02.12.2019 227/5448/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 грудня 2019 року м.Добропілля

Добропільський міськрайонний суд Донецької області в складі:

головуючого судді: Мацишин Л.С.,

за участю секретаря судового засідання: Михайловської Т.П.,

позивача: ОСОБА_1 ,

представника позивача: ОСОБА_2 ,

представника відповідача: Щербака Е.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Добропілля в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «ДТЕК Добропіллявугілля» про відшкодування моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2018 року ОСОБА_1 звернувся до Добропільського міськрайонного суду Донецької області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «ДТЕК Добропіллявугілля» про відшкодування моральної шкоди у розмірі 90 000 гривень, завданої внаслідок ушкодження здоров`я.

В обґрунтування позову, посилається на те, що він з 09 жовтня 2006 року працював в ДП «Добропіллявугілля» ВП «Шахта «Новодонецька». 02 липня 2012 року ВП «Шахта «Новодонецька» ДП «Добропіллявугілля» увійшло у склад структурного підрозділу «Шахтоуправління Білозерське» ТОВ «ДТЕК Добропіллявугілля». 19 березня 2018 року позивач отримав наряд на відкачку води і планово-попереджувальні роботи насосних установок. Під час закриття заливного крану, внаслідок руйнації зварювального шву між муфтою чекового з`єднання рукаву високого тиску та з`ємним фланцем заливного крану, вирвало шланг та під тиском хаотично почало розгойдувати по камері водовідливу, збивши кінцем шланги в нього з голови захисну каску та травмувавши голову і праве плече. В результаті чого позивач отримав сполучену травму тіла: відкриту проникаючу ЧМТ, вдавлений перелом тім`яної кістки справа; забій головного мозку легкого ступеню; забиті рани тім`яної ділянки справа, правої надбрівної дуги, забиту рану с/3 правого плеча. За наслідками чого були складені акти форми Н-1 та Н-5 від 22 березня 2018 року, в яких відсутні відомості про його умисну або необережну поведінку або порушення вимог законодавства про охорону праці. 16 липня 2018 року позивачу встановлена друга група інвалідності, протипоказана важка фізична праця, робота в підземних умовах. Ступінь втрати працездатності з 12 липня 2018 року встановлена у 80%. 18 жовтня 2018 року позивача було звільнено з TOB «ДТЕК Добропіллявугілля» ВСП «Шахтоуправління «Білозерське» відповідно до п. 2 ст. 40 КЗпП України за станом здоров`я. Внаслідок отриманої травми йому були заподіяні фізичний біль, незворотні порушення здоров`я, обумовлені наслідками травми, які призводять до обмеження життєдіяльності, фізичним і душевним стражданням, була порушена його нормальна життєдіяльність, тривалий час знаходився на лікуванні, постійно відчуває головний біль. Крім того, відповідно до медичних документів йому протипоказана важка фізична праця, праця в підземних умовах, його звільнено з підприємства за станом здоров`я, позивач залишився без роботи, а його сім`я у тяжкому матеріальному стані. Позивач вказує, що йому заподіяна істотна моральна шкода, яку він оцінює у 90 000 грн.

Представник відповідача надав суду відзив на позовну заяву в якому просить відмовити в задоволенні позовних вимог у повному обсязі. В обґрунтування заперечення на позовну заяву представник відповідача посилається на те, що позивач перебував у трудових відносинах з ВСП «Шахтоуправління «Білозерське» ТОВ «ДТЕК «Добропіллявугілля». Надані до суду докази та матеріали свідчать про відсутність вини роботодавця в настанні нещасного випадку, який стався з ОСОБА_1 . Під час розслідування нещасного випадку, як вказано в п. 10 акту Н-1, комісією не встановлено причини виходу з ладу обладнання та винних осіб, які допустили його вихід з ладу. В діях посадових осіб роботодавця порушень вимог законодавства з питань охорони праці та промислової безпеки не виявлено. А в кримінальному провадженні за ознаками ч. 1 ст. 172 КК України по факту отримання ОСОБА_1 травми на виробництві, до теперішнього часу винних осіб не встановлено. А тому вважають, що позовні вимоги є безпідставними та до задоволення не підлягають. (а.с.83-84)

