18.01.2019 227/2881/18
18 січня 2019 року м. Добропілля
Добропільський міськрайонний суд Донецької області у складі:
Головуючого судді Здоровиці О.В.,
за участю секретаря с/з ОСОБА_1,
розглянувши у відкритому судовому засіданні, заочно, у залі Добропільського міськрайонного суду цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Державний Ощадбанк банк України» до ОСОБА_2, про стягнення заборгованості за кредитом,-
В судове засідання представник позивача не зявився. Про час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином. 10.12.2018 року до канцелярії суду надійшла заява від представника позивача про розгляд справи у його відсутність, всі позовні вимоги підтримує у повному обсязі та наполягає на їх задоволенні, проти заочного рішення не заперечує.
Відповідач в судове засідання не зявився. Про час і місце розгляду справи відповідач ОСОБА_2 повідомлявся належним чином, про що в матеріалах справи мається відповідні відомості. Будь-яких клопотань від відповідача на адресу суду не надходило.
Відповідно до ч.4 ст.223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).
Враховуючи, що відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, але повторно не зявився в судове засідання без повідомлення причин та не подав будь-яких заперечень проти позову (відзиву), суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи.
Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню з наступних підстав.
Суд вважає, що між сторонами виникли правовідносини із зобовязального права.
Судом встановлено таке.
18.06.2014 року АТ «Ощадбанк» відповідно до договору про відкриття та обслуговування рахунку, випуск та надання платіжної картки № 2027368 від 18.06.2014 року надав ОСОБА_2 кредит у розмірі 9433,00 грн. зі сплатою 24% річних та зі ставкою за несанкціонованим овердрафтом 35% річних за користування кредитом (а.с.4-5).
Відповідно до п.1.1.2 договору, банк надав клієнту платіжну картку типу Mastercard Debit Standart та ПІН конверт до неї.
Відповідно до п.1.3 договору, клієнт зобовязується здійснювати оплату послуг банку за проведення операцій за розрахунком у розмірі, встановленому тарифами.
Відповідно до п.1.10 договору, банк має право вимагати від клієнта відшкодування всіх витрат, в томи числі процентів, пені та сплата заборгованості відповідно до умов договору та правил.
Відповідно до п.1.1.4 додаткового договору №1 до договору № 2027368 про відкриття та обслуговування рахунків, випуск та надання платіжної картки, банк встановлює клієнту кредит в розмірі 9433,00 грн. Строк дії картки встановлюється на відповідний період дії платіжної картки. При випуску платіжної картки на новий термін кредит продовжується на строк дії платіжної картки. Процентна ставка за кредитом є фіксованою і складає 24 % річних і сплачується щомісячно. Процентна ставка за несанкціонованим овердрафтом складає 35% річних.
Користування коштами на картці відповідачем підтверджується виписками з особового рахунку, які маються в матеріалах справи (а.с.9-13).
Відповідач порушив умови кредитного договору і станом на 11.04.2018 року має заборгованість за кредитним договором, яка складається з:
9428,46 грн заборгованість за основним боргом;
2909,90 грн. заборгованість за нарахованими відсотками (за період 26.05.2015 року по 26.09.2016 року включно);
904,20 грн. інфляційне збільшення заборгованості за період з червня 2015 року по квітень 2018 року за несплаченими процентами, нарахованими за період з 25.03.2015 року по 23.08.2016 року;
192,96 грн. три проценти річних за період з 26.05.2015 року по 11.04.2018 року від суми заборгованості несплачених процентів, нарахованих за період з 25.03.2015 року по 23.08.2016 року.
Вищевказані обставини та розрахунок вказаних сум підтверджуються виписками з особового рахунку та звітом щодо розрахунку сум інфляційних витрат, розрахунком заборгованості та 3% річних від прострочених сум заборгованості за кредитом з 22.08.2014 року по 11.04.2018 року (а.с.8-14).
За кредитним договором (ст.1054 ЦК України) банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Відповідно до ст.1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Оскільки відповідач ОСОБА_2 не виконав свої зобов'язання по кредитному договору, позивач просив застосувати частину 2 статті 625 ЦК України та стягнути з відповідача інфляційне збільшення заборгованості та 3% річних від суми заборгованості .
