Єдиний унікальний номер справи 235/7052/18
Номер провадження 2/235/184/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 січня 2019 року м. Покровськ

Красноармійський міськрайонний суд Донецької області

у складі: головуючого судді: Клікунова А. С.,

за участю секретаря судового засідання: Ліпскіс О. О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до приватного акціонерного товариства «Шахтоуправління «Покровське» про відшкодування моральної шкоди, заподіяної ушкодженням здоровя при виконанні трудових обовязків (професійне захворювання), -

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з вказаною заявою, в якій просить стягнути з акціонерного товариства «Шахтоуправління «Покровське» грошову суму у розмірі 90000,00 гривень в порядку відшкодування моральної шкоди, завданої ушкодженням здоровя при виконанні трудових обовязків.

Відповідно до позовної заяви відповідачем по справі вказано публічне акціонерне товариство «Шахтоуправління «Покровське». Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 5 Закону України «Про акціонерні товариства» акціонерні товариства за типом поділяються на публічні акціонерні товариства та приватні акціонерні товариства. Станом на ухвалення рішення по справі відбулася зміна типу товариства з публічного на приватне. Заміна типу товариства не є перетворенням юридичної особи в розумінні ст. 108 ЦПК України, тому застосування процедури заміни відповідача в порядку ст. 51 ЦПК України судом не здійснюється.

Судом порушено справу за правилами спрощеного позовного провадження (між сторонами виникли матеріально-правові і процесуально-правові наслідки такого рішення судді).

Позовні вимоги обґрунтовані наступним. Позивач ОСОБА_2 з 15.07.1992 року по 04.10.2011 року, та з 17.10.2011 року по 23.01.2017 року перебував в трудових відносинах з акціонерним товариством «Шахтоуправління «Покровське», - звільнений в звязку з виходом на пенсію. Робота на підприємстві є небезпечною та шкідливою для здоровя, оскільки це постійний контакт із шкідливими речовинами, пилом та контрастними температурами. Здійснення такої трудової діяльності створює підвищену вірогідність спричинення шкоди здоров'ю працівника із-за неможливості підвищеного контролю людини за вказаними умовами і чинниками. Час роботи на підприємстві став причиною виникнення та розвитку у ОСОБА_1 професійних захворювань, а саме: хронічна попереково-крижова радикулопатія, пневмоконіоз. Згідно акту розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання від 21 червня 2018 року професійні захворювання позивача виникли, в звязку з тривалим періодом роботи в шкідливих умовах обумовленим впливом шкідливого фактора (фізичне навантаження, робоча, нахили корпусу, пил). За результатами медичного освідчення 28 серпня 2018 року в медико-соціальній експертній комісії позивачу встановлено ступінь втрати професійної працездатності - 40 % за хворобою хронічна попереково-крижова радикулопатія, 25 % за хворобою пневмоконіоз. Саме за встановленням шістдесяти пяти відсоткового ступеню втрати професійної працездатності, ОСОБА_1 просить стягнути з «Ш/у Покровське» моральну шкоду. Моральна шкода полягає в тому, що позивач втратив професійну працездатність в досить молодому віці, має серйозні порушення здоров'я із стійкими розладами функцій організму, обумовленими наслідками професійного захворювання, все це призвело до порушення звичного способу її життя і потребує від позивача додаткових зусиль для організації, неможливості продовження активного особистого життя, порушення нормальних життєвих звязків; позивач вимушений тривалий час витрачати на відвідування лікувальних установ, проходячи курси лікування (амбулаторно і стаціонарно), неодноразові обстеження, консультації у фахівців охорони здоров'я позбавляє позивача можливості домашнього затишку, обмежує можливість спілкування з близькими, що також негативно впливає на душевний та емоційний стан; позивач відчуває тривогу перед майбутнім своєї неповнолітньої дитини, оскільки з причини інвалідності не має можливості продовжувати працювати за професію та заробляти грошові кошти, достатні для оплати навчання доньки за кордоном; в цілому позивач має критичне відношення до себе як до неповноцінного громадянина в трудовому та соціальному відношенні. Моральну шкоду ОСОБА_1 оцінює у розмірі 90000,00 гривень.

Розгляд справи призначено в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін що узгоджується з ч. 4 ст. 19, ст. 274 ЦПК України.

