РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 березня 2019 року

м. Рівне

Справа № 569/1037/18

Провадження № 22-ц/4815/291/19

Рівненський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді: Гордійчук С.О.,

суддів: Боймиструк С.В., Шимків С.С.

секретар судового засідання: Тхоревський С.О.

учасники справи:

позивач: ОСОБА_1

відповідач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Приватні інвестиції»,

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні позивача: ОСОБА_2

розглянув в порядку спрощеного позовного провадження в м. Рівне апеляційну скаргу представника Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Приватні інвестиції" - адвоката ОСОБА_3 на рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 19.11.2018 року, постановлену в складі судді Ковальова І.М., у справі № 569/1037/18,

в с т а н о в и в :

В січні 2018 року ОСОБА_1 звернувся з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Приватні інвестиції» про визнання припиненим договору іпотеки .

Позовна заява обґрунтована тим, що 26.03.2008 між ним та ВАТ «Кредобанк» було укладено договір іпотеки в забезпечення грошових зобовязань ОСОБА_2

26 лютого 2010 року ПАТ «Кредобанк» по домовленості із позичальником ОСОБА_2 уклали кредитний договір №132-07 від 26.03.2008 у новій редакції не повідомивши його як іпотекодавця. Оскільки між сторонами був укладений новий кредитний договір та було змінено первинний договір у понад 20-ти пунктах тому вважає, що кредитний договір №132-07 від 26.03.2008 було припинено, а відтак було припинено і додаткові зобовязання повязанні із кредитним договором, а саме договір іпотеки №132-08/1 від 26.03.2008 р.

Рішенням Рівненського міського суду від 19 листопада 2018 року позовні вимоги ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Приватні інвестиції», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні позивача ОСОБА_2 про визнання припиненим договору іпотеки задоволено.

Визнано припиненим за домовленістю сторін з 26 лютого 2010 року старої редакції кредитного договору №132-08 від 26 березня 2008 року, укладеного між ВАТ «Кредобанк» та ОСОБА_2 та відповідно забезпечувального, похідного від нього договору іпотеки №132-08/1 від 26 березня 2008 року, укладеним між ВАТ «Кредобанк» та ОСОБА_1.

Зобовязано товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Приватні інвестиції», як правонаступника ВАТ «Кредобанк» у кредитному договорі №132-08 від 26 березня 2008 року та договорі іпотеки №132-08/1 від 26 березня 2008 року подати до державного реєстратора відповідне повідомлення про припинення іпотеки по договору іпотеки №132-08/1 від 26 березня 2008 року, укладеним між ВАТ «Кредобанк» та ОСОБА_1.

Вирішено питання про розподіл судового збору.

Рішення суду мотивовано тим, що внаслідок укладення додаткового договору до кредитного договору №132-08 від 26.03.2008 року шляхом внесенням змін та доповнень в Договір відбулася новація, а тому в силу ст. 604 ЦК України зобов'язання за первісним кредитним договором від 26 березня 2008 року припинилися, тому право на іпотеку відповідно до вимог ст. 17 Закону України «Про іпотеку» також є припиненим.

В апеляційній скарзі, представник відповідача посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати та ухвалити нове судове рішення про відмову у задоволені позову.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом не враховано, що станом на день розгляду справи зобов'язання за кредитним договором не виконані, договір про припинення зобовязань за кредитним договором з додатковим договором між сторонами не укладався, так як не було досягнуто згоди між сторонами щодо їх припинення. Крім того, судом неправильно застосовано положення ст.604 ЦК України, оскільки сторони не домовлялись про новацію, а лише внесли зміни до первісного договору, який є кредитним договором.

У відзиві на апеляційну скаргу позивач вказує, що рішення суду законне та обґрунтоване, просить залишити його без зміни, а скаргу без задоволення.

Відповідно до ч.3 ст.3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Апеляційна скарга підлягає до задоволення з таких підстав.

Згідно з частинами 1, 3 статті 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи.

Відповідно до ч.ч. 1, 2, 5 ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам рішення суду першої інстанції не відповідає.

Із матеріалів справи вбачається, що 26 березня 2008 року між позивальником ОСОБА_2 та ВАТ «Кредобанк» було укладено кредитний договір №132-08 від 26 березня 2008 року за умовами якого ОСОБА_2І отримав кредит у сумі 99000.00 доларів США, термін повернення кредиту до 25 березня 2018 року.

На забезпечення виконання позичальником зобовязань по кредитному договору 26 березня 2008 року між ВАТ «Кредобанк» та ОСОБА_1 було укладено договір іпотеки №132-08/1.

26 лютого 2010 року між ВАТ «Кредобанк» та ОСОБА_2 було укладено додатковий договір до кредитного договору №132-08 від 26 березня 2008 року, відповідно до п.1 якого внесено зміни та доповнення в договір, шляхом укладення його в новій редакції.

У звязку з невиконанням грошових зобовязань позичальником, рішенням Рівненського міського суду від 10 серпня 2011 року стягнуто з ОСОБА_2 на користь ПАТ «Кредобанк» 753 779,45 грн. боргу за кредитним договором. В задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2 про визнання кредитного договору недійсним відмовлено.

Рішення суду не виконане.

26 грудня 2011 року між ВАТ «Кредобанк» та ТОВ «Фінансова компанія «Приватні інвестиції» був укладений договір про відступлення прав за договорами іпотеки, за умовами якого до ТОВ «Фінансова компанія «Приватні інвестиції» перейшло право вимоги до ОСОБА_2 згідно кредитного договору №132-08 від 26 березня 2008 року разом із правом вимоги за усіма договорами, що виступають забезпеченням належного виконання умов кредитного договору. Внаслідок чого ТОВ надалі виступило правонаступником ВАТ «Кредобанк» у кредитному договорі із ОСОБА_2 та відповідно у договорах забезпечення.

Відповідно до п.1.1. договору іпотеки цей договір забезпечує виконання зобовязань ОСОБА_2 (далі позичальник) та вимог іпотекодержателя за кредитним договором №132-08 від 26 березня 2008 року, який укладено між позичальником та іпотеко держателем, а також усіх додаткових договорів до нього, які можуть бути укладені в майбутньому (далі кредитний договір), стосовно повернення отриманої суми кредиту, несплачених відсотків, комісій, неустойок і штрафів у повному обсязі («основне зобовязання). Кредит відповідно до вищевказаного кредитного договору надається позичальнику іпотеко держателем на наступних умовах: сума кредиту 99 000,00 (девяносто девять тисяч) доларів США.

За змістом ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу , інших актів цивільного законодавства.

Згідно з ч. 1 ст. 598 ЦК України зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Підстави припинення зобов'язання передбачені ст. ст. 599 - 601 , 604 - 609 ЦК України , зокрема ст. 559 ЦК України передбачає, що зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Згідно з ч. ч. 2 - 4 ст. 604 ЦК України, зобов'язання припиняється за домовленістю сторін про заміну первісного зобов'язання новим зобов'язанням між тими ж сторонами (новація). Новація не допускається щодо зобов'язань про відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю, про сплату аліментів та в інших випадках, встановлених законом. Новація припиняє додаткові зобов'язання, пов'язані з первісним зобов'язанням, якщо інше не встановлено договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно зі ст. 654 ЦК України зміна або розірвання договору вчиняється в такій самій формі, що й договір, що змінюється або розривається, якщо інше не встановлено договором або законом чи не випливає із звичаїв ділового обороту.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про іпотеку», іпотека - вид забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.

Статтею 17 Закону України "Про іпотеку" визначено вичерпний перелік для припинення іпотеки, а саме: іпотека припиняється у разі припинення основного зобов'язання або закінчення строку дії іпотечного договору; реалізації предмета іпотеки відповідно до цього Закону ; набуття іпотекодержателем права власності на предмет іпотеки; визнання іпотечного договору недійсним; знищення (втрати) переданої в іпотеку будівлі, якщо іпотекодавець не відновив її.

