Справа № 465/7052/18
Провадження № 2/463/756/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 березня 2019 року Личаківський районний суд м. Львова

в складі: головуючого судді Леньо С. І.

з участю секретаря Станько Р.О.

позивача ОСОБА_1

відповідачів ОСОБА_2, ОСОБА_3

представника третьої особи Соколовської О.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, третя особа Личаківська районна адміністрація Львівської міської ради про зняття з реєстрації місця проживання -

встановив:

Позивач звернувся до суду з позовною заявою до відповідачів, просить ухвалити рішення, яким зняти з реєстрації місця проживання у квартирі АДРЕСА_1 ОСОБА_2 та ОСОБА_3 Як на підставу позову посилається на те, що відповідачі не проживають за адресою реєстрації з 2002р.

В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що є основним квартиронаймачем зазначеної квартири. Окрім нього, в такій зареєстровані відповідачі ОСОБА_2, яка є його колишньою дружиною та ОСОБА_3, яка є його дочкою. Фактично відповідачі у вказаній квартирі не проживають та у зв'язку з цим не несуть витрат по утриманню житла. Фактична реєстрація відповідачів у згаданій квартирі створює труднощі в отриманні субсидії. Самі відповідачі фактично проживають за адресою АДРЕСА_2 і як наслідок, їхні житлові права не порушуються. Тому, просить в судовому порядку зняти відповідачів з реєстрації місця проживання.

Ухвалою судді від 10.01.2019р. відкрито провадження у справі та призначено до розгляду в порядку загального позовного провадження. Визначено сторонам строк для подання відзиву, відповіді на відзив та письмових заперечень. Крім того, до участі в справі як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору залучено Личаківську районну адміністрацію Львівської міської ради, якій визначено строк для надання письмових пояснень щодо позову та відзиву.

Відзиву на позовну заяву, а також письмових пояснень відповідачі та третя особа не подали.

Ухвалою Личаківського районного суду м. Львова від 04.02.2019р. закрито підготовче провадження у справі та призначено таку до судового розгляду по суті.

В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав, дав пояснення, аналогічні вищенаведеним та просить позов задовольнити.

Відповідачі в судовому засіданні проти обґрунтованості позову заперечили, оскільки є співвласниками згаданої вище квартири та у зв'язку з цим, не можуть бути зняті з реєстрації. При цьому, факт проживання за іншою адресою не може обмежувати їхні правомочності як власників квартири реєстрації і тому, в задоволенні позову просять відмовити.

Представник третьої особи в судовому засіданні проти обґрунтованості позову також заперечила, оскільки відповідачі є власниками зазначеної квартири та не можуть в примусовому порядку бути зняті з реєстрації в такій квартирі. Вважає, що позивачем невірно обрано спосіб захисту і тому в задоволенні позову просить відмовити.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши в сукупності зібрані в ній докази та ухвалюючи рішення у відповідності до вимог ст. 264 ЦПК України, суд приходить до висновку, що позов не підлягає до задоволення виходячи з таких підстав.

В судовому засіданні встановлено, що позивач та відповідачі, згідно копії свідоцтва про право власності на квартиру від 01.02.2002р. (а.с.8), є співвласниками квартири АДРЕСА_1.

Відповідно до довідки з місця проживання про склад сім'ї та прописку від 23.10.2016р. (а.с.6), сторони зареєстрованій у цій квартирі.

Відносини, пов'язані зі свободою пересування та вільним вибором місця проживання в Україні, що гарантуються Конституцією України і закріплені Загальною декларацією прав людини, Міжнародним пактом про громадянські та політичні права, Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод і протоколами до неї, іншими міжнародними договорами України, регулюються Законом України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», який також визначає порядок реалізації свободи пересування та вільного вибору місця проживання і встановлює випадки їх обмеження.

Реєстрацією, згідно ст. 3 вказаного Закону визнається внесення інформації до реєстру територіальної громади, документів, до яких вносяться відомості про місце проживання/перебування особи, із зазначенням адреси житла/місця перебування із подальшим внесенням відповідної інформації до Єдиного державного демографічного реєстру в установленому Кабінетом Міністрів України порядку.

Відповідно до ч. 1 ст. 6 цього Закону, громадянин України, а також іноземець чи особа без громадянства, які постійно або тимчасово проживають в Україні, зобов'язані протягом тридцяти календарних днів після зняття з реєстрації місця проживання та прибуття до нового місця проживання зареєструвати своє місце проживання. Батьки або інші законні представники зобов'язані зареєструвати місце проживання новонародженої дитини протягом трьох місяців з дня державної реєстрації її народження. Реєстрація місця проживання особи здійснюється в день подання особою документів. Реєстрація місця проживання за заявою особи може бути здійснена органом реєстрації з одночасним зняттям з попереднього місця проживання.

