У х в а л а

10 липня 2019 року

м. Київ

справа № 663/3036/18

провадження № 61-11963 ск 19

Верховний Суд у складі судді Другої судової палати Касаційного цивільного суду Ігнатенка В. М.,

розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Херсонського апеляційного суду від 06 травня 2019 року в справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи: Дніпровський відділ державної виконавчої служби Дніпродзержинського міського управління юстиції Дніпропетровської області, Скадовський районний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Херсонській області, про визнання правочину удаваним та визнання права власності на автомобіль,

В с т а н о в и в:

18 червня 2019 року ОСОБА_1 надіслав засобами поштового зв`язку до Верховного Суду касаційну скаргу на ухвалу Херсонського апеляційного суду від 06 травня 2019 року.

У касаційній скарзі ОСОБА_1 просить суд касаційної інстанції оскаржуване судове рішення скасувати та направити справу до Херсонського апеляційного суду для розгляду по суті.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу справ між суддями для розгляду справи визначено суддю-доповідача Ігнатенка В. М.

У відповідності до частини 1 статті 390 ЦПК України касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення (частина 2 статті 390 ЦПК України).

Відповідно до частини 3 статті 390 ЦПК України строк на касаційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині третій статті 394 цього Кодексу.

Згідно з частиною 1 статті 127 ЦПК України, суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними.

Указану касаційну скаргу подано з пропуском строку, передбаченого вимогами частини першої статті 390 ЦПК України.

У касаційній скарзі міститься клопотання про поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження зазначеного вище судового рішення, в обґрунтування якого скаржник посилається на те, що повний текст ухвали апеляційного суду отримано поштою лише 16 травня 2019 року, на підтвердження чого надає копію конверта, в якому йому надіслано оскаржуване судове рішення, а тому відповідно вважає, що вкзаані обставини надають право на поновлення строку на касаційне оскарження.

Однак, із копії наданого конверта не вбачається можливим встановити дату отримання відповідного оскаржуваного судового рішення. Натомість, жодних інших належних доказів на підтвердження дати отримання відповідного судового рішення до матеріалів касаційної скарги не додано.

Таким чином, ОСОБА_1 необхідно надати до суду належні докази, які містять відомості щодо дати отримання оскаржуваного судового рішення.

У порушення вимог частини другої статті 392 ЦПК України, у касаційній скарзі не зазначено реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серія паспорта для фізичних осіб - громадян України ОСОБА_1 , а також не зазначено адресу електронної пошти ОСОБА_1 та не вказано про її відсутність.

Відповідно до пункту 1 частини четвертої статті 392 ЦПК України, до касаційної скарги додаються її копії відповідно до кількості учасників справи.

Ураховуючи наведене, ОСОБА_1 необхідно надати до суду належним чином оформлену касаційну скаргу, із зазначенням у ній, крім іншого, реєстраційного номера облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серія паспорта для фізичних осіб - громадян України ОСОБА_1 , адресу електронної пошти ОСОБА_1 або інформації про її відсутність.

У порушення вимог пункту 3 частини четвертої статті 392 ЦПК України до касаційної скарги не додано документ, що підтверджує сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі.

Натомість, у касаційній скарзі міститься клопотання ОСОБА_1 про звільнення його від сплати судового збору у зв`язку із тим, що він є пенсіонером, розмір отриманої пенсії за 2018 рік становить 20 824,83 грн, що свідчить про його тяжке матеріальне становище та є підставою для звільнення його від сплати судового збору.

Відповідно до частини другої статті 8 Закону України «Про судовий збір» суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати, якщо розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача-фізичної особи за попередній календарний період.

Згідно з частиною 3 статті 136 ЦПК України суд, враховуючи майновий стан сторони, у порядку передбаченому законом, може своєю ухвалою зменшити розмір належних до сплати судових витрат, пов`язаних з розглядом справи, або звільнити від їх сплати.

Відповідно до Закону України «Про судовий збір» (в редакції, чинній станом на дату подання касаційної скарги) ставка судового збору за подання фізичною особою касаційної скарги на ухвалу суду становить 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб станом на 01 січня 2019 року становить 1 921,00грн.

Тобто, за подання даної касаційної скарги оплачується судовий збір в сумі 384,20 грн (крім випадків звільнення особи від сплати судового збору).

Разом із цим, як вбачається із поданої ОСОБА_1 довідки з Кременчуцького об`єднаного управління пенсійного фонду України Полтавської області, розмір отриманої ним пенсії за 2018 рік становить 20 824,83 грн, що свідчить про те, що розмір судового збору не перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача-фізичної особи за попередній календарний період.

Таким чином, відсутні правові та фактичні підстави для звільнення ОСОБА_1 від сплати судового збору за подання касаційної скарги, а тому слід відмовити в задоволенні клопотання ОСОБА_1 про звільнення від сплати судового збору.

Таким чином, ОСОБА_1 необхідно надати до суду документи, що підтверджують сплату судового збору за подання касаційної скарги на ухвалу Херсонського апеляційного суду від 06 травня 2019 року в розмірі 384,20 грн.

Судовий збір за подання касаційної скарги до Верховного Суду має бути перераховано або внесено до УК у Печерському районі м. Києва, , банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), МФО: 899998, рахунок отримувача: 6007, ККДБ: 22030102.

Порядок сплати судового збору визначено статтею 6 Закону України «Про судовий збір». На підтвердження сплати судового збору необхідно суду надати оригінал документа, що підтверджує його сплату.

Відповідно до вимог частини другої статті 393 ЦПК України у разі, якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 392 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу, про що суддею постановляється відповідна ухвала. За змістом частини першої статті 185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог цього Кодексу щодо форми і змісту, постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Отже, касаційну скаргу ОСОБА_1 необхідно залишити без руху з наданням йому можливості усунути вищевказані недоліки.

На підставі наведеного, керуючись статтями 185, 392, 393 ЦПК України,

У х в а л и в:

Відмовити ОСОБА_1 в задоволенні клопотання про звільнення від сплати судового збору.

Залишити без руху касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Херсонського апеляційного суду від 06 травня 2019 року, та надати для усунення зазначених вище недоліків строк до 10 серпня 2019 року, але який не може перевищувати десяти днів з дня вручення цієї ухвали.

Якщо наведені підстави для поновлення строку касаційного оскарження будуть визнані неповажними, у відкритті касаційного провадження буде відмовлено.

У разі невиконання у встановлений строк інших вимог цієї ухвали касаційна скарга вважатиметься неподаною та буде повернута.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання і оскарженню не підлягає.

Суддя В. М. Ігнатенко