справа № 489/216/19 провадження №2/489/822/19
РІШЕННЯ

Іменем України

22 листопада 2019 року м. Миколаїв

Ленінський районний суд міста Миколаєва у складі

головуючого судді Коваленка І.В.,

секретаря судового засідання Коденко К.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Миколаєва в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа - Служба у справах дітей Інгульського району Миколаївської міської ради, про припинення права на аліменти та передачу права власності на частку в нерухомому майні

встановив:

У січні 2019 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом в якому просила припинити її право на аліменти, які стягуються з відповідача на утримання доньки, та передати їй право власності на Ѕ частку квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , яка належить на праві приватної власності відповідачу.

Як на підставу позовних вимог позивач зазначала, що сторони перебувають у шлюбі з 21.06.2016. Від подружнього життя мають дочку - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Коли дитині виповнилось два місяці сторони перестали проживати разом. На теперішній час, відповідач не працює, добровільно матеріальну допомогу на утримання та належний рівень життя й розвитку дитини не надає.

Посилаючись на викладене та на те, що у відповідача є у власності частка у трикімнатній квартирі АДРЕСА_1 , яку він має намір продати та виїхати на постійне місце проживання до Російської Федерації, позивач просила про задоволення позову.

Представник відповідача - адвокат Кащенко С.О. надав до суду відзив в якому просