Справа № 308/6543/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 листопада 2019 року місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в складі:

головуючого судді - Лемак О.В.,

за участю секретаря судового засідання - Сухан Н.В.,

представника позивача - ОСОБА_1 ,

представника відповідача - виконавчого комітету Ужгородської міської ради Федьо Т.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в місті Ужгороді в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_2 до виконавчого комітету Ужгородської міської ради, про визнання неправомірними дії та зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_2 звернувся до суду із вказаною позовною заявою до виконавчого комітету Ужгородської міської ради, про визнання неправомірними дії та зобов`язання вчинити певні дії.

В обґрунтування позову посилається на те, що 23 листопада 2018 року він, з членами сім`ї звернулись до Ужгородського міського голови з заявою про приватизацію за нами житлового приміщення площею 68,20 кв.м., за адресою : АДРЕСА_1 .

27.12.2018 року рішенням виконавчого комітету Ужгородської міської №357, йому та членам сім`ї відмовлено в передачі у власність шляхом приватизації житлового приміщення АДРЕСА_1 а у зв`язку з некомплектністю та невідповідністю поданих документів.

Вважає, що в діях посадових осіб при прийняті рішення про відмову в приватизації наявні неправомірні дії.

Зазначає, що він та члени його сім`ї мають право на приватизацію житлового приміщення у гуртожитку АДРЕСА_1 , що підтверджується актом обстеження житлових та нежитлових приміщень гуртожитку АДРЕСА_1 від 10.11.2016 року виконане на виконання розпорядження міського голови від 09.11.2016 року № 435 «Про комісійне обстеження».

Вказує, що відповідач, приймаючи рішення про відмову в приватизації йому та членам його сім`ї житлового приміщення за вказаною адресою, грубо проігнорував вимоги Конституції України та наведених норм Законів України, що регламентують порядок приватизації державного житлового фонду, не взяв до уваги, що згідно договору № 40 найму житлового приміщення зокрема, від 06 грудня 2007 року він є наймачем житлового приміщення в гуртожитку за адресою АДРЕСА_1 , та те, що у 2007 році з письмового дозволу балансоутримувача ОКП "Будинку управління" Обласної державної адміністрації та погодження архітектури містобудування і виконкому Ужгородської міської ради ним, за власні кошти проведено реконструкцію житлового приміщення площею 68,20 кв.м., за вищевказаною адресою (раніше будинок АДРЕСА_1 ). Також з дозволу відповідних органів ним та членами сім`ї було окремо облаштовано водо, газо, електропостачання та каналізацію, з встановленням та опломбуванням окремих лічильників та окремого входу з вулиці до його житлового приміщення, що підтверджується актом обстеження від 10.11.2016 року, у відповідності до якого порушень при реконструкції не виявлено, не взято до уваги те, що ні ним ні членами його сім`ї право на безоплатну приватизацію не використовувалось, не взято до уваги понесені матеріальні витрати на покращення умов житлових приміщень вказаного гуртожитку, безпідставно, відновив йому та членам його сім`ї в передачі у власність шляхом приватизації житлового приміщення АДРЕСА_1 у зв`язку з некомплектністю та невідповідністю поданих документів, не дивлячись на те, що такі були надані відповідно до вимог наказу №114 від 10.05.2018 року за № 611/32113 «Про порядок затвердження змін до Положення про порядок передачі квартир (будинків), жилих приміщень у гуртожитках у власність громадян.

Вказує, що у відповідності до зазначеного наказу, ним були надані відповідачу разом з заявою про приватизацію, всі необхідні документи, а тому орган приватизації повинен був прийняти позитивне рішення при розгляді заяви про приватизацію.

На підставі наведеного просить суд: визнати право користування на житлове приміщення №3, у гуртожитку, загальною площею 68,20 кв.м, по АДРЕСА_1 ; визнати незаконним та скасувати рішення виконавчого комітету Ужгородської міської ради від 27.12.2018 року № 375 про відмову в передачі у власність шляхом приватизації - ОСОБА_3 та членам його сім`ї житлового приміщення АДРЕСА_1 , у зв`язку з некомплектністю та невідповідністю поданих документів; зобов`язати посадових осіб Ужгородської міської ради провести приватизацію житлового приміщення АДРЕСА_1 , площею 68,20, на ім`я ОСОБА_2

Ухвалою судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 18.06.2019 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі за вказаною позовною заявою, постановлено розгляд справи проводити у порядку загального позовного провадження.

23.07.2019 року представником відповідача виконавчого комітету Ужгородської міської ради Федьо Т. подано відзив на позовну заяву. У своєму відзиві відповідач зазначає, що твердження позивача про неправомірні дії при прийнятті про відмову в приватизації є надуманими, не відповідають дійсності.

Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 31.10.2019 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.

