Провадження № 2/243/3955/2019
УХВАЛА

про забезпечення позову

04 грудня 2019 року м. Слов`янськ

Суддя Слов`янського міськрайонного суду Донецької області Дюміна Н.О., розглянувши заяву ОСОБА_1 , яка діє в інтересах неповнолітнього ОСОБА_2 про забезпечення позову, -

ВСТАНОВИВ:

27 листопада 2019 року ОСОБА_1 , яка діє в інтересах неповнолітнього ОСОБА_2 звернулася до Слов`янського міськрайонного суду Донецької області з позовом до ОСОБА_3 , треті особи: Слов`янський міський відділ Державної реєстрації актів громадянського стану Головного територіального управління юстиції Донецької області, Орган опіки та піклування Слов`янської міської ради про визнання права власності на частину житлового будинку з господарчими будівлями та спорудами у порядку спадкування за правом представлення.

Разом із позовною заявою ОСОБА_1 надала заяву про забезпечення позову в якій просила забезпечити позов шляхом накладення арешту на житловий будинок АДРЕСА_1 . Забезпечення позову необхідно в зв`язку з тим, що відповідач ОСОБА_3 на теперішній час бажає отримати свідоцтво про спадщину на все спірне домоволодіння та розпорядитися ним за своїм розсудом. Таким чином, неприйняття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 153 ЦПК України, заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду).

Суд, дослідивши подані матеріали, приходить до переконання, що заява про забезпечення позову не підлягає задоволенню.

Судом встановлено, що на даний час між сторонами виникли спірні відносини з приводу спадкування за правом представлення.

Відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 21.11.2019 року № 189696186, власником житлового будинку АДРЕСА_1 є ОСОБА_4 .

Відповідно до довідки КП «БТІ» від 22.11.2019 року № 3468-3/0.45/01, право власності на житловий будинок АДРЕСА_1 , станом на 30.01.2013 року зареєстровано за ОСОБА_4 на підставі договору купівлі продажу, посвідченого приватним нотаріусом Слов`янського міського нотаріального округу Мурадовою С.Г. 26.02.2004 року.

Згідно із ч. ч. 1,2 ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно із ч. ч. 1, 2 ст.150 ЦПК України, позов забезпечується, зокрема, накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб та забороною вчиняти певні дії. Суд може застосувати кілька видів забезпечення позову.

За приписами ст.ст. 55, 124 Конституції України, кожному гарантується судовий захист його прав, свобод та законних інтересів.

При вирішенні питання про застосування заходів забезпечення позову, суд враховує практику Європейського суду з прав людини. Так, згідно із п. 43 Рішення по справі "Шмалько проти України" право на суд одним з аспектів якого є право на доступ, тобто право подати позов з приводу цивільно-правових питань до суду. Однак це право було б ілюзорним, якби правова система держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося на шкоду одній зі сторін. Таким чином, невжиття заходів забезпечення позову, може призвести до утруднення виконання рішення суду, а відтак й до порушення права особи на доступ до правосуддя, в аспекті ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Таким чином, право на судовий захист є конституційною гарантією прав і свобод людини і громадянина, а обов`язкове виконання судових рішень - складовою права на справедливий судовий захист.

Відповідно до роз`яснень, викладених у пункті 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 р. № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Дослідивши подані матеріали, суд вважає такими, що не заслуговують на увагу доводи позивача стосовно того, що не вжиття таких заходів забезпечення позову як арешт майна та заборони вчиняти певні дії, може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду.

Оскільки позивач в своїй заяві про забезпечення позову не обґрунтував необхідність забезпечення свого позову та не надав жодних належних доказів того, що відповідач має намір відчужити спірний житловий будинок.

Викладене у заяві позивача про забезпечення позову шляхом накладення арешту на нерухоме майно є лише припущенням позивача щодо можливого розпорядження ОСОБА_3 спірним нерухомим майном.

Крім цього, відповідно до ч. 3 ст.117 ЦПК України, за подання заяви про забезпечення доказів сплачується судовий збір у розмірі, встановленому законом. Документ, що підтверджує сплату судового збору, додається до заяви.

Відповідно до ч. 4 ст. 4 ЗУ «Про судовий збір» визначено, що за заяву про забезпечення доказів, яка подана фізичною особою, сплачується судовий збір у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тобто 384,20 грн.

Проте, позивачем при поданні заяви не було сплачено судовий збір, клопотання про звільнення від сплати судового збору при зверненні до суду з заявою про забезпечення позову також не надано. В матеріалах справи міститься лише заява про звільнення від сплати судового збору по справі за позовом ОСОБА_1 , яка діє в інтересах неповнолітнього ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , треті особи: Слов`янський міський відділ Державної реєстрації актів громадянського стану Головного територіального управління юстиції Донецької області, Орган опіки та піклування Слов`янської міської ради про визнання права власності на частину житлового будинку з господарчими будівлями та спорудами у порядку спадкування за правом представлення.

Згідно ч. 9 ст. 153 ЦПК України суд, встановивши, що заяву про забезпечення позову подано без додержання вимог статті 151 цього Кодексу, повертає її заявнику, про що постановляє ухвалу.

На підставі вищевикладеного суд вважає, що заява про забезпечення позову не відповідає вимогам ст. 151 ЦПК України, а тому підлягає поверненню позивачу.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 149-153 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 , яка діє в інтересах неповнолітнього ОСОБА_2 про забезпечення позову - повернути заявнику.

Роз`яснити заявнику, що повернення заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.

На ухвалу може бути подано апеляційну скаргу до Донецького апеляційного суду через Слов`янський міськрайонний суд Донецької області протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя Слов`янського

міськрайонного суду

Донецької області Н.О.Дюміна