Постанова

Іменем України

24 липня 2019 року

м. Київ

справа № 693/1211/16-ц

провадження № 61-19755св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Кузнєцова В. О.,

суддів: Жданової В. С., Ігнатенка В. М. (суддя-доповідач), Карпенко С. О., Тітова М. Ю.,

учасники справи:

позивач - сільськогосподарське товариство з обмеженою відповідальністю науково-виробнича фірма «Генезис-Агро»,

відповідач - ОСОБА_1 ,

третя особа - державний реєстратор Жашківської державної районної адміністрації Черкаської області,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю науково-виробничої фірми «Генезис-Агро» на рішення Апеляційного суду Черкаської області від 12 травня 2017 року у складі колегії суддів: Карпенко О. В., Бородійчука В. Г., Нерушак Л. В.,

В С Т А Н О В И В :

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У січні 2016 року сільськогосподарське товариства з обмеженою відповідальністю науково-виробнича фірма «Генезис-Агро» (далі - СГ ТОВ НВФ «Генезис-Агро») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 , третя особа - державний реєстратор Жашківської державної районної адміністрації Черкаської області, про визнання договору оренди землі від 22 вересня 2007 року поновленим.

Позов мотивовано тим, що 22 вересня 2007 року між ОСОБА_1 та СГ ТОВ НВФ «Генезис-Агро» укладено договір оренди землі, предметом якого є оренда земельної ділянки площею 2,00 га (рілля) з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована в адміністративних межах Червонокутської сільської ради, яка належить ОСОБА_1 на праві приватної власності на підставі державного акта на право власності на земельну ділянку, виданого 12 вересня 2007 року серії НОМЕР_1 .

Згідно із пунктом 8 договору оренди землі строк його дії складає 5 років до 01 січня 2013 року.

Починаючи з 01 січня 2013 року та до часу подання позовної заяви до суду СГ ТОВ НВФ «Генезис-Агро» продовжувало використовувати належну ОСОБА_1 земельну ділянку згідно її цільового призначення на умовах договору оренди землі від 22 вересня 2007 року.

Позивач зазначає, що належним чином нараховував орендну плату ОСОБА_1 , проте, відповідач відмовлялася від її отримання, і тому орендну плату за час користування товариством земельною ділянкою в сумі 9 791, 41 грн він утримує на депозитному рахунку. Позивач вказує, що надсилав ОСОБА_1 лист-повідомлення про поновлення договору оренди землі та проект відповідної додаткової угоди, проте, на час подання позовної заяви отримав від відповідача відповідь з незрозумілими вимогами.

Ураховуючи викладене та посилаючись на статтю 33 Закону України «Про оренду землі» позивач просив визнати поновленим договір оренди землі, укладений між ОСОБА_1 та СГ ТОВ НВФ «Генезис-Агро» 22 вересня 2007 року до 01 січня 2018 року на тих самих умовах.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Жашківського районного суду Черкаської області від 01 березня 2017 року позов задоволено; договір оренди землі від 22 вересня 2007 року, укладений між СГ ТОВ НВФ «Генезис-Агро» та ОСОБА_1 строком до 01 січня 2013 року, та зареєстрований у Державному реєстрі земель 09 жовтня 2007 року за № 40, предметом якого є земельна ділянка площею 2,00 га кадастровий номер НОМЕР_2 , призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, та розташована в адміністративних межах Червонокутської сільської ради Жашківського району Черкаської області, визнано поновленим до 01 січня 2018 року на тих самих умовах, які передбачені договором.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що СГ ТОВ НВФ «Генезис-Агро» як орендар, належно виконувало свої обов`язки за договором оренди землі від 22 вересня 2007 року, після спливу строку договору продовжувало використовувати за призначенням орендовану земельну ділянку із нарахуванням ОСОБА_1 передбаченої умовами договору орендної плати, повідомило орендодавця про свій намір щодо поновлення договору оренди землі на тих самих умовах за 30 днів до спливу строку договору оренди землі від 22 вересня 2007 року із наданням на адресу ОСОБА_1 проекту додаткової угоди, на що зі сторони відповідача не було ніякого реагування, а тому має переважне право перед іншими особами на укладення договору оренди землі на новий строк, який був раніше встановлений договором.

Короткий зміст рішення суду апеляційної інстанції

Рішенням Апеляційного суду Черкаської області від 12 травня 2017 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено, рішення Жашківського районного суду Черкаської області від 01 березня 2017 року скасовано та ухвалено нове рішення про відмову у задоволенні позову.

