Справа № 149/2350/18
Провадження № 22-ц/801/565/2019
Головуючий у суді 1-ї інстанції Гончарук-Аліфанова О. Ю.
Доповідач:Рибчинський В. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 березня 2019 рокуСправа № 149/2350/18м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

судді-доповідача: Рибчинського В.П.,

суддів: Голоти Л.О., Денишенко Т.О.,

за участю секретаря судового засідання Топольської В.О., представника ТОВ «Щедра Нива» - адвоката Липня С.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці цивільну справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Ступник-агро» на рішення Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області, ухвалене 10 січня 2019 року під головуванням судді Гончарук - Аліфанової О.Ю. в м. Хмільник, у цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Щедра нива» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Ступник-агро», ОСОБА_4 про визнання недійсним договору оренди землі,

в с т а н о в и в:

06 вересня 2018 року ТОВ «Щедра нива» звернулось до суду із позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Ступник-агро», ОСОБА_4 про визнання недійсним договору оренди землі, мотивуючи свої вимоги тим, що 02.02.2008 року між позивачем та ОСОБА_5, правонаступником якої є ОСОБА_4, було укладено договір оренди земельної ділянки площею 3,1745 га., кадастровий номер НОМЕР_2, строком на 10 років, зареєстрований 20.10.2009 року за № НОМЕР_3. В подальшому, а саме при проведенні інвентаризації договорів оренди землі, позивачу стало відомо, що 03.02.2018 року між відповідачами було укладено договір оренди вказаної земельної ділянки, що, на думку позивача, порушує його право оренди, оскільки станом на день укладення договору між відповідачами, договір, укладений між позивачем та ОСОБА_5 був чинним. За таких обставин, позивач просить визнати недійсним договір оренди землі, укладений 03.02.2018 року між ТОВ "Ступник-агро" та ОСОБА_4, зареєстрований 13.02.2018 року за № НОМЕР_5.

Рішенням Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області від 10 січня 2019 року позов задоволено.

Визнано недійсним договір оренди землі, укладений 03.02.2018 року між товариством з обмеженою відповідальністю "Ступник-агро" (, Вінницька область, Хмільницький район, с. Ступник, вул. Польова, 1) та ОСОБА_4 (ІНФОРМАЦІЯ_1, паспорт серії НОМЕР_4 виданий Бердичівським МРВ УМВС України в Житомирській області 22.10.1996 року, РНОКПП НОМЕР_1, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1) щодо земельної ділянки площею 3,1745 га., кадастровий номер НОМЕР_2, що розташована на території Кропивнянської сільської ради Хмільницького району Вінницької області, зареєстрований 13.02.2018 року за № НОМЕР_5.

Стягнуто солідарно з товариства з обмеженою відповідальністю "Ступник-агро" (, Вінницька область, Хмільницький район, с. Ступник, вул. Польова, 1) та ОСОБА_4 (ІНФОРМАЦІЯ_1, паспорт серії НОМЕР_4 виданий Бердичівським МРВ УМВС України в Житомирській області 22.10.1996 року, РНОКПП НОМЕР_1, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1) судові витрати в розмірі 1762 (одна тисяча сімсот шістдесят дві) грн.

Не погоджуючись з таким рішенням суду, ТОВ "Ступник-агро" подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального права, невідповідність фактичним обставинам справи просило оскаржуване рішення скасувати та ухвалити нове, яким в задоволенні позову відмовити.

На апеляційну скаргу відзивів не надходило.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши докази в їх сукупності, перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення, дійшла до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з огляду на наступне.

Згідно ч.1-3, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Статтею 264 ЦПК України передбачено, що під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Зазначеним вимогам судове рішення відповідає частково.

Судом встановлено, що 02.02.2008 року між ТОВ "Щедра нива" та ОСОБА_5 було укладено договір оренди земельної ділянки, у відповідності до якого ОСОБА_5 передала в оренду ТОВ "Щедра нива" належну їй на праві власності земельну ділянку, площею 3,1745 га., кадастровий номер НОМЕР_2, що розташована на території Кропивнянської сільської ради Хмільницького району Вінницької області. Даний договір зареєстрований у Хмільницькому районному відділі Вінницької регіональної філії "Центру ДЗК" про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 20.10.2009 року за № НОМЕР_3 (а.с. 8-9, 11-13).

Згідно із п. 8 Договору від 02.02.2008 року, який розміщений в розділі "Строк дії договору" його укладено на 10 років і діє до 2 лютого 2008 року.

Відповідно до п. 37 договору, дія договору припиняється у разі, зокрема, закінчення строку, на який його було укладено.

Відповідно до п. 40 Договору від 02.02.2008 року, перехід права власності на орендовану земельну ділянку до другої особи, а також реорганізація юридичної особи-орендаря, не є підставою для зміни умов або розірвання договору.

Згідно із п. 43 Договору від 02.02.2008 року, він набирає чинності після підписання сторонами та його державної реєстрації.