Позивач ОСОБА_1 про дату, час проведення судового засідання повідомлений належним чином відповідно до ст. 130 ЦПК України, на виклик не зявився, надав в порядку ч. 3 ст. 211 ЦПК України заяву про розгляд справи в його відсутність, позовні вимоги підтримав.

Представник позивача ОСОБА_3 (діюча на підставі договору про надання правової допомоги, ордеру адвоката) адресувала суду в порядку ч. 3 ст. 211 ЦПК України заяву про розгляд справи в її відсутність, просить позовні вимоги задовольнити в повному обсязі, оскільки грошова сума у розмірі 90000,00 гривень компенсує невелику кількість завданих ОСОБА_1 моральних страждань (відчуття фізичного та душевного болю).

Представником приватного акціонерного товариства «Шахтоуправління «Покровське» ОСОБА_4 (діюча на підставі довіреності) на позовну заяву ОСОБА_1 подано відзив, з якого вбачається, що відповідач вважає позовні вимоги безпідставно завищеними, заявлена сума компенсації не відповідає вимогам розумності та справедливості, оскільки згідно усталеної практики розгляду судами справ цієї категорії розмір моральної шкоди визначається відповідно до відсотків втрати працездатності (400 гривень за кожний відсоток працездатності). Позовні вимоги визнано частково, представник відповідача не заперечує проти присудження моральної компенсації в сумі 26 000 гривень. Крім того, позиція представника відповідача по суті справи базується на відсутності висновку медичних органів з чітким фіксуванням факту спричинення позивачу моральної шкоди. Також, на думку відповідача, відсутність звернень позивача до лікаря-психіатра вказує, що психічний стан його здоровя не має відхилень від норми, а інші медичні документи, долучені до позову, не свідчать про перенесення позивачем стресових, агресивних і других негативних проявів стану його здоровя. Окремо заявлено письмове клопотання про розгляд справи в відсутність представника відповідача.

Суд, дослідивши матеріали справи, належно зясувавши дійсні обставини справи, права та обовязки сторін, оцінки їх доводів і наданих ними доказів, приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

В судовому засіданні встановлено такі фактичні обставини та відповідні правовідносини.

ОСОБА_1 перебував в трудових відносинах з акціонерним товариством «Шахтоуправління «Покровське» (до зміни найменування: ВАТ «Вугільна компанія «Шахта «Красноармійська-Західна № 1», ВАТ «Шахтоуправління «Покровське», «Вугільна компанія «Шахта «Красноармійська-Західна № 1»): з 15.07.1992 04.10.2011 рр., 17.10.2011 23.01.2017 рр. працював на посадах підземного гірника ІІ розряду, учнем гірничого очисного забою з повним робочим днем в шахті, гірником очисного забою 5 розряду з повним робочим днем в шахті (а.с. 17-19).

20 березня 2018 року Центральною лікарсько-експертною комісією Клініки професійних захворювань ДУ «Інститут медицини праці Національної академії медичних наук України» видано повідомлення за № 126 про наявність вперше виявленого професійного захворювання у позивача ОСОБА_1 За результатами засідання Центральної лікарсько-експертної комісії складено медичний висновок № 10/269 від 20.03.2018 року про наявність у ОСОБА_1 професійного захворювання: хронічна радикулопатія праворуч в стадії затихаючого загострення з помірно вираженими статико-динамічними порушеннями та больовим компонентом, пневмоконіоз. При цьому, в якості обґрунтування встановлення ОСОБА_1 діагнозу професійного захворювання в даному медичному висновку зазначено: дані клінічного обстеження; динаміка захворювань, інформація про умови праці, представлена в інформаційній довідці № 28 від 12.02.2018 року, за якою позивач по справі підлягав комплексній дії несприятливих виробничих факторів (фізичне навантаження, робоча поза, нахили корпусу), параметри яких перевищували допустимі величини та пилу, концентрації якого перевищували граничнодопустимі коефіцієнти, стаж в шкідливих умовах праці 24 роки (а.с. 32).

Згідно п. 7 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування» професійне захворювання - захворювання, що виникло внаслідок професійної діяльності застрахованого та зумовлюється виключно або переважно впливом шкідливих речовин і певних видів робіт та інших факторів, повязаних з роботою.

