Справа № 466/8822/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 листопада 2019 року м Львів

Шевченківський районний суд м. Львова

у складі: головуючого судді Невойта П.С.,

секретаря с/з Мазурик О-І.І.,

справа № 466/8822/19

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Головного управління національної поліції у Львівській області, третьої особи без самостійних вимог щодо предмету спору на стороні позивача: Управління державної реєстрації юридичного департаменту Львівської міської ради про звільнення майна з-під арешту

за участю позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача адвоката Когут Л.І.,

у с т а н о в и в:

25.10.2019 року ОСОБА_1 , ОСОБА_2 звернулися до суду з позовною заявою до Головного управління національної поліції у Львівській області, третя особа без самостійних вимог щодо предмету спору на стороні позивача: Управління державної реєстрації юридичного департаменту Львівської міської ради та просять суд припинити обтяження квартири АДРЕСА_1 накладене у вигляді заборони на нерухоме майно на підставі заяви Франківського РВ УМВС України у Львівській області, ОСОБА_3 від 04.12.2006р, кримінальна справа 144-0118, 05.04.2006 про реєстрацію обтяження об`єкта нерухомого майна та виключити з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна реєстраційний запис, параметрами якого є: тип обтяження: заборона на нерухоме майно, підстава: кримінальна справа, 144-0118, 05.04.2006, Франківський РВ УМВС України у Львівській області, ОСОБА_3 , виконавець ОСОБА_4 , об`єкт обтяження: квартира АДРЕСА_1 , власник: ОСОБА_2 , дата та час реєстрації 04.12.2006 13:01, реєстратор: Перша львівська державна нотаріальна контора, реєстраційний номер:4157945.

В обґрунтування позовних вимог зазначають, що вироком Франківського районного суду м.Львова від 18.06.2010 ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні злочину та призначено покарання у виді 5 років позбавлення волі. Ухвалою Апеляційного суду Львівської області від 22.03.2011 року вирок Франківського районного суду м.Львова від 18.06.2010 змінено, ухвалено вважати ОСОБА_2 засудженим за ч.2 ст.186 КК України на 4-ри роки позбавлення волі, в решті частини вирок залишено без змін.

Під час досудового слідства, яке проводилося Франківським районним відділом ЛМУ ГУ МВС України у Львівській області в рамках кримінальної справи №144-0118, на підставі заяви начальника Франківського РВ м. Львова Кирилюка В.В. від 05.04.2006 року було здійснено обтяження у вигляді заборони на квартиру АДРЕСА_1 .

Оскільки, на момент реєстрації обтяження на дану квартиру, квартира належала на праві власності ОСОБА_5 , ОСОБА_1 , ОСОБА_6 , ОСОБА_2 , ОСОБА_7 на підставі Свідоцтва про право власності на квартиру № НОМЕР_1 від 04.12.1996 року.

Наявність накладеної заборони позивачам унеможливлює реалізувати свої спадкові права після смерті ОСОБА_5 , а тому звернулися до суду за захистом своїх порушених прав.

Відповідач не скористався правом подачі письмового відзиву на позовну заяву.

Третя особа письмових пояснень на позовну заяву не подавала.

Ухвалою від 31.10.2019 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Вирішено проводити розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та представник позивача ОСОБА_2 адвокат Когут Л.І. позовні вимоги підтримали, просили позов задовольнити, не заперечували щодо заочного розгляду справи.

Представник відповідача Головного управління національної поліції у Львівській області в судове засідання не прибув, причин неприбуття суду не повідомив, хоча належним чином повідомлявся про час, дату та місце розгляду справи, що стверджується поштовими рекомендованими повідомленнями, які повернулися на адресу суду та долучені до матеріалів справи, заяв про відкладення судового засідання не поступало, відзиву на позовну заяву подано не було.

Представник третьої особи Управління державної реєстрації юридичного департаменту Львівської міської ради в судове засідання не прибув, причин неприбуття суду не повідомив, хоча належним чином повідомлявся про час, дату та місце розгляду справи, що стверджується поштовими рекомендованими повідомленнями, які повернулися на адресу суду та долучені до матеріалів справи, заяв про відкладення судового засідання не поступало, письмових пояснень на позовну заяву подано не було.

Заслухавши думку позивача, представника позивача, дослідивши наявні у справі докази, давши оцінку належності, допустимості, достовірності кожного доказу окремо, а також достатності і взаємного зв`язку доказів у їх сукупності, застосовуючи до визначених правовідносин норми матеріального та процесуального права, суд вважає, що позов підлягає до задоволення, виходячи із такого.

Суд встановив, що під час досудового слідства, яке проводилося Франківським районним відділом ЛМУ ГУ МВС України у Львівській області в рамках кримінальної справи №144-0118, на підставі заяви начальника Франківського РВ м. Львова Кирилюка В.В. від 05.04.2006 року було здійснено обтяження у вигляді заборони на квартиру АДРЕСА_1 .

Вироком Франківського районного суду м.Львова від 18.06.2010 ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні злочину та призначено покарання у виді 5 років позбавлення волі. Ухвалою Апеляційного суду Львівської області від 22.03.2011 року вирок Франківського районного суду м.Львова від 18.06.2010 змінено, ухвалено вважати ОСОБА_2 засудженим за ч.2 ст.186 КК України на 4-ри роки позбавлення волі, в решті частини вирок залишено без змін /арк.спр.8-16/.

Як вбачається з Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 22.11.2018, а саме квартири АДРЕСА_1 наявність обтяження заборона на нерухоме майно, зареєстровано: 04.12.2006 за №4157945 реєстратором: Перша львівська державна нотаріальна контора, підстава обтяження: кримінальна справа,144-0118, 05.04.2006, Франківський РВ УМВС України у Львівській області, ОСОБА_3 , виконавець Манчур Р.Я. /арк.спр.18/.