В свою чергу, питання зняття з реєстрації врегульовано ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», якою визначені підстави для зняття особи з реєстрації.

Зокрема, зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі:

заяви особи або її представника, що подається до органу реєстрації;

судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою;

свідоцтва про смерть;

паспорта або паспортного документа, що надійшов з органу державної реєстрації актів цивільного стану, або документа про смерть, виданого компетентним органом іноземної держави, легалізованого в установленому порядку;

інших документів, які свідчать про припинення:

підстав для перебування на території України іноземців та осіб без громадянства;

підстав для проживання або перебування особи у спеціалізованій соціальній установі, закладі соціального обслуговування та соціального захисту;

підстав на право користування житловим приміщенням.

Виходячи з аналізу зазначеної норми закону, перелік підстав для зняття особи з реєстрації є вичерпним.

Разом з тим, виходячи з підстав позову, позивач просить зняти відповідачів з реєстрації у зв'язку з тим, що останні не проживають у зазначеній квартирі.

Відповідно до частини другої статті 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі його відсутності без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Частинами першою, другою статті 319 ЦК України, передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов'язків власник зобов'язаний додержуватися моральних засад суспільства.

Відповідно до статті 321 ЦК України ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Примусове відчуження об'єктів права власності може бути застосоване лише як виняток з мотивів суспільної необхідності на підставі і в порядку, встановлених законом, та за умови попереднього та повного відшкодування їх вартості, крім випадків, встановлених частиною другою статті 353 цього Кодексу.

Статтею 346 ЦК України, врегульовані підстави припинення права власності, а саме: відчуження власником свого майна; відмови власника від права власності; припинення права власності на майно, яке за законом не може належати цій особі; знищення майна; викуп пам'яток культурної спадщини; примусове відчуження земельних ділянок приватної власності, інших об'єктів нерухомого майна, що на них розміщені, з мотивів суспільної необхідності відповідно до закону; звернення стягнення на майно за зобов'язаннями власника; реквізиція; конфіскація; припинення юридичної особи чи смерті власника.

На підставі зазначених норм закону під час розгляду цивільної справи № 647/1683/15-ц (постанова від 28.02.2018р.) Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду сформулював правовий висновок, що про те, що вирішуючи вимоги щодо наявності підстав для визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, відповідач не втратила право власності на вказану квартиру, в силу вимог статей 319, 321 ЦК України, тоді як положення ч. 2 ст. 405 ЦК України не поширюються на спірні правовідносини.

Оскільки у справі яка розглядається відповідачі є співвласниками квартири у якій зареєстровані, відсутність їх в такій квартирі не може свідчити про втрату ними права користування нею, і як наслідок, в розумінні ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» не може розцінюватись як підстава для зняття їх з реєстрації та відповідно, підстава для задоволення позову.

Крім того, відповідно до ст. 3 цього Закону, органом реєстрації визнається виконавчий орган сільської, селищної або міської ради, сільський голова (у разі якщо відповідно до закону виконавчий орган сільської ради не утворено), що здійснює реєстрацію, зняття з реєстрації місця проживання особи на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці, на яку поширюються повноваження відповідної сільської, селищної або міської ради.

Тобто, за змістом ст.ст. 3, 7 Закону, зняття особи з реєстрації належить до виключних повноважень органу реєстрації.

Згідно ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Отже, у справі про зняття особи з реєстрації належним відповідачем є орган реєстрації, рішенням, діями чи бездіяльністю якого порушуються, не визнаються або осопорюються права та інтереси позивача.

Разом з тим, позов пред'явлено виключно до фізичних осіб, тобто до неналежних відповідачів, що додатково підтверджує безпідставність позову і тому в його задоволенні належить відмовити.

На підставі наведеного та керуючись ст. ст. 12,81,82,141,223,263-265,268,280-282 ЦПК України, ст. ст. 3, 11, 15, 16, 316, 317, 319, 321, 405 ЦК України, суд, -

в и р і ш и в:

В позові ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1) до ОСОБА_2 (АДРЕСА_2), ОСОБА_3 (АДРЕСА_2), третя особа Личаківська районна адміністрація Львівської міської ради (м. Львів, вул. К.Левицького, 67) про зняття з реєстрації місця проживання за адресою: АДРЕСА_1 - відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в порядку та строки передбачені ст. ст. 354, 355, пп.15.5 п. 15 Розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення суду складено 14.03.2019 року.

Суддя: Леньо С. І.