Справа № 346/5770/18
Провадження № 2/346/492/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 березня 2019 р.м. Коломия Коломийський міськрайонний суд Івано - Франківської області

у складі: головуючого судді Беркещук Б.Б.,

секретаря Матушевської Г.Д.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Коломия справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання права власності на спадкове майно, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 подала до суду даний позов посилаючись на те, що житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами в АДРЕСА_1 належав до суспільної групи колгоспний двір, головою якого був її батько ОСОБА_4 на підставі свідоцтва на право особистої власності на жилий будинок.

Зазначає, що станом на 01.07.1990 року у даному житловому будинку проживали: голова двору батько позивача ОСОБА_4 та члени двору- її, позивача, мати ОСОБА_2, вона, позивач, ОСОБА_1 та брат позивача ОСОБА_3.

Вказує, що ІНФОРМАЦІЯ_2 помер її батько ОСОБА_4 і після його смерті вона, позивач, звернулась до державного нотаріуса із заявою про прийняття та видачу свідоцтва про право на спадщину. Однак нотаріус Першої Коломийської РДНК витребувала подати правовстановлюючий документ на спірний будинок. Отримати свідоцтво про право на спадщину вона, позивач не взмозі у зв'язку з тим, що право власності зареєстровано лише за померлим головою колгоспного двору ОСОБА_4 , а іншим членам колгоспного двору їх частки не виділено, та право власності на частку померлого припинилося з моменту його смерті.

Відповідачі на власність у бувшому селянському дворі не претендують і не заперечують щодо визнання права власності на спадкове майно в цілому за нею позивачем ОСОБА_1 Просить суд визнати за нею, позивачем ОСОБА_1право власності на спадкове майно - житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами в АДРЕСА_1.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з'явилась, про дату, час та місце розгляду справи належним чином повідомлена, подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні мотиви та вимоги підтримує у повному обсязі, просить позов задовільнити.

Відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в судове засідання не з'явились, подали до суду заяви, в яких просять справу розглянути у їх відсутності, щодо задоволення позову не заперечують.

Враховуючи заяви сторін, дослідивши матеріали справи суд вважає, що позов підставний і підлягає до задоволення виходячи з наступних підстав.

Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Пункт 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України передбачає, що одним із способів захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права.

Згідно з ч. 2 ст. 328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Згідно ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Статтею 1268 ЦК України встановлено,що спадкоємецьза заповітомчи зазаконом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Судом встановлено, що житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами в АДРЕСА_1 належав до суспільної групи колгоспний двір, головою якого був батько позивача ОСОБА_4, що підтверджується свідоцтвом на право особистої власності на жилий будинок, виданого виконкомом Коломийської районної ради 03 квітня 1990 року, довідкою з інвентаризаційних матеріалів від 04.10.2018 р. за № 115 та довідкою Іванівецької сільської ради Коломийського району № 104 від 12.11.2018 р. (а.с.6, 7,25).

Станом на 01 липня 1990 року у даному житловому будинку проживали: голова двору батько позивача ОСОБА_4 та члени двору- мати позивача, відповідач ОСОБА_2, позивач ОСОБА_1 та брат позивача відповідач ОСОБА_3, що підтверджується довідкою Іванівецької сільської ради Коломийського району № 104 від 12.11.2018 (а.с.25).

Згідно п.6 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 1995 року № 20 із змінами "Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності" передбачено, що право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглось після його припинення, мають ті члени двору, котрі станом до 15 квітня 1991 року не втратили частку в його майні. Розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних.

Таким чином, оскільки на час ліквідації колгоспних дворів в господарстві проживали голова двору ОСОБА_4; та члени двору- ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_1, які набули право спільної сумісної власності на спірне будинковолодіння, то їх частки у вказаному майні рівні та відповідно становили по 1/4 частині спірного будинковолодіння, кожному.