Згідно свідоцтва про право власності № НОМЕР_1 від 04.12.1996 року квартира, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 належить на праві власності ОСОБА_5 , ОСОБА_8 , ОСОБА_6 , ОСОБА_2 , ОСОБА_7 /арк.спр.6/.

Право власності належить до основоположних прав людини, втілення яких у життя становить підвалини справедливості суспільного ладу. Захист зазначеного права гарантовано статтею першою Першого протоколу до Конвенції. Як передбачено цією міжнародно-правовою нормою, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном, і ніхто не може бути позбавлений власного майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. Відповідно до практики ЄСПЛ втручання в це право повинно мати законні підстави й мету, а також бути пропорційним публічному інтересу.

Особи, котрі зазнають порушення права мирного володіння майном, як і інших визначених Конвенцією прав, відповідно до статті 13 цього міжнародно-правового акта повинні бути забезпечені можливістю ефективного засобу юридичного захисту в національному органі.

На рівні національного законодавства гарантії захисту права власності закріплені у статті 41 Конституції України, за змістом якої кожен має право володіти, користува- тися і розпоряджатися своєю власністю за винятком обмежень, установлених законом.

Зазначений принцип відображено й конкретизовано в частині першій статті 321 Цивільного кодексу України, згідно з якою право власності є непорушним, і ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Одним із способів захисту права власності є гарантована статтею 391 цього Кодексу можливість власника вимагати усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном.

Спеціальні підстави законного обмеження особи у реалізації права власності передбачені, зокрема, нормами кримінального процесуального закону для виконання завдань кримінального провадження як легітимної мети відповідного втручання у право мирного володіння майном. .

Після припинення кримінальної процедури відповідне втручання фактично набуває свавільного характеру, й заінтересована особа правомірно розраховує на його припинення. Адже утвердження й забезпечення прав і свобод та надання людині ефективного засобу юридичного захисту від їх порушень з огляду на положення статті 3 Конституції України, статті 13 Конвенції є головним обов`язком держави, яка відповідає перед людиною за свою діяльність.

Разом із тим, кримінальні процесуальні правовідносини виникають, змінюються та припиняються на підставі норм кримінального процесуального права. Завершення кримінального провадження є юридичним фактом, який припиняє кримінальні процесуальні відносини. Зокрема, після прийняття означеного процесуального рішення заборона на нерухоме, застосований у кримінальному провадженні (кримінальній справі) як засіб його забезпечення, втрачає відповідну концептуальну властивість.

Із припиненням кримінальної справи заборона на нерухоме майно стає публічним обтяженням права власності, підстави для подальшого існування якого відпали. Причому втрачається можливість застосування специфічного порядку скасування такого обтяження, зумовленого кримінальними процесуальними відносинами.

Із огляду на зазначене, будь-які публічно-правові процедури, які з тих чи інших причин не завершені до завершення кримінального провадження (кримінальної справи), з моменту такого завершення втрачають кримінальний процесуальний характер. Заборона на нерухоме майно у такому разі з заходу забезпечення кримінального провадження перетворюється на неправомірне обмеження права особи користуватися належним їй майном.

Водночас вимоги про припинення обтяження, що ґрунтуються на праві власності на нього, виступають способом захисту зазначеного права (різновидом негаторного позову) і виникають з цивільних правовідносин, відповідно до частини першої статті 19 ЦПК України можуть бути вирішені судом цивільної юрисдикції. З урахуванням наведеного вище, вирішення цих вимог за правилами кримінального судочинства законом не передбачено.

Відповідну правову позицію сформульовано Верховним Судом України у постанові від 15 травня 2013 року № 6-26цс13.

За таких обставин суд приходить до висновку, що позовні вимоги є доведеними в судовому порядку та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі.

Керуючись ст. 3, 12, 13, 77, 81, 141, 259, 263-266, 268 ЦПК України, суд,

ухвалив:

позов задовольнити.

Скасувати обтяження квартири АДРЕСА_1 у вигляді заборони на нерухоме майно, зареєстроване 04.12.2006 за № 4157945 реєстратором Першої Львівської державної нотаріальної контори, на підставі заяви про реєстрацію обтяження об`єкта нерухомого майна Франківського РВ УМВС України у Львівській області, ОСОБА_3 від 04.12.2006 р. у кримінальній справі 144-0118 від 05.04.2006, шляхом виключення з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна реєстраційний запис, параметрами якого є: тип обтяження: заборона на нерухоме майно, підстава: кримінальна справа, 144-0118, 05.04.2006, Франківський РВ УМВС України у Львівській області, ОСОБА_3 , виконавець ОСОБА_4 , об`єкт обтяження: квартира АДРЕСА_1 , власник: ОСОБА_2 , дата та час реєстрації 04.12.2006 13:01, реєстратор: Перша львівська державна нотаріальна контора, реєстраційний номер:4157945.

Позивач: 1. ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,ІПН НОМЕР_2 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2

2. ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ІПН НОМЕР_3 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2

Відповідач: Головне управління національної поліції у Львівській області, ЄДПРОУ 40108833, юридична адреса: м. Львів, пл. Генерала Григоренка,3.

Третя особа без самостійних вимог щодо предмету спору на стороні позивача: Управління державної реєстрації юридичного департаменту Львівської міської ради, юридична адреса: м.Львів, вул. Городоцька,299

Рішення може бути повністю або частково оскаржено в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Повний текст рішення складено 22.11.2019 року.

Суддя П. С. Невойт