Ухвала

06 листопада 2019 року

м. Київ

справа № 673/814/16-ц

провадження № 61-42143св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Висоцької В. С.,

суддів: Грушицького А. І., Литвиненко І. В., Сердюка В. В., Фаловської І. М. (суддя-доповідач),

учасники справи:

позивач - заступник керівника Хмельницької місцевої прокуратури Хмельницької області в інтересах держави,

відповідачі: Головне управління Держгеокадастру у Хмельницькій області, ОСОБА_1 ,

третя особа - Згароцька сільська рада Деражнянського району Хмельницької області,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу Фермерського господарства «Гоцуляк» на ухвалу Деражнянського районного суду Хмельницької області від 02 серпня 2016 року у складі судді Дворніна О. С. та постанову Апеляційного суду Хмельницької області

від 26 липня 2018 року у складі колегії суддів: Костенка А. М., Гринчука Р. С., Ярмолюка О. І.,

ВСТАНОВИВ:

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У червні 2016 року заступник керівника Хмельницької місцевої прокуратури Хмельницької області в інтересах держави звернувся до суду з позовом до Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області (далі - ГУ Держгеокадастру у Хмельницькій області), ОСОБА_1 , третя особа - Згароцька сільська рада Деражнянського району Хмельницької області, про визнання недійсним наказів та договорів оренди землі.

Позовна заява мотивована тим, що за результатами проведеної прокуратурою перевірки встановлено, що наказами ГУ Держгеокадастру у Хмельницькій області від 30 листопада 2015 року ОСОБА_1 надано дозвіл на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок в оренду із земель сільськогосподарського призначення державної власності загальною площею 140,7143 га, які розташовані за межами Згароцької сільської ради Деражнянського району Хмельницької області.

Крім того, наказами ГУ Держгеокадастру у Хмельницькій області

від 22 січня 2016 року ОСОБА_1 затверджено документацію із землеустрою зі зміною виду цільового призначення в межах категорії земель.

На підставі зазначених наказів 01 лютого 2016 року між ОСОБА_1 та ГУ Держгеокадастру у Хмельницькій області укладено договори оренди вищевказаних земельних ділянок.

Позивач вказував, що накази ГУ Держгеокадастру у Хмельницькій області прийнято з порушеннями вимог земельного законодавства, що є підставою для визнання їх недійсними, відповідно, підлягають визнанню недійсними також договори оренди земельних ділянок.

На підставі викладеного заступник керівника Хмельницької місцевої прокуратури Хмельницької області в інтересах держави просив: визнати недійсними накази ГУ Держгеокадастру в Хмельницькій області

від 30 листопада 2015 року «Про надання дозволу на розроблення документації із землеустрою» та від 22 січня 2016 року «Про затвердження документації із землеустрою та надання земельної ділянки в оренду»; визнати недійсними договори оренди земельних ділянок від 01 лютого

2016 року.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Ухвалою Деражнянського районного суду Хмельницької області

від 02 серпня 2016 року відкрито провадження в даній справі та призначено її до судового розгляду.

Суд першої інстанції вважав, що позовна заява відповідає вимогам

статей 119, 120 ЦПК України (в редакції, чинній на час відкриття провадження у справі).

Короткий зміст постанови суду апеляційної інстанції

Постановою Апеляційного суду Хмельницької області від 26 липня

2018 року ухвалу суду першої інстанції залишено без змін.

Апеляційний суд погодився з висновками суду першої інстанції, а також зазначив, що між сторонами виник спір з приводу користування земельною ділянкою, як позивач, так і відповідач мають майновий інтерес щодо конкретних об`єктів нерухомого майна - спірних земельних ділянок, тому місцевий суд зробив правильний висновок про існування спору про право цивільне, який не підлягає розгляду у порядку адміністративного судочинства, оскільки скасування рішення органу державної влади та визнання недійсними укладених договорів оренди земельних ділянок створюють перепони в реалізації, передбаченого законом права фізичної особи, права на отримання відповідачем в оренду спірних земельних ділянок.