Ухвалою Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 11 грудня 2019 року було відкрито провадження у справі та призначено її розгляд у порядку загального позовного провадження. (а.с.31)

06 березня 2019 року провадження у справі було зупинено до набрання законної сили судовим рішенням у адміністративній справі за позовом ТОВ «ДТЕК «Добропіллявугілля» до Обласної профпатологічної медико-соціальної експертної комісії №1 м. Краматорськ про визнання недійсним висновку про встановлення групи інвалідності. (а.с.66)

Ухвалою суду від 11 липня 2019 року провадження по справі було відновлено. (а.с.70)

Позивач в судовому засіданні позов підтримав з мотивів викладених в позовній заяві та просив позов задовольнити повністю. Також пояснив, що 19 березня 2018 року отримав травму, за наслідками якої втратив 80 % працездатності та йому було встановлено 2 групу інвалідності. З підприємства був звільнений у зв`язку з втратою працездатності. Зараз не працює, бо болить голова. На даний момент в очах все пливе. Він періодично вимушений проходити курси лікування, які тривають близько місяця, протягом якого йому колють уколи. Під час такого лікування йому стає легше, а як тільки перестають колоти уколи, місце травми починає зудіти, пече, як опік і болить голова, що аж темніє в очах, не може спати, вживає знеболювальні, страждає на безсоння. Після травми йому було зроблено дві операції, вставлена пластина. Йому довелося ходити сім місяців з діркою в черепі, яку було закрито лише шкірою. Кістка черепа була роздроблена. Наразі позивач проходив МСЕК і йому було встановлено вже 3 групу інвалідності і 60% втрати працездатності.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві.

Представник відповідача в судовому засіданні позов заперечив з мотивів, викладених у відзиві на позовну заяву, та просив відмовити в задоволенні позову. Крім того, суду пояснив, що дійсно позивач отримав травму. Та згідно п. 10 Акту Н-1 - причинного зв`язку нещасного випадку з виробництвом не встановлено. Під час виконання робіт ОСОБА_1 лопнула труба і вдарила його по голові. Останній знаходився в небезпечній зоні. Хоча вина позивача також не встановлена. Рішенням Донецького окружного адміністративного суду в задоволенні позову ТОВ «ДТЕК «Добропіллявугілля» про визнання недійсним висновку про встановлення ОСОБА_1 другої групи інвалідності первинно, а також 80% втрати працездатності - відмовлено.

Допитана в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_3 , в свою чергу пояснила, що вона доводиться позивачу дружиною. Чоловікові було зроблено дві операції. Він був три дні в реанімації. Після травми місяць лікувався, а через пів року ще місяць. В її чоловіка після перенесеної травми постійно болить голова, у зв`язку з чим останній не працює та йому взагалі протипоказана важка праця. Чоловік став нервовим, постійно забуває. Кожні пів року вимушений проходити курс лікування, який триває близько одного місяця в стаціонарному відділенні лікарні.

Суд, розглянувши цивільну справу в межах заявлених вимог, заслухавши учасників процесу, свідка, дослідивши матеріали справи і докази в їх сукупності, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з огляду на наступне.

