Справа №: 2-1111/2011 Провадження № 6/486/37/2019
УХВАЛА

02 грудня 2019 року м.Южноукраїнськ

Южноукраїнський міський суд Миколаївської області

у складі: головуючого судді Далматовій Г.А.,

при секретарі Деменко К.Л.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Южноукраїнську Миколаївської області заяву ОСОБА_1 про скасування тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України,

за участю державного виконавця Южноукраїнського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області Черненко Г.О.

ВСТАНОВИВ:

05 листопада 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою, в якій просить скасувати тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України, застосоване ухвалою Южноукраїнського міського суду Миколаївської області у справі № 2-1111/2011 від 01 липня 2014 року, шляхом скасування заборони його виїзду за межі України.

Свою заяву обґрунтовує тим, що ухвалою Южноукраїнського міського суду Миколаївської області у справі № 2-1111/2011 від 01 липня 2014 року було задоволено подання старшого державного виконавця відділу державної виконавчої служби Южноукраїнського міського управління юстиції та тимчасово обмежено його у праві виїзду за межі України.

З таким обмеженням не згоден, оскільки, хоча і має заборгованість по аліментним платежам, однак не ухиляється від їх сплати. Зазначив, що маючи заробіток за межами України, з грудня 2011 року по липень 2013 року здійснював грошові перекази з Росії та Литви на користь ОСОБА_2 в рахунок сплати аліментів на утримання дітей. З липня 2013 року, перебуваючи на території України купував дітям одяг, взуття, канцтовари, оплачував рахунки за садочок. Починаючи з 2018 року до сьогоднішнього дня, щомісячно, перераховує грошові кошти на картковий рахунок сина ОСОБА_3 . Окрім того, вказав, що за межами України проживають всі його родичі, з якими він позбавлений можливості спілкуватись внаслідок постановлення зазначеної ухвали, а також те, що на даний час виникла можливість його працевлаштування за кордоном та отримання заробітку, частина якого буде йти на погашення заборгованості по сплаті аліментів.

Сторони в судове засідання не з`явились, причину неявки суду не повідомили.

Державний виконавець в судовому засіданні заперечувала проти скасування тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України, пояснила, що на виконанні Южноукраїнського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області знаходиться виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа № 2-1111 виданого 14 лютого 2012 року Южноукраїнським міським судом Миколаївської області про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання двох дітей в розмірі 1/3 частки всіх видів його заробітку. Аліменти боржником ОСОБА_1 з 2011 року сплачувались несвоєчасно та не в повному обсязі, з 2015 року по першу половину 2018 року взагалі не сплачувались. В 2019 році боржник з`явився до відділу ДВС Южноукраїнського міського управління юстиції та надав квитанції про перекази із-за кордону на про сплату за дитячий садок, придбання медикаментів та дитячих речей. Державний виконавець не враховує до суму сплачених аліментів оплату одягу, медикаментів та оплату дитячого садка. Наведене, на думку державного виконавця, свідчить на відсутність наміру у ОСОБА_4 сплачувати аліменти на утримання дітей. Крім того, на виконанні відділу перебуває ще один виконавчий лист про стягнення з ОСОБА_4 на користь КБ "ПриватБанк".

Заслухавши державного виконавця, дослідивши докази в сукупності, суд дійшов наступного висновку.

Судом встановлено, що рішенням Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 10 січня 2012 року з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 було стягнуто аліменти на утримання неповнолітніх дітей сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та доньки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 в розмірі 1/3 частини всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на кожну дитину, щомісячно, починаючи з 13 грудня 2011 року і до їх повноліття /а.с. 15/.

14 лютого 2012 року ОСОБА_2 було видано виконавчий лист /а.с. 16/.

23 лютого 2012 року державним виконавцем відділу ДВС Южноукраїнського міського управління юстиції Тищенко Г.О. було відкрито виконавче провадження № 31377277 з виконання виконавчого листа № 2-1111 виданого 14 лютого 2012 року Южноукраїнським міським судом Миколаївської області про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання двох дітей в розмірі 1/3 частки всіх видів його заробітку /а.с. 38/.

