Синельниківський міськрайонний суд Дніпропетровської області
Справа № 191/1865/19
Провадження № 2/191/456/19
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
01.11.2019
Синельниківський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі: головуючого судді Бондаренко Г.В.
за участю секретаря - Лободи Т.О.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Синельникове цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловою площею, -
Позивач звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування майном, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що вона, згідно свідоцтва про право власності від 31.08.2005 року, є власником будинку АДРЕСА_1 . У даному будинку, станом на 05.05.2019 року, зареєстровані: ОСОБА_3 , 1971 року народження (її син), ОСОБА_4 , 1971 року народження (невістка), ОСОБА_5 , 1993 року народження (онук), ОСОБА_2 , 1992 року народження (відповідачка), ОСОБА_6 , 2000 року народження (онука). Відповідачка є колишня дружина її онука. Так як їй не було де зареєструватися, за проханням онука, вона її тимчасово зареєструвала у своєму будинку. Жодного дня відповідачка за місцем реєстрації не проживала, так як вона з онуком проживали в орендованій квартирі. На даний час їй невідомо де проживає відповідачка, вирішити питання про зняття її з реєстрації неможливо.
Просить визнати ОСОБА_2 , 1992 року народження, такою, що втратила право користування будинком АДРЕСА_1 .
До початку судового засідання від позивача надійшла заява про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити. Не заперечує проти заочного розгляду справи.
Відповідач, будучи належним чином повідомлена про дату, час та місце судового засідання за зареєстрованим місцем проживання, не з`явилася в судове засідання без повідомлення причин та без подання відзиву. Відповідно до ст. 187 ЦПК України виклик відповідача, також здійснювався через оголошення на офіційному веб-порталі судової влади України.
Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи у відповідності до положень ст.280 ЦПК України на підставі наявних у справі доказів.
Суд, розглянувши матеріали справи та оцінивши їх у сукупності, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.
Право приватної власності на будинок АДРЕСА_1 , за позивачем ОСОБА_1 підтверджується копією Витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно №8200362 від 31.08.2005 року та копією Свідоцтва про право власності на нерухоме майно Серія ЯЯЯ №112826.
Згідно довідки №1552 від 05.05.2019 року виданої секретарем виконавчого комітету Іларіонівської селищної ради, за адресою: АДРЕСА_1 , згідно з даними домової книги зареєстровані: ОСОБА_3 , 1971 року народження, ОСОБА_4 , 1971 року народження, ОСОБА_5 , 1993 року народження, ОСОБА_2 , 1992 року народження, ОСОБА_6 , 2000 року народження.
Згідно довідки №1596 від 08.05.2019 року виданої секретарем виконавчого комітету Іларіонівської селищної ради, ОСОБА_2 , 1992 року народження за адресою: АДРЕСА_1 , не проживає з дня реєстрації місця проживання 18.07.2013 року і по теперішній час.
З рішення Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 30.11.2015 року вбачається, що шлюб між ОСОБА_5 та ОСОБА_2 розірвано.
Факт реєстрації відповідача за адресою: АДРЕСА_1 , підтверджується довідкою адресно-довідкового підрозділу ГУДМС УДМС України в Дніпропетровській області від 12.06.2019 року.
У відповідності до ст.41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.
Згідно зі ст.17 Загальної декларації прав людини від 10 грудня 1948 року кожна людина має право володіти майном як одноособово, так і разом з іншими. Ніхто не може бути безпідставно позбавлений свого майна.
Згідно з ч.1 ст.383 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва.
Оскільки договір найму житлового приміщення між сторонами не укладався, суд при розгляді спорів, що не урегульовані житловим законодавством, застосовує норми цивільного законодавства.
Згідно зі ст.386 ЦК України власник який має підстави передбачати можливість порушення свого права іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню.
Згідно з ч.2 ст.405 ЦК України - член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.
Відповідно до ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання може бути здійснено на підставі рішення суду виключно про позбавлення права користування житловим приміщенням.
Виходячи з того, що Закон України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» є спеціальним нормативно-правовим актом, який регулює правовідносини, пов`язані із зняттям з реєстрації місця проживання, положення ст.7 цього Закону підлягають застосуванню до усіх правовідносин, виникнення, зміна чи припинення яких пов`язані з юридичним фактом зняття з реєстрації місця проживання.
Отже, у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, пред`явивши разом з тим таку вимогу, як позбавлення права користування житловим приміщенням.
Суд вважає, що зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для задоволення позову про визнання ОСОБА_2 , 1992 року народження, такою, що втратила право користуватися будинком АДРЕСА_1 , оскільки відповідач не проживає у даній квартирі більше одного року без поважної причини.
На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 12, 81, 141, 259, 263-265, 280-281 ЦПК України, суд,-
Позовні вимоги задовольнити.
Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , особою, що втратила право користування житловим приміщенням, а саме будинком АДРЕСА_1 , що є підставою для зняття її з реєстраційного обліку за вказаною адресою.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Суддя: Г. В. Бондаренко