Отже, оскарження прокурором наказів органу державної влади про передачу фізичній особі у користування земельних ділянок та визнання недійсними договорів оренди, тобто оспорення ним цивільного права фізичної особи на право користування земельною ділянкою, що спрямовано на припинення таких цивільних прав фізичної особи, підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Таким чином, суд першої інстанції правильно визначився з юрисдикційністю спору.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

У касаційній скарзі, поданій у серпні 2018 року до Верховного Суду, Фермерське господарство «Гоцуляк» (далі - ФГ «Гоцуляк»), посилаючись на порушення судами норм процесуального права, просило скасувати ухвалу суду першої інстанції та постанову апеляційного суду, закрити провадження у справі.

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

Касаційна скарга обґрунтована тим, що поданий прокурором позов не підлягає розгляду у порядку цивільного судочинства, а підвідомчий господарським судам.

ОСОБА_1 отримав в оренду спірні земельні ділянки саме з метою створення фермерського господарства. Так, 11 серпня 2016 року було внесено відомості до Єдиного державного реєстру юридичних осіб про реєстрацію ФГ «Гоцуляк», до складу якого ввійшли зазначені земельні ділянки площею 138,0953 га.

Оскільки фермерські господарства є юридичними особами, їхні земельні спори з іншими юридичними особами, у тому числі з центральним органом виконавчої влади, який реалізує політику у сфері земельних відносин чи прокуратурою, щодо користування земельними ділянками, наданими із земель державної або комунальної власності, підвідомчі господарським судам.

Судом першої інстанції не було враховано, що у правовідносинах користування спірними земельними ділянками відбулася фактична заміна орендаря і обов`язки землекористувача ділянки перейшли до фермерського господарства з дня його державної реєстрації, а тому сторонами у спірних правовідносинах мають бути юридичні особи. За таких обставин спір не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Для визначення предметної підсудності справ за позовами прокурора важливо встановити статус прокурора у справі - позивач чи представник сторони. Якщо прокурор звернувся до суду як законний представник, то предметну підсудність таких справ необхідно визначати з урахуванням статусу особи, яку він представляє.

Відповідач, при винесенні відповідних наказів, здійснював контрольні функції у сфері управління діяльності. З матеріалів справи вбачається, що прокурор у справі виступає позивачем, відтак, оскільки він є посадовою особою органу державної влади, тому справа може бути підсудна окружному адміністративному суду та, відповідно, не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Доводи інших учасників справи

У листопаді 2018 року заступник керівника Хмельницької місцевої прокуратури Хмельницької області подав до суду відзив на касаційну скаргу, зазначивши, що спірні земельні ділянки надані ОСОБА_1 як фізичній особі, тому спір підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Оскарження ФГ «Гоцуляк» вп'яте ухвали суду першої інстанції про відкриття провадження у справі свідчить про зловживання останнім своїми процесуальними правами та свідомим затягуванням розгляду справи в розумні строки.

Рух справи у суді касаційної інстанції

Ухвалою Верховного Суду від 21 вересня 2018 року відкрито касаційне провадження і витребувано цивільну справу.

16 жовтня 2018 року справу передано до Верховного Суду.

Ухвалою Верховного Суду від 23 жовтня 2019 року справу призначено до розгляду.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

Суди встановили, що у червні 2016 року заступник керівника Хмельницької місцевої прокуратури Хмельницької області в інтересах держави звернувся до суду з позовом до ГУ Держгеокадастру у Хмельницькій області,

ОСОБА_1 , третя особа - Згароцька сільська рада Деражнянського району Хмельницької області, про визнання недійсним наказів та договорів оренди землі.

Ухвалою Деражнянського районного суду Хмельницької області

від 02 серпня 2016 року відкрито провадження в даній справі та призначено її до судового розгляду.