Відповідно до Акту розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання за Формою П-4, складеного 21.06.2018 року комісією з залученням лікаря з гігієни праці відділу гігієни праці управління з питань праці ГУ Держпраці у Донецькій області, страхового експерта з охорони праці Покровського відділення управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області, профпатолога Покровської центральної районної міської лікарні, заступника директора з питань праці, інженера з обліку і аналізу травматизму та профзахворювань, голови профспілки ПАТ «Ш/у «Покровське» - професійне захворювання у позивача ОСОБА_1 виникло в звязку з тривалим періодом роботи в шкідливих умовах, обумовленим впливом шкідливого промислового фактору: пил (переважно фіброгенної дії, вугільно-породний при вмісті вільного діоксину кремнію до 5 % - фактична величина 53,6 мг/куб.м при нормативному значенні 10 мг/куб.м,) та важкість праці (фізичне динамічне навантаження за участю мязів нижніх кінцівок та тулубу - фактична величина 115,5 Вт при нормативному значенні 90 Вт, фізичне динамічне навантаження за участю мязів рук та плечового поясу фактична величина 49,5 Вт при нормативному значенні 45 Вт; маса вантажу, що піднімається та переміщується фактична величина 25 кілограм при нормативному значенні 30 кілограм), перебуванні в робочій позі (наклонене положення до 30 град. фактичне значення 56 % зміни при нормативному значенні 25 %, нахили корпусу (кількість за зміну) фактична величина 125 при нормативному значенні 100, переміщення у просторі (переходи) фактичне значення 1,8 км при нормативному значенні до 10 км (а.с. 22-25).

Згідно виписки (епікризу) із медичної карти стаціонарного хворого № 8384/1359 позивач ОСОБА_1 перебував в період часу з 16.11.2016 року по 25.11.2016 року на стаціонарному лікуванні в Покровській центральній районній лікарні, діагноз загострення хронічного вертеброгенного попереково-крижового радикуліту з вираженим больовим, м'язово-тонічним, корінцевим синдромами, статико-динамічними порушеннями функцій хребта; скарги на виражені болі в попереково-крижової області, біль іррадіює в ноги, більше в праву, посилюючи при русі, біль тягне характеру в правій нозі (а.с. 26).

Згідно висновку медичного діагностичного центра від 17.11.2016 року за результатами мультиспіральної комп'ютерної томографії поперекового відділу хребта у позивача ОСОБА_5 зафіксовано ознаки дегенеративних змін поперекового відділу хребта (остеохондроз, спондилоартроз) грижі, форамінальний стеноз, левостронній сколіоз (а.с. 27).

Висновком Головного нейрохірурга Департаменту охорони здоровя Донецької облдержадміністрації (м. Краматорськ) від 13.12.2016 року підтверджено діагноз позивача: хронічний вертеброгенний остеохондроз хребта, правостороння грижа, попереково-крижовий радикуліт (а.с. 28)

Згідно виписки із медичної карти стаціонарного хворого № 699-699 позивач ОСОБА_1 перебував на амбулаторному лікуванні в комунальній лікувально-профілактичній установі «Родинська міська лікарня» з 06.09.2017 р. по 15.09.2017 р., діагноз хронічний бронхіт 2 ступеня в стадії загострення, хронічна попереково-крижова радикулопатія, скарги на сухий нападоподібний кашель, задуху при фізичному навантаженні, пітливість, слабкість, головний біль (а.с. 29).

Згідно епікризу історії хвороби № 1852 позивач ОСОБА_1 знаходився на лікуванні в КЛПЗ «Покровська міська лікарня» з 27.12.2017 р. по 05.01.2018 р.; діагноз хронічний вертеброгений остеохондроз хребта, попереково-крижовий радикуліт; скарга на виражену біль в попереко-крижовому відділі хребта, що іррадіює в праву ногу, її оніміння, скутість на поперековому відділі, ускладнення при нахилах (а.с. 30).

Згідно виписки № 287 із медичної карти позивач ОСОБА_1 перебував в період часу з 07.03 26.03.2018 року на стаціонарному лікуванні в Клініці професійних захворювань Державної установи «Інститут медицини праці Академії медичних наук України» з діагнозом: хронічна радикулопатія праворуч в стадії затухаючого загострення з помірно вираженими статико-динамічними порушеннями та больовим компонентом, рецидивуючий перебіг (основне захворювання), пневмоконіоз першого-другого степеню; лікувальні і трудові рекомендації: протипоказана робота в умовах дії пилу, токсичних та подразнюючих речовин, фізичного навантаження, вимушеної робочої пози, несприятливого мікроклімату, пилу, токсичних та подразнюючих речовин, курси відновлюючого лікування, санаторно-курортне лікування в санаторіях пульмонологічного та неврологічного профілю (а.с. 31).

