Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 листопада 2019 року Подільський районний суд міста Києва у складі:

головуючого судді - Васильченка О. В. ,

за участю секретаря судового засідання - Ковальчук О. М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Київської міської ради про визнання права власності в порядку спадкування за законом,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 пред`явив в суді позов до Київської міської ради, про визнання права власності в порядку спадкування за законом на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , та на садовий будинок та земельну ділянку 0,05 га, кадастровий номер :01:007:1209, що розташовані за адресою: АДРЕСА_2 .

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач звернувся до Чотирнадцятої київської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини за законом після смерті рідної сестри позивача, ОСОБА_2 . Однак, нотаріальною конторою було відмовлено у видачі свідоцтва про право власності на спадщину за законом, з підстав відсутності у позивача документів, що посвідчують право власності спадкодавця на спадкове майно.

Позивач зазначив, що правовстановлюючі документи на спадкове майно були втрачені, відтак, він не може реалізувати свої спадкові права на нерухоме майно.

За таких обставин позивач звернувся до суду із зазначеним позовом в якому просив, визнати за позивачем право власності на об`єкти нерухомого майна, а саме: на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , та право власності на садовий будинок та земельну ділянку 0,05 га, кадастровий номер :01:007:1209, що розташовані за адресою: АДРЕСА_2 .

До початку судового засідання представник позивача подав до суду заяву, в якій підтримав позовні вимоги, просив їх задовольнити в повному обсязі та проводити розгляд справи без його участі.

Київська міська рада не забезпечила явку свого представника в судове засідання. Про розгляд справи була повідомлена належним чином. Представник відповідача направив до суду відзив, в якому просив розглянути справу за відсутності відповідача та прийняти судом рішення згідно норм чинного законодавства на підставі поданих стороною доказів (а.с. 56, 57).

Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні, прийшов до висновку про задоволення позову з наступних підстав.

Судом достовірно встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_2 , що підтверджується Свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 , виданого Відділом реєстрації смерті у м. Києві 26 лютого 2015 року (а.с. 8).

Факт родинних відносин, а саме, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є рідною сестрою позивача, ОСОБА_1 по матері, встановлено рішенням Подільського районного суду м. Києва від 24.06.2016 року, яке залишено в цій частині без змін, рішенням Апеляційного суду м. Києва від 15.11.2016 року (а.с. 16-19).

Як вбачається із Інформаційної довідки КВ-2015 №24384 від 24.07.2015 року, наданої Київським міським бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об`єкти нерухомого майна, квартира за адресою: АДРЕСА_1 , на праві власності зареєстрована за ОСОБА_2 на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого Відділом по приватизації житла ВО "Квазар" 31.05.1994 року, зареєстрованого КП "КМБТІ та РПВ на ОНМ" 07.06.1994 року за реєстровим №5513/7526 в реєстровій книзі д.98-168 (а.с. 98 з.в.).

Відповідно до Витягу з державного земельного кадастру про земельну ділянку, наданого на запит суду Головним управлінням Держгеокадастру у Київській області, земельна ділянка площею 0,05 га, кадастровий номер :01:007:1209, цільове призначення: для колективного садівництва, що розташована за адресою: АДРЕСА_2 , належить на праві власності ОСОБА_2 .

13.01.2017 року Чотирнадцятою київською державною нотаріальною конторою було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на спірну квартиру та на спірні садовий будинок і земельну ділянку з підстав відсутності у спадкоємця оригіналів правовстановлюючих документів на спірне нерухоме майно (а.с. 11, 12).

Правовідносини, що виникли між сторонами регулюються нормами Цивільного кодексу України.

Як, передбачено ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Рішенням Апеляційного суду м. Києва від 15.11.2016 року встановлена нікчемність заповіту складеного 25.09.2014 року від імені ОСОБА_2 (а.с. 16-19).

Оскільки в судовому порядку встановлена нікчемність заповіту ОСОБА_2 , тому спадкування має здійснюватися за законом.

З довідки, що міститься в матеріалах спадкової справи вбачається, що ОСОБА_1 є єдиним спадкоємцем за законом після смерті своєї сестри - ОСОБА_2 (а.с. 102).

Згідно зі ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Стаття 1218 ЦК України передбачає, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ст. 1297 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини та згідно із ч. 3 ст. 1296 ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

На підставі п. 4.14 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року №296/5, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів.

Згідно зі ст. 182 ЦК України та ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01.07.2004 року №1952-ІV, право власності на нерухомість підлягає обов`язковій державній реєстрації та виникає з моменту такої реєстрації. Будь-які правочини щодо нерухомого майна, в тому числі видача свідоцтва про право на спадщину, вчиняються, якщо право власності на таке майно зареєстровано згідно з вимогами цього Закону.

Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» зазначено, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Як роз`яснено у листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 року №24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних прав про спадкування», якщо документи, що засвідчують право власності на нерухоме майно, існували, проте були втрачені власником та не можуть бути відновлені в передбаченому законом порядку, застосуванню підлягає ст. 392 ЦК України, відповідно якої позов про визнання права власності може бути пред`явлений, якщо це право оспорюється або не визнається іншою, а також у разі втрати власником документа, який засвідчує його право власності.

Враховуючи те, що позивач, будучи єдиним спадкоємцем за законом, як встановлено на підставі доказів, що містяться в матеріалах справи, в іншій спосіб, окрім як звернутися з позовом до суду про визнання права власності в порядку спадкування, захистити своє порушене право не може, суд вважає, що позовні вимоги про визнання за позивачем права власності на квартиру за адресою: АДРЕСА_3 , та на садовий будинок і земельну ділянку площею 0,05 га, кадастровий номер :01:007:1209, цільове призначення: для колективного садівництва, що розташовані за адресою: АДРЕСА_2 , ґрунтуються на чинному законодавстві, а тому підлягають задоволенню.

На підставі викладеного, п. 8, п. 23 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 року № 7, ст.ст. 1216, 1217, 1218 1222, 1261, 1268, 1296, 1297 ЦК України, та керуючись ст.ст. 13, 14, 82, 259, 263-265, 268, 352, 354, а також п.п. 9, 15 Перехідних положень ЦПК України, суд,

У Х В А Л И В :

Позов ОСОБА_1 до Київської міської ради про визнання права власності в порядку спадкування за законом задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП- НОМЕР_2 ), в порядку спадкування за законом, після смерті ОСОБА_2 , право власності на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 .

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП - НОМЕР_2 ), в порядку спадкування за законом, після смерті ОСОБА_2 , право власності на садовий будинок та земельну ділянку 0,05 га, кадастровий номер :01:007:1209, цільове призначення: для колективного садівництва, що розташовані за адресою: АДРЕСА_2 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, або якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Київського апеляційного суду через Подільський районний суд м. Києва шляхом подачі апеляційної скарги (зважаючи на п. 15.5 Перехідних положень ЦПК України щодо порядку подання апеляційних скарг на судові рішення).

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя О. В. Васильченко