У травні 2018 року ФГ «Гоцуляк» звернулося до суду з апеляційною скаргою на ухвалу суду першої інстанції про відкриття провадження у справі.

Постановою Апеляційного суду Хмельницької області від 26 липня

2018 року ухвалу суду першої інстанції залишено без змін.

Мотивувальна частина

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Стаття 129 Конституції України серед основних засад судочинства визначає забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення (пункт 8).

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до частини другої статті 352 ЦПК України ухвала суду першої інстанції оскаржується в апеляційному порядку окремо від рішення суду у випадках, передбачених статтею 353 цього Кодексу.

Перелік ухвал суду першої інстанції, які можуть бути оскаржені в апеляційному порядку окремо від рішення суду, наведений у частині першій статті 353 ЦПК України.

Відповідно до пункту 8 частини першої статті 353 ЦПК України окремо від рішення суду може бути оскаржена в апеляційному порядку ухвала суду першої інстанції про відкриття провадження у справі з порушенням правил підсудності.

Отже, ухвала про відкриття провадження у справі може бути оскаржена в апеляційному порядку виключно у разі її постановлення з порушенням правил підсудності.

Питання цивільної юрисдикції врегульовані у главі 2 «Цивільна юрисдикція» розділу І «Загальні положення» ЦПК України, що розмежовує предметну та суб`єктну юрисдикцію (§ 1); інстанційну юрисдикцію (§ 2) та територіальну юрисдикцію (підсудність) (§ 3).

З назви § 3 глави 2 «Цивільна юрисдикція» розділу І «Загальні положення» ЦПК України можна встановити, що процесуальний закон ототожнює поняття «територіальна юрисдикція» та «підсудність». Тому, з огляду на пункт 8 частини першої статті 353 ЦПК України в апеляційному порядку можна оскаржити ухвали суду першої інстанції про відкриття провадження у справі лише з підстав порушення цим судом правил територіальної юрисдикції.

В апеляційному порядку з підстав порушення правил предметної юрисдикції (необхідності розгляду спору за правилами іншого судочинства) ухвала суду першої інстанції про відкриття провадження у справі окремо від рішення щодо суті спору не може бути оскаржена. Тобто, оскарження такої ухвали з підстав порушення правил предметної чи суб`єктної юрисдикції в апеляційному порядку можливе лише разом з рішенням суду, ухваленим по суті спору.

Відповідно до частини другої статті 353 ЦПК України заперечення на ухвали, що не підлягають оскарженню окремо від рішення суду, включаються до апеляційної скарги на рішення суду.

Апеляційна скарга не приймається до розгляду і повертається судом апеляційної інстанції, якщо скаргу подано на ухвалу, що не підлягає оскарженню окремо від рішення суду (пункт 4 частини п`ятої статті 357 ЦПК України). Відповідно до підпункту 15.11) пункту 1 Розділ XIII Перехідні положення ЦПК України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи у разі подання апеляційної скарги на ухвалу, що не підлягає оскарженню окремо від рішення суду, суд першої інстанції повертає її заявнику, про що постановляє ухвалу, яка не підлягає оскарженню.

Отже, право на апеляційний перегляд справи учасники справи можуть реалізувати у порядку, визначеному процесуальним законом, не зловживаючи їхніми процесуальними правами шляхом подання апеляційної скарги на ухвалу, що не може бути оскаржена до ухвалення рішення по суті спору й окремо від такого рішення. Учасник процесу не позбавлений права висловити свої міркування щодо наявності підстав для закриття провадження під час розгляду справи, а також оскаржуючи рішення, ухвалене щодо суті спору.

Вказані висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду

від 08 жовтня 2019 року у справі № 766/12353/18 (провадження № 14-521цс19).

