ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Постанова

Іменем України

Справа № 640/9847/19

Провадження № 22-ц/818/5209/19

03 грудня 2019 року

м. Харків

Харківський апеляційний суд в складі колегії:

головуючого - Сащенко І.С.

суддів - Коваленко І.П., Овсяннікової А.І.

за участю секретаря Іманвердізаде А.А.

учасники справи:

заявник - ОСОБА_1 ,

заінтересовані особи - ОСОБА_2 , Харківська міська

розглянув у відкритому судовому засіданні в місті Харкові апеляційну скаргу Харківської міської ради на рішення Київського районного суду міста Харкова від 09 серпня 2019 року (суддя Зуб Г.А.) по справі за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи - ОСОБА_2 , Харківська міська рада про встановлення факту родинних відносин, -

встановив:

У травні 2019 року представник заявника звернулась до суду з вказаною заявою, в якій просила встановити факт родинних відносин, а саме що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , померлий ІНФОРМАЦІЯ_2 у м. Харків є троюрідним братом заявника. В обґрунтування вказаних підстав посилалася на те, що документи, що підтверджують родинні зв`язки не збереглися у повному обсязі.

Представник заявника - ОСОБА_4 та заявник в судовому засіданні заяву підтримали в повному обсязі.

Зацікавлені особи в судове засідання не з`явились.

Рішенням Київського районного суду міста Харкова від 09 серпня 2019 року заяву ОСОБА_1 задоволено. Встановлено факт родинних відносин між фізичними особами, а саме: що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , є троюрідним братом ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Не погодившись з вказаним рішенням суду Харківська міська рада звернулася з апеляційною скаргою, в якій просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким заяву залишити без розгляду.

Скарга мотивована неповним з`ясуванням судом обставин, що мають значення для справи; порушенням норм матеріального та процесуального права. Вказує, що в даному випадку існує спір про право.

У відзиві на апеляційну скаргу заявник в особі представника зазначив, що Харківська міська рада не має жодних прав на спадщину після померлого ОСОБА_3 , її права нічим не порушені і в даному випадку спір про право відсутній.

Вислухавши доповідь судді, пояснення осіб, що з`явилися, вивчивши апеляційну скаргу та матеріали справи, судова колегія вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Згідно норм статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рі-шення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підста-ву своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Рішення суду першої інстанції відповідає зазначеним вимогам.

Встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_2 помер ОСОБА_3 , та після його смерті відкрилась спадщина. Заявник звернувся до 8 ХДНК із заявою про прийняття спадщини після смерті останнього, внаслідок чого була заведена спадкова справа №421/2018 року. Інших заяв про прийняття спадщини до 8 ХДНК не надходило, тобто заявник є єдиним спадкоємцем після смерті ОСОБА_3 Однак, отримати свідоцтво про право на спадщину на разі не являється можливим, оскільки родинний зв`язок між заявником та ОСОБА_3 не можливо встановити.

Також встановлено, що батьками померлого ОСОБА_3 є: матір - ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4 , та батько - ОСОБА_6 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Батьками ОСОБА_5 є ОСОБА_7 та ОСОБА_8

Батьками заявника є ОСОБА_9 та ОСОБА_10

Відомості про народження дідуся заявника ОСОБА_11 в архіві не збереглися.

Позивач зазначав, що батько його матері ОСОБА_11 та матір ОСОБА_5 - ОСОБА_7 були рідними братом і сестрою.

Допитані в судовому засіданні першої інстанції ОСОБА_12 та ОСОБА_13 підтвердили, що померлий ОСОБА_3 був троюрідним братом заявника.

Згідно п.1 ч.1 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами.

Отже, встановлення факту родинних відносин можливе лише в суді.

Відповідно до п.7 Постанови Пленуму Верховного Суду України „Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення" за № 5 від 31.03.1995 року, суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину, для оформлення права на пенсію в зв`язку із втратою годувальника.

Суд не може відмовити в розгляді заяви про встановлення факту родинних відносин з мотивів, що заявник може вирішити це питання шляхом встановлення неправильності запису в актах громадянського стану.

Таким чином, навіть якби у позовних вимогах йшла мова щодо неправильності запису в актах громадянського стану, і цю неправильність потрібно було б усунути для підтвердження факту родинних відносин, то і в цьому випадку позивач має право звернутися не в органи реєстрації актів громадянського стану, а у суд.

Посилання представника ХМР в апеляційній скарзі на те, що з вимог ОСОБА_1 вбачається спір про право, колегією суддів не приймаються.