Представник позивача в судовому засіданні вимоги позовної заяви підтримала та просила їх задовольнити в повному обсязі.

Представник відповідача - Ужгородської міської ради Федьо Т., в судовому засіданні заперечила з підстав викладених у відзиві на позовну заяву

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи та аналізуючи в сукупності надані сторонами докази, суд приходить до наступного висновку.

Статтею 1 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» визначено, що приватизація державного житлового фонду - це відчуження квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках, призначених для проживання сімей та одиноких осіб, кімнат у квартирах та одноквартирних будинках, де мешкають два і більше наймачів, та належних до них господарських споруд і приміщень (підвалів, сараїв і т. ін.) державного житлового фонду на користь громадян України. Особливості приватизації житлових приміщень у гуртожитках визначаються законом.

Відповідно до ст.2 цього Закону до об`єктів приватизації, серед інших, віднесено житлові приміщення у гуртожитках (житлові кімнати, житлові блоки (секції). Не підлягають приватизації: квартири-музеї; квартири (будинки), житлові приміщення у гуртожитках, розташовані на територіях закритих військових поселень, підприємств, установ та організацій, природних та біосферних заповідників, національних парків, ботанічних садів, дендрологічних, зоологічних, регіональних ландшафтних парків, парків-пам`яток садово-паркового мистецтва, історико-культурних заповідників, музеїв; квартири (будинки), житлові приміщення у гуртожитках, що перебувають в аварійному стані (в яких неможливо забезпечити безпечне проживання людей); квартири (кімнати, будинки), віднесені у встановленому порядку до числа службових, а також квартири (будинки), житлові приміщення у гуртожитках, розташовані в зоні безумовного (обов`язкового) відселення, забрудненій внаслідок аварії на Чорнобильській АЕС.

Згідно з ч.1 ст.3 зазначеного Закону приватизація здійснюється шляхом безоплатної передачі громадянам квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках з розрахунку санітарної норми 21 квадратний метр загальної площі на наймача і кожного члена його сім`ї та додатково 10 квадратних метрів на сім`ю.

Відповідно до ч.3 ст.9 Житлового кодексу України громадяни мають право на приватизацію квартир (будинків) державного житлового фонду, житлових приміщень у гуртожитках, які перебувають у власності територіальних громад, або придбання їх у житлових кооперативах, на біржових торгах, шляхом індивідуального житлового будівництва чи одержання у власність на інших підставах, передбачених законом.

Правові, майнові, економічні, соціальні, організаційні питання щодо забезпечення реалізації конституційного права на житло громадян, які тривалий час на законних підставах проживають у гуртожитках, призначених для проживання одиноких громадян або для проживання сімей, врегульовані Законом України «Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків», відповідно до ст.1 якого сфера дії цього Закону поширюється на громадян, які не мають власного житла, більше п`яти років на законних підставах зареєстровані за місцем проживання у гуртожитках та фактично проживають у них.

Сфера дії Закону України «Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків» поширюється на гуртожитки, які є об`єктами права державної та комунальної власності.

Відповідно до ст.4 цього Закону громадяни та члени їхніх сімей, на яких поширюється дія цього Закону, мають право на приватизацію жилих приміщень у гуртожитках, що перебувають у власності територіальних громад і можуть бути приватизовані відповідно до цього Закону за рішенням місцевої ради. Приватизація жилих приміщень у гуртожитках здійснюється відповідно до Закону України "Про приватизацію державного житлового фонду" та прийнятих відповідно до нього нормативно-правових актів з урахуванням особливостей, визначених цим Законом.

На підставі п.7 ст.5 Закону України «Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків» приватизація жилих приміщень у гуртожитках здійснюється шляхом: а) безоплатної їх передачі громадянам з розрахунку санітарної норми 21 квадратний метр загальної площі на наймача і кожного члена його сім`ї та додатково 10 квадратних метрів на сім`ю; б) продажу надлишків загальної площі жилих приміщень громадянам України, які мешкають у них і на яких поширюється дія цього Закону.

Відповідно до п.п.2, 14 Положення про порядок передачі квартир (будинків), жилих приміщень у гуртожитках у власність громадян, затвердженого наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України №396 від 26.12.2009 року, жилі приміщення у гуртожитку - приміщення гуртожитку, призначені для проживання громадян (кімнати, жилі блоки, секції). Передача квартир (будинків), жилих приміщень в гуртожитках, які на момент набрання чинності Законом України «Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків» перебували у комунальній власності, кімнат у комунальних квартирах у власність громадян здійснюється на підставі рішень відповідних органів приватизації, що приймаються не пізніше місяця з дня одержання заяви громадянина. Громадяни, які проживають у гуртожитках, що перебувають у власності підприємств, установ, організацій, утворених у процесі корпоратизації чи приватизації, набувають право на приватизацію займаних жилих приміщень після передачі таких гуртожитків у комунальну власність за умови, що вони фактично проживають у таких гуртожитках правомірно і тривалий час (не менше п`яти років).