Судом встановлено, що відповідно до записів трудової книжки позивача ОСОБА_1 09 жовтня 2006 року позивача прийнято електрослюсарем 3 розряду підземним ДП "Добропіллявугілля" відокремлений структурний підрозділ "Шахта "Новодонецька" з повним робочим днем в шахті на підставі наказу №263 від 12 жовтня 2006 року. (а.с.7)

24 липня 2008 року остаточно переведений в межах підприємства електрослюсарем підземним 5 розряду з повним робочим днем в шахті та направлений до дільниці «Водовідлив». (а.с.7)

01 листопада 2011 року у зв`язку з реорганізацією через приєднання ДП «Добропіллявугілля» до орендаря ТОВ «ДТЕК Добропіллявугілля», на базі відокремленого підрозділу «Шахта «Новодонецька» створено і розпочато роботу Виробничого структурного підрозділу ТОВ «ДТЕК Добропіллявугілля» «Шахта «Новодонецька». Дія трудового договору продовжена відповідно до ст. 36 КЗпП України на підставі наказу Міністерства Вугільної промисловості №50 від 07 лютого 2011 року, наказу ТОВ «ДТЕК «Добропіллявугілля» № 43 від 24 жовтня 2011 року. (а.с.8)

На підставі наказу № 75 від 28 березня 2012 року ТОВ «ДТЕК Добропіллявугілля» 07 лютого 2012 року виробничий структурний підрозділ «Шахта «Новодонецька» ТОВ «ДТЕК Добропіллявугілля» об`єднано з виробничим структурним підрозділом «Шахта «Піонер» ТОВ «ДТЕК Добропіллявугілля» в виробничий структурний підрозділ «Шахтоуправління Білозерське» ТОВ «ДТЕК Добропіллявугілля». (а.с.8)

Відповідно до акту № 3 про нещасний випадок на виробництві від 22 березня 2018 року, затвердженого директором ВСП «Шахтоуправління «Білозерське» Товариства з обмеженою відповідальністю «ДТЕК Добропіллявугілля», ОСОБА_1 є потерпілим від нещасного випадку, який трапився 19 березня 2018 року на ВСП «Шахтоуправління «Білозерське» ТОВ «ДТЕК «Добропіллявугілля». Діагноз: сполучена травма тіла: відкрита проникаюча ЧМТ, вдавлений перелом тім`яної кістки справа; забій головного мозку легкого ступеню; забиті рани тім`яної ділянки справа, правої надбрівної дуги, забита рана с/3 правого плеча. (а.с.9-10)

Згідно п.п. 7, 10 акту № 3 причиною нещасного випадку встановлено незадовільний технічний стан засобів виробництва. У зв`язку з тривалим терміном експлуатації обладнання для заливки насоса ЦНС 300/360 та відсутністю інформації про виконавця зварювальних робіт у місці з`єднання з`ємного фланця з муфтою чекового з`єднання шлангу високого тиску, руйнування якого привело до нещасного випадку, осіб, які допустили порушення вимог законодавства про охорону праці встановити є неможливим. (а.с.10)

З акту проведення розслідування нещасного випадку, який стався 19 березня 2018 року о 10 год. 55 хв. від 22 березня 2018 року вбачається, що комісія прийшла до висновку, що нещасний випадок з ОСОБА_1 зв`язаний з виробництвом. Осіб, які допустили порушення вимог законодавства про охорону праці встановити неможливо. (а.с.11-12)

18 жовтня 2018 року ОСОБА_1 звільнено у зв`язку з виявленою невідповідністю виконуваній роботі за станом здоров`я згідно п. 2 ст. 40 КЗпП України з виплатою допомоги в розмірі одного середнього заробітку згідно ст. 44 КЗпП України та з виплатою допомоги в розмірі двухмісячного середнього заробітку згідно п.12.15 Галузевої угоди. (а.с.8)

Крім того, судом встановлено, що позивач перебував на стаціонарному лікуванні в період з 19 березня 2018 року по 23 березня 2018 року та з 23 березня 2018 року по 17 квітня 2018 року, і відповідно до медичного висновку Комунального клінічного лікувально-профілактичного закладу охорони здоров`я «Обласна травматологічна лікарня» ОСОБА_1 перебував на стаціонарному лікуванні з 23 березня 2018 року по 17 квітня 2018 року з діагнозом: травма виробнича від 19 березня 2018 року. Відкрита проникаюча ЧМТ. Вдавлений імпресіонний перелом тім`яної кістки зправа з ушкодженням твердої мозкової оболонки. Забій головного мозку легкого ступеню: забиті рани тім`яної ділянки зправа, правої надбрівної дуги, забита рана с/з правого плеча, садно носа. Стан після оперативного втручання резекція вдавленого імпресійного перелому правої тім`яної кістки, пластика твердої оболонки, ревізія субдурального простору. (а.с.15-18)

