Ухвала

22 січня 2019 року

м. Київ

справа № 199/5954/16-ц

провадження № 61-1058ск19

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Курило В. П. розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на заочне рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпропетровська від 28 листопада 2017 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 05 грудня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1, третя особа ? Моторне (транспортне) бюро України, про відшкодування матеріальних збитків та моральної шкоди, завданих злочином,

ВСТАНОВИВ:

Подана 04 січня 2019 року касаційна скарга не може бути прийнята касаційним судом до розгляду та вирішено питання про відкриття касаційного провадження, оскільки у порушення вимог пункту 3 частини четвертої статті 392 ЦПК України до касаційної скарги не додано документ, що підтверджує сплату судового збору.

ОСОБА_1 заявлено клопотання про відстрочення сплати судового збору за подання касаційної скарги до ухвалення судового рішення у справі судом касаційної інстанції, посилаючись на частину першу статті 136 ЦПК України та пункт 1 частини першої статті 8 Закону України «Про судовий збір». ОСОБА_1 зазначив, що є людиною похилого віку, єдиним джерелом доходу заявника є пенсія, окрім сплати комунальних послуг та витрат на харчування, вимушений витрачати значні кошти на лікування та придбання медикаментів. За останні 12 місяців ОСОБА_1 отримано пенсію в розмірі 25 410,15 грн, таким чином, розмір судового збору, який необхідно сплатити за подання касаційної скарги, становить 22 % його річного доходу. На підтвердження даних доводів подав копію виписки

АТ КБ «ПриватБанк» від 29 грудня 2018 року щодо суми отриманої пенсії за період з 01 січня 2018 року по 29 грудня 2018 року .

Відповідно до статті 8 Закону України «Про судовий збір» та статті 136 ЦПК України єдиною підставою для відстрочення чи розстрочення сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення від його сплати є врахування судом майнового стану сторони.

Частиною першою стаття 8 Закону України «Про судовий збір» передбачено, що враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за таких умов: 1) розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік; або 2) позивачами є: а) військовослужбовці; б) батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів; в) одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю; г) члени малозабезпеченої чи багатодітної сім'ї; ґ) особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або 3) предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров'ю.

Відповідно до вимог вказаної статті відстрочення або розстрочення сплати, зменшення або звільнення від сплати судового збору можливе за відповідним клопотанням сторони за наявності зазначених умов.

При цьому суд може відстрочити сплату судового збору особам у разі, якщо вони виступають у процесуальному статусі позивачів, а не відповідачів.

Ураховуючи правовий статус заявника - відповідач у справі, відтак, дія вказаної норми на нього не розповсюджується.

Інтереси справедливого здійснення правосуддя можуть виправдовувати накладення фінансових обмежень на доступ особи до суду. Положення пункту 1 статті 6 Конвенції про виконання зобов'язання забезпечити ефективне право доступу до суду не означає просто відсутність втручання, але й може вимагати вчинення позитивних дій у різноманітних формах з боку держави; не означає воно й беззастережного права на отримання безкоштовної правової допомоги з боку держави у цивільних спорах і так само це положення не означає надання права на безкоштовні провадження у цивільних справах (KREUZ v. POLAND, № 28249/95, § 59, ЄСПЛ, від 19 червня 2001 року).

Враховуючи наведене, заявлене ОСОБА_1 клопотання про відстрочення сплати судового збору не свідчить про наявність умов, що відповідно до статті 8 Закону України «Про судовий збір» є підставою для відстрочення сплати судового збору. Тому у задоволенні клопотання слід відмовити.

Отже, заявнику слід сплатити судовий збір за подачу касаційної скарги.

Відповідно до підпункту 7 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» за подання касаційної скарги на рішення суду, заяви про приєднання до касаційної скарги на рішення суду судовий збір підлягає сплаті в розмірі 200 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги в розмірі оспорюванної суми.

Із постанови Дніпровського апеляційного суду від 05 грудня 2018 року вбачається, що у серпні 2016 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовними вимогами про відшкодування шкоди, завданої пошкодженням здоров'я, в розмірі 79 067,15 грн та компенсацію моральної шкоди у розмірі 500 000,00 грн.

Тобто ОСОБА_2 було заявлено дві позовні вимоги майнового характеру.

Підпунктом першим пункту першого частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» (в редакції, яка діяла на момент звернення до суду першої інстанції) визначено, що за подання до суду позовної заяви майнового характеру справляється судовий збір у розмірі 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,2 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 3 розмірів мінімальної заробітної плати.

Статтею 8 Закону України «Про Державний бюджет України на 2016 рік» встановлено мінімальну заробітну плату з 01 січня 2016 року у розмірі 1 378,00 грн.

Враховуючи викладене, судовий збір за подання позовної заяви в суд першої інстанції становить 4 924,67 грн. Таким чином, заявнику за подання касаційної скарги слід сплатити 9 849,34 грн (4 924,67 грн х 200 %) судового збору.

Судовий збір за подання касаційної скарги до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду має бути перераховано або внесено до УК у

Печер. р-ні/Печерс.р-н/22030102, код отримувача (код за ЄДРПОУ): 38004897, банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), рахунок отримувача: 6007, код банку отримувача (МФО): 899998, код класифікації доходів бюджету: 22030102 «Судовий збір (Верховний Суд, 055)», символ звітності банку: 207.

Порядок сплати судового збору визначено статтею 6 Закону України «Про судовий збір». На підтвердження сплати судового збору необхідно надати суду документ, що підтверджує його сплату.

Відповідно до вимог частини другої статті 393 ЦПК України у разі, якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 392 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу, про що суддею постановляється відповідна ухвала.

Керуючись статтями 185, 392, 393 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Відмовити ОСОБА_1 у задоволенні клопотання про відстрочення сплати судового збору за подання касаційної скарги на заочне рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпропетровська від 28 листопада 2017 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 05 грудня 2018 року.

Касаційну скаргу ОСОБА_1 на заочне рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпропетровська від

28 листопада 2017 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від

05 грудня 2018 року залишити без руху.

Надати для усунення зазначених вище недоліків строк до 12 лютого

2019 року, але який не може перевищувати десяти днів з дня вручення копії цієї ухвали.

У разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали касаційна скарга вважатиметься неподаною та буде повернута заявникові.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя В. П. Курило