Відповідно до ч.ч.1, 2, 3, 5 ст.8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду», приватизація державного житлового фонду здійснюється уповноваженими на це органами, створеними місцевою державною адміністрацією та органами місцевого самоврядування, державними підприємствами, організаціями, установами, у повному господарському віданні або оперативному управлінні яких знаходиться державний житловий фонд. Передача квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках здійснюється в спільну сумісну або часткову власність за письмовою згодою всіх повнолітніх членів сім`ї, які постійно мешкають у цій квартирі (будинку), житловому приміщенні у гуртожитку, в тому числі тимчасово відсутніх, за якими зберігається право на житло, з обов`язковим визначенням уповноваженого власника квартири (будинку), житлового приміщення у гуртожитку. Передача квартир (будинків) у власність громадян здійснюється на підставі рішень відповідних органів приватизації, що приймаються не пізніше місяця з дня одержання заяви громадянина. Передача квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках у власність громадян з доплатою, безоплатно чи з компенсацією відповідно до статті 5 цього Закону оформляється свідоцтвом про право власності на квартиру (будинок), житлове приміщення у гуртожитку, яке реєструється в органах приватизації і не потребує нотаріального посвідчення.

Відповідно до п.10 ст.8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» органи приватизації, органи місцевого самоврядування не мають права відмовити мешканцям квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках у приватизації займаного ними житла, крім випадків, передбачених законом.

Судом встановлено, що 06.12.2007 року ОКП «Будинкоуправління адмінбудівель» видано позивачу ОСОБА_4 ордер №40 на право зайняття житлового приміщення в гуртожитку по АДРЕСА_1 кімнати АДРЕСА_9 , АДРЕСА_10 , АДРЕСА_11 , АДРЕСА_12 , АДРЕСА_13 , АДРЕСА_16, загальною площею 68,10 кв.м. Ордер виданий на підставі договору №40 від 06 грудня 2007 року про найм житлового приміщення в гуртожитку по АДРЕСА_1 . Склад сім`ї, до якої входить ОСОБА_5 , 1965 року народження - дружина, ОСОБА_3 , 1989 року народження - донька.

Також, як встановлено, згідно акту обстеження житлових та нежитлових приміщень гуртожитку по АДРЕСА_1 , від 10.11.2016 року громадянину ОСОБА_2 рішенням виконкому від 26.12.2007 року № 484 надано дозвіл на реконструкцію житлових приміщень АДРЕСА_1 з влаштуванням входу з вулиці за згодою власника. На підставі цього рішення забудовником отримано архітектурно-планувальне завдання № 81 від 05.03. 2008 року, яке затверджено головним архітектором міста, розроблено проект та отримано дозвіл на виконання будівельних робіт № 125 від 19.03.2008 року, виданим інспекцією ДАБК у Закарпатській області. При перевірці на відповідність виконаних будівельних робіт по реконструкції житлових приміщень №10 з влаштуванням входу з вулиці за згодою власника проектній документації з`ясовано, що роботи виконані відповідно до проекту. Розміщення санвузлів відповідає проекту. У ході будівництва додатково влаштовано вікно у приміщенні поз. 16 згідно загального технічного паспорта, що не впливає на планування квартири. При виконанні будівельних робіт гр. ОСОБА_6 та гр. ОСОБА_2 було виконано заміну каналізаційних та водопровідних мереж у межах приміщень та зроблено часткову розводку на другому поверсі. Для прочистки каналізації в приміщеннях квартири влаштовані ревізії, влаштовано гребінку для розводки води, тобто є можливість доступу до комунікацій гуртожитку. При обстеженні санвузлів загального користування на 2-му поверсі на час обстеження видимих неполадок у роботі обладнання санвузлів не виявлено.

Маючи намір приватизувати займані разом з сім`єю житлові приміщення, позивач 23.11.2018 року звернувся до центру надання адміністративних послуг Ужгородської міської ради із відповідною заявою про приватизацію житлового приміщення АДРЕСА_1 площею 68.10 кв.м. , за адресою АДРЕСА_1 .

Відповідно до пункту 3.1.4. рішення виконавчого комітету Ужгородської міської ради №375 від 27.12.2018 року «Про приватизацію державного житлового фонду», ОСОБА_2 та членам його сім`ї відмовлено в передачі у власність шляхом приватизації житлового приміщення АДРЕСА_1 , у зв`язку з некомплектністю та невідповідністю поданих документів (вимоги Положення про порядок передачі квартир (будинків), жилих приміщень у гуртожитках у власність громадян, затвердженого Наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України №396 від 16.12.2009 року, із змінами пункти 4,17-20).