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4 помер про що в книзі реєстрації актів про смерть 03 жовтня 2011 року зроблено запис № 13 (а.с.27)

Спадкодавець ОСОБА_4 залишив заповіт,посвідчений 30 червня 2011 року секретарем виконавчого комітету Іванівецької сільської ради Коломийського району, зареєстрованого в реєстрі за № 37, котрим все своє майно заповів позивачу ОСОБА_1 (а.с.28)

Після смерті ОСОБА_4 відкрилась спадщина за заповітом, яка складається з 1/4 частини житлового будинку, господарських будівель та споруд в АДРЕСА_1.

Спадщину за заповітом після смерті ОСОБА_4 прийняла позивач ОСОБА_1 подавши заяву про прийняття спадщини та видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом до Першої Коломийської РДНК, що підтверджується Витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 28491572 від 26.10.2011р. та спадковою справою.

Окрім позивача спадкоємцями після смерті ОСОБА_4 є мати позивача відповідач ОСОБА_2 та брат позивача відповідач ОСОБА_3, які на спадщину не претендують, належні їй частки із майна колишнього колгоспного двору не виділлили та не заперечують щодо оформлення спадкового майна на спірне будинковолодіння в цілому за позивачем. Інших спадкоємців які б претендували на спадщину не має.

З метою оформлення спадщини позивач звернулась до державного нотаріуса Першої Коломийської районної державної нотаріальної контори із заявою про видачу їй свідоцтва про право на спадщину Однак нотаріус постановою відмовила у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, оскільки право власності на спірне нерухоме майно зареєстровано за померлим головою колгоспного двору ОСОБА_4, частки померлого голови колгоспного двору та інших його членів у спільній сумісній власності колгоспного двору не виділено (а.с.40)

Згідно Звіту про оцінку майна ТОВ « Віконт-Консалтинг» від 01.11.2018 р. оціночна вартість будинковолодіння, а саме житлового будинку (А), сарай (Б), літня кухня (В), навіс (Г), навіс (Д), сарай (З), сарай (К), вбиральня (Т), криниця (№1), огорожа (№2-3), замощення (І), по АДРЕСА_1 становить 305 782,00 грн (а.с.12-24).

Відповідно до ч. 11 ст. 346 ЦК України право власності припиняється в разі смерті, тому позивачка звернулась з даним позовом до суду.

Відповідно до ст.ст. 346, 347 ЦК України особа може відмовитись від права власності на майно, заявивши про це або вчинивши інші дії, які свідчать про її відмову від права власності.

Відповідач ОСОБА_2 відмовилась від прийняття спадщини, яка залишилась після смерті чоловіка ОСОБА_4 про що 31 жовтня 2011 року подала відповідну заяву до державного нотаріуса, що підтверджується матеріалами спадкової справи.

Відповідач ОСОБА_3 не заперечує щодо задоволення позовних вимог про що 05.03.2019 року подав до суду заяву.

Отже, суд прийшов до переконання, що за позивачем ОСОБА_1 слід визнати право власності на житловий будинок та господарські будівлі і споруди, що знаходяться за адресою АДРЕСА_1.

На підставі наведеного та ст. ст..346, 392,122,1234,1268 ЦК України, керуючись постановою Пленуму Верховного Суду України за № 20 від 22.12.1995 року „Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності" та ст.ст. 247 ч.2, 268, 273, 354 ЦПК України,-

В И Р І Ш И В:

Позов задовільнити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, право власності на нерухоме майно - житловий будинок позначений літ. А з господарськими будівлями та спорудами: сарай - літ. Б, літня кухня літ. В, навіс літ. Г, навіс літ.Д, сарай літ.З, сарай літ.К, вбиральня літ.Т, криниця літ. №1, огорожа літ.№2-3, замощення літ.І, за адресою: АДРЕСА_1, вартістю 305 782 (триста п»ять тисяч сімсот вісімдесят дві) гривень 00 копійок.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Найменування та ім'я сторін, їх місце знаходження та проживання:

ОСОБА_1, місце проживання АДРЕСА_1, реєстраційний номер облікової картки платників податків НОМЕР_1;

ОСОБА_2, місце проживання АДРЕСА_1, реєстраційний номер облікової картки платників податків НОМЕР_2;

ОСОБА_3, місце проживання АДРЕСА_2, реєстраційний номер облікової картки платників податків НОМЕР_3.

Суддя Беркещук Б. Б.