Дата документу 16.01.2019 Справа № 315/284/18
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний № 315/284/18 Головуючий у 1 інстанції
№ провадження 22-ц/807/617/19 Телегуз С.М.
Доповідач: Бєлка В.Ю.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 січня 2019 року м. Запоріжжя

Запорізький Апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого: Бєлки В.Ю.

Суддів: Воробйової І.А.

Онищенко Е.А.

За участю секретаря: Путій Д.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою представника Акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» - Мусійченка Данила Леонідовича на заочне рішення Гуляйпільського районного суду Запорізької області від 07 серпня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_5 до Публічного акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк», треті особи: Гуляпільський районний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області, Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Швець Руслан Олегович, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню,

В С Т А Н О В И В:

У березні 2018 року ОСОБА_5 звернувся до суду з позовом ПАТ КБ «ПриватБанк», треті особи: Гуляпільський районний ВДВС Головного ТУЮ у Запорізькій області, Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Швець Р.О., про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, посилаючись на те, що 26.10.2006 року між ним та ПАТ КБ «ПриватБанк» було укладено кредитний договір № ZPG0AU19070911, відповідно до якого відповідачем надано йому кредитні кошти шляхом їх перерахування на відкритий у банку «Аваль» поточний рахунок № 0 ХРП «Заз-сервіс» на строк з 26.10.2006 року по 26.10.2011 року включно, у вигляді непоновлюваної кредитної лінії на купівлю автомобіля марки «Chevrole» моделі «Aveo» реєстраційний номер НОМЕР_1 в розмірі 61 110,00 грн., та на сплату страхових платежів в розмірі 17 314,50 грн. зі встановленням йому згідно умов договору щомісячних платежів з 21 по 28 число кожного місяця.

Відповідно до п.1.3. договору забезпеченням виконання ним зобов'язанням за даним договором, виступає застава придбаного ним автомобіля.

Вказаний автомобіль було оформлено на нього із відміткою про заборону відчуження у свідоцтві про реєстрацію цього транспортного засобу.

Зазначає, що вказаний кредит він погашав до 01.07.2009 року, а потім, починаючи з цього періоду, через певні фінансові труднощі, кредит ним не погашався взагалі.

А після продажу його автомобіля, що являвся предметом застави по кредитному договору, перестав вносити будь-які платежі, так як вважав, що виручені від продажу автомобіля кошти повністю покривають борг перед банком.

Однак 18 січня 2018 року він дізнався, що постановою державного виконавця Гуляйпільського районного ВДВС Головного територіального управління юстиції в Запорізькій області Ткаченко О.В. від 11.01.2018 року відкрито виконавче провадження №55514968 щодо виконання виконавчого напису Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Швець Р.О. щодо стягнення з нього - ОСОБА_5 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованості за кредитним договором № ZPG0AU19070911 від 26.10.2006 року в розмірі 482 593,37 гривен.

Крім того, постановою державного виконавця Гуляйпільського районного ВДВС Головного територіального управління юстиції в Запорізькій області від 11.01.2018 року накладено арешт на все рухоме і нерухоме майно, що належить позивачу.

Ознайомившись з матеріалами виконавчого провадження № 55514968, вважає, що виконавчий напис за реєстровим №10194 від 27.07.2017 року вчинено з грубими порушеннями порядку вчинення виконавчих написів нотаріусами, і як наслідок, неправомірне провадження щодо виконання вказаного виконавчого напису про стягнення заборгованості за кредитним договором, тому він змушений звернутись до суду за захистом своїх прав та законних інтересів.

Посилаючись на зазначені обставини просив суд визнати виконавчий напис приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Швець Руслана Олеговича, вчинений ним 27 липня 2017 року та зареєстрований ним у реєстрі за № 10194 про стягнення з ОСОБА_5 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованості за кредитним договором № ZPG0AU19070911 від 26.10.2006 року в розмірі 482 593,37 грн. таким, що не підлягає виконанню, та стягнути судові витрати по справі.

Заочним рішення Гуляйпільського районного суду Запорізької області від 07 серпня 2018 року позовну заяву задоволено частково.

