ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 січня 2019 року

м.Суми

Справа №585/4042/18

Номер провадження 22-ц/816/128/19

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Кононенко О. Ю. (суддя-доповідач),

суддів - Криворотенко В. І. , Левченко Т. А.

з участю секретаря судового засідання - Кияненко Н.М.,

сторони:

скаржник - ОСОБА_1,

суб'єкт оскарження - Відділ примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Сумській області,

заінтересовані особи: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Позика», Товариство з обмеженою відповідальністю «Моноліт», ОСОБА_2,

розглянув у відкритому судовому засіданні в приміщенні Сумського апеляційного суду у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1

на ухвалу Роменського міськрайонного суду Сумської області від 08 листопада 2018 року в складі судді Євтюшенкової В.І., постановлену у м. Ромни,

в с т а н о в и в:

11 жовтня 2018 року ОСОБА_1 звернулась до суду із скаргою, у якій просила: 1) визнати неправомірними дії державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Сумській області (далі - відділ ДВС) щодо відмови у винесенні постанови про закінчення виконавчого провадження № 44627864 з примусового виконання виконавчого листа № 2/1815/3/2012 про стягнення з неї на користь ПАТ «УкрСиббанк» боргу в розмірі 296518,10 грн; 2) зобов'язати державного виконавця відділу ДВС винести постанову про закінчення зазначеного виконавчого провадження.

Свої вимоги мотивувала тим, що на виконанні у відділі ДВС знаходиться виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа Роменського міськрайонного суду Сумської області № 2/1815/3/2012, виданого 09 липня 2012 року по справі № 2-26/2011 про стягнення в солідарному порядку з ТОВ «Моноліт», ОСОБА_1, ОСОБА_2 на користь ПАТ «УкрСиббанк» заборгованості у розмірі 296518,10 грн. Ухвалою Роменського міськрайонного суду Сумської області від 13 березня 2018 року замінено сторону виконавчого провадження, а саме: стягувача ПАТ «УкрСиббанк» на його правонаступника - ТОВ «Фінансова компанія «Позика». 18 червня 2018 року нею рекомендованим листом на адресу стягувача надіслано оригінал платіжного розрахункового засобу - цінного паперу, акцептований переказний вексель серії АА № 0049446 на суму 300000 грн, тобто повністю самостійно виконано вказаний виконавчий лист. Після чого, 28 серпня 2018 року вона надіслала на адресу відділу ДВС заяву з проханням винести постанову про закінчення виконавчого провадження, у зв'язку з його повним самостійним фактичним виконанням в повному обсязі. Проте, 02 жовтня 2018 року, вона отримала повідомлення начальника відділу ДВС, в якому зазначено, що у державного виконавця відсутні підстави для винесення постанови про закінчення виконавчого провадження.

Ухвалою Роменського міськрайонного суду Сумської області від 08 листопада 2018 року у задоволенні скарги ОСОБА_1 відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1, посилаючись на неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить ухвалу суду скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення її скарги у повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про відсутність підстав для задоволення вимог скарги, оскільки, відповідно до норм чинного законодавства, направлення боржником векселя на адресу стягувача є належним виконанням зобов'язання (погашення боргу), що є підставою для закінчення виконавчого провадження у зв'язку з добровільним виконанням боржником рішення суду.

У відзиві на апеляційну скаргу відділ ДВС зазначає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, оскільки судом постановлене законне та обґрунтоване судове рішення, тому підстав для його скасування немає.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою I розділу V ЦПК України.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення ОСОБА_1, яка підтримала доводи апеляційної скарги, представника Головного територіального управління юстиції у Сумській області Дегтяренка В.О., який заперечував проти доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів апеляційного суду вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 375 ЦПК України, апеляційний суд залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Як вбачається з матеріалів справи, на виконанні у відділі ДВС знаходиться зведене виконавче провадження № 56452974 про стягнення з ОСОБА_1 на користь групи стягувачів, до складу якого входить і виконавче провадження № 44627864 з примусового виконання виконавчого листа Роменського міськрайонного суду Сумської області № 2/1815/3/2012 від 09 липня 2012 року про стягнення в солідарному порядку з ТОВ «Моноліт», ОСОБА_4, ОСОБА_2 на користь ПАТ «УкрСиббанк» заборгованості по Генеральному договору про надання кредитних послуг від 31 березня 2008 року № 0 станом на 27 травня 2010 року у розмірі 296518,10 грн, а саме: заборгованість за кредитом - 266155 грн, у тому числі прострочена заборгованість за кредитом - 11885 грн з 31 грудня 2009 року, заборгованість за простроченими відсотками - 23746,21 грн з 12 січня 2010 року, пеня за прострочення кредиту за період з 27 травня 2009 року по 27 травня 2010 року - 588,80 грн, пеня за прострочення відсотків за період з 27 травня 2009 року по 27 травня 2010 року - 1028,09 грн, неустойка за порушення зобов'язань - 5000 грн.