Висновком Головного нейрохірурга Департаменту охорони здоровя Донецької облдержадміністрації (м. Краматорськ) від 10.05.2018 року підтверджено діагноз позивача: хронічна-вертеброгенна попереково-крижана радікулопатія (а.с. 33)

Згідно епікризу історії хвороби № 987 позивач ОСОБА_1 перебував на лікуванні в КЛПЗ «Покровська міська лікарня» з 22.06.2018 р. по 02.07.2018 р., діагноз хронічна вертеброгена радикулопатія, остеохондроз хребта, пневмоконіоз (а.с. 34).

ОСОБА_1 28 серпня 2018 року оглянутий в Обласному центрі медико-соціальної експертизи Обласної профілактичної медико-соціальної експертної комісії та встановлено ступінь ступень професійної працездатності за професійним захворюванням 65 % (за сукупністю: 40 % хронічна поперекова-крижова радикулопатія, 25 % пневмоконіоз), що підтверджується довідкою серійний номер 12ААА № 068233. Позивачу встановлено третю групу інвалідності безстроково, - що підтверджено довідкою МСЕК серійний номер АВ 0869777 (а.с. 20).

На підставі зазначених доказів позивач ОСОБА_1 ґрунтує заявлені вимоги про відшкодування моральної шкоди, повязаної з розвитком професійних захворювань, що є прямим наслідком шкідливих та небезпечних умов праці на підприємстві.

Статті 12, 81 ЦПК України передбачають обов'язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Судом надано оцінку поданих ОСОБА_1 доказів і прийнято висновок про слушність аргументів, наведених в позовній заяві та про часткове задоволення заявлених вимог з огляду на наступні норми права.

Відповідно до ст. 43 Конституції України кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці.

Приписами ст. 173 КЗпП України за потерпілим закріплено право на відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, пов'язаним з виконанням трудових обов'язків. Згідно ст. 237-1 КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, фати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Таким чином, право застрахованих громадян, що потерпіли на виробництві від нещасного випадку, мають право відшкодувати моральну шкоду за рахунок власника або уповноваженого їм органу. Аналогічна правова позиція була зазначена Конституційним Судом України в рішенні від 08.10.2008р. по справі № 1-32/2008 та Верховним Судом у постанові від 04.07.2018р. по справі №210/5023/15-ц.

Згідно до постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 р. №6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» (зі змінами, внесеними постановами від 8 липня 1994 р. №7, від 30 вересня 1994р. №11 та від 25 травня 1998 р. №15, від 24.10.2003р. №9), вирішуючи питання про прийняття до провадження заяв про відшкодування шкоди, заподіяної працівникові ушкодженням його здоров'я, пов'язаним із виконанням трудових обов'язків, суди повинні враховувати, що спори між: потерпілим працівником та роботодавцем (незалежно від форм власності та виду діяльності) щодо права на відшкодування зазначеної шкоди підлягають судовому розгляду в порядку, встановленому для вирішення трудових спорів (гл. XV КЗпП).

У пункті 13 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 р. № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» роз'яснено, що відповідно до ст. 237-1 КЗпП України за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин, зокрема, виконання робіт у небезпечних для життя і здоров'я умовах, яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов'язок по відшкодуванню моральної (немайнової) шкоди покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності.

З Акту розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання від 21.06.2018 року вбачається, що підприємством, з яким позивач ОСОБА_1 перебував в трудових відносинах, та на якому отримав захворювання з втратою 65 % професійної працездатності є акціонерне товариство «Шахтоуправління «Покровське», відповідач по справі. В Акті розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання від 21.06.2018 року вказано висновок про наявність шкідливих умов праці ОСОБА_1 по пилу 3 клас 3 ступінь, по важкості праці 3 клас 2 ступінь, по напруженості 3 клас 2 ступінь (а.с. 22-25), при цьому згідно ст. 13 Закону України «Про охорону праці» роботодавець зобов'язаний створити на робочому місці в кожному структурному підрозділі умови праці відповідно до нормативно-правових актів, а також забезпечити додержання вимог законодавства щодо прав працівників у галузі охорони праці. Частиною третьою ст. 13 Закону України «Про охорону праці» на роботодавця покладено безпосередню відповідальність за порушення зазначених вимог. Статтею 153 КЗпП України встановлено, що забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган. Актом про проведення розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання стверджується, що наявна вина працедавця.

