Постанова

Іменем України

16 січня 2019 року

м. Київ

справа № 569/7081/16-ц

провадження № 61-20356св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Стрільчука В. А. (суддя-доповідач),

суддів: Карпенко С. О., Кузнєцова В. О., Луспеника Д. Д., Погрібного С. О.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1,

відповідач - Публічне акціонерне товариство «ОТП Банк»,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства «ОТП Банк» на рішення Апеляційного суду Рівненської області від 16 березня 2017 року у складі колегії суддів: Григоренка М. П., Бондаренко Н. В., Гордійчук С. О.,

ВСТАНОВИВ:

У червні 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, який уточнив у процесі розгляду справи, до Публічного акціонерного товариства «ОТП Банк» (далі - ПАТ «ОТП Банк»), Товариства з обмеженою відповідальністю «Росвен Інвест Україна» (далі - ТОВ «Росвен Інвест Україна»), Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредит Експрес Юкрейн Ел.Ел. Сі» (далі - ТОВ «Кредит Експрес Юкрейн Ел. Ел. Сі») про відшкодування майнової та моральної шкоди. Обґрунтовуючи позов, ОСОБА_1 посилався на те, що 19 липня 2012 року між ним та ПАТ «ОТП Банк» було укладено кредитний договір № (далі - Кредитний договір), згідно з яким він отримав 5 200 грн для придбання продукції у фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 (далі - ФОП ОСОБА_3.) шляхом перерахування цих грошових коштів на його рахунок банком. У зв'язку з тим, що придбаний товар йому не підійшов, 23 липня 2012 року він звернувся із заявами до ФОП ОСОБА_4 та ПАТ «ОТП Банк», в яких відмовився від придбання товару у кредит та просив вирішити питання про повернення грошових коштів і розірвання кредитного договору відповідно до положень Закону України «Про захист прав споживачів». Проте вказані заяви були залишені без задоволення, у зв'язку з чим він вимушений був звернутися до суду за захистом свого порушеного права. Рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 20 грудня 2012 року, яке набрало законної сили 01 квітня 2013 року, у справі № 171/19255/12 розірвано Кредитний договір, розірвано договір № 96, укладений 19 липня 2012 року між ним та ФОП ОСОБА_4, стягнуто з ФОП ОСОБА_4 на користь ПАТ «ОТП Банк» отримані ним за Кредитним договором грошові кошти в сумі 5 200 грн. 20 червня 2013 року ПАТ «ОТП Банк», незважаючи на те, що Кредитний договір було розірвано, здійснив відчуження права вимоги за Кредитним договором ТОВ «Росвен Інвест Україна», яке в подальшому відчужило право вимоги за цим договором ТОВ «Кредит Експрес ЮкрейнЕл. Ел. Сі». Протягом 2013-2015 років зазначені товариства різними способами вимагали від нього повернення боргу, в результаті чого погіршився стан його здоров'я і в січні 2014 року йому було зроблено операцію на серці. Враховуючи викладене, ОСОБА_1 просив стягнути з відповідача на свою користь завдану йому майнову шкоду, яка пов'язана із витратами на лікування, в розмірі 15 587 грн та моральну шкоду в розмірі 60 тис. грн.

Ухвалою Рівненського міського суду Рівненської області від 11 жовтня 2016 року прийнято відмову ОСОБА_1 від позовних вимог до ТОВ «Росвен Інвест Україна», ТОВ «Кредит Експрес Юкрейн Ел. Ел. Сі». Закрито провадження у справі в частині позовних вимог ОСОБА_1 до ТОВ «Росвен Інвест Україна», ТОВ «Кредит Експрес Юкрейн Ел. Ел. Сі».

Рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 06 грудня 2016 року у складі судді Бердія М. А. позов задоволено. Стягнуто з ПАТ «ОТП Банк» на користь ОСОБА_1 майнову шкоду в розмірі 15 587 грн та моральну шкоду в розмірі 60 тис. грн, завдану протиправними і безпідставними вимогами щодо ОСОБА_1 про погашення заборгованості за Кредитним договором, який було розірвано рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 20 грудня 2012 року у справі № 1715/19255/12. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішення місцевого суду мотивоване тим, що для усунення негативних наслідків протиправних дій відповідача та покращення здоров'я позивач поніс витрати, пов'язані з проведенням операції, придбанням ліків, медичних засобів і препаратів, тривалим перебуванням на стаціонарному лікуванні. Оскільки майнова шкода була завдана позивачу з вини ПАТ «ОТП Банк», то саме банк повинен її відшкодувати. Стягуючи з відповідача на користь ОСОБА_1 на відшкодування моральної шкоди 60 тис. грн, суд першої інстанції врахував характер та обсяг моральних страждань, яких зазнав позивач, і виходив із засад розумності та справедливості. Моральна шкода виразилася у душевних стражданнях та переживаннях, що негативно вплинуло на фізичний та психоемоційний стан позивача.

Рішенням Апеляційного суду Рівненської області від 16 березня 2017 року апеляційну скаргу ПАТ «ОТП Банк» задоволено частково. Рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 06 грудня 2016 року в частині задоволення позовних вимог про відшкодування майнової шкоди скасовано та ухвалено в цій частині нове рішення про відмову в їх задоволенні. В решті рішення залишено без змін.

Судове рішення апеляційного суду мотивоване тим, що рішення місцевого суду було ухвалено за відсутності належних доказів, які б беззаперечно підтверджували, що захворювання позивача, у зв'язку з яким він поніс певні витрати на лікування, виникли в результаті винних протиправних дій відповідача, а не внаслідок наявності інших факторів, які також могли призвести до погіршення стану здоров'я ОСОБА_1 Рішення суду першої інстанції в частині відшкодування моральної шкоди є законним, оскільки наявними у справі доказами доведено, що ця шкода була завдана позивачу з вини ПАТ «ОТП Банк».

У травні 2017 року ПАТ «ОТП Банк» подало до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ касаційну скаргу на рішення Апеляційного суду Рівненської області від 16 березня 2017 року, в якій, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права, просило скасувати оскаржуване судове рішення в частині залишення без змін рішення суду першої інстанції про відшкодування моральної шкоди і ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову.

Касаційна скарга мотивована тим, що за відсутності належних і допустимих доказів апеляційний суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення вимог про відшкодування моральної шкоди.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 22 червня 2017 року відкрито касаційне провадження у цій справі, а ухвалою від 09 листопада 2017 року справу призначено до судового розгляду.

Статтею 388 Цивільного процесуального кодексу України в редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VІІІ «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», що набув чинності 15 грудня 2017 року (далі - ЦПК України), визначено, що судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

21 квітня 2018 року справу № 569/7081/16-ц Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ передано до Верховного Суду.

Згідно з частиною другою статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим (частина перша статті 263 ЦПК України).

Відповідно до частини першої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Рішення Апеляційного суду Рівненської області від 16 березня 2017 року оскаржується ПАТ «ОТП Банк» лише в частині залишення без змін рішення місцевого суду про відшкодування моральної шкоди, тому і переглядається Верховним Судом тільки в цій частині.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду дійшов висновку, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

За змістом статті 213 Цивільного процесуального кодексу України від 18 березня 2004 року в редакції, чинній на час ухвалення оскаржуваних судових рішень (далі - ЦПК України 2004 року), рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до частини першої статті 214 ЦПК України 2004 року під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; як розподілити між сторонами судові витрати; чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову.

Зазначеним вимогам закону рішення місцевого суду та оскаржуване судове рішення в частині вирішення позовної вимоги про відшкодування моральної шкоди у повній мірі не відповідають.

Згідно з пунктом 3 частини другої статті 11 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема є завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі.

Відповідно до пункту 9 частини другої статті 16 ЦК України способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути відшкодування моральної (немайнової) шкоди.

Судами встановлено, що 19 липня 2012 року між ПАТ «ОТП Банк» і ОСОБА_1 було укладено Кредитний договір, згідно з яким позивач отримав кредит в розмірі 5 200 грн на придбання товару у ФОП ОСОБА_3, які банк перерахував на рахунок продавця.