Відповідно до ч.1-2 ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Суд розглядає в порядку окремого провадження справи про: обмеження цивільної дієздатності фізичної особи, визнання фізичної особи недієздатною та поновлення цивільної дієздатності фізичної особи; надання неповнолітній особі повної цивільної дієздатності; визнання фізичної особи безвісно відсутньою чи оголошення її померлою; усиновлення; встановлення фактів, що мають юридичне значення; відновлення прав на втрачені цінні папери на пред`явника та векселі; передачу безхазяйної нерухомої речі у комунальну власність; визнання спадщини відумерлою; надання особі психіатричної допомоги в примусовому порядку; примусову госпіталізацію до протитуберкульозного закладу; розкриття банком інформації, яка містить банківську таємницю, щодо юридичних та фізичних осіб.

Відповідно до положень пункту п`ятого частини 2 статті 293, частини другої статті 315 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

Таким чином, юридичні факти можуть бути встановлені лише для захисту, виникнення, зміни або припинення особистих чи майнових прав самого заявника.

Справи про встановлення юридичних фактів можуть бути предметом розгляду суду в порядку окремого провадження за таких умов: факти, які підлягають встановленню, повинні мати юридичний характер, тобто відповідно до закону викликати юридичні наслідки: виникнення, зміну або припинення особистих чи майнових прав громадян або організацій. Для визначення юридичного характеру факту потрібно з`ясувати мету, для якої необхідне його встановлення. Один і той самий факт для певних осіб і для певної мети може мати юридичне значення, а для інших осіб та для іншої мети - ні.

Таким чином, визначальним при розгляді заяви про встановлення певних фактів, які можуть вплинути на спадкові права й обов`язки, має значення наявність чи відсутність спору між спадкоємцями.

Як вбачається з копії спадкової справи № 421/2018 та відповіді Восьмої ХДНК від 14 березня 2019 року за № 1081/02-14, після смерті ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 заведена спадкова справа № 421/2018. Заяв від інших спадкоємців, крім ОСОБА_1 , до нотаріальної контори не надходило, свідоцтва про право на спадщину не видавались (а.с.17, 105-134).

Тобто позивач наразі є єдиним спадкоємцем померлого ОСОБА_3

Крім того, доказів на підтвердження того, що подана заява про визнання спадщини відумерлою, матеріали справи не містять, таких не надано і до суду апеляційної інстанції.

Жодних інших доводів на спростування висновків суду першої інстанції, викладених у оскаржуваному рішенні, апеляційна скарга не містить.

Вимога пункту першого статті 6 Конвенції щодо обгрунтування судових рішень не може розумітися як обов`язок суду детально відповідати на кожен довід заявника. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обгрунтування рі-шення, може бути різною в залежності від характеру рішення ( Seryavin and others v. Ukraine, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року ). Стаття 6 Конвенції також не встановлює правил щодо допустимості доказів або їх оцін-ки, що є предметом регулювання в першу чергу національного законодавства та оцінки національними судами. Проте Європейський суд з прав людини оцінює ступінь умотивованості рішення національного суду, як правило, з точки зору наявності в ньому достатніх аргументів стосовно прийняття чи відмови в прийнятті саме тих доказів і доводів, які є важливими, тобто такими, що були сформульовані заявником ясно й чітко та могли справді вплинути на результат розгляду справи.

Згідно рішення Європейського суду з прав людини у справі «Бочаров проти України» ( остаточне рішення від 17 червня 2011 року ) суд при оцінці доказів керується критерієм доведення «поза розумним сумнівом». Проте таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростованих презумпцій щодо фактів.

Враховуючи викладене, колегія суддів апеляційного суду вважає, що судом першої інстанції повністю встановлені фактичні обставини справи для встановлення факту родинних відносин позивача з його троюрідним братом, не знаходить підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, порушення норм процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи. Оскаржуване судове рішення є законним та обґрунтованим, належно умотивованим.

Статтею 375 ЦПК України встановлено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Керуючись нормами статей 367, 368, 374, 375, 381 - 384, 389 - 391 ЦПК України, апеляційний суд ,-

постановив:

Апеляційну скаргу Харківської міської ради - залишити без задоволення.

Рішення Київського районного суду міста Харкова від 09 серпня 2019 року- залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 05 грудня 2019 року.

Головуючий І.С. Сащенко

Судді А.І. Овсяннікова

І.П. Коваленко