Відповідно до довідки до акту огляду МСЕК серії АВ №0869747 від 16 липня 2018 року ОСОБА_1 встановлено ІІ групу інвалідності. Причина інвалідності-трудове каліцтво. Протипоказана важка фізична праця, роботи в підземних умовах. (а.с.14)

Згідно з довідкою про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках від 16 липня 2018 року, ОСОБА_1 визначено ступінь втрати професійної працездатності у відсотках у розмірі 80 % первинно. Потребує медикаментозного санаторно-курортного та оперативного лікування. Дату переогляду встановлено на 16 липня 2019 року. (а.с.14)

Згідно виписки із медичної картки стаціонарного хворого № 1037, ОСОБА_1 перебував на стаціонарному лікуванні у період з 12 вересня 2018 року по 05 жовтня 2018 року та у цей період, 19 вересня 2018 року, йому було в плановому порядку проведено оперативне втручання - краниопластика кісткового дефекту правої тім`яної області титановою пластиною і гвинтами. (а.с.19-20)

24 липня 2019 року проведено планову перекомісію та згідно довідки до акту огляду МСЕК серії 12ААБ № 062928 від 24 липня 2019 року ОСОБА_1 встановлено ІІІ групу інвалідності довічно. Причина інвалідності-трудове каліцтво. Протипоказана важка фізична праця, роботи в підземних умовах. (а.с.101-102)

Згідно з довідкою про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках від 24 липня 2019 року ОСОБА_1 визначено ступінь втрати професійної працездатності у відсотках у розмірі 60 % безстроково. Потребує медикаментозного санаторно-курортного лікування. (а.с.101-102)

Відповідно до вимог статті 153 КЗпП України, забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган.

Статтею 173 КЗпП України закріплено за потерпілим право на відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, пов`язаним з виконанням трудових обов`язків.

Згідно ч.ч. 1, 3 статті 13 Закону України «Про охорону праці», роботодавець зобов`язаний створити на робочому місці в кожному структурному підрозділі умови праці відповідно до нормативно-правових актів, а також забезпечити додержання вимог законодавства щодо прав працівників у галузі охорони праці. Роботодавець несе безпосередню відповідальність за порушення зазначених вимог.

Частиною першою статті 237-1 КЗпП України передбачено відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику у разі порушення його законних прав, що призвело до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Право на отримання страхової виплати за моральну шкоду за наявності факту її заподіяння виникає у потерпілого з дня втрати працездатності внаслідок нещасного випадку або з дати встановлення професійного захворювання.

Визначення моральної шкоди міститься у положеннях статті 23 Цивільного кодексу Україн, у якій зазначено, що моральна шкода полягає, зокрема: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з противоправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном, або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначені розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Конституційний Суд України своїм рішенням № 20-рп/2008 від 08 жовтня 2008 року по справі № 1-32/2008 визначив, що положеннями пункту 1, абзацу третього пункту 5, пункту 9, абзацу третього пункту 10, пункту 11 розділу 1 Закону № 717-V скасовано право застрахованих громадян, що потерпіли на виробництві від нещасного випадку або професійного захворювання, на відшкодування моральної шкоди за рахунок Фонду, яке вони мали відповідно до приписів первинної редакції Закону № 1105-XІV. Проте Конституційний Суд України вважає, що саме право цих громадян на відшкодування моральної шкоди не порушено, оскільки статтею 1167 Цивільного кодексу України та статтею 237-1 Кодексу законів про працю України їм надано право відшкодувати моральну шкоду за рахунок власника або уповноваженого ним органу (роботодавця).