З аналізу вказаних норм вбачається, що новація - це угода про заміну первинного зобов'язання новим зобов'язанням між тими самими сторонами. Вона не припиняє правового зв'язку сторін, оскільки замість зобов'язання, дія якого припиняється, виникає узгоджене ними нове зобов'язання.

Юридичною підставою для зобов'язання, яке виникає при новації, є домовленість сторін про припинення первинного зобов'язання.

Угода про заміну первинного зобов'язання має договірну природу. Новація є консенсуальним, двостороннім та оплатним договором, який має правоприпинювальну природу. Істотними умовами такого договору є: предмет, вказівка на колишнє й нове зобов'язання, яке виникає замість попереднього, яке припиняється. Про намір вчинити новацію сторони повинні зазначити в договорі.

Отже, умовами здійснення новації є: новий договір укладається між тими самими сторонами, які були учасниками первинного договору позики; новий правочин оформлюється укладенням сторонами так званого новаційного договору позики, який можна визначити як договір, за яким одна сторона (позикодавець) враховує суму заборгованості, що виникла з договору позики, як сума позики, а інша сторона (позичальник) зобов'язується повернути таку суму вже на виконання нових позикових зобов'язань; дотримання форми такого правочину (новаційного договору), тобто у формі, передбаченій для укладання договору позики (частина друга статті 1053 ЦК України); дійсність первинного зобов'язання.

Аналізуючи зміст додаткової угоди до кредитного договору №132-08 від 26 березня 2008 року укладеної 26.02.2010 року та сам первісний договір від 26.03.2008 року, апеляційний суд дійшов висновку, що сторони не ставили перед собою завдання замінити одне зобов'язання іншим і відповідно не досягли такої мети, що вказує на відсутність наміру сторін вчинити новацію. Додатковою угодою лише були змінені певні пункти та внесено доповнення до договору №132-08 від 26 березня 2008 року, а сама по собі зміна деяких умов договору, які не призвели до заміни самого кредитного зобов'язання на інше: характер прав і обов'язків учасників, а також порядок виконання зобов'язання залишилися незмінними, що не припиняє первісного зобов'язання сторін за кредитним договором та договором іпотеки.

Крім того, в додатковій угоді від 26.02.2010 р. не зазначено, що зобов'язання ОСОБА_2 та іпотекодавця ОСОБА_1 за кредитним договором і договором іпотеки припиняються.

Матеріали справи не містять, а позивачем не надані докази, які б свідчили про досягнення згоди між сторонами про заміну первісного зобов'язання новим зобов'язанням.

Отже, Додатковий договір до кредитного договору №132-08 від 26 березня 2008 не може бути розцінений як новація в розумінні ст.604 ЦК України, і такі висновки суду першої інстанції є помилковими.

Враховуючи наведене апеляційний суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог.

П.п. 3, 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України передбачено, що підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи та порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Згідно ч.13 ст.141 ЦПК України - якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Сплачений відповідачем розмір судового збору при подачі апеляційної скарги в сумі 1057,20 грн. підлягає стягненню з позивача .

Керуючись ст.ст. 367, 368, 376, 381, 382, 383, 384, 389 ЦПК України, ст.604 ЦК України , апеляційний суд,

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу представника Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Приватні інвестиції" - адвоката ОСОБА_3 задовольнити.

Рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 19.11.2018 року скасувати.

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Приватні інвестиції», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні позивача ОСОБА_2 про визнання припиненим договору іпотеки відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 проживаючого ІНФОРМАЦІЯ_1, іпн. на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Приватні інвестиції» (04112 м.Київ, вул.Ж.Жабаєва, 7) судові витратиза перегляд справи судом апеляційної інстанції в сумі 1057,20 грн.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складений 15 березня 2019 року.

Головуючий :

Судді :