30 травня 2013 року ухвалою Южноукраїнського міського суду Миколаївської області було відмовлено у задоволенні подання старшого державного виконавця відділу ДВС Южноукраїнського МУЮ в Миколаївській області Колеснікової Г.О. про тимчасове обмеження ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України без вилучення паспорта /а.с. 45, 46-47/.

29 серпня 2013 року постановою старшого державного виконавця ДВС Южноукраїнського міського управління юстиції Колесніковою Г.О. було закінчено виконавче провадження з примусового виконання вищезазначеного виконавчого листа № 2-1111 виданого 14 лютого 2012 року Южноукраїнським міським судом Миколаївської області, на підставі п. 10 ч. 1 ст. 49 Закону України Про виконавче провадження в редакції від 21.04.1999 № 606-XIV (направлення виконавчого документа за належністю до іншого відділу державної виконавчої служби) /а.с. 80/.

11 вересня 2013 року ухвалою апеляційного суду Миколаївської області рішення Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 30 травня 2013 року було залишено без змін /а.с. 101, 102-103/.

04 квітня 2014 року головним державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Южноукраїнського міського управління юстиції Колесніковою Г.О. було відкрито виконавче провадження 42787611 з виконання виконавчого листа № 2-1111 виданого 14 лютого 2012 року Южноукраїнським міським судом Миколаївської області про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів у розмірі 1/3 частки всіх видів його заробітку /а.с. 113/.

Ухвалою Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 01 липня 2014 року було задоволено подання старшого державного виконавця відділу державної виконавчої служби Южноукраїнського міського управління юстиції та тимчасово обмежено Абрамовича Д.П. у праві виїзду за межі України до виконання покладених на нього зобов`язань рішенням Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 14.02.2012 року № 2-1111/2011 про стягнення на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання неповнолітніх дітей сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та доньки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 в розмірі 1/3 частини всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 13 грудня 2011 року і до їх повноліття /а.с. 117/.

Відповідно до статті 13 Загальної декларації прав людини кожна людина має право вільно пересуватися й обирати собі місце проживання в межах любої держави. Кожна людина має право залишати будь-яку країну, включаючи свою власну, і повертатися у свою країну.

Право свободи пересування, вільного вибору місця проживання, право вільно залишати територію України за винятком обмежень, які встановлюються законом, гарантується статтею 33 Кронституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України.

Порядок здійснення права громадян України на виїзд з України і в`їзд в Україну, порядок оформлення документів для зарубіжних поїздок, а також визначення випадків тимчасового обмеження права громадян на виїзд з України і порядок розв`язання спорів у цій сфері регулюється Законом України Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України.

Статтею 6 даного Закону встановлено вичерпний перелік підстав для тимчасових обмежень у праві виїзду громадян України за кордон, зокрема, коли громадянин України ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням, рішенням іншого органу (посадової особи), - до виконання зобов`язань.

В той же час, відповідно до статті 2 протоколу № 4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (ратифікованого Законом України від 11 вересня 1997 року) в демократичному суспільстві заходи щодо обмеження свободи пересування повинні бути достатньо виправдані суспільними інтересами.

В рішенні Європейського Суду з прав людини у справі Хлюстов проти Росії від 11 липня 2013 р. (скарга № 28975/05), яке набуло статусу остаточного 11 жовтня 2013 р., також зазначено, що співмірність обмежень у праві виїзду з країни у зв`язку з несплатою боргу виправдано лише остільки, оскільки це сприяє переслідуваної меті забезпечення повернення боргу.

За правилами статті 441 ЦПК України тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути застосоване судом як захід забезпечення виконання судового рішення або рішення інших органів (посадових осіб), що підлягає примусовому виконанню в порядку, встановленому законом. Суд може постановити ухвалу про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України фізичної особи, яка є боржником за невиконаним нею судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), якщо така особа ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на неї відповідним рішенням, на строк до виконання зобов`язань за рішенням, що виконується у виконавчому провадженні. Суд може скасувати тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України за вмотивованою заявою боржника.