ФГ «Гоцуляк» подало касаційну скаргу на ухвалу Деражнянського районного суду Хмельницької області від 02 серпня 2016 року та постанову Апеляційного суду Хмельницької області від 26 липня 2018 року, якою ухвалу суду першої інстанції залишено без змін. Зазначені судові рішення, на думку ФГ «Гоцуляк», ухвалені з порушенням правил предметної та суб`єктної юрисдикції. Доводи щодо порушення судом першої інстанції правил територіальної юрисдикції (підсудності) у касаційній скарзі відсутні.

Оскільки справа розглянута судами по суті спору не була, а ухвала про відкриття провадження у справі з порушенням правил предметної юрисдикції не могла бути оскаржена в апеляційному порядку окремо від судового рішення, яким має бути вирішений спір, така ухвала суду першої інстанції відповідно до частини першої статті 389 ЦПК України не може бути оскаржена і в касаційному порядку.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 08 жовтня 2019 року у справі № 766/12353/18 (провадження № 14-521цс19) дійшла висновку, що з огляду на неможливість оскарження в апеляційному порядку окремо від рішення суду щодо суті спору ухвали про відкриття провадження у справі з порушенням правил предметної юрисдикції - не могла бути оскаржена у касаційному порядку й постанова апеляційного суду, якою залишено без змін ухвалу місцевого суду.

Аналогічних висновків Велика Палата Верховного Суду дійшла в ухвалах

від 17 жовтня 2018 року у справі № 750/14127/17 (провадження

№ 14-374цс18), від 04 липня 2018 року у справі № 623/3792/15-ц (провадження № 14-259цс18), від 13 червня 2018 року у справах

№ 522/14750/16-ц (провадження № 14-205цс18), № 761/6099/15-ц (провадження № 14-184цс18), № 761/30675/17 (провадження

№ 14-189цс18).

Відповідно до пункту 3 частини шостої статті 403 ЦПК України справа підлягає передачі на розгляд Великої Палати Верховного Суду, коли учасник справи оскаржує судове рішення з підстав порушення правил предметної чи суб`єктної юрисдикції, крім випадків, якщо: учасник справи, який оскаржує судове рішення, брав участь у розгляді справи в судах першої чи апеляційної інстанції і не заявляв про порушення правил предметної чи суб`єктної юрисдикції; учасник справи, який оскаржує судове рішення, не обґрунтував порушення судом правил предметної чи суб`єктної юрисдикції наявністю судових рішень Верховного Суду у складі колегії суддів (палати, об`єднаної палати) іншого касаційного суду у справі з подібною підставою та предметом позову у подібних правовідносинах; Велика Палата Верховного Суду вже викладала у своїй постанові висновок щодо питання предметної чи суб`єктної юрисдикції спору у подібних правовідносинах.

Отже, касаційну скаргу подано на ухвалу суду першої інстанції, яка залишена без змін постановою апеляційного суду, що не підлягала касаційному оскарженню, тому касаційне провадження за касаційною скаргою ФГ «Гоцуляк» слід закрити.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

Згідно зі статтею 396 ЦПК України про закриття касаційного провадження суд касаційної інстанції постановляє ухвалу.

Оскільки касаційна скарга ФГ «Гоцуляк» на ухвалу Деражнянського районного суду Хмельницької області від 02 серпня 2016 року та постанову Апеляційного суду Хмельницької області від 26 липня 2018 року прийнята до провадження суду касаційної інстанції помилково, касаційне провадження у справі належить закрити.

Керуючись статтями 389, 394, 396 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Касаційне провадження за касаційною скаргою Фермерського господарства «Гоцуляк» на ухвалу Деражнянського районного суду Хмельницької області від 02 серпня 2016 року та постанову Апеляційного суду Хмельницької області від 26 липня 2018 року закрити.

Справу повернути для продовження розгляду до Деражнянського районного суду Хмельницької області.

Ухвала набирає законної сили з моменту її прийняття та оскарженню не підлягає.

Головуючий В. С. Висоцька

Судді А. І. Грушицький

І. В. Литвиненко

В. В. Сердюк

І. М. Фаловська