Визнано таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис за реєстровим № 10194, вчинений 27 липня 2017 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Швець Русланом Олеговичем щодо стягнення з ОСОБА_5 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованості за кредитним договором № ZPG0AU19070911 від 26.10.2006 року в розмірі 482 593,37 грн.

Стягнуто з Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» на користь ОСОБА_5 витрати по оплаті судового збору в сумі 4825,94 грн., та витрати, понесені на правничу допомогу в розмірі 3500,00 грн., а всього 8325,94 грн.

У апеляційній скарзі представник АТ КБ «ПриватБанк» - Мусійченко Д.Л. зазначає, що рішення суду постановлено з порушенням норм матеріального і процесуального права. Апеляційну скаргу мотивує тим, що судом не враховано, що виконавчий напис був вчинений з суворим дотримання ЗУ «Про нотаріат», Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, на підставі наданих банком документі, що підтверджують безспірність заборгованості. Суд помилково дійшов висновку про те, що виконавчий напис було вчинено після спливу трирічного строку з дня виникнення права вимоги, а тому необґрунтовано дійшов висновку про відсутність у приватного нотаріуса законних підстав для посвідчення виконавчого напису. Також безпідставно стягнуто судовий збір та витрати на правову допомогу, оскільки в матеріалах справи відсутні належні докази фактично понесених витрат. Просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення про відмову у задоволені позовних вимог.

На зазначену апеляційну скаргу представник позивача подав відзив у якому зазначає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та надав належну оцінку доказам, тому вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду залишити без змін.

Вислухавши доповідь судді, пояснення осіб, що з'явилися, вивчивши апеляційну скаргу та матеріали справи, колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України за результатами розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, апеляційний суд має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 376 ЦПК суд апеляційної інстанції змінює судове рішення у відповідній частині у випадку неповного з'ясування обставин, що мають значення для справи.

Судом встановлено і підтверджено матеріалами справи, що 26 жовтня 2006 року між ОСОБА_5 та ПАТ КБ «ПриватБанк» було укладено кредитний договір № ZPG0AU19070911, відповідно до якого відповідачем надано позивачу кредитні кошти шляхом їх перерахування на відкритий у банку «Аваль» поточний рахунок № 0 ХРП «ЗАЗ-сервіс» на строк з 26 жовтня 2006 року по 26 жовтня 2011 року включно, у вигляді непоновлюваної кредитної лінії на купівлю автомобіля марки «Chevrole» моделі «Aveo» реєстраційний номер НОМЕР_1, в розмірі 61 110 грн., та на сплату страхових платежів в розмірі 17 314 грн. 50 коп.

У зв'язку з невиконанням ОСОБА_5 покладених на нього зобов'язань, утворилася заборгованість у розмірі 482 593 грн. 37 коп.

З метою стягнення зазначеної заборгованості, за зверненням відповідача, 27 липня 2017 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Швець Р.О. було вчинено виконавчий напис за реєстровим № 10194 щодо стягнення з ОСОБА_5 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованості за кредитним договором № ZPG0AU19070911 від 26 жовтня 2006 року в розмірі 482 593 грн. 37 коп.

11 січня 2018 року постановою державного виконавця Гуляйпільського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Запорізькій області накладено арешт на все рухоме і нерухоме майно, що належить ОСОБА_5

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що приватним нотаріусом було порушено порядок вчинення виконавчого напису, а також, що вимога відповідача не є безспірною, а отже не підлягає задоволенню в порядку вчинення нотаріального напису.

Колегія суддів погоджується з даними висновками суду першої інстанції виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом.

Згідно зі ст. 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Згідно зі ст. 88 Закону України «Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років.

Посилання АТ КБ «ПриватБанк» в апеляційній скарзі на відмінність природи строку вчинення нотаріусом виконавчого напису від строку позовної давності, а також довід про відсутність пропуску банком зазначеного трирічного строку, у зв'язку з тим, що його початок розраховується від дня направлення боржнику письмової вимоги про усунення порушень, колегія суддів не бере до уваги, виходячи з наступного.