Факт наявності в позивача ушкодження здоров`я підтверджений висновками МСЕК, якими первинно позивачу встановлено 80%, а після перекомісії встановлено 60% втрати професійної працездатності, Актом про нещасний випадок, пов`язаний з виробництвом, виписками з медичної картки хворого, що дає підстави суду визнати факт заподіяння позивачеві моральної шкоди.

Рішенням Конституційного Суду від 27 січня 2004 року, визначено, що громадяни, яким установлена стійка втрата професійної працездатності, мають право на стягнення на їх користь моральної шкоди. Відповідно до п. 4.1 цього ж рішення, ушкодження здоров`я, заподіяне потерпілому під час виконання трудових обов`язків, незалежно від ступеня втрати професійної працездатності заподіюють йому моральні й фізичні страждання. У випадку каліцтва потерпілий втрачає працездатність і переносить значно більшу моральну шкоду, чим працівник, що не втрачає професійної працездатності.

Згідно ст. 4 Закону України «Про охорону праці», державна політика в області охорони праці, базується, зокрема, на принципах пріоритету життя й здоров`я працівників, повної відповідальності роботодавця за створення належних, безпечних і здорових умов праці, соціального захисту працівників, повного відшкодування шкоди особам, які постраждали від нещасних випадків на виробництві й професійних захворюваннях.

Таким чином, судом встановлено, що позивач отримав ушкодження здоров`я під час виконання ним трудових обов`язків в Виробничому структурному підрозділі «Шахтоуправління «Білозерське» ТОВ «ДТЕК Добропіллявугілля». ТОВ «ДТЕК Добропіллявугілля» на підставі договору оренди цілісного майнового комплексу володіє майном ДП «Добропілллявугілля», яке у зв`язку з реорганізацією було приєднано до орендаря ТОВ «ДТЕК Добропіллявугілля», та отримало загальний об`єм прав та обов`язків в тому числі і щодо трудового колективу Виробничого структурного підрозділу «Шахтоуправління «Білозерське», а тому є правонаступником всіх прав та обов`язків Виробничого структурного підрозділу «Шахтоуправління «Білозерське» ТОВ «ДТЕК Добропіллявугілля», відповідно до чого відповідальним за відшкодування моральної шкоди Позивачу є саме відповідач ТОВ «ДТЕК Добропіллявугілля».

У зв`язку з вищенаведеним, суд не приймає до уваги твердження представника відповідача, що вина роботодавця в настанні нещасного випадку, який стався з ОСОБА_1 відсутня, а згідно акту Н-1 не встановлено причин виходу з ладу обладнання та не виявлено в діях посадових осіб роботодавця порушень вимог законодавства з питань охорони праці та промислової безпеки, оскільки в пункті 7 акту № 3 про нещасний випадок, пов`язаний з виробництвом, причиною нещасного випадку, який стався з ОСОБА_1 встановлено незадовільний технічний стан засобів виробництва. Крім того, у пункті 10 цього Акту зазначено, що руйнування обладнання для заливки насоса ЦНС 300/360 у місці з`єднання з`ємного фланця з муфтою чекового з`єднання високого тиску, відбулося у зв`язку з тривалим терміном його експлуатації, що привело до нещасного випадку.

Таким чином, враховуючи положення ст. 2 Кодексу законів про працю України, позивач, працюючи в шахті, мав право на здорові та безпечні умови праці, мав право на матеріальне забезпечення на випадок повної або часткової втрати працездатності.

