Справа № 545/2522/19
Провадження № 2/545/1259/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"03" грудня 2019 р. Полтавський районний суд Полтавської області в складі:

головуючої судді Кіндяк І.С.,

з участю секретаря Радченко В.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Полтаві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідачів про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, в обґрунтування позовних вимог, позивач зазначив, що реєстрація відповідача на зазначеній житловій площі утворює перешкоду у здійсненні права на користування та розпорядження майном та тягне додаткові витрати по сплаті комунальних послуг, а тому позивач був змушений звернутись до суду з даним позовом.

Від позивача до суду надійшла заява в якій він заявлені вимоги підтримав та просив їх задовольнити, розгляд справи проводити без його участі на підставі наявних у ній доказів. Проти ухвалення заочного рішення не заперечував.

Відповідач у судове засідання не з`явився, не повідомивши про причини неявки та її поважність, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи відповідно до вимог ст. 128 ЦПК України.

Враховуючи подану заяву позивача, неявку відповідача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до вимоги ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов:

1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання;

2)відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин;

3) відповідач не подав відзив;

4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

За таких обставин, за згодою позивача, суд ухвалив: проводиться заочний розгляд справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 16 ЦК України «Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу».

Згідно ст. 29 ЦК України, місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово.

Відповідно до ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно до ст.41 Конституції України та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 року відповідно до Закону України від 17 липня 1997 року № 475, 97- ВР " Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Першого протоколу та протоколів № 2,4,7 та 11 до Конвенції " закріплено принцип непорушності права власності , який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном , на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь - які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Судом встановлено і підтверджується матеріалами справи, що позивач, ОСОБА_1 , є власником квартири АДРЕСА_1 , що підтверджується договором купівлі-продажу від 15.09.2010р. (а.с.5).

Згідно відповіді Надержинщинської сільської ради Полтавського району Полтавської області (а.с. 18), вбачається, що ОСОБА_2 , 1979 р.н., місце народження с. Ульянівка Миколаївської області, зареєстрований в АДРЕСА_2 (паспорт НОМЕР_1 , виданий Полтавським РВ УМВС України у Полтавській області 10.03.1999р.)

Також встановлено, що у вищевказаній квартирі, окрім власника, зареєстровані:

- колишній чоловік, ОСОБА_2 , 1979 р.н. дата реєстрації 07.10.2003р.;

- донька, ОСОБА_3 , 1996р.н., зареєстрована з 07.10.2003р.;

- донька, ОСОБА_4 , 2002 р.н., зареєстрована з 07.10.2003р.

Згідно Акту Надержинщинської сільської ради Полтавського району (а.с.7), судом встановлено, що відповідач, ОСОБА_2 за місцем реєстрації не проживає.

Відповідно довідки Надержинщинської сільської ради Полтавського району Полтавської області від 07.10.2019р. за № 729, встановлено, що гр. ОСОБА_5 є зареєстрованим за адресою АДРЕСА_2 , але фактично з 2017 року за даною адресою не проживає.

За даних обставин, суд вважає, що покинувши місце реєстрації, відповідач не вжив дій по зняттю з реєстраційного обліку, у зв`язку з чим позивач позбавлений можливості вирішити питання зняття відповідача з реєстраційного обліку у позасудовому порядку, так як реєстрація даної особи у житловому будинку перешкоджає позивачу в повній мірі вільно розпоряджатися своїм нерухомим майном та тягне за собою додаткові витрати по сплаті комунальних послуг..

Єдиним способом зняти відповідача з реєстраційного обліку є визнання його в судовому порядку таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме: квартирою АДРЕСА_1 у зв`язку з чим позивач був змушений звернутись до суду з даним позовом.

Відповідно до ст. 6 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», громадянин України, який постійно або тимчасово проживають в Україні, зобов`язані протягом десяти днів після прибуття до нового місця проживання зареєструвати місце проживання. Реєстрація місця проживання особи здійснюється в день подання особою документів. Реєстрація місця проживання за заявою особи може бути здійснена з одночасним зняттям з реєстрації попереднього місця проживання.

Згідно ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про-виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою.

Згідно ст. 156 ЖК України члени сім`ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням.

До членів сім`ї власника будинку (квартири) належать особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу, а саме дружина, їх діти та батьки. Припинення сімейних відносин з власником будинку (квартири) не позбавляє їх права користування займаним приміщенням.

Відповідно ст. 405 ЦК України, члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Член сіім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла , або законом.

Факт відсутності відповідача за місцем своєї реєстрації за адресою: АДРЕСА_2 , підтверджується актом та довідкою Надержинщинською с/р (а.с.7, 8).

Судом на підставі наявних доказів у справі встановлено факт того, що відповідач втратив право користування житловим приміщення, розташованому за адресою: АДРЕСА_2 .

За таких підстав суд вважає, що позов підлягає задоволенню, так як в матеріалах надано достатньо належних доказів які вказують на те, що відповідач втратив право користування житловим приміщенням за адресою: АДРЕСА_2 , оскільки хоч він і зареєстрований за даною адресою, однак фактично з невідомих підстав більше встановленого законом строку там не проживає, чим створю для позивача перешкоди у вільному розпорядженні своїм майном.

На підставі викладеного та керуючись, ст.ст. ст. ст. 9,-13, 17, 81, 200, 206, 258-259, 263-265, 280-283 ЦПК України, ст. 64, 156 ЖК України, ст. 405 ЦК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 , - задовольнити повністю.

Визнати громадянина, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , таким, що втратив право користування житловим приміщенням за адресою: АДРЕСА_2 .

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів відповідно до порядку визначеного ст. 284 ЦПК України.

Рішення може бути оскаржене до Полтавського апеляційного суду протягом 30 днів з моменту проголошення шляхом подачі апеляційної скарги.

Суддя Полтавського районного суду І.С.Кіндяк