Ухвалою Роменського міськрайонного суду Сумської області від 13 березня 2018 року замінено сторону виконавчого провадження стягувача - ПАТ«УкрСиббанк» його правонаступником - ТОВ «Фінансова компанія «Позика» з примусового виконання виконавчого листа у цивільній справі № 2-26/2011, на підставі якого державним виконавцем 06 червня 2018 року винесено постанову (а.с. 10).

18 червня 2018 року ОСОБА_1 звернулася до ТОВ «Фінансова компанія «Позика» із заявою про добровільне виконання грошового зобов'язання цінним папером - переказним векселем та надала оригінал акцептованого переказного векселя серії АА № 0049446 на суму 300000 грн. У листі також зазначила, що виконати рішення розрахунковим засобом - гривнею, не має можливості, та просила товариство повідомити відділ ДВС про виконання нею виконавчого листа (а.с. 11-13).

28 серпня 2018 року та 05 вересня 2018 року ОСОБА_1 звернулася із заявами до відділу ДВС про закінчення виконавчого провадження з примусового виконання вищевказаного виконавчого листа № 2/1815/3/2012, виданого 09 липня 2012 року Роменським міськрайонним судом Сумської області, у зв'язку з його повним самостійним фактичним виконанням в повному обсязі (а.с. 14, 15).

Згідно з повідомленням начальника відділу ДВС № 02.1-13/56452974/4 від 24 вересня 2018 року, отриманого нею 02 жовтня 2018 року, відповідно до Закону України «Про виконавче провадження», у державного виконавця відсутні підстави для винесення постанови про закінчення виконавчого провадження № 44627864 з примусового виконання виконавчого листа № 2/1815/3/2012 (а.с. 16).

Згідно з ст. 447 ЦПК України, яка кореспондується зі ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження», сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Підставами вимог скарги ОСОБА_1 є закриття виконавчого провадження за виконавчим листом № 2/1815/3/2012 від 09 липня 2012 року у зв'язку, як вважає скаржник, з добровільним виконанням нею зобов'язання шляхом направлення на адресу нового стягувача цінного паперу - векселя на суму 300000 грн.

Відповідно до п. 9 ч. 1, 2 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження підлягає закінченню у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.

Згідно з ч. 1, 3 ст. 47 цього Закону грошові суми, стягнуті з боржника (у тому числі одержані від реалізації майна боржника), зараховуються на відповідний рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця.

Стягувачу - юридичній особі стягнуті грошові суми перераховуються виконавцем у встановленому порядку на визначені стягувачем рахунки.

Відповідно до п. 14 Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України № 512/5 від 02 квітня 2012 року, перерахування коштів з рахунків органів державної виконавчої служби чи приватного виконавця здійснюється на підставі платіжних доручень. Копії платіжних доручень (реєстри до платіжних доручень) про перерахування коштів стягувачам долучаються до матеріалів виконавчого провадження, яким визначено належність указаних коштів стягувачам.

Таким чином, виконання рішення в повному обсязі - це повне фактичне виконання резолютивної частини рішення, яка зазначена у виконавчому документі, як то повна фактична виплата особі, на користь якої ухвалено рішення суду, суми коштів, яка визначена рішенням, що підтверджується копіями платіжних доручень (реєстри до платіжних доручень) про перерахування відповідної суми коштів стягувачу.

Законом України «Про виконавче провадження» передбачено, що повна фактична виплата особі, на користь якої ухвалено рішення суду, суми коштів, може бути здійснена боржником в самостійному порядку, про що відповідно до ч. 4 ст. 19 Закону, сторони, зобов'язані невідкладно, не пізніше наступного робочого дня після настання відповідних обставин, письмово повідомити виконавця.

Отже, у разі самостійного виконання рішення боржником, щодо повної фактичної виплати особі суми коштів, на користь якої ухвалено рішення суду, боржник зобов'язаний надати виконавцю платіжний документ (квитанцію, платіжне доручення з відміткою банку про перерахування, тощо), який підтверджує сплату коштів стягувачу.

Також слід зазначити, що стягувач також зобов'язаний письмово повідомити виконавця про повне чи часткове самостійне виконання боржником рішення суду.

Таким чином, у разі виконання рішення суду, щодо виплати стягувачу суми коштів боржником в самостійному порядку, підтвердженням повного фактичного виконання рішення суду щодо стягнення визначеної суми коштів може бути як наданий боржником платіжний документ, так і надане стягувачем письмове повідомлення про повне самостійне виконання боржником відповідного рішення.

Враховуючи викладене, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відсутність підстав для задоволення вимог скарги, оскільки ОСОБА_1 не було надано відділу ДВС платіжного доручення на виконання рішення суду про стягнення суми коштів, а від стягувача не надходило письмове повідомлення про повне самостійне виконання боржником рішення.

За таких обставин, колегія суддів апеляційного суду вважає, що суд першої інстанції всебічно і повно з'ясував обставини, що мають значення для справи, які не спростовуються доводами апеляційної скарги, а тому не дають підстав для висновку про порушення судом норм матеріального чи процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 369, 374, 375, 381- 384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Роменського міськрайонного суду Сумської області від 08 листопада 2018 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і на неї може бути подана касаційна скарга протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Верховного Суду.

Судді: О.Ю. Кононенко

В.І. Криворотенко

Т.А. Левченко