Провадження № 2-з/643/135/19
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.11.2019 Суддя Московського районного суду м. Харкова Букреєва І.А., розглянувши заяву позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення матеріальної та моральної шкоди,-

в с т а н о в и в :

Позивач звернувся до суду із позовом до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про стягнення матеріальної та моральної шкоди.

Разом із позовом ОСОБА_1 подав заяву про забезпечення позову, в якій просить суд накласти арешт на автомобіль "Mitsubishi Outlander XL", реєстраційний номер НОМЕР_1 , зареєстрований на ім`я ОСОБА_2 , шляхом заборони відчуження вказаного автомобіля.

На час розгляду даної заяви про забезпечення позову позовну заяву ОСОБА_1 залишено без руху задля усунення її недоліків.

Дослідивши матеріали заяви, суд приходить до наступного.

Відповідно до ч.1 ст.149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених ст.150 цього кодексу заходів забезпечення позову.

Згідно ч.2 ст.149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до проявлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених або оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до ч.3 ст. 150 ЦПК України види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Згідно п.3 ч.1 ст.152, ч.1 ст.153 ЦПК України, заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа, не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 150 ЦПК України, позов забезпечується шляхом накладення арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачу і знаходяться у нього або інших осіб.

Згідно вимог до заяви про забезпечення позову, які містяться і у пункті 4 Постанови Пленуму Верховного СудуУкраїни №9 від 22.12.2006 р. «Про практику застосування судами цивільного законодавства при розгляд ізаяв про забезпечення позову» ( із змінами, внесеними згідно з Постановою Верховного Суду України № 2 від 12.06.2009 р.), а саме, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Розглядаючи заявлену вимогу, суд вважає, що позивачем не наведено достатніх підстав для забезпечення позову, не представлено відомостей про належність автомобіля та те, що невжиття заходів забезпечення позову може в подальшому утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду, чи призведе до порушення прав позивача. У зв`язку з вищевикладеним, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення заяви про забезпечення позову.

Керуючись ст. ст. 151,153 ЦПК України,

постановив :

У задоволенні заяви про забезпечення позову відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку безпосередньо до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів в порядку ч.2 ст.261, ст.354 ЦПК України.

Суддя І.А. Букреєва