Відповідно до положень статей 1054 та 1058 ЦК України, зобов'язання банку з повернення вкладу за договором банківського вкладу можуть бути лише грошові кошти, а тому при вирішенні спорів, пов'язаних з неналежним виконанням зобов'язань, що випливають із зазначених договорів, підлягає застосуванню частина 2 статті 625 ЦК України.
Відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Відповідно до ст.81 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Докази не можуть ґрунтуватися на припущеннях.
Відповідно до ст.526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Згідно ст.530 ЦК України, якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Станом на момент розгляду даної справи докази виконання відповідачем зобовязань з повернення грошей на картковий рахунок та сплати процентів за використання рахунком в матеріалах справи відсутні.
Таким чином, суд дійшов висновку про порушення відповідачем встановленого у кредитному договорі строку повернення грошових коштів.
Згідно ст.610 ЦК України, порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання).
На підставі ст.625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання; боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлені договором або законом.
Відповідно до п. 18 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» №5 від 30.03.2012 року, за змістом ст.552, ч.2 ст.625 ЦК інфляційне нарахування на суму боргу за порушення боржником грошового зобов'язання, вираженого в національній валюті, та три проценти річних від простроченої суми полягає у відшкодуванні матеріальних витрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за неправомірне користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, тому суд має виходити з того, що ці кошти нараховуються незалежно від сплати ним неустойки (пені) за невиконання або неналежне виконання зобов'язання.
Вказана правова позиція була викладена у постановах Верховного Суду України у справах № 6-49 цс12, 6-100 цс14, № 6-113цс14 від 01.10.2014 року.
Позивач просить стягнути з відповідача інфляційне збільшення заборгованості та 3% річних від суми заборгованості нарахованих процентів в розмірі, вказаному в позовних вимогах.
На підтвердження вказаних в позові сум позивачем були надані відповідні розрахунки (а.с.14).
Відповідачем не були надані докази на спростування цих розрахунків.
Суд погоджується із розрахунками, наданими позивачем, оскільки вони не суперечать частині 2 статті 625 ЦК України.
9428,46 грн заборгованість за основним боргом;
2909,90 грн. заборгованість за нарахованими відсотками (за період 26.05.2015 року по 26.09.2016 року включно);
904,20 грн. інфляційне збільшення заборгованості за період з червня 2015 року по квітень 2018 року за несплаченими процентами, нарахованими за період з 25.03.2015 року по 23.08.2016 року;
192,96 грн. три проценти річних за період з 26.05.2015 року по 11.04.2018 року від суми заборгованості несплачених процентів, нарахованих за період з 25.03.2015 року по 23.08.2016 року.
Вирішуючи питання про розподіл судових витрат суд, керуючись ст.141 ЦПК України, вважає, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в сумі 1762,00 гривень.
Керуючись ст.ст. 526, 530, 1048, 1049, 1054 ЦК України, ст. ст.258-259,265,266 280-282, 289, 352, 354 ЦПК України суд -
Позовну заяву Публічного акціонерного товариства «Державний Ощадбанк банк України» до ОСОБА_2, про стягнення заборгованості за кредитом задовольнити.
9428,46 заборгованість за основним боргом;
2909,90 грн. заборгованість за нарахованими відсотками;
904,20 грн. інфляційне збільшення заборгованості;
192,96 грн. три проценти річних від суми заборгованості.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яка може бути подана протягом тридцяти днів з дня проголошення до Добропільського міськрайонного суду Донецької області.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом 20 днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Заочне рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку позивачем, а також особами, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обовязки, повністю або частково до Донецького апеляційного суду через Добропільський міськрайонний суд Донецької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Заочне рішення суду набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Відповідач ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, НОМЕР_1 виданий Добропільським МВ ГУМВС України у Донецькій області 23.09.2008 року, РНОКПП НОМЕР_2, зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2.
Надруковано в нарадчій кімнаті у одному примірнику.
Суддя О.В. Здоровиця