Судове рішення апеляційного суду мотивоване тим, що судом першої інстанції допущено неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Короткий зміст вимог касаційної скарги та узагальнення її доводів

У касаційній скарзі СГ ТОВ НВФ «Генезис-Агро» просить скасувати рішення апеляційного суду та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Касаційна скарга мотивована тим, що апеляційний суд не з`ясував і не перевірив фактичні обставини справи, неправильно застосував норми матеріального права, які підлягають застосуванню, тому ухвалив незаконне рішення, яке підлягає скасуванню. Зазначає, що апеляційний суд дійшов помилкових висновків про те, що сторони не дотрималися вимог законодавства щодо поновлення спірного договору оренди землі.

Ухвалою судді Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 13 липня 2017 року відкрито касаційне провадження у вказаній справі.

Учасники справи не скористалися правом на подання відзиву (заперечень) на касаційну скаргу.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 08 листопада 2017 року справу № 693/1211/16-ц за позовом СГ ТОВ НВФ «Генезис-Агро» до ОСОБА_1 , третя особа - державний реєстратор Жашківської державної районної адміністрації Черкаської області, про визнання договору оренди землі від 22 вересня 2007 року поновленим призначено до судового розгляду.

Статтею 388 ЦПК України, в редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», що набув чинності 15 грудня 2017 року (далі - ЦПК України), визначено, що судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України, у редакції Закону України від 3 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

14 травня 2018 року вищевказану справу передано до Верховного Суду.

Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Частинами першою та другою статті 400 ЦПК України визначено, що під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Згідно з частиною другою статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду дійшов висновку, що касаційна скарга підлягає залишенню без задоволення з огляду на таке.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

Установлено, що 22 вересня 2007 року між ОСОБА_1 та СГ ТОВ НВФ «Генезис-Агро» укладено договір оренди землі, зареєстрований у Жашківському районному відділі Черкаської регіональної філії центру Державного земельного кадастру 09 жовтня 2007 року. Згідно з пунктом 8 строк дії договору оренди складає 5 років до 01 січня 2013 року.

Орендар у встановлений договором строк не надіслав орендодавцю повідомлення про свій намір скористатися переважним правом щодо укладення договору на новий строк з відповідним проектом додаткової угоди.

У матеріалах справи міститься лише проект додаткової угоди (а. с. 6), проте, будь-яких доказів про направлення додаткової угоди на адресу орендодавця ОСОБА_1 , як і про отримання її відповідачем, матеріали справи не містять.

Згідно заяви ОСОБА_1 , адресованої директору СГ ТОВ НВФ «Генезис-Агро» і датованої 19 травня 2015 року, тобто майже через 2,5 роки після закінчення строку договору оренди землі від 22 вересня 2007 року, ОСОБА_1 просить роз`яснити їй, на якій підставі позивач, не поновлюючи дію договору оренди (строк якого закінчився ще в січні 2013 року) використовує без її згоди належну їй на праві власності земельну ділянку і відмовляється її повернути законному власнику.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Відповідно до частини четвертої статті 124 Земельного кодексу України передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб, здійснюється за договором оренди між власником земельної ділянки і орендарем.

Згідно з частиною першою статті 626 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Правові підстави поновлення договору оренди землі визначаються статтею 33 Закону України «Про оренду землі», яка фактично об`єднує два випадки пролонгації договору оренди землі.

Так, відповідно до частин першої - п`ятої статті 33 цього Закону (у редакції, яка була чинною на час виникнення спірних правовідносин) по закінченню строку, на який було укладено договір оренди землі, орендар, який належно виконував обов`язки за умовами договору, має переважне право перед іншими особами на укладення договору оренди землі на новий строк (поновлення договору оренди землі). Орендар, який має намір скористатися переважним правом на укладення договору оренди землі на новий строк, зобов`язаний повідомити про це орендодавця до спливу строку договору оренди землі у строк, установлений цим договором, але не пізніше ніж за місяць до спливу строку договору оренди землі. До листа-повідомлення про поновлення договору оренди землі орендар додає проект додаткової угоди. При поновленні договору оренди землі його умови можуть бути змінені за згодою сторін. У разі недосягнення домовленості щодо орендної плати та інших істотних умов договору переважне право орендаря на укладення договору оренди землі припиняється. Орендодавець у місячний термін розглядає надісланий орендарем лист-повідомлення з проектом додаткової угоди, перевіряє його на відповідність вимогам закону, узгоджує з орендарем (за необхідності) істотні умови договору і, за відсутності заперечень, приймає рішення про поновлення договору оренди землі (щодо земель державної та комунальної власності), укладає з орендарем додаткову угоду про поновлення договору оренди землі. За наявності заперечень орендодавця щодо поновлення договору оренди землі орендарю направляється лист-повідомлення про прийняте орендодавцем рішення.