Згідно розяснень Конституційного Суду України у рішенні від 27 січня 2004 року № 10рп/2004 моральна шкода потерпілого від нещасного випадку на виробництві чи професійного захворювання полягає, зокрема, у фізичному болю, фізичних та душевних стражданнях, яких він зазнає у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я. Ушкодження здоров'я, заподіяні потерпілому під час виконання трудових обов'язків, незалежно від ступеня втрати професійної працездатності спричиняють йому моральні та фізичні страждання. Ушкодження здоров'я, заподіяні потерпілому під час виконання трудових обов'язків, незалежно від ступеня втрати професійної працездатності спричиняють йому моральні та фізичні страждання. Відсутність причинного звязку між завданою позивачу шкодою і винною протиправною поведінкою відповідача, не може бути підставою для відмови у задоволенні позову про відшкодування моральної шкоди, завданої ушкодженням здоровя на виробництві, оскільки до юридичного складу, який є підставою правовідносин по відшкодуванню моральної шкоди, входять моральні страждання працівника або втрата нормальних життєвих звязків, або необхідність для працівника додаткових зусиль для організації свого життя. При цьому, вина власника не названа серед юридичних фактів, які входять до такого юридичного складу. Отже, Закон не перешкоджає стягненню з власника моральної шкоди за відсутності його вини, якщо є юридичні факти, що складають підставу обовязку власника відшкодувати моральну шкоду. Більш того, Актом розслідування хронічного професійного захворювання засвідчено, що причиною розвитку у позивача професійного захворювання є тривалий період роботи у шкідливих умовах праці, провину позивача не встановлено.

Суд вважає, що з причини розвитку професійного захворювання, позивач ОСОБА_1 зазнав фізичну біль, хворобливі відчуття, а також страждання у зв'язку з ушкодженням свого здоров'я, лікування позивача вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, як наслідок беззаперечно настали зміни у його життєвих і виробничих зв'язках, неможливість їх поновлення.

Суд не приймає викладене в письмовому відзиві посилання представника відповідача на те, що факт спричинення ОСОБА_1 моральної шкоди є недоведеним, оскільки будь-яких додаткових висновків, експертиз в даному випадку не потрібно, оскільки наявна стійка втрата працездатності позивача, та встановлення останньому другої групи інвалідності. Згідно ст. 76 ЦПК України доказами в цивільній справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Сукупність наданих позивачем доказів: трудова книжка позивача, трудова книжка позивача, акт розслідування професійного захворювання, медичний висновок центральної лікарсько-експертної комісії про наявність (відсутність) професійного характеру захворювання, епікризи, довідки МСЕК, - підтверджують факт завдання позивачу моральної шкоди.

Крім того, у відзиві на позовну заяву відповідач вказує, що на теперішній час відсутній законодавчий акт, що регулює порядок та розміри відшкодування моральної шкоди, оскільки після внесення змін в ст. 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійних захворювань» виплату моральної шкоди було виключено з переліку страхових виплат, що проводиться Фондом. Суд не приймає такі аргументи відповідача з огляду на наступне. Згідно ст. 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони помякшують або скасовують відповідальність особи. Згідно ст. 22 Конституції України при прийнятті нових законів або внесені змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод. З урахуванням вищезазначеного та вказаного положення основного закону України, суд прийшов до висновку, що право ОСОБА_1 на відшкодування моральної шкоди не порушено, оскільки статтею 1167 ЦК України, та статтею 237-1 КЗпП України надано право відшкодувати моральну шкоду за рахунок власника або уповноваженого ним органу (роботодавця).

По суті інших доводів представника відповідача (ненадання позивачем розрахунку моральної шкоди, ненадання медичних документів щодо звернення до лікаря-психіатра з фіксування перенесення позивачем стресових, агресивних проявів стану здоровя), - суд реагує наступним. Згідно ч. 1 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов'язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов'язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов'язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (рішення «Проніна проти України»). Доводи відповідача в зазначеній частині не дають підстави вказати на їх суттєвість в розгляді справи.