Ухилення від виконання зобов`язань, покладених судовим рішенням, рішенням іншого органу (посадової особи), позначає з об`єктивної сторони такі діяння (дії чи бездіяльність) особи боржника, які полягають у навмисному чи іншому свідомому невиконанні нею зазначених обов`язків, у зв`язку з чим і здійснюється примусове виконання.

За змістом п. 19 ч. 2 ст. 18 Закону України Про виконавче провадження виконавець може звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника-фізичної особи або керівника боржника-юридичної особи за межі України - у разі ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням.

Отже, тимчасового обмеження у праві виїзду, є передбаченою законом юридичною санкцією за ухилення від виконання зобов`язань, а не за їх наявність.

Як вбачається з копії довідки № 1629/1/316 від 10 травня 2019 року, виданої Южноукраїнським міським відділом державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області, за ОСОБА_1 рахується заборгованість по аліментним платежам за виконавчим листом № 2-1111/2011 від 14.02.2012 року, виданим Южноукраїнським міським судом Миколаївської області, станом на 01.05.2019 року в сумі 203 132, 23 грн. /а.с. 136/.

Згідно зазначеної довідки ОСОБА_1 аліменти сплачувались не кожного місяця, зокрема у 2011 році лише в жовтні та в грудні; в 2012 році лише в листопаді та грудні; в 2013 році в лютому, березні, червні, липні; в 2014 році лише в серпні. В період з 2015 по 2017 роки аліменти не сплачувались. В 2018 році аліменти сплачувались з вересня по грудень, а в 2019 році з січня по березень.

З наданих копій чеків вбачається, що протягом 2013 2014 років під час перебування за кордоном, ОСОБА_1 здійснював переказ коштів ОСОБА_2 та купував дитячі речі та взуття. Перебуваючи в Україні, здійснював оплату за дитячий садок за утримання ОСОБА_6 . Тобто, окрім сплати аліментів, надавав додаткову допомогу на утримання дітей.

Сплата аліментів повністю припинилась після застосування до нього ухвалою Южноукраїнського міського суду Миколаївської області 01 липня 2014 року тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України.

З урахуванням наведеного, в судовому засіданні не було встановлено дій, які б можливо було розцінити як свідоме ухилення ОСОБА_1 від сплати аліментів та відповідно виконання рішення суду, окрім того, як вбачається з наданих ним копій чеків, переказ коштів в рахунок погашення аліментів він здійснював саме в той час, коли знаходився за кордоном, там же й купував дитячі речі, з чого можливо зробити висновок, що останній, маючи заробіток за кордоном вживав заходів щодо утримання своїх дітей.

Тому, суд вважає за можливе задовольнити заяву ОСОБА_1 .

Відповідно до Порядку взаємодії органів та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів, та органів Державної прикордонної служби України під час здійснення виконавчого провадження затвердженого Наказом Міністерства внутрішніх справ України 30.01.2018 № 256/5/65 на підставі ухвали суду про скасування тимчасового обмеження особи у праві виїзду за межі України або винесення постанови про закінчення виконавчого провадження на підставі пунктів 1-3, 5-7, 9-12, 14, 15 частини першої статті 39 Закону Про виконавче провадження уповноважений орган Державної прикордонної служби України вилучає (знімає з контролю) бази даних інформацію про встановлення тимчасового обмеження та про особу, щодо якої діяло тимчасове обмеження.

Керуючись ст. ст. 260, 441ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 задовольнити.

Скасувати встановлене ухвалою Южноукраїнського міського суду Миколаївської області у справі № 2-1111/2011 від 01 липня 2014 року тимчасове обмеження ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України.

На ухвалу суду може бути подана апеляційна скарга до Миколаївського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня проголошення ухвали.

Суддя Южноукраїнського міського судуГ. А. Далматова