ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 листопада 2019 року

м. Харків

Справа № 635/3050/17

Провадження № 22-ц/818/3028/19

Категорія: інші

Харківський апеляційний суд у складі:

головуючого - Кіся П.В.,

суддів: - Хорошевського О.М., Яцини В.Б.,

за участю секретаря - Пузікової Ю.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові апеляційну скаргу ОСОБА_1 - голови Харківської обласної громадської організації «Наука, освіта та правозахист» в інтересах ОСОБА_2

на рішення Харківського районного суду Харківської області від 22 березня 2019 року у складі судді Бобко Т.В.

у цивільній справі №635/3050/17 за позовом голови Харківської обласної громадської організації «Наука, освіта та правозахист» ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 до Комунального підприємства теплових мереж Харківського району Харківської районної державної адміністрації, третя особа: директор Комунального підприємства теплових мереж Харківського району Харківської районної державної адміністрації Масалітін В`ячеслав Валентинович про визнання дій та бездіяльності неправомірними та зобов`язання вчинення певних дій,-

встановив:

02.06.2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом в інтересах ОСОБА_2 , в якому просив: визнати неправомірними дії та бездіяльність відповідача щодо непроведення особистого прийому; визнати, що відповідачем порушено передбачений ст.40 Конституції України та ст. 22 ЗУ «Про звернення громадян» обов`язок проведення особистого прийому; порушено право ОСОБА_2 на особистий прийом її керівником; просив зобов`язати відповідача прийняти ОСОБА_2 на особистому прийомі.

Позов мотивовано тим, що 01.06.2017 року після 15.00 год. ОСОБА_2 звернулася до Комунального підприємства теплових мереж Харківського району Харківської районної державної адміністрації за адресою м.Харків, вул. Балашовська, 25, з метою потрапити згідно графіку на особистий прийом до директора Масалітіна В.В. , але останній був відсутній на своєму робочому місці та особистий прийом не проводив, чим були порушені права позивача та вимоги ст. 40 Конституції України та положення ст. 22 Закону України « Про звернення громадян».

Рішенням Харківського районного суду Харківської області від 22 березня 2019 року позов задоволено частково. Суд вирішив зобов`язати Комунальне підприємство теплових мереж Харківського району Харківської районної державної адміністрації провести особистий прийом ОСОБА_2 у порядку, встановленому ст. 22 Закону України «Про звернення громадян». В задоволені позовних вимог про визнання неправомірними дій та бездіяльності відповідача та визнання порушень відповідачем вимог ст. 40 Конституції України та ст. 22 Закону України «Про звернення громадян», обов`язку проведення особистого прийому та прав ОСОБА_2 - суд відмовив. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

В апеляційній скарзі, ОСОБА_1 ,, як голова Харківської обласної громадської організації «Наука, освіта та правозахист» в інтересах ОСОБА_2 , просить скасувати рішення Харківського районного суду Харківської області від 22.03.2019 р. в частині відмови в задоволені позову про визнання порушень відповідачем обов`язку проведення особистого прийому та права ОСОБА_2 на особистий прийом, прийняти в цій частині нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги. В іншій частині рішення залишити без змін.

Апеляційна скарга мотивована тим, що рішення суду першої інстанції ухвалено з порушенням норм матеріального та процесуального права. Вказує, що судом не зазначено закон, яким регулюється діяльність відповідача; що в рішення суд не зазначено ту обставину, що відповідач діє на підставі Статуту, затвердженого рішенням сесії Харківської районної ради, а тільки є посилання на цей Статут; що суд не залучив до участі у справі в якості 3-х осіб засновників відповідача, а саме Харківську районну раду та Харківську районну державну адміністрацію. Також апелянт зазначає, що судом необґрунтовано зроблено висновок, що відповідальність за непроведення особистого прийому несе саме керівник , а не підприємство.

У відзиві на апеляційну скаргу директор КП «Теплових мереж» Масалітін В.В. просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, як надуману та безпідставну.

Відзив мотивовано тим, що матеріали справи не містять належних та допустимих доказів підтверджуючих що рішення суду першої інстанції ухвалене з порушенням матеріального та процесуального права та про те що не були враховані всі обставини і досліджені докази що мають значення для справи.

Твердження апелянта щодо того що суд першої інстанції не зазначив в судовому рішення закон на підставі якого регулюється діяльність відповідача взагалі не було предметом позову.

Взагалі доводи апеляційної скарги зводяться до власних припущень та тлумачення фактів на власний розсуд.

