Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22.11.2019 Справа №607/20983/19

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі:

головуючого судді Сливки Л.М.

за участі секретаря судового засідання Хамелко О.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Тернополі в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Денисовський Михайло Дмитрович до ОСОБА_2 про стягнення аліментів,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Денисовський М.Д. пред`явила до суду позов до відповідача ОСОБА_2 про стягнення аліментів на неповнолітню дочку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у твердій грошовій сумі в розмірі 3000 гривень, щомісячно, починаючи із вересня 2019 року і до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що з 13 червня 2002 року по 14 січня 2014 року перебувала у зареєстрованому шлюбі із відповідачем від якого ІНФОРМАЦІЯ_2 у них народилася дочка ОСОБА_4 . Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 25 березня 2019 року відповідача ОСОБА_2 позбавлено батьківських прав відносно дочки ОСОБА_4 . На даний час неповнолітня дочка проживає разом із нею та перебуває на її утриманні. При цьому вказує, що у зв`язку із відсутністю у неї стабільних доходів та постійного місця роботи, вона не взмозі самостійно забезпечити ОСОБА_4 усім необхідним. Натомість, відповідач, незважаючи на позбавлення його батьківських прав, зобов`язаний утримувати неповнолітню дитину, забезпечуючи їй належний рівень життя , необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. За вказаних обставин просила позов задовольнити.

Ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 25 вересня 2019 року провадження у зазначеній справі було відкрито, та справу призначено до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження, з викликом сторін.

Клопотань від учасників справи про розгляд справи у поряду загального позовного провадження до суду не надходило.

Відповідач відзиву на позов не подавав.

Позивач ОСОБА_1 у судове засідання не з`явилася, однак її представник адвокат Денисовський М.Д. подав заяву про розгляд справи за його відсутності, вказав, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі та не заперечує проти заочного розгляду справи.

Відповідач ОСОБА_2 , будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, повторно у судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, заяв про розгляд справи за його відсутності до суду не подавав.

Виклик відповідача ОСОБА_2 здійснювався шляхом направлення судових повісток на зареєстровану адресу місця проживання відповідача та публікації оголошення про виклик до суду на офіційному веб-сайті «Судова влада України».

Відповідно до ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин;відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

За положеннями ч. 2 ст. 281 ЦПК України розгляд справи і ухвалення рішення проводяться за правилами загального чи спрощеного позовного провадження з особливостями, встановленими цією главою.

Судом установлено:

Позивач ОСОБА_1 та відповідач ОСОБА_2 перебували у зареєстрованому шлюбі із 13 червня 2002 року, який розірвано рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 14 січня 2014 року.

Як убачається із перекладеного з італійської на українську мову Витягу з реєстру актів про народження (Акт №99, частина 1, серія НОМЕР_1 , рік 2007) виданого 03 вересня 2007 року у м. Аверса, у ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2 у м. Аверса Італійської Республіки народилась дочка ОСОБА_3 .

Згідно перекладеної з італійської на українську мову довідки №6128/691 виданої 29 жовтня 2007 року Надзвичайним та Повноважним Послом України в ОСОБА_6 Республіці ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 зареєстрована громадянкою України.

Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 25 березня 2019 року задоволено позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа Служба у справах неповнолітніх та дітей Тернопільської міської ради про позбавлення батьківських прав та позбавлено ОСОБА_2 батьківських прав стосовно дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Судом установлено, що неповнолітня ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 зареєстрована та проживає разом із матір`ю ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 , що стверджується довідкою виданою 22 серпня 2019 року Об`єднанням співвласників багатоквартирного будинку «Лучаківського, 6».

Суд, розглянувши матеріали справи, дослідивши та оцінивши зібрані по справі докази, вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення, виходячи із наступного.

Згідно ч. 1 ст. 4 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Статтею 10 ЦПК України визначено, що суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Відповідно до частин першої, другої статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 pоку, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 pоку та набула чинності для України 27 вересня 1991 p., держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Так, згідно з частиною третьою статті 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Статтею 182 Сімейного кодексу України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

За змістом зазначених норм права будь-які витрати на утримання дітей мають визначатись за домовленістю між батьками або за рішенням суду.

При цьому слід враховувати, що у разі спору суд має визначати не лише сам факт стягнення витрат, а також їх розмір.

У Постанові Верховного Суду прийнятій у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду (справа № 755/14148/18,провадження №61-11325св19) Верховний Суд зауважив, що у разі спору про стягнення аліментів суд має визначати не лише сам факт стягнення витрат, а також їх розмір. Отже, спір щодо витрат на утримання дитини може містити незгоду між батьками, як щодо самого факту сплати аліментів так і щодо розміру аліментів, які сплачуються добровільно. Факт відсутності у батька або матері можливості надавати дитині відповідного розміру утримання не фігурує в переліку обставин, які враховуються судом при визначенні розмірів аліментів. Ця обставина не звільняє батьків від обов`язку по утриманню дитини.

Частиною другою статті 182 СК України визначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відповідно до частини другої статті 184 СК України розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше.

Частиною 2 статті 166 Сімейного кодексу України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини.

Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

За вказаних обставин, беручи до уваги те, що позбавлення відповідача ОСОБА_2 батьківських прав відносно неповнолітньої дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 не звільняє його від обов`язку щодо утримання дитини, та оскільки відповідачем не представлено суду жодних доказів на підтвердження того, що він за своїм станом здоров`я чи матеріальним становищем не може виконувати своїх обов`язків по утриманню неповнолітньої дочки , а також не надано суду доказів наявності у нього на утриманні інших дітей, чи непрацездатних осіб, з метою забезпечення прав неповнолітньої дочки ОСОБА_4 на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку, суд приходить до переконання, що позовні вимоги в частині стягнення із відповідача аліментів у твердій грошовій сумі у розмірі 3000 гривень щомісячно є підставними та підлягають до задоволення.

Згідно ч.1 ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішення у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Вимогами ст.141 ЦПК України передбачено, що судові витрати, пов`язані з розглядом справи у разі задоволення позову покладаються на відповідача. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

На підставі наведеного та керуючись статтями 4, 5, 89,141, 264, 265, 268, 280-282, 354 Цивільного процесуального кодексу України, суд,

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Денисовський Михайло Дмитрович до ОСОБА_2 про стягнення аліментів задовольнити.

Стягнути із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на неповнолітню дочку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у твердій грошовій сумі в розмірі 3000 (три тисячі) гривень, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи із 04 вересня 2019 року і до досягнення дитиною повноліття.

Стягнути із ОСОБА_2 в дохід держави 768,40 гривень судового збору.

Рішення про стягнення аліментів на дитину у межах суми платежу за один місяць підлягає до негайного виконання.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Рішення суду може бути оскаржене позивачем у загальному порядку безпосередньо до Тернопільського апеляційного суду або через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення суду складено 27 листопада 2019 року.

Реквізити сторін :

Позивач: ОСОБА_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 .

Відповідач: ОСОБА_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 , паспорт громадянина України серії НОМЕР_3 , виданий Тернопільським МУ УМВС України в Тернопільській області 23 лютого 1998 року.

Головуючий суддяЛ. М. Сливка