Справа № 331/2934/19
Провадження № 2/331/1377/2019
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

12 листопада 2019 року Жовтневий районний суд міста Запоріжжя у складі головуючого судді Гнатик Г.В., за участю секретаря Дорофєєвої М.А., представника позивача ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Запоріжжя цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , третя особа Районна адміністрація Запорізької міської ради по Комунарському району, як органу опіки та піклування про визначення місця проживання дитини,

ВСТАНОВИВ:

Позивачка 01.07.2019 року звернулася до суду з вказаним позовом, в якому просила визначити місце проживання малолітньої ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з матір`ю ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

В обгрунтування позовних вимог ОСОБА_2 зазначила, що 06.07.2013 року зареєструвала шлюб з ОСОБА_3 . ІНФОРМАЦІЯ_3 в шлюбі народилась донька ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_4 за рішенням суду, шлюб між сторонами розірвано. З часу розірвання шлюбу дитина проживає з матір`ю, яка несе витрати по її утриманню та вихованню. Батько вихованням та утриманням дитини не займається, її життям та розвитком не цікавиться. Після розірвання шлюбу позивачу не відоме місце проживання відповідача. Порозуміння між ними щодо місця проживання дитини немає. На даний час місце проживання дитини не зареєстроване. Позивачка вважає, що оскільки з її боку створенні всі необхідні умови для проживання та нормального розвитку дитини, гармонійного розвитку її особистості в атмосфері любові і моральної підтримки, проживання разом з матір`ю відповідає в першу чергу інтересам дитини, а вона в свою чергу бажає та має можливість забезпечити своїй доньці належні умови проживання, повною мірою займатися вихованням дитини.

Ухвалою судді Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 27 серпня 2019 року провадження по справі відкрито, розпочато підготовче провадження та призначено підготовче судове засідання.

Ухвалою судді Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 16 жовтня 2019 року підготовче провадження по справі закрито, призначено судове засідання для розгляду справи по суті.

В судовому засіданні представник позивача адвокат Сердюк Р.В., позовні вимоги підтримав, наполягав на задоволенні позову.

Відповідач ОСОБА_3 у судове засідання не з`явився, причину неявки не повідомив, про дату та час слухання справи був повідомлений належним чином шляхом направлення рекомендованих листів з повідомленням та через оголошення на офіційному веб-порталі Судової влади України, повідомлень щодо причин його відсутності, заяви про слухання справи за його відсутністю та заперечень проти позову до суду не надходило, у зв`язку з чим справу на підставі ч.3 ст. 223 ЦПК України розглянуто у його відсутність.

Представник третьої особи Районної адміністрації Запорізької міської ради по Комунарському району, як орган опіки та піклування просив справу розглядати у його відсутність підтримавши наданий висновок органу опіки та піклування щодо розв`язання спору.

Суд, вислухавши представника позивача, свідка, дослідивши наявні в матеріалах справи письмові докази, приходить до наступних висновків.

Так, судом встановлені наступні фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що 06.07.2013 року був зареєстрований шлюб між ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_1 , видане Міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Запорізького міського управління юстиції.

Від шлюбу сторони мають доньку ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 , виданим Комунарським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Запорізького міського управління юстиції 19.12.2013 року, актовий запис № 1271.

Заочним рішенням Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 11.11.2019 року у цивільній справі №331/7536/15-ц, розірвано шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 . Після розірвання шлюбу ОСОБА_2 було повернуто дошлюбне прізвище « ОСОБА_2 ».

З матеріалів справи вбачається, що позивачка ОСОБА_2 проживає разом з донькою ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за адресою її реєстрації: АДРЕСА_1 . Згідно копії Довідки про внесення відомостей до єдиного державного демографічного реєстру, ОСОБА_2 зареєстрована з 13.05.2005 року за вищевказаною адресою. Проте, згідно довідки, наданої Департаментом реєстраційних послуг Запорізької міської ради від 03.09.2019 №01-12/02/2558, інформація про реєстрацію ОСОБА_4 відсутня.

05.09.2019 спеціалістами відділу по Комунарському району служби (управління) у справах дітей Запорізької міської ради здійснено обстеження умов проживання малолітньої ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 за адресою: АДРЕСА_1 . Відповідно до акту обстеження, в двокімнатній квартирі, яка знаходиться на третьому поверсі, створені належні умови для виховання малолітньої дитини.

Малолітня ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відвідує дошкільний навчальний заклад (центр розвитку дитини) "Веселка" Запорізької міської ради Запорізької області. За інформацією дошкільного навчального закладу батько дитини, ОСОБА_3 , батьківські збори, дошкільні заходи не відвідує, не приділяє уваги вихованню та навчанню дитини. Всі питання, пов`язані з виховним процесом дитини, вирішуються матір`ю ОСОБА_2 .

Допитаний в судовому засідання свідок ОСОБА_8 пояснила, що з ОСОБА_2 товаришує протягом останніх п`яти років. Позивачка проживає разом зі своєю донькою ОСОБА_4 у двокімнатній квартирі, дитина забезпечена всим необхідним, мати займається розвитком дитини. Батька ОСОБА_4 вона ніколи не бачила, ні на святах, ні на прогулянках.