Як встановлено судом та підтверджується медичними документами, дослідженими в судовому засіданні, внаслідок отриманих травм позивач відчуває фізичний біль, а саме постійно відчуває головний біль, йому завдано незворотні порушення здоров`я, обумовлені наслідками травми, які призводять до обмеження життєдіяльності, фізичним і душевним стражданням, була порушена його нормальна життєдіяльність. Останньому проведено краниопластику кісткового дефекту правої тім`яної області титановою пластиною і гвинтами. Позивач потребує періодичного медикаментозного та санаторно-курортного лікування. Крім того, відповідно до медичних документів йому протипоказана важка фізична праця, праця в підземних умовах, його звільнено з підприємства за станом здоров`я, позивач залишився без роботи та протягом тривалого часу він позбавлений можливості фінансово забезпечувати свою сім`ю. Такі обставини в сукупності викликають моральні страждання, які тривають значний час.

Отже, позивач внаслідок отриманої травми позбавлений можливості щодо реалізації своїх звичок та бажань, ушкодження його здоров`я призвело до негативних наслідків морального характеру, що потребує додаткових зусиль для організації життя.

Суд встановив, що обставини заподіяння позивачу моральної шкоди, викладені в позовній заяві повністю підтверджуються наданими письмовими доказами.

Як роз`яснено у п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31.03.1995 року, розмір моральної (немайнової) шкоди, суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань. Зокрема, враховується характер і тривалість страждань, стан здоров`я потерпілого, тяжкість заподіяної травми, наслідки тілесних ушкоджень, істотність вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках.

При визначенні розміру моральної шкоди, що підлягає стягненню на користь позивача, суд керується засадами розумності, виваженості та справедливості, як того вимагає ст. 41 Конвенції про захист прав і основних свобод людини, враховує глибину та ступінь моральних і фізичних страждань позивача, яких він зазнав та зазнає внаслідок отриманої травми, в результаті якої йому встановлено первинно 80% втрати професійної працездатності, а остаточно встановлено стійку втрату професійної працездатності в розмірі 60%, характеру ушкодження здоров`я, зокрема, вдавлений імпресіонний перелом тім`яної кістки зправа з ушкодженням твердої мозкової оболонки,у зв`язку з чим проведено краниопластику кісткового дефекту правої тім`яної області титановою пластиною і гвинтами, завдано забій головного мозку легкого ступеню, тому суд вважає за необхідне стягнути з відповідача в користь позивача моральну шкоду в розмірі 60 000 грн. і цей розмір суд вважає таким, що відповідає глибині і ступеню моральних і фізичних страждань потерпілого.

Щодо розподілу судових витрат суд зазначає, що позивачем при зверненні до суду за захистом порушеного права не понесені судові витрати по сплаті судового збору у зв`язку з тим, що відповідно до положень ст. 5 Закону України «Про судовий збір» він звільнений від сплати судового збору.

Частиною 6 ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

З урахуванням того, що на день звернення до суду сума судового збору для фізичної особо за звернення до суду з даним позовом майнового характеру становила 900,00 грн., а позивач звільнений від сплати судового збору на підставі п. 1 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», тому з відповідача слід стягнути на користь держави судовий збір пропорційно до задоволеної частини позовних вимог у сумі 600,00 грн.

Керуючись ст. ст. 5, 2, 81, 141, 263- 265, 273 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 , адреса місця проживання: АДРЕСА_1 ) до Товариства з обмеженою відповідальністю «ДТЕК Добропіллявугілля» (, місцезнаходження: вул. Красноармійська, буд. 1а, м. Білицьке м. Добропілля Донецької області 85000) про відшкодування моральної шкоди, задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «ДТЕК Добропіллявугілля» в користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , моральну шкоду в розмірі 60 000 ( шістдесяти тисяч гривень).

В іншій частині позову - відмовити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «ДТЕК Добропіллявугілля» на користь держави судовий збір у розмірі 600,00 (шестисот гривень).

Рішення суду може бути оскаржено до Донецького апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Добропільський міськрайонний суд Донецької області або безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом 30 днів з дня проголошення рішення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Л.С. Мацишин

02.12.2019