ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 березня 2019 року м. Чернівці

справа № 720/459/18

Чернівецький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Лисак І.Н.,

суддів: Владичана А.І., Перепелюк І.Б.,

секретар: Ковальчук Н.О.,

позивач (відповідач за зустрічним позовом): ОСОБА_1,

відповідач (позивач за зустрічним позовом): ОСОБА_2,

при розгляді справи за апеляційною скаргою ОСОБА_3 від імені ОСОБА_2 на рішення Новоселицького районного суду Чернівецької області від 19 грудня 2018 року, ухваленого під головуванням судді Вівчара Г.А., дата виготовлення повного тексту рішення невідома, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 у березні 2018 року звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів у розмірі 1 500 грн.

В обґрунтування позову вказував, що з 10.07.2003 року перебував з відповідачкою у зареєстрованому шлюбі, який розірвано 06.11.2009 року у відділі реєстрації актів цивільного стану Новоселицького РУЮ за актовим записом №185.

Від шлюбу у сторін є син ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Рішенням Новоселицького районного суду Чернівецької області від 26.10.2015 року з ОСОБА_1 починаючи з 30.09.2014 року стягуються аліменти на утримання ОСОБА_4 у розмірі 680 грн.

У заявку з тим, що ОСОБА_2 виїхала за кордон, а з другої половини січня 2018 року син проживає з ним та перебуває на його утриманні, керуючись ст.182, 184 СК України просив позов задовольнити.

В свою чергу ОСОБА_2 звернулася до суду із зустрічним позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості та пені по несплаті аліментів. Вказувала, що з ОСОБА_1 на її користь починаючи з 30.09.2014 року стягуються аліменти на утримання їх сина ОСОБА_4 згідно рішення Новоселицького районного суду Чернівецької області від 26.10.2015 року.

Провадження №22-ц/822/239/19 Категорія 50

Однак, починаючи з вересня 2014 року по грудень 2017 року включно ОСОБА_1 не сплатив жодної копійки по аліментам, загальна сума заборгованості за вказаний період складає 26 543 грн.

Посилаючись на норми ст.ст.194, 196 СК України та під час розгляду уточнюючи і збільшуючи позовні вимоги просила стягнути з ОСОБА_1 на її користь заборгованість по аліментах у розмірі 24 543 грн., пеню по аліментах за період з вересня 2014 року по грудень 2017 року у розмірі 218 356,35 грн. та витрати на правову допомогу.

Рішенням Новоселицького районного суду Чернівецької області від 19 грудня 2018 року позов ОСОБА_1 задоволено частково.

Стягнуто аліменти з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання неповнолітнього ОСОБА_4 у твердій грошовій сумі у розмірі 1200 грн. на місяць починаючи з 27 березня 2018 року, але не менш як 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до повноліття.

Допущено негайне виконання рішення суду про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Розмір аліментів, визначений судом у твердій грошевій сумі, підлягає індексації відповідно до закону.

Вирішено питання відносно розподілу судових витрат.

Зустрічний позов ОСОБА_2 задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 заборгованість по аліментам в сумі 24 542 грн.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 неустойку (пеню) по аліментам в межах 100 відсотків заборгованості по аліментам в розмірі 24 542 грн.

Вирішено питання відносно розподілу судових витрат.

Не погоджуючись із вказаним рішенням суду ОСОБА_3 від імені ОСОБА_2 оскаржила його в частині визначення судом розміру пені по несплаті аліментів, просить рішення в цій частині скасувати та ухвалити нове про стягнення з ОСОБА_1 пені в розмірі 218 356,35 грн.

Зазначає, що розрахунок пені по несплаті аліментів зроблений на підставі постанови Великої палати Верховного Суду від 25.04.2018 р. №572/1762/15-ц і вона не погоджується із думкою суду першої інстанції про те, що правовідносини щодо стягнення пені по заборгованості виникли після набрання чинності змін до ст.196 СК України. Оскільки правовідносини виникають тоді, коли виникає право на стягнення пені. В даному випадку право щодо стягнення пені виникло з дня виникнення заборгованості по аліментах (жовтня 2014 року), які на протязі 4 років не сплачувались. Вважає, що ст.196 СК України в новій редакції не має зворотної дії в часі.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги та перевіривши матеріали справи в межах їх обґрунтувань та заявлених в суді першої інстанції вимог вважає, що апеляційна скарга законність рішення суду не спростовує.