Згідно із ч.ч. 1, 3 ст. 8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» та пунктами 13, 14 Положення про порядок передачі квартир (будинків), жилих приміщень у гуртожитках у власність громадян, затвердженого наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України №396 від 16.12.2009 , приватизація державного житлового фонду здійснюється уповноваженими на це органами, створеними місцевою державною адміністрацією, та органами місцевого самоврядування, державними підприємствами, організаціями, установами, у повному господарському віданні або оперативному управлінні яких знаходиться державний житловий фонд. Передача квартир (будинків) у власність громадян здійснюється на підставі рішень відповідних органів приватизації, що приймаються не пізніше місяця з дня одержання заяви громадянина.

Пунктом 17 Положення встановлено, що громадянин, який виявив бажання приватизувати займану ним і членами його сім`ї на умовах найму квартиру (будинок), жиле приміщення в гуртожитку, кімнату в комунальній квартирі, звертається до органу приватизації, де одержує бланк заяви та необхідну консультацію.

Пунктом 18 Положення затверджено перелік документів, які подаються громадянином до органу приватизації.

З досліджених в судовому засіданні матеріалів справи слідує, що позивач звертаючись до органу приватизації, до заяви про приватизацію спірного нерухомого майна, додав усі необхідні документи.

Таким чином позивач виконав вимоги пункту 18 Положення про порядок передачі квартир (будинків), жилих приміщень у гуртожитках у власність громадян, затвердженого наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України №396 від 16.12.2009 та надав відповідні документи.

З урахуванням викладеного, відмова органу приватизації користувачам житлового приміщення у приватизації займаного ними спірного житлового приміщення є безпідставною та порушує їхні права на житло.

Статтею 47 Конституції України передбачено, що кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла, інакше як на підставі закону за рішенням суду.

Згідно із ч.11 ст.8 Закону «Про приватизацію державного житлового фонду», спори, що виникають при приватизації квартир (будинків) та житлових приміщень у гуртожитках державного житлового фонду, вирішуються судом.

Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Статтею 16 цього Кодексу передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно із п.10 ч.2 ст. 16 ЦК України цивільні права та інтереси суд може захистити у спосіб визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Статтею 21 ЦК України визначено, що суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси.

Окрім того, суд звертає увагу, що незаконними рішенням та діями відповідачів, позивачів було позбавлено права на приватизацію в порушення вимог та положень ст. 14 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод у поєднанні зі ст. 1 Першого протоколу.

Ст. 1 Першого протоколу Конвенції передбачає, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Відповідно до ст. 18 Конвенції обмеження, які дозволені згідно з цією Конвенцією щодо зазначених прав і свобод, не застосовуються для інших цілей ніж ті, для яких вони встановлені.

Набуття квартири у приватну власність повязане із майновим правом у контексті тлумачення Європейським Судом з прав людини ст.1 Протоколу 1 до Європейської конвенції з прав людини поняття майно, оскільки існує у вигляді вимог, стосовно яких позивач наводить доводи, що він має сподівання, котрі ґрунтуються на законодавчих нормах, на набуття права володіння, користування, розпорядження. Такі сподівання виникли у позивачів з моменту надання їм житла в користування та його виключення із числа службового.

Частинами 1, 2статті 12 ЦПК Українивстановлено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.

З огляду на викладене, суд доходить висновку про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог позивача, з метою захисту порушених житлових прав.

На підставі ст.ст.1, 5, 8 «Про приватизацію державного житлового фонду», ст.9 ЖК Української РСР, ст.ст.15, 16, 21, 345 ЦК України та керуючись ст. ст.10, 12, 76-81,223,263,265 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

Позовну заяву ОСОБА_2 до виконавчого комітету Ужгородської міської ради, про визнання неправомірними дії та зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_2 право користування на житлове приміщення №3, у гуртожитку, загальною площею 68,20 кв.м, по АДРЕСА_1 .

Визнати незаконним (протиправним) та скасувати рішення виконавчого комітету Ужгородської міської ради від 27.12.2018 року № 375 «Про приватизацію державного житлового фонду», яким відмовлено в передачі у власність шляхом приватизації гр. ОСОБА_2 та членам його сім`ї, житлового приміщення АДРЕСА_1 , у зв`язку з некомплектністю та невідповідністю поданих документів.

Зобов`язати посадових осіб Ужгородської міської ради провести приватизацію житлового приміщення, №3, у гуртожитку, загальною площею 68,20 кв.м, по АДРЕСА_1 на ім`я ОСОБА_2

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду, при цьому відповідно до п. п. 15.5 п. 15 Перехідних положень ЦПК України в редакції Закону України № 2147-VIII від 03.10.2017 року до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією кодексу.

Дата складення повного тексту рішення - 19 листопада 2019 року.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду О.В. Лемак