Справа №303/369/19
2/303/608/19
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 січня 2019 року м. Мукачево

Суддя Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області Куцкір Ю.Ю., розглянувши заяву представника позивача ОСОБА_1 ОСОБА_2 про забезпечення позову, -

ВСТАНОВИВ:

Представник позивача ОСОБА_1 ОСОБА_2 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_3 про повернення боргу та відшкодування завданих збитків.

Одночасно з поданням позовної заяви представник позивача подав заяву про забезпечення позову в якій просить суд накласти заборону на відчуження у будь-якій спосіб відповідачу будинку №189 в с.Лалове Мукачівського району Закарпатської області та земельних ділянок за цією ж адресою, а також виїзд за кордон України. Заява мотивована тим, що представником позивача подана позовна заява до ОСОБА_3 про повернення боргу та відшкодування завданих збитків. Однак, останній добровільно відмовляється сплатити суму боргу і всілякими способами уникає зустрічей з позивачем. Тому, на думку представника позивача, невжиття вищезазначених заходів щодо забезпечення позовних вимог може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду у разі його задоволення.

Заява про забезпечення позову розглядається судом відповідно до вимог ч.1 ст.153 ЦПК України, тобто без повідомлення учасників справи.

Розглянувши заяву про забезпечення позову, суд приходить до наступного висновку.

Згідно ч.1, 2 ст.150 ЦПК України позов забезпечується: 1) накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; 2) забороною вчиняти певні дії; 3) встановлення обовязку вчинити певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобовязання; 5) зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту; 6) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку; 7) передачею речі, яка є предметом спору, на зберігання іншим особам, які не мають інтересу в результаті вирішення спору; 8) зупиненням митного оформлення товарів чи предметів; 9) арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; 10) іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечується заходами, зазначеними у пунктах 1-9 цієї частини. Заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Статтею 151 ЦПК України передбачені вимоги до заяви про забезпечення позову, зокрема в п. 3, 4, 7 ч. 1, в якій повинно бути зазначено предмет позову та обґрунтування необхідності забезпечення позову, захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності та інші відомості, потрібні для забезпечення позову. Також, відповідно до п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Таким чином, аналізуючи заявлену заяву з доданими до неї документами суддя приходить до висновку, що заява не містить обґрунтування необхідності вжиття заходів забезпечення позову, не наведено жодних відомостей, що існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, а базується тільки на припущенні представника позивача. Крім цього, заявлений вид забезпечення позову, зокрема накладення заборони на будинок та земельні ділянки, не відповідає розміру заявленим позовним вимогам. Також, суддя звертає увагу представника позивача на той факт, що інший вид забезпечення позову, який ним зазначено заборонити відповідачу виїзд за кордон, на стадії судового розгляду ЦПК України не передбачений, а передбачений він, як захід виконання судового рішення (ст.441 ЦПК України). Окрім цього, представник позивача до заяви про забезпечення позову не додав докази того, що вищезазначене нерухоме майно належить на праві приватної власності відповідачу, а також документ, що підтверджує сплату судового збору.

Беручи до уваги вищезазначене, суддя не вбачає підстав для задоволення заяви про забезпечення позову у зв'язку з її необґрунтованістю та недоцільністю.

Керуючись ст.ст. 151-153, 210 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви представника позивача ОСОБА_1 ОСОБА_2 про забезпечення позову, зокрема про накладення заборони на відчуження у будь-якій спосіб відповідачу ОСОБА_3 будинку №189 в с.Лалове Мукачівського району Закарпатської області та земельних ділянок за цією ж адресою, а також виїзд за кордон України відмовити.

На ухвалу суду може бути подана апеляційна скарга до Закарпатського апеляційного суду протягом пятнадцяти днів з дня її проголошення.

Суддя Ю.Ю. Куцкір