Під час розгляду справи в апеляційному порядку суд апеляційної інстанції керуючись ст.367 ЦПК України переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

На підставі ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов'язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Суд, зберігаючи об'єктивність і неупередженість: 1) керує ходом судового процесу; 2) сприяє врегулюванню спору шляхом досягнення угоди між сторонами; 3) роз'яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов'язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій; 4) сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом; 5) запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов'язків.

В силу ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов'язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Згідно ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Вимоги до рішення на час його ухвалення встановлюються нормами ст.263 ЦПК України, і воно в повній мірі їм відповідає.

Судом вірно з'ясовані фактичні обставини справи та дана їм належна оцінка, а його висновки підтверджуються матеріалами справи і ґрунтуються на нормах діючого законодавства.

Встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є батьками ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.4).

Згідно рішення Новоселицького районного суду Чернівецької області від 26.10.2015 року з ОСОБА_1 стягнуто на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання малолітньої дитини ОСОБА_4 в розмірі 680 грн. щомісячно, починаючи з 30.09.2014 року до настання його повноліття (а.с.48).

Станом на грудень 2017 року заборгованість по аліментам склала 24 542,66 грн., що підтверджується довідкою-розрахунком про розмір нарахованих та сплачених аліментів наданої Новоселицьким РВДВС ГТУЮ у Чернівецькій області, а тому окрім заборгованості ОСОБА_2 просила стягнути з ОСОБА_1 пеню від суми заборгованості у розмірі 218 356,35 грн. на підставі ст.196 СК України.

Законом України від 17 травня 2017 року №2037-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів», який набрав чинності 08 липня 2017 року, внесено зміни до ст.196 СК України.

Так, ч.1 ст.196 СК України викладено в такій редакції: «У разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості».

За змістом ст.549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Виходячи з аналізу норм глави 49 ЦК України та ст.196 СК України неустойка (пеня) є способом забезпечення виконання зобов'язання, що має на меті сприяти належному виконанню зобов'язання.

Колегія також наголошує, що ч.1 ст.58 Конституції України передбачено, що закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи.

У рішенні Конституційного Суду України від 9 лютого 1999 року N1-п/99 (справа про зворотну дію в часі законів та інших нормативно-правових актів) зазначено, що дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце.

Так як правовідносини між сторонами з приводу стягнення з ОСОБА_1 пені за період з вересня 2014 по грудень 2017 роки виникли після того, як внесено зміни до ст.196 СК України (звернення до суду з позовом 04.05.2018 року), то судом першої інстанції вірно зазначено, що посилання представника позивача за зустрічним позовом на правовий висновок Великої Палати Верховного Суд у справі від 25 квітня 2018 року за №572/1762/15-ц, провадження №14-37цс18 є помилковим, оскільки правовідносини зазначені у зазначеному рішенні виникли і припинилися до прийняття змін до ст.196 СК України Законом від №2037-VІІІ від 17.05.2017 року, і відрізняються від обставин справи, яка розглядається, оскільки правовідносини між даними сторонами виникли до прийняття змін та продовжують існування після.

На підставі наведеного та встановлених обставин суд першої інстанції правильно виходив із доведеності факту неналежного виконання відповідачем обов'язку зі сплати аліментів на користь позивачки, що є підставою для стягнення з нього пені, оскільки загальний розмір нарахованої пені перевищує її межі визначені ч.1 ст.196 СК України, то судом вірно визначено до стягнення з відповідача за зустрічним позовом у розмірі 24 542 грн., що не перевищує 100% заборгованості боржника.

Звернення уваги суду в апеляційній скарзі на те, що ОСОБА_2 не надано жодного належного доказу її неспроможності сплачувати аліменти та доказу про те, що вона добровільно сплачує аліменти, не відповідає дійсним обставинам справи, однак суд апеляційної інстанції відхиляє зазначені доводи, оскільки позивачем за зустрічним позовом рішення з цих підстав не оскаржується.

Згідно до п.1 ч.1 ст.374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Статтею 375 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст.367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 від імені ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Новоселицького районного суду Чернівецької області від 19 грудня 2018 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, проте касаційна скарга на неї може бути подана протягом тридцяти днів до Верховного Суду з дня складання повного судового рішення.

Головуючий - підпис /І.Н. Лисак/

Судді - підписи /А.І. Владичан, І.Б. Перепелюк/