Справа № 484/3757/18
Провадження № 2/484/133/19
Рішення

іменем України

(заочне)

22.01.2019 року Первомайський міськрайонний суд Миколаївської області

в складі: головуючого - судді Максютенко О.А.

за участю секретаря судових засідань - Завірюха В.Ю.

розглянув у відкритому судовому засіданні, в порядку загального позовного провадження, в м. Первомайську цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання право власності на земельну ділянку

встановив :

Позивач звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3 про визнання права вланості на земельну ділянку, обгрунтовуючи свої позовні вимоги тим, що 04.07.2001 року між нею та відповідачем було укладено договір купівлі-продажу житлового будинку. При купівлі-продажу будинку не було належним чином оформлено перехід права власності на земельну ділянку, на якій розташований житловий будинок. Позивач посилається на те, що у зв'язку із тим, що вона є власником вищевказаного житлового будинку, то відповідно до неї повинно перейти і право власності на земельну ділянку на якій розташований житловий будинок. Крім того, позивач зазначає, що відповідач їй повідомив про втрату ним правовстановлюючого документу на земельну ділянку.

В судове засідання позивач не з'явилась, надала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позов підтримала в повному обсязі .

Відповідач в судове засідання не з'явився, хоча про день та час розгляду справи був повідомлений своєчасно та належним чином, причини неявки суду невідомі. Відзив на позов не подав.

Відповідно до ч.1 ст. 280 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату час і місце судового засідання без поважних причин або без повідомлення причин, не подав відзив, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача обґрунтовані, ґрунтуються на законі і підлягають задоволенню виходячи з наступного.

Так, згідно ч. 2 ст. 373 ЦК України право власності на землю гарантується Конституцією України.

Право власності на земельну ділянку набувається і здійснюється відповідно до закону.

Згідно ч.1 ст.392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Судом встановлено, що 04.07.2001 року між ОСОБА_2. та відповідачем ОСОБА_3 було укладено договір купівлі-продажу будинку, що розташований за адресою: АДРЕСА_1. За цим договором продавець ОСОБА_3 продав, а покупець ОСОБА_2. прийняла у власність житловий будинок, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 з господарчими будівлями та побудовими спорудами, що розташований на земельній ділянці 910 кв.м і зобов'язується сплатити за нього 8250 грн. Договір посвідчено приватним нотаріусом Первомайського міського та районного округу Миколаївської області Токарчук С.А.., зареєстровано в реєстрі за № 3477 (а.с.4).

19.07.2001 року ОСОБА_2. зареєструвала право власності на житловий будинок, що розташований за адресою: АДРЕСА_1

Встановлено, що при укладенні та нотаріальному посвідченні договору купівлі-продажу будинку від 04.07.2001 року, питання щодо набуття ОСОБА_2 права власності на земельну ділянку, яка призначена для обслуговування житлового будинку не вирішувалось.

Зміна прізвища позивача з "ОСОБА_2" на "ОСОБА_2" підтверджується Свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_2, виданого 09.07.2016 року Первомайським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області, актовий запис № 181.

Згідно ст.328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону, або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до правової позиції, висловленої Верховним Судом України у справі № 6-253цс16, за змістом статті 377 ЦК України до особи, яка придбала житловий будинок, будівлю або споруду, переходить право власності на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення, у розмірах, встановлених договором. Якщо договором про відчуження житлового будинку, будівлі або споруди розмір земельної ділянки не визначений, до набувача переходить право власності на ту частину земельної ділянки, яка зайнята житловим будинком, будівлею або спорудою, та на частину земельної ділянки, яка є необхідною для їх обслуговування. Якщо житловий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, наданій у користування, то у разі їх відчуження до набувача переходить право користування тією частиною земельної ділянки, на якій вони розміщені, та частиною ділянки, яка необхідна для їх обслуговування.

Згідно статті 120 ЗК України при переході права власності на будівлю і споруду право власності на земельну ділянку або її частину може переходити на підставі цивільно-правових угод, а право користування - на підставі договору оренди.

Зазначена норма закріплює загальний принцип цілісності об'єкту нерухомості із земельною ділянкою, на якій цей об'єкт розташований. За цією нормою визначення правового режиму земельної ділянки перебуває у прямій залежності від права власності на будівлю і споруду та передбачається механізм роздільного правового регулювання нормами цивільного законодавства майнових відносин, що виникають при укладенні правочинів щодо набуття права власності на нерухомість, і правового регулювання нормами земельного і цивільного законодавства відносин при переході прав на земельну ділянку у разі набуття права власності на нерухомість.

При цьому при застосуванні положень статті 120 ЗК України у поєднанні з нормою статті 125 ЗК України слід виходити з того, що у випадку переходу права власності на об'єкт нерухомості у встановленому законом порядку, право власності на земельну ділянку у набувача нерухомості виникає одночасно із виникненням права власності на зведені на земельній ділянці об'єкти.

Таким чином, за загальним правилом, закріпленим у частині першій статті 120 ЗК України, особа, яка набула права власності на будівлю чи споруду стає власником земельної ділянки на тих самих умовах, на яких вона належала попередньому власнику, якщо інше не передбачено у договорі відчуження нерухомості.

Враховуючи, що відповідач ухиляється від оформлення у встановленому законом порядку цивільно-правових угод, щодо передачі права власності на спірну земельну ділянку позивачці, суд приходить до висновку, що ОСОБА_2, набувши право власності на житловий будинок на підставі договору купівлі-продажу від 04.07.2001 року, набула також і право власності на земельну ділянку площею 0,910 га, цільове призначення - для обслуговування житлового будинку, що знаходиться по АДРЕСА_1

Керуючись ст.ст. 12, 13, 77, 81, 263, 264, 265, 280-282 ЦПК України, ст.ст. 16, 377 ЦК, ст. 120 ЗК України, суд,

вирішив :

Позов ОСОБА_2 (місце проживання: АДРЕСА_1, ІНПП - НОМЕР_1) до ОСОБА_3 (місце проживання: АДРЕСА_1) про визнання права власності на земельну ділянку - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, яка проживає по АДРЕСА_1 право власності на земельну ділянку площею 0,910 га., надану для обслуговування житлового будинку, що розташована за адресою: АДРЕСА_1, у зв'язку із переходом права власності на житловий будинок з надвірними спорудами за цією ж адресою.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана позивачем протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Миколаївського апеляційного суду.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи через Первомайський міськрайонний суд Миколаївської області.

Суддя: