Справа № 212/9786/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 січня 2019 року м. Кривий Ріг

Жовтневий районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі: головуючого судді Борис О.Н., з участю секретаря судового засідання Деменко А.С., справа № 212/9786/18, 2/212/222/19, позивач ОСОБА_1, відповідач приватне акціонерне товариство «Суха Балка», розглянувши у відкритому судовому засіданні у порядку спрощеного провадження без повідомлення сторін в залі суду в місті ОСОБА_2 цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до приватного акціонерного товариства «Суха Балка» про відшкодування моральної шкоди, завданої працівнику внаслідок ушкодження його здоровя,

встановив:

17 грудня 2018 року ОСОБА_1, в інтересах якого діє адвокат ОСОБА_3, звернувся з позовом до приватного акціонерного товариства «Суха Балка» (далі ОСОБА_4 «Суха Балка»), про відшкодування моральної шкоди у звязку з ушкодженням здоровя, посилаючись на те, що з ОСОБА_1., який перебував у трудових відносинах з підприємством відповідача, працюючи на посаді гірника очисного вибою 09.08.2012 року близько 22-20 годині, під час виконання ним своїх трудових обовязків, знаходячись у клітьовому руддворі ствола «Ювілейний гор. 1260 метра шахти «Ювілейна» ПАТ «Суха Балка» стався нещасний випадок, внаслідок якого ОСОБА_1 отримав тілесні ушкодження у вигляді: закритого злама таранної кісти правої ступні зі зміщенням уламків та вивихом голівки таранної кістки до зовні в таранно-човнуватому суглобі. Закритий злам кубоподібної кістки правої ступні зі зміщенням уламків та вивихом кубоподібної кістки в пятково-кубоподібному суглобі. Підвивих правої пяткової кістки досередини травма тяжка. Висновком МСЕК від 05.12.2012 позивачу первинно встановлено всього 65 % втрати професійної працездатності та встановлена друга група інвалідності. Висновком МСЕК від 13.12.2017 позивачу повторно встановлено 30% втрати професійної працездатності та третю групу інвалідності. Вважає, що з вини підприємства, яке не створило безпечних умов праці, він втратив своє здоров`я, завдана моральна шкода, яка полягає в тому, що позивач відчуває постійні фізичні страждання, наслідком якого є порушення нормальних життєвих звязків, позбавлення можливості реалізовувати свої звички та бажання, виникнення складнощів у звязку з загальною слабкістю, втомою, постійними болями, тривалий процес лікування отриманих тілесних ушкоджень внаслідок нещасного випадку, повязаного з виробництвом, позбавляє позивача можливості вести повноцінний спосіб життя. Розмір моральної шкоди позивач оцінює в 124865,00 грн., та просив стягнути з відповідача.

19 грудня 2018 року судом постановлена ухвала про відкриття провадження та призначення розгляду в порядку спрощеного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі доказами.

Відповідач скористався правом надання суду відзиву на позовну заяву, у якому просив у задоволенні позовних вимог відмовити, посилаючись на те, що позивачем не було дотримано законодавство у сфері охорони праці, що виразилося у недбайливому ставленні до свого здоровя, основною причиною настання нещасного випадку стало через невиконання вимог інструкції з охорони праці позивачем, та як наслідок спричинило нещасний випадок. Вважають, що саме позивач повинен доводити факт спричинення моральної шкоди, а також її розмір. Також вважають, що понесені позивачем витрати на правничу допомогу не знайшли свого підтвердження, оскільки до матеріалів справи не надано доказів на підтвердження таких витрат, а також доказів про укладення між позивачем та його представником договору про надання правничої допомоги або доручення.

Суд, відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України, вважає можливим ухвалити рішення у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін на підставі наявних у справі доказів.

Справа розглядається за відсутності учасників справи, тому у відповідності до ст. 247 ч. 2 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.

ОСОБА_5 встановлено, що 09 серпня 2012 року о 22-20 годині на шахті «Ювілейна» ПАТ «Євраз ОСОБА_5», правонаступником якого є відповідач ОСОБА_4 «Суха Балка», при виконанні трудових обовязків з ОСОБА_1В стався нещасний випадок, під час якого була травмована права нога останнього (закритий злам таранної кісти правої ступні зі зміщенням уламків та вивихом голівки таранної кістки до зовні в таранно-човнуватому суглобі. Закритий злам кубоподібної кістки правої ступні зі зміщенням уламків та вивихом кубоподібної кістки в пятково-кубоподібному суглобі. Підвивих правої пяткової кістки досередини травма тяжка), що підтверджується актом №7 про нещасний випадок, повязаний з виробництвом (а.с.14-17).

31 серпня 2012 року на підприємстві відповідача було складено Акт розслідування нещасного випадку, що стався 09.08.2012 о 22-20 год. форми Н-5, згідно висновку комісії, нещасний випадок з гірником очисного вибою дільниці №10 шахти «Ювілейна» ПАТ «Євраз ОСОБА_5» визнано страховим, повязаним з виробництвом і складено акт форми Н-1. Комісія вважає, що особою, дії або бездіяльність якої призвели до нещасного випадку є: гірник очисного вибою ОСОБА_1, який не подбав про посильні заходи і не забезпечив особисту безпеку під час пересування руд двору ствола шахти «Ювілейна», чим порушив вимоги п.1.27.1 «Інструкції з охорони праці №1 для гірника очисного вибою», ст. 14 ЗУ «Про охорону праці», п.3.1.(з) «Приавил внутрішнього трудового розпорядку ПАТ «Євраз ОСОБА_5», запропоновано ОСОБА_1 притягнути до дисциплінарної відповідальності (а.с.18-21).

Відповідно до довідки огляду МСЕК ОСОБА_1 10 ААА № 083495 від 05.12.2012 року, ОСОБА_1 первинно встановлено 65% втрати професійної працездатності та другу групу інвалідності з 09.08.2012 за трудовим каліцтвом(а.с.8).

Відповідно до довідки МСЕК ОСОБА_1 12ААА №722805 від 13.12.2017 року ОСОБА_1 повторно встановлено 30% втрати професійної працездатності та третю групу інвалідності за трудовим каліцтвом з 01.01.2018 по 01.01.2020 (а.с.12-13).

Згідно статті 3 Конституції України людина, її життя і здоров'я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.

Відповідно до ч.1 ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод і практику Європейського суду з прав людини, як джерело права.

З огляду на правову позицію Європейського суду з прав людини, висловлену у рішенні від 08.11.2005 року «Кечко проти України» у випадках, коли з набуттям чинності певного закону його нормами призупиняється дія положень закону, що був прийнятий раніше, до спірних правовідносин застосовується закон, що діяв на момент виникнення у особи відповідного права. При цьому рішенням Конституційного ОСОБА_5 України № 20-рп/2008 від 08.10.2008 року , абз.9 п.5 встановлено, що саме право громадян на відшкодування моральної шкоди не порушено, оскільки статтею 1167 Цивільного кодексу України та статтею 237-1 Кодексу законів про працю України їм надано право відшкодовувати моральну шкоду за рахунок власника або уповноваженого ним органу (роботодавця).

Відповідно до статті 153 КЗпП України забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган. Статтею 173 КЗпП України закріплено за потерпілим право на відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, пов'язаним з виконанням трудових обов'язків.

Згідно частин 1,3 ст. 13 Закону України «Про охорону праці», роботодавець зобов'язаний створити на робочому місці в кожному структурному підрозділі умови праці відповідно до нормативно-правових актів, а також забезпечити додержання вимог законодавства щодо прав працівників у галузі охорони праці. Роботодавець несе безпосередню відповідальність за порушення зазначених вимог.

Статтею 237-1 КЗпП України передбачено проведення відповідно до законодавства власником або уповноваженим ним органом відшкодування моральної шкоди працівнику у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Конституційний Суд України у своєму рішенні від 08.10.2008 року № 20-рп/2008 також роз'яснив про право застрахованих громадян, що потерпіли на виробництві від нещасного випадку або професійного захворювання, на відшкодування моральної шкоди за рахунок власника або уповноваженого ним органу (роботодавця).

У зв'язку з тим, що відповідно до положень ст. 237-1 КЗпП України відшкодувати працівнику моральну шкоду у випадку, передбаченому даною статтею, покладено на власника або уповноважений ним орган, і, як встановлено судом, втрата працездатності позивача настала внаслідок нещасного випадку, повязаного з виробництвом, і моральну шкоду йому заподіяно ушкодженням здоров'я, пов'язаним із виконанням трудових обов'язків, а роботодавець не забезпечив створення безпечних умов праці, суд дійшов висновку про відшкодування на користь позивача моральної шкоди з відповідача.

У відповідності зі ст.ст.23,1167 ЦК України моральна шкода потерпілого від нещасного випадку на виробництві або внаслідок профзахворювання складається, зокрема, у фізичному болі, душевних стражданнях, які він поніс у зв'язку з ушкодженням здоров'я внаслідок нещасного випадку.

Відповідно до роз'яснень, викладених у п.9 постанови Пленуму Верховного ОСОБА_5 України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням у кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача та інших обставин. Зокрема, враховуються характер і тривалість страждань, стан здоров'я потерпілого, тяжкість завданої травми, наслідки тілесних ушкоджень, істотних вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках.

Суд відхиляє заперечення відповідача в частині доводів про те, що позивач не навів доказів завдання йому моральної шкоди, оскільки такі доводи не ґрунтуються на законі та спростовуються вищенаведеними висновками суду. Доводи представника відповідача щодо відсутності факту встановлення наявності доказу вини відповідача суд не приймає до уваги, оскільки у судовому засіданні встановлені обставини щодо наявності правових підстав для відшкодування моральної шкоди позивачу. З урахуванням викладеного, доводи відповідача про те, що позивачем не надано жодного доказу, яким би підтверджувався факт спричинення йому моральної шкоди у зв'язку з втратою працездатності, не можуть бути прийняті до уваги, оскільки уже самим фактом втрати позивачем професійної працездатності йому спричинена моральна шкода.

Вирішуючи питання про розмір відшкодування позивачеві моральної шкоди, суд враховує глибину фізичних та моральних страждань позивача, ступінь втрати ним професійної працездатності, який встановлений не безстроково, неможливість відновлення попереднього фізичного стану, тяжкість і незворотність змін у буденному житті, необхідність щорічної реабілітації, період роботи на підприємстві відповідача, а також встановлення вини ОСОБА_1 у настанні нещасного випадку, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, суд приходить до висновку, що заявлений позивачем розмір моральної шкоди дещо завищений, а тому визначає до стягнення розмір моральної шкоди, яка підлягає стягненню з відповідача, у вигляді одноразового відшкодування в сумі 45 000,00 грн.

Відповідно до положень ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. До витрат, пов'язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Судові витрати на правничу допомогу - це фактично понесені стороною і документально підтверджені витрати, пов'язані з наданням цій стороні правової допомоги адвокатом або іншим спеціалістом в галузі права при вирішенні цивільної справи в розумному розмірі з урахуванням витраченого адвокатом часу.

Згідно з ч. 1 ст. 137 ЦПК України витрати, пов'язані з правничою допомогою адвоката несуть сторони.

Відповідно до ч. 2 ст. 137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов'язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч. 3 ст. 137 ЦПК України).

Частиною 8 статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв'язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем не надано жодного доказу на підтвердження понесених ним витрат на правничу допомогу, а тому підстав до стягнення з відповідача таких судових витрат не має.

Відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню судовий збір на користь держави в розмірі 704,80 гривень.

Керуючись ст. ст. 153,237-1 КЗпП України, Законом України « Про охорону праці», ст. ст. 4, 5, 13, 19, 76-81, 89, 133, 141, 258-259, 263-265, 279, 354 ЦПК України суд, -

ухвалив:

Позов ОСОБА_1 до приватного акціонерного товариства «Суха Балка» про відшкодування моральної шкоди, завданої працівнику внаслідок ушкодження його здоровя задовольнити частково.

Стягнути з приватного акціонерного товариства «Суха Балка» на користь ОСОБА_1 моральну шкоду в розмірі 45 000 (сорок п"ять тисяч) гривень 00 копійок, без утримання податку з доходу фізичних осіб.

Стягнути з приватного акціонерного товариства «Суха Балка» на користь держави судові витрати в розмірі 704,80 грн.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до апеляційної інстанції через Жовтневий районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення.

Позивач: ОСОБА_1, РНОКПП НОМЕР_1, місце проживання: 50015, м. Кривий Ріг, вул. Міжпланетна, 12/30

Відповідач: Приватне акціонерне товариство «Суха Балка», місце знаходження юридичної особи: 50029, м. Кривий Ріг, вул. Конституційна,5, код ЄРДПОУ 00191329.

Рішення складено та підписано 22.01.2019 року.

Суддя: О. Н. Борис