Оцінивши обставини справи та надані сторонами докази в їх сукупності, суд вважає встановленим та доведеним, що позивач в період виконання трудових обов'язків на підприємстві відповідача, внаслідок тривалого стажу роботи в умовах впливу шкідливих виробничих факторів зазнав професійних захворювань (радикупопатія, пневмоконіоз) із втратою професійної працездатності ступенем 65 %, що, на думку суду свідчить про наявність у позивача моральних страждань у зв'язку з порушенням життєвих зв'язків, фізичним болем, наявністю потреби у лікуванні, незручністю та дискомфортом, і все це вимагає докладання певних зусиль для організації свого життя, що є підставами для відшкодування моральної шкоди відповідно до ст. 237-1 КЗпП України.

При визначенні розміру моральної шкоди суд виходить з того, що життя і здоровя людини найвища соціальна цінність, невідємні два поняття. Оскільки, якщо втрачене здоровя, то немає того повноцінного життя, як того бажає сама людина. Немає вартості життю людини та вартості втраченому здоровю. Моральну шкоду не можна відшкодувати в повному обсязі, так як не має і не може бути точних критеріїв майнового виразу душевного болю, спокою. Будь-яка компенсація моральної шкоди не може бути адекватною.

Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, деякі форми нематеріальної шкоди, включаючи моральні страждання, за самою їхньою природою не завжди можна підтвердити конкретними доказами (рішення у справі «Абдулазіз, Кабалес і Балкандалі проти Сполученого Королівства», але це не заважає суду присуджувати грошову компенсацію, якщо у нього є розумні підстави вважати, що заявник зазнав моральної травми, яка потребує такого відшкодування.

Суд, приймаючи до уваги вищевикладене, враховуючи глибину фізичних та душевних страждань позивача, погіршення стану здоровя, значну ступінь втрати професійної працездатності досить в молодому віці, втрату виробничих здібностей, а також вимоги розумності, виваженості і справедливості, - вважає необхідним задовольнити вимоги щодо компенсації моральної шкоди, стягнувши з ПрАТ «Шахтоуправління «Покровське» на користь позивача ОСОБА_1 грошову суму у розмірі 45000,00 гривень.

Згідно п. 2 ч. 5 ст. 265 ЦПК України резолютивна частина рішення суду повинна містити висновок суду про розподіл судових витрат. Розподіл судових витрат між сторонами відбувається за правилами статті 141 ЦПК України. Так, позивач ОСОБА_1 в порядку п. 2 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», звільнений від сплати судових витрат, тому передбачений п.п. 2 п. 1 ч. 2 ст. 4 вказаного закону розмір мита підлягає стягненню в дохід держави з приватного акціонерного товариства «Шахтоуправління «Покровське» (розмір визначено з урахуванням дати подачі позову до суду).

Відповідно до ст. 1167 ЦК України, ст. ст.153, 237-1 КЗпП України, керуючись ст. ст. 13, 19, 141, 263-265 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до приватного акціонерного товариства «Шахтоуправління «Покровське» про відшкодування моральної шкоди, заподіяної ушкодженням здоровя при виконанні трудових обовязків (професійне захворювання) задовольнити частково.

Стягнути з приватного акціонерного товариства «Шахтоуправління «Покровське» на користь ОСОБА_1 на відшкодування моральної шкоди грошову суму в розмірі 45 000 (сорок пять тисяч) гривень.

В інших позовних вимогах відмовити.

Стягнути з приватного акціонерного товариства «Шахтоуправління «Покровське» (ЄДРПУО 132498562) в дохід держави судовий збір в розмірі 704 (сімсот чотири) гривні 80 (вісімдесят) копійок.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку учасниками справи, а також особами, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обовязки, повністю або частково до Донецького апеляційного суду через Красноармійський міськрайонний суд Донецької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або в разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Позивач ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, Донецька область, м. Покровськ, вул. Воронова, буд. 171/4; РНОКПП НОМЕР_1.

Відповідач: Приватне акціонерне товариство «Шахтоуправління «Покровське» (ЄДРПУО 132498562).

Дата складання повного тексту рішення суду - 18.01.2019 року (з урахуванням положенням ч. 6 ст. 259 ЦПК України).

Суддя: А. С. Клікунова