Справа № 657/19/18

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
28.11.2019 року Каланчацький районний суд Херсонської області
у складі головуючого судді Скригун В.В.,
при секретарі Поповій Т.І.,
за участю позивача ОСОБА_1 ,
за участю відповідача ОСОБА_2 ,
за участю представника відповідача ОСОБА_3 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Приватного підприємця ОСОБА_2 про розірвання договору оренди землі,
в с т а н о в и в:
Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі та наполягала на їх задоволенні з підстав викладених у позові. Крім того, в судовому засіданні пояснила, що між нею та ОСОБА_2 було укладено договір оренди землі в 2010 році, згідно якого вона передала свою земельну ділянку відповідачу. Однак, відповідач використовував її земельну ділянку до 2010 року. Особисто їй відповідач ОСОБА_2 за оренду земельної ділянки ніяких грошей не передавав.
Ухвалою судді від 15.01.2018 року відкрито провадження по справі та вирішено розглядати справу за правилами загального позовного провадження. Ухвалою суду від 19 вересня 2018 року закрито підготовче судове засідання та призначено слухання справи до судового розгляду. Будь-яких інших процесуальних дій по справі не вчинялося.
Дослідивши матеріали цивільної справи, з`ясувавши всі обставини, на яких ґрунтуються вимоги, об`єктивно оцінивши докази, що мають значення для вирішення справи по суті, встановивши фактичні дані та відповідні їм правовідносини, суд приходить до наступних висновків.
Відповідно до вимог ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.
Згідно ст.ст. 81-82 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання.
Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 на підставі Держаного акту на право приватної власності на землю серії IV-XC № 006044, від 15 жовтня 2001 року, належить земельна ділянка площею 4,21 га. з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва.
Згідно умов п.п. 9, 11 укладеного Договору орендар повинен сплачувати орендодавцю за рік використання землі орендну плату у грошовій формі в сумі 988,62 грн. не пізніше 25 листопада кожного року.
Позивач зазначає, що в порушення вказаних умов договору, відповідач не сплатив орендну плату за 2013-2017 роки, що свідчить про системний характер її несплати, та є підставою для розірвання договору оренди землі.
Відповідач та його представник не визнали посилання позивача на несплату орендної плати, однак будь-яких доказів відсутності заборгованості по орендній платі суду не надали.
Відповідно до частини 1 статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Згідно частини 2 статті 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Відповідно до ч. 2 ст. 76 ЦПК України, фактичні обставини справи встановлюються, зокрема, показаннями свідків.
Показани свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_7 суд не приймає до уваги, так як вони не є доказом сплати орендної плати за землю, а свідчать про укладення договору та передачу коштів між особами, які не являються сторонами договору оренди земельної ділянки від 15.02.2010 року.
Відповідно до положень статті 1 Закону України «Про оренду землі» оренда землі це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності.
Згідно зі статтею 13 цього Закону договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.
Відповідно до статті 21 Закону України «Про оренду землі» орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою згідно з договором оренди землі. Розмір, умови і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди. Обчислення розміру орендної плати за землю здійснюється з урахуванням індексів інфляції, якщо інше не передбачено договором оренди.
Положеннями статті 32 Закону України «Про оренду землі» передбачено, що на вимогу однієї зі сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов`язків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону та умовами договору, в разі випадкового знищення чи пошкодження об`єкта оренди, яке істотно перешкоджає передбаченому договором використанню земельної ділянки, а також на підставах, визначених ЗК України та іншими законами України.
У статті 141 ЗК України серед підстав припинення права користування земельною ділянкою, зокрема в пункті «д» частини першої цієї статті передбачено систематичну несплату орендної плати.
Разом з тим згідно із частиною другою статті 651 ЦК України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї зі сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом.
Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.
Системний аналіз зазначених положень законодавства та враховуючи врегулювання відносин, пов`язаних з орендою землі, зокрема, положеннями ЦК України, слід дійти висновку, що при вирішенні питання щодо розірвання договору оренди з підстави, передбаченої пунктом «д» статті 141 ЗК України, застосуванню також підлягають положення частини другої статті 651 ЦК України, згідно якої необхідна наявність істотного порушення стороною договору.
Оскільки, в ході розгляду справи, було встановлено, що орендна плата відповідачем не сплачувалася з 2013 по 2017 роки, що свідчить про системний характер її несплати, позивач не отримала гарантовану відповідачем плату за коритування землею, то суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову та розірвання договору оренди землі.
Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню понесені останньою і підтверджені документально судові витрати по сплаті судового збору в сумі 640 грн.
Керуючись ст.ст. 21, 32, 141 Закону України «Про оренду землі», ст. 651 ЦК України, ст.ст. 12, 13, 76, 78, 141, 259, 263, 264, 265, 268 ЦПК України, суд -
Позовні вимоги ОСОБА_1 до Приватного підприємця ОСОБА_2 про розірвання договору оренди землі, - задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати по сплаті судового збору в сумі 640 грн.
Рішення може бути оскаржене безпосередньо до Херсонського апеляційного суду шляхом подачі в 30-денний строк з дня складання повного тексту рішення апеляційної скарги.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідач: приватний підрпиємець-фізична особа ОСОБА_2 , ІПН НОМЕР_2 , АДРЕСА_2 .

Повний текст рішення суду викладено 02 грудня 2019 року.

Суддя: Скригун В. В.