03.02.2018 року між ТОВ "Ступник агро" та ОСОБА_4, правонаступником ОСОБА_5, було укладено договір оренди землі № б/н, у відповідності до якого ОСОБА_4 передала в оренду ТОВ "Ступник агро" належну їй на праві власності земельну ділянку площею 3,1745 га., кадастровий номер НОМЕР_2, що розташована на території Кропивнянської сільської ради Хмільницького району Вінницької області. Даний договір зареєстрований у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 13.02.2018 року за № НОМЕР_5 (а.с. 10, 26-29, 30-32, 33).

Правовідносини щодо оренди земельної ділянки, які виникли між позивачем та відповідачами, регулюються Законом України "Про оренду землі", Земельним кодексом України та Цивільним кодексом України (тут і далі - в ред., чинній на час виникнення спірних правовідносин).

Згідно зі статтею 31 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі зокрема припиняється в разі закінчення строку, на який його було укладено.

Частиною четвертою статті 124 ЗК України передбачено, що передача в оренду земельних ділянок, які перебувають у власності громадян і юридичних осіб, здійснюється за договором оренди між власником земельної ділянки і орендарем.

Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов'язків.

Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина перша статті 627 ЦК України).

Відповідно до вимог частини другої статті 792 ЦК України відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом, зокрема ЗК України, Законом України «Про оренду землі».

Відповідно до ч. 1 ст. 203 ЦК України, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

Відповідно до ч. 1 ст. 215 ЦК підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Згідно із ч. 1 ст. 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов'язки відповідно до договору.

Статтею 640 ЦК України передбачено, що договір, який підлягає нотаріальному посвідченню або державній реєстрації, є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення або державної реєстрації, а в разі необхідності і нотаріального посвідчення, і державної реєстрації - з моменту державної реєстрації.

Відповідно до ст. 210 ЦК України, правочин підлягає державній реєстрації лише у випадках, встановлених законом. Такий правочин є вчиненим з моменту його державної реєстрації.

Положеннями статей 125, 126 ЗК України визначено, що право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень".

Згідно із ч. 5 ст. 6 Закону України "Про оренду землі" право оренди земельної ділянки підлягає державній реєстрації відповідно до закону.

Відповідно до ст. ст. 18, 20 Закону України "Про оренду землі", укладений договір оренди землі підлягає державній реєстрації. Договір оренди землі набирає чинності після його державної реєстрації. Право оренди земельної ділянки виникає з дня державної реєстрації цього права відповідно до закону, що регулює державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень .

Підпунктом 6 пункту 2 частини першої статті 4 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" передбачено, що державній реєстрації прав підлягає право постійного користування та право оренди земельної ділянки.

Згідно ст. 2 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Згідно ст. 31 Закону України "Про оренду землі" договір оренди землі припиняється в разі, зокрема, закінчення строку, на який його було укладено.

Відповідно до ст. 251 ЦК України, строком є певний період у часі, зі спливом якого пов'язані дія чи подія, яка має юридичне значення. Терміном є певний момент у часі, з настанням якого пов'язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Строк та термін можуть бути визначені актами цивільного законодавства, правочином або рішенням суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 254 ЦК України, строк, що визначений роками, спливає у відповідні місяць та число останнього року строку.

Згідно із ч. 4 ст. 32 Закону України "Про оренду землі", перехід права власності на орендовану земельну ділянку до іншої особи не є підставою для зміни умов або розірвання договору, якщо інше не передбачено договором оренди землі.

Отже, строк дії договору оренди землі починається після набрання ним чинності, тобто після державної реєстрації, а не з моменту його укладення.

Набрання договором чинності є моментом у часі, коли починають діяти права та обов'язки по договору, тобто коли договір (як підстава виникнення правовідносин та письмова форма, в якій зафіксовані умови договору) стає правовідносинами, на виникнення яких було спрямоване волевиявлення сторін.

Такий правовий висновок викладений Верховним Судом України, зокрема, у постановах: від 18 січня 2017 року у справі № 6-2777цс16 та від 07 червня 2017 року у справі № 6-872цс17, а також постановах Верховного Суду від 07 березня 2018 року у справі №702/764/16-ц, від 22 листопада 2018 року у справі №704/1413/16-ц.

З матеріалів справи вбачається, що договір оренди земельної ділянки від 02 лютого 2008 року було зареєстровано у Хмільницькому районному відділі Вінницької регіональної філії «Центру ДЗК» 20 жовтня 2009 року за № НОМЕР_3 (а.с. 9).

03 лютого 2018 року між ОСОБА_4 та ТОВ «Ступник-агро» було укладено договір оренди земельної ділянки б/н, згідно якого ОСОБА_4 передала в оренду ТОВ «Ступник-агро» земельну ділянку, кадастровий номер НОМЕР_2 (а.с.26-29).

Зазначений договір оренди земельної ділянки зареєстрований 13 лютого 2018 року за номером НОМЕР_5 (а.с.34).

Таким чином, встановивши, що згідно з пунктом 43 договору оренди земельної ділянки від 02 лютого 2008 року договір набирає чинності після підписання сторонами договору та його державної реєстрації, яка відбулась 20 жовтня 2009 року, суд першої інстанції, дійшов правильного висновку про те, що він діє до 20 жовтня 2019 року та вірно визнав недійсним договір оренди землі б/н від 03 лютого 2018 року, який був укладений між ОСОБА_4 та ТОВ «Ступник-агро».

