Лугинський районний суд Житомирської області
Справа № 281/116/19
Провадження по справі 2/281/55/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 березня 2019 року смт Лугини

Лугинський районний суд Житомирської області в складі:

головуючого судді Свинченко Г.Д.

за участю:

секретаря судових засідань ОСОБА_1

розглянувши в судовому засіданні в залі суду в смт Лугини цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу,-

ВСТАНОВИВ:

11.02.2019 ОСОБА_2 звернулася до суду з позовною заявою до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу.

Свої позовні вимоги обгрунтовує тим, що спільне життя з відповідачем не склалось. Кожен з них має різні погляди на сімейне життя та ведення спільного господарства. У звязку з чим шлюбні відносини між ними фактично припинені, спільного господарства разом не ведуть, неповнолітніх дітей не мають.

Вважає, що подальше сумісне життя і збереження сімї є неможливим і суперечить її інтересам.

Від позивача надійшла письмова заява у відповідності до якої вона просить зазначену справу розглядати без її участі. Термін на примирення їй не потрібен. Наполягає на розірванні шлюбу.

Від відповідача також надійшла письмова заява у відповідності до якої він просить зазначену справу розглядати без його участі. Позовні вимоги визнає в повному обсязі і просить їх задовільнити. Наполягає на розірванні шлюбу.

Заяви сторін долучені до матеріалів справи.

Враховуючи неявку в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, повне фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши докази по справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

11.06.2003 сторони зареєстрували шлюб, що підтверджується свідоцтвом про одруження серії 1-ТП №094760.

Від даного шлюбу сторони неповнолітніх дітей не мають.

Відносини, які склалися між позивачем та відповідачем привели до взаємного відчуження. Враховуючи, що шлюбні відносини між сторонами фактично припинені, спільного господарства разом не ведуть, неповнолітніх дітей не мають, подальше спільне життя позивача та відповідача, як подружжя, і збереження шлюбу суперечить їх інтересам.

Примирення між позивачем та відповідачем на даний час неможливе.

Згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10.12.1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сімю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то, відповідно, відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим.

Згідно правової позиції закладеної в п.10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року N11 Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей.

Ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України встановлено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Згідно ч. 2 ст. 114 СК України, у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу

Згідно з ч. 3 ст. 115 Сімейного кодексу України, документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили.

Враховуючи вищевикладене, а також ту обставину, що сторони наполягають на розлученні та небажанні примирення і проживання єдиною сімєю, а відповідач визнає позовні вимоги та проти їх задоволення не заперечує, суд приходить до висновку про те, що сімю зберегти немає можливості, подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін, тому шлюб суд вважає за можливе розірвати.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 247, 265 ЦПК України, ст.ст. 24, 104, 105, 112 Сімейного кодексу України, суд,

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу - задовільнити.

Шлюб, зареєстрований відділом реєстрації актів громадянського стану Лугинського районного управління юстиції Житомирської області 11 червня 2003 року за актовим записом № 16 між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 розірвати.

Після розірвання шлюбу позивачу залишити прізвище «Голеня».

Рішення може бути оскаржене безпосередньо до Житомирського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Г.Д. Свинченко