Судом враховано, що мати дитини має належні матеріально-побутові умови, має можливість утримувати дитину. В помешканні для дитини створено належні умови для проживання, навчання, розвитку та відпочинку дитини.

Згідно постанови Верховного Суду України від 30 травня 2018 року у справі №343/1500/15-ц (касаційне провадження № 61-23861св18), при визначенні місця проживання дітей інтереси дітей мають першочергове значення, що безпосередньо зазначено в Конвенції ООН про права дитини 1989 року, яка є юридично обов`язковим міжнародним договором. При цьому Верховний Суд, врахувавши положення ст. 51 Конституції України, статтей 7, 157 СК України, а також рішення ЄСПЛ від 11 липня 2017 року (заява № 2091/13) «М. С. проти України», зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку в безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним. Найкращі інтереси дитини можуть, залежно від їх характеру та серйозності, перевищувати інтереси батьків.

Відповідно до висновку органу опіки та піклування про визначення місця проживання дитини орган опіки і піклування вважає за доцільне визначити місце проживання дитини з батьком.

Зокрема, надані позивачем докази свідчать про те, що позивачка постійно піклується про дитину, бере участь у духовному та фізичному розвиткові; за межами шкільного навчання дитина відвідує додаткові заняття з репетитором, відвідує гуртки; мати вчить з дитиною домашні завдання, відвідує батьківські збори; у позивачки наявне упоряджене жиле приміщення, створено умови належного виховання та розвитку дитини.

Відповідно до статті 3 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Згідно зі статтею 9 Конвенції про права дитини держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.

Відповідно до статті 18 Конвенції про права дитини батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Стаття 11 Закону України «Про охорону дитинства» наголошує, що кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей, однак предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.

Із системного тлумачення статей 3, 9, 18 Конвенції про права дитини, частин другої та третьої статті 11 Закону України «Про охорону дитинства», слідує, що при вирішенні спору про визначення місця проживання дитини, суди мають враховувати передусім інтереси дитини.

Відповідно до статті 150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини.

Здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності.Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини (стаття 155 СК України).

Отже, батьки дитини не тільки мають право на виховання дитини та й обов`язок виховувати дитину у атмосфері поваги до її прав, її людської гідності, в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї родини, сім`ї, свого народу та Батьківщини.

За змістом статей 160-161 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків, а місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом.

Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення.

Тлумачення частини першої статті 161 СК України свідчить, що під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини враховується ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особисту прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. До інших обставин, що мають істотне значення, можна віднести, зокрема: особисті якості батьків; відносини, які існують між кожним з батьків і дитиною (як виконують батьки свої батьківські обов`язки по відношенню до дитини, як враховують її інтереси, чи є взаєморозуміння між кожним з батьків і дитиною); можливість створення дитині умов для виховання і розвитку.

Європейський суд з прав людини зауважує, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. (HUNT v. UKRAINE, № 31111/04, § 54, ЄСПЛ, від 07 грудня 2006 року). При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (MAMCHUR v. UKRAINE, № 10383/09, § 100, ЄСПЛ, від 16 липня 2015 року).

Поведінка батьків, їх авторитет відіграє суттєву роль у вихованні дитини, адже дитина не має самостійного досвіду соціальної поведінки, а тому успадковує досвід і поведінку авторитетних для неї батьків.

Суд, визначаючи місце проживання дитини в контексті першочергового врахування саме інтересів дитини, які переважають над інтересами батьків, надаючи належну оцінку наявним у справі доказам, з урахуванням ставлення матері до дитини, яка належним чином виконує свої батьківські обов`язки, наявність облаштованого житлового приміщення для дитини, позитивну характеристику матері, її участь у вихованні і навчанні дитини, піклуванні про її здоров`я, приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог.

Оцінивши зібрані у справі докази, керуючись принципом якнайкращого забезпечення інтересів дитини в силу вимог статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, суд приходить до висновку, що позовні вимоги щодо визначення місця проживання дитини з матір`ю підлягають задоволенню, оскільки це відповідає інтересам дитини, позивач має можливість створити дитині належні умови для виховання та розвитку.

На підставі вищенаведеного та керуючись ст. 161 СК України, ст.ст.13, 80, 81, 89, 128, 130, 263-265, 273, 280-284, 354 ЦПК України, суд-

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_3 ) до ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків - невідомий, паспорт серії НОМЕР_4 , виданий Жовтневим РВ УМВС України в Запорізькій області 08 квітня 2005 року), третя особа Районна адміністрація Запорізької міської ради по Комунарському району (місцезнаходження: м. Запоріжжя, вул. Чумаченка, буд.32), як органу опіки та піклування про визначення місця проживання дитини - задовольнити.

Визначити місце проживання малолітньої дитини ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) разом з матір`ю ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ).

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яку може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Рішення суду може бути оскаржено шляхом подачі апеляційної скарги до Запорізького апеляційного суду через Жовтневий районний суд м. Запоріжжя протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Г.В. Гнатик