В судове засідання сторони не з`явилися, повідомлялися про дату,час та місце розгляду справи своєчасно та належними чином.

ОСОБА_2 та ОСОБА_1 про причини неявки суд апеляційної інстанції не сповістили.

Представник відповідача подала клопотання з проханням розглядати справу за її відсутності, зазначила, що просить судове рішення скасувати та залишити позов без розгляду.

Зважуючи на положення ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст. ст. 11, 44, 371, 372 ЦПК України апеляційний суд розглядає справу за відсутністю осіб, які не з`явилися у судове засідання, оскільки їх неявка в судове засідання не перешкоджає розгляду справи судом апеляційної інстанції.

Згідно частин 1, 4 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи учасників справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково, рішення суду підлягає скасуванню у повному обсязі із залишенням позовної заяви без розгляду за таких підстав.

Згідно з частинами першою, другою та п`ятою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону оскаржуване судове рішення не відповідає.

За загальним правилом провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи. (ч.3 ст.2 ЦПК України в редакції, яка діяла на час розгляду справи судом першої інстанції, ч.3 ст.3 чинного ЦПК України в редакції ЗУ №2147-VIII від 03.10.2017р.).

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позову, суд першої інстанції припустився суттєвої помилки при застосуванні норм процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Згідно матеріалів справи, на підтвердження повноважень щодо представництва інтересів ОСОБА_2 голова Харківської обласної громадської організації «Наука, освіта та правозахист» ОСОБА_1 надав суду «довіреності» від 02.10.2014 року, виготовленої шляхом рукописного заповнення окремих граф машинописним ляхом виготовленого бланку довіреності Харківської обласної громадської організації «Наука, освіта та правозахист», де зазначено, що довіреність видана від імені ОСОБА_2 на ім`я ОСОБА_1 .

Однак зазначений документ не може визнаватися доказом наявності повноважень ОСОБА_1 на представництво інтересів ОСОБА_2 у розумінні ст.ст.42, 45,46 ЦПК України (в редакції цього кодексу, яка діяла на час звернення з позовом до суду першої інстанції) та ст.ст.60,62 чинного ЦПК України.

Так, громадяни України мають право на свободу об`єднання у політичні партії та громадські організації для здійснення і захисту своїх прав і свобод та задоволення політичних, економічних, соціальних, культурних та інших інтересів, за винятком обмежень, встановлених законом в інтересах національної безпеки та громадського порядку, охорони здоров`я населення або захисту прав і свобод інших людей (частина перша статті 36 Конституції України).

Громадське об`єднання - це добровільне об`єднання фізичних осіб та/або юридичних осіб приватного права для здійснення та захисту прав і свобод, задоволення суспільних, зокрема економічних, соціальних, культурних, екологічних, та інших інтересів (частина перша статті 1 Закону України «Про громадські об`єднання»).

Громадське об`єднання за організаційно-правовою формою утворюється як громадська організація або громадська спілка. Громадська організація - це громадське об`єднання, засновниками та членами (учасниками) якого є фізичні особи (частини друга та третя статті 1 вказаного Закону).

Кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб (частина друга статті 55 Конституції України). Реалізація цього права забезпечується у відповідному виді судочинства і в порядку, визначеному процесуальним законом.

Права громадської організації на звернення до суду в інтересах своїх членів чи інших осіб Закон «Про громадські об`єднання» не деталізує. Відтак, такі права реалізуються відповідно до положень інших законів.

Сторона, третя особа, особа, яка відповідно до закону захищає права, свободи чи інтереси інших осіб, а також заявники та інші заінтересовані особи в справах окремого провадження (крім справ про усиновлення) можуть брати участь у цивільній справі особисто або через представника. (частина перша статті 38 ЦПК України в редакції, що діяла на час звернення до суду).

У цій справі ОСОБА_1 звертається з позовом в інтересах ОСОБА_2 , вважаючи, що він, як голова Харківської обласної громадської організації «Наука, освіта та правозахист» має право діяти в інтересах ОСОБА_2., позивача.

Згідно з частинами першою статті 40 ЦПК України, в редакції, що діяла на час звернення до суду)можливість бути представником у суді мають адвокат або інша особа, яка досягла вісімнадцяти років, має цивільну процесуальну дієздатність і належно посвідчені повноваження на здійснення представництва в суді, за винятком осіб, визначених у статті 41 цього Кодексу.