Строк дії договору оренди землі починається з моменту його державної реєстрації, а не з моменту його укладення, оскільки саме таку умову визначили сторони у відповідних пунктах цього договору (п.43 даного договору), що є волевиявленням сторін договору (постанова Верховного Суду України від 25 лютого 2015 року у справі № 6-219цс14, постанова Верховного Суду від 15 серпня 2018 року №532/384/16-ц).

Якщо закон містить вимогу державної реєстрації договору як умову набуття ним чинності, то договір набуває чинності з моменту його відповідної реєстрації. В договорі оренди від 02 лютого 2008 року його сторонами визначено, що він набуває чинності з моменту його державної реєстрації, тобто з моменту реалізації такої вимоги цього договору. Відповідач на момент здійснення позивачем його права оренди спірної земельної ділянки на підставі договору оренди від 02 лютого 2008 року не відкликала своєї згоди на узгоджені умови, що підтверджується її підписом, цього договору. Тому договір оренди від 02 лютого 2008 року в силу визначених його сторонами умов та зазначених норм права набув чинності з моменту державної реєстрації права оренди позивача - 20 жовтня 2009 року, а отже, строк в 10 років закінчується з 20 жовтня 2019 року. Зазначений висновок викладений в постанові Верховного Суду від 21 листопада 2018 року справа №696/1880/15-ц.

При цьому, правові висновки Верховного Суду викладені в постанові від 26 вересня 2018 року №328/1578/17, на які посилається ТОВ «Ступник-агро», не можуть бути застосовані до спірних правовідносин, оскільки даний спір не стосується зміни строку дії договору, узгодженого сторонами, при його укладанні. Строк дії договору оренди земельної ділянки від 02 лютого 2008 року узгоджений сторонами та становить 10 років і розпочався з моменту його державної реєстрації (19 жовтня 2009 року), що відповідає фактичній домовленості сторін, засвідченій в договорі.

Враховуючи вище викладене, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції, прийшов до обґрунтованого висновку про задоволення позовних вимог, оскільки одна і та ж сама земельна ділянка не може бути об'єктом оренди двох договорів, укладених із різними орендарями, у зв'язку з чим наявні підстави для визнання оспорюваного договору оренди землі, укладеного 03 лютого 2018 року між ОСОБА_4 та ТОВ «Ступник-агро» недійсним, на підставі ч.1 ст.203, ч.1 ст.215 ЦК України, так як він укладений у період дії попереднього договору.

Разом з тим, судом першої інстанції вирішено питання про розподіл судових витрат у справі шляхом стягнення солідарно з товариства з обмеженою відповідальністю "Ступник-агро" (, Вінницька область, Хмільницький район, с. Ступник, вул. Польова, 1) та ОСОБА_4 (ІНФОРМАЦІЯ_1, паспорт серії НОМЕР_4 виданий Бердичівським МРВ УМВС України в Житомирській області 22.10.1996 року, РНОКПП НОМЕР_1, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1) судові витрати в розмірі 1762 (одна тисяча сімсот шістдесят дві) грн.

Однак, колегія суддів не може погодитись з висновком суду першої інстанції щодо стягнення солідарно з відповідачів судового збору.

Відповідно до п. 35 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» від 17.10.2014 № 10, вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд має керуватися тим, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. При повному або частковому задоволенні позову майнового характеру до кількох відповідачів судовий збір, сплачений позивачем, відшкодовується ними пропорційно до розміру задоволених судом позовних вимог до кожного з відповідачів. Солідарне стягнення суми судових витрат законом не передбачено.

Згідно з ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов'язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Таким чином, враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає за необхідне скасувати рішення Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області, ухвалене 10 січня 2019 року в частині розподілу судових витрат та ухвалити в цій частині нове судове рішення, яким стягнути з відповідачів на користь позивача понесені останнім судові витрати в рівних частках.

Керуючись ст.ст. 367-368, 371, 374, 376, 381-384, 389-390 ЦПК України, суд -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Ступник-агро» задовольнити частково.

Рішення Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області від 10 січня 2019 року в частині вирішення питання про розподіл судових витрат скасувати.

В цій частині ухвалити нове судове рішення, яким стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю "Ступник-агро" (, Вінницька область, Хмільницький район, с. Ступник, вул. Польова, 1) та ОСОБА_4 (ІНФОРМАЦІЯ_1, паспорт серії НОМЕР_4 виданий Бердичівським МРВ УМВС України в Житомирській області 22.10.1996 року, РНОКПП НОМЕР_1, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1) судові витрати в розмірі 1762 (одна тисяча сімсот шістдесят дві) грн. понесені товариством з обмеженою відповідальністю «Щедра нива» на користь останнього в рівних частках.

В решті рішення залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, та може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду шляхом подачі касаційної скарги протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 14 березня 2019 року.

Суддя-доповідач: /підпис/ В.П. Рибчинський

Судді: /підпис/ Л.О. Голота

/підпис/ Т.О. Денишенко

Згідно з оригіналом: В.П. Рибчинський