Частинами восьмою та дев`ятою статті 33 Закону України «Про оренду землі» передбачено, що додаткова угода до договору оренди землі про його поновлення має бути укладена сторонами у місячний строк в обов`язковому порядку. Відмова, а також наявне зволікання в укладенні додаткової угоди можуть бути оскаржені в суді.

Ці положення узгоджуються із загальною нормою частини першої статті 777 ЦК України.

Тобто реалізація переважного права на поновлення договору оренди, яка передбачена частиною першою статті 33 Закону України «Про оренду землі», можлива лише за умови дотримання встановленої цією нормою процедури і строків.

Отже, для застосування частини першої статті 33 Закону України «Про оренду землі» та визнання за орендарем переважного права на поновлення договору оренди згідно з частинами другою-п`ятою цієї статті необхідно встановити такі юридичні факти: орендар належно виконує свої обов`язки за договором; орендар до закінчення строку дії договору повідомив орендодавця в установлені строки про свій намір скористатися переважним правом укладення договору на новий строк; до листа-повідомлення орендар додав проект додаткової угоди; орендодавець протягом місяця не повідомив орендаря про наявність заперечень та своє рішення.

Частиною шостою статті 33 Закону України «Про оренду землі» передбачено іншу підставу поновлення договору оренди землі: у разі, якщо орендар продовжує користуватися земельною ділянкою після закінчення строку договору оренди і за відсутності протягом одного місяця після закінчення строку договору листа-повідомлення орендодавця про заперечення у поновленні договору оренди землі, такий договір вважається поновленим на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором.

Отже, для поновлення договору оренди землі з підстав, передбачених частиною шостою статті 33 Закону України «Про оренду землі», необхідна наявність таких юридичних фактів: орендар належно виконує свої обов`язки за договором оренди; до закінчення строку дії договору він повідомив орендодавця в установлені строки про свій намір скористатися переважним правом на укладення договору на новий строк; до листа-повідомлення орендар додав проект додаткової угоди, продовжує користуватись виділеною земельною ділянкою; орендодавець письмово не повідомив орендаря про відмову в поновленні договору оренди.

Таким чином, правильним є висновок апеляційного суду про те, що сторони договору оренди землі не дотримались вимог статті 33 Закону України «Про оренду землі» щодо поновлення цього договору, оскільки матеріали справи не містять доказів направлення товариством повідомлення про свій намір скористатися переважним правом щодо укладення договору на новий строк з відповідним проектом додаткової угоди на адресу ОСОБА_1 .

Суд касаційної інстанції вважає, що такі висновки відповідають вимогам закону та не суперечать обставинам, що мають значення для справи, судом апеляційної інстанції правильно застосовано закон, який підлягав застосуванню, тому підстав для скасування рішення немає.

Інші наведені у касаційній скарзі доводи зводяться до незгоди з висновками суду стосовно установлення обставин справи, містять посилання на факти, що були предметом дослідження й оцінки судами, які їх обґрунтовано спростували. В силу вищевказаної статті 400 ЦПК України суд касаційної інстанції не вправі переоцінювати докази.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

Згідно з частиною третьою статті 401 та частиною першою статті 410 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права і відсутні підстави для його скасування.

Оскільки доводи касаційної скарги не спростовують правильність висновків суду апеляційної інстанції, касаційну скаргу слід залишити без задоволення, а оскаржуване судове рішення - без змін.

Щодо розподілу судових витрат

Відповідно до підпункту «в» пункту 4 частини першої статті 416 ЦПК України суд касаційної інстанції повинен вирішити питання про розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції.

Оскільки касаційну скаргу залишено без задоволення, підстав для розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції, немає.

Керуючись статтями 400, 401, 410, 416, 436 ЦПК України, Верховний Суд у складі постійної колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю науково-виробнича фірма «Генезис-Агро» залишити без задоволення.

Рішення Апеляційного суду Черкаської області від 12 травня 2017 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий В. О. Кузнєцов

Судді: В. С. Жданова

В. М. Ігнатенко

С. О. Карпенко

М. Ю. Тітов