Того ж дня між ФОП ОСОБА_3 (продавець) та ОСОБА_1 (покупець) було укладено договір купівлі-продажу № 96, за умовами якого продавець зобов'язався передати у власність покупця, а покупець зобов'язався прийняти і оплатити вартість виробу, а саме полотна ННД-098-90-03 (2 шт), коробки 100х2 шт, поличників 9, колір золото, ручок 2 шт, розсувних систем 2 шт.

23 липня 2012 року ОСОБА_1 надіслав ФОП ОСОБА_3 та ПАТ «ОТП Банк» заяви про розірвання зазначених договорів, які були залишені без задоволення, у зв'язку з чим він звернувся до суду за захистом свого порушеного права.

Рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 20 грудня 2012 року, яке набрало законної сили 01 квітня 2013 року, у справі № 171/19255/12 розірвано Кредитний договір, розірвано договір № 96, укладений 19 липня 2012 року між ОСОБА_1 та ФОП ОСОБА_4, стягнуто з ФОП ОСОБА_4 на користь ПАТ «ОТП Банк» отримані ОСОБА_1 за Кредитним договором грошові кошти в сумі 5 200 грн. В решті позовних вимог відмовлено.

Згідно зі статтею 4 ЦПК України 2004 року, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Звертаючись до суду з цим позовом, ОСОБА_1 посилався на положення статей 23, 1167 ЦК України і просив стягнути з ПАТ «ОТП Банк» на свою користь грошові кошти на відшкодування моральної шкоди, яка була завдана йому неправомірними діями банку.

Відповідно до частини першої, пункту 2 частини другої, частини третьої статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Згідно з частиною першою статті 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

В абзаці другому пункту 5 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» роз'яснено, що відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Вирішуючи спір, суди попередніх інстанцій на підставі належним чином оцінених доказів, поданих сторонами, дійшли правильного висновку про те, що ОСОБА_1 була завдана моральна шкода неправомірними діями банку, що виразилися у передачі іншим особам права вимоги, яке припинилося з часу розірвання Кредитного договору. Моральна шкода полягала у душевних стражданнях, яких позивач зазнав у зв'язку з протиправною поведінкою банку щодо нього.

Разом з тим, визначаючи розмір моральної шкоди, суди не врахували, що позивач просив стягнути на її відшкодування 60 тис. грн з трьох відповідачів - ПАТ «ОТП Банк», ТОВ «Росвен Інвест Україна» та ТОВ «Кредит Експрес Юкрейн Ел. Ел. Сі», відмовившись у подальшому від позову до двох останніх. При цьому вказаний розмір моральної шкоди ОСОБА_1 обґрунтовував не тільки протиправними діями банку, а й, головним чином, безпідставними вимогами до нього з боку колекторів. Тому судові рішення в означеній частині не відповідають положенням вищенаведеної статті 23 ЦК України.

З огляду на викладене Верховний Суд, з урахуванням встановлених судами першої та апеляційної інстанцій фактичних обставин завдання позивачеві моральної шкоди, тривалості та глибини моральних страждань, яких зазнав ОСОБА_1, дійшов висновку, що розумним, виваженим і справедливим є визначення розміру відшкодування вказаної шкоди в сумі 5 тис. грн.

Відповідно до статті 412 ЦПК України підставами для скасування судових рішень повністю або частково і ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Зважаючи на те, що у справі не вимагається збирання або додаткової перевірки чи оцінки доказів, обставини справи встановлені судами повно, але допущено неправильне застосування норм матеріального права, рішення судів попередніх інстанцій в частині вирішення позовної вимоги про відшкодування моральної шкоди підлягають зміні.

Керуючись статтями 400, 409, 410, 412, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства «ОТП Банк» задовольнити частково.

Рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 06 грудня 2016 року та рішення Апеляційного суду Рівненської області від 16 березня 2017 року в частині вирішення позовної вимоги ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «ОТП Банк» про відшкодування моральної шкоди змінити.

Зменшити розмір стягнутої з Публічного акціонерного товариства «ОТП Банк» на користь ОСОБА_1 моральної шкоди до 5 (п'яти тисяч) гривень.

Постанова суду касаційної інстанції є остаточною і оскарженню не підлягає.

ГоловуючийВ. А. Стрільчук

Судді:С. О. Карпенко

В. О. Кузнєцов

Д. Д. Луспеник С. О. Погрібний