немає.

Оскільки в силу положень п. 1 ч. 6 ст. 19 ЦПК України дана справа є малозначною, тому у відповідності до ч. 3 ст. 389 ЦПК України винесена постанова апеляційного суду касаційному оскарженню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 376, 382 Цивільного процесуального кодексу України, колегія суддів,-

постановила:

Апеляційну скаргу представника фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 21 листопада 2018 року в частині стягнення моральної шкоди скасувати.

В цій частині ухвалити нове рішення про відмову в позові.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повний текст постанови виготовлено 18 березня 2019 року.

Головуючий Є.В. Болотов

Судді: О.Ф. Лапчевська

С.Г.Музичко