Отже, з метою забезпечення інтересів правосуддя, виконання завдання цивільного судочинства ЦПК України не передбачає права громадської організації бути представником у суді, оскільки таке право належить лише адвокатові, або іншій особі, яка досягла вісімнадцяти років, має цивільну процесуальну дієздатність і належно посвідчені повноваження на здійснення представництва в суді. Ці вимоги законодавства щодо представництва у цивільному процесі є чіткими та передбачуваними для позивача і Харківської обласної громадської організації «Наука, освіта та правозахист».

Позовна заява повертається, якщо заяву від імені позивача подано особою, яка не має повноважень на ведення справи(пункт 3 частини третьої статті 121 ЦПК України, в редакції, що діяла на час звернення до суду). Такий процесуальний наслідок суд застосовує до відкриття провадження у справі.

Суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо його подала особа, яка не має цивільної процесуальної дієздатності; якщо від імені заінтересованої особи його подала особа, яка не має повноважень на ведення справи (пункти 1 і 2 частини першої статті 257 ЦПК України, в редакції, що діяла на час розгляду справи). Аналогічні положення містяться в пунктах 1 та 2 частини 1 статті 207 ЦПК України в чинній редакції. Такий процесуальний наслідок суд застосовує, якщо про вказані обставини стало відомо після відкриття провадження у справі.

Представництвом є правовідношення, в якому одна сторона (представник) зобов`язана або має право вчинити правочин від імені другої сторони, яку вона представляє (частина перша статті 237 Цивільного кодексу України).

Представництво, яке ґрунтується на договорі, може здійснюватися за довіреністю. Довіреністю є письмовий документ, що видається однією особою іншій особі для представництва перед третіми особами. Довіреність на вчинення правочину представником може бути надана особою, яку представляють (довірителем), безпосередньо третій особі (частити перша і третя статті 244 Цивільного кодексу України).

Повноваження представників сторін та інших учасників справи мають бути підтверджені, зокрема, довіреністю фізичної або юридичної особи (пункт перший та другий частини першої статті 42 ЦПК України, в редакції, що діяла на час звернення до суду).

Відповідно до частини другої статті 42 ЦПК України ( в редакції, що діяла на час звернення до суду)довіреність фізичної особи повинна бути посвідчена нотаріально або посадовою особою організації, в якій довіритель працює, навчається, перебуває на службі, стаціонарному лікуванні чи за рішенням суду, або за місцем його проживання.

Довіреність від імені юридичної особи видається за підписом посадової особи, уповноваженої на це законом, статутом або положенням. (частина третя статті 42 ЦПК України, в редакції, що діяла на час звернення до суду).

Наявна у матеріалах справи копія наданого до позовної заяви документа з назвою «довіреність» від 02.10.2014 року не є довіреності, яка б відповідала наведеним вище вимогам Закону.

Отже, суд першої інстанції належно не дослідив питання можливості ОСОБА_1 - голови Харківської обласної громадської організації «Наука, освіта та правозахист» представляти інтереси позивача.

Отже, суд першої інстанції, не залишивши скаргу без розгляду за наявності для цього підстав, допустив порушення приписів процесуального закону.

За таких обставин рішення суду першої інстанції відповідно до п.4 ч.1 ст.374 та ч. 1 ст.377 ЦПК України підлягає скасуванню з постановленням нового судового рішення про залишення позову без розгляду.

Така ж правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 13.03.2019 року у справі №199/1478/17.

Судове рішення апеляційної інстанції, яким позов залишено без розгляду, не позбавляє права позивача або її представника звернутися до суду за захистом порушеного права у порядку та підставах, встановлених ЦПК України..

Керуючись ст. ст. 367, 368, п.4 ч.1 ст. 374, ст. ст.ст. 377, 381, 382-384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - голови Харківської обласної громадської організації « Наука, освіта та правозахист», задовольнити частково.

Рішення Харківського районного суду Харківської області від 22 березня 2019 року скасувати.

Позовну заяву голови Харківської обласної громадської організації «Наука, освіта та правозахист» ОСОБА_1, поданої в інтересах ОСОБА_2 до Комунального підприємства теплових мереж Харківського району Харківської районної державної адміністрації, третя особа: директор Комунального підприємства теплових мереж Харківського району Харківської районної державної адміністрації Масалітін В`ячеслав Валентинович, про визнання дій та бездіяльності неправомірними та зобов`язання вчинення певних дій - залишити без розгляду.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 22 листопада 2019 року.

Головуючий: П.В. Кісь

Судді : О.М.Хорошевський

В.Б.Яцина