З наданої до матеріалів справи копії кредитного договору вбачається, що він укладений строком на 5 років, а саме до 26 жовтня 2011 року. Також умовами даного договору передбачено право відповідача на дострокове стягнення заборгованості за кредитом, у випадку неналежного виконання позичальником його обов'язків. Отже строк для звернення до нотаріуса для вчинення виконавчого напису сплив у 2014 році.

Окрім того, варто зазначити про наявність заочного рішення Гуляйпільського районного суду Запорізької області від 15 травня 2013 року про стягнення на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» з ОСОБА_5 заборгованості за кредитним договором № ZPG0AU19070911 від 26 жовтня 2006 року в розмірі 136 515 грн. 63 коп., а також заочного рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 07 червня 2013 року про стягнення на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованості з ОСОБА_5 за кредитним договором № ZPG0AU19070911 від 26 жовтня 2006 року в розмірі 180 357 грн. 94 коп.

Відповідно до ч. 1 ст. 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнений до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.

Зазначене свідчить про те, що відповідач реалізував своє право на стягнення заборгованості, що виникла у позивача шляхом звернення до суду, а звернення ПАТ КБ «ПриватБанк» до приватного нотаріуса для вчинення ним виконавчого напису є зловживанням правом на захист порушених інтересів.

Проте, колегія суддів бере до уваги довід, викладений відповідачем в апеляційній скарзі, щодо неповного з'ясування обставин судом першої інстанції при вирішенні питання про стягнення судових витрат, а саме в частині стягнення витрат по оплаті судового збору.

Так, відповідно до ч. 1, п.п. 2, п. 2, ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» ставки судового збору за подання фізичною особою до суду позовної заяви немайнового характеру встановлюються у розмірі 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду.

Відповідно до ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2018 рік» прожиткового мінімуму для працездатних осіб на 1 січня 2018 року складає 1762 грн., а отже розмір судового збору за подання фізичною особою до суду позовної заяви немайнового характеру складає 704 грн. 80 коп.

З матеріалів справи вбачається, що позивачем при зверненні до суду було сплачено судовий збір у розмірі 4 825 грн. 94 коп., проте підстави для стягнення з відповідача суми зайво сплаченого судового збору відсутні. Водночас, позивач не позбавлений права звернення до суду першої інстанції із заявою про повернення судового збору.

Що стосується доводів відповідача, викладених в апеляційній скарзі, щодо незаконності стягнення з банку витрат на правову допомогу через відсутність доказів, які підтверджують повноваження адвоката, а також незаконності розрахунку про оплату послуг, колегія суддів їх відхиляє, оскільки матеріали справи містять документи, що належним чином підтверджують повноваження адвоката, а саме: ордер на ведення справи, копію свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю та договір про надання правової допомоги. Окрім того, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції всебічно оцінив докази надання адвокатом правової допомоги, надані позивачем та обґрунтовано дійшов висновку про стягнення з відповідача даних витрат.

Інші докази та обставини, на які посилається скаржник в апеляційній скарзі, були предметом дослідження судом першої інстанції та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановленні судом були дотримані норми матеріального і процесуального права.

У зв'язку з викладеним, рішення суду першої інстанції про задоволення позову в частині стягнення з відповідача витрат по оплаті судового збору в сумі 4 825 грн. 94 коп. підлягає зміні.

Керуючись ст. ст. 374, 376, 382, 383, 384 ЦПК України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційного банку «ПриватБанк»задовольнити частково.

Заочне рішення Гуляйпільського районного суду Запорізької областівід 07 серпня 2018 року по цій справі змінити, зменшити суму судових витрат по оплаті судового збору, що підлягає стягненню з Акціонерного товариства Комерційного банку «ПриватБанк» на користь ОСОБА_5 з 4 825 грн. 94 коп. до 704 грн. 80 коп.

В решті заочне рішення Гуляйпільського районного суду Запорізької області від 07 серпня 2018 рокупо цій справі залишити без змін.

Дата складання повної постанови 21 січня 2019 року.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Головуючий: В.Ю. Бєлка

Судді: І.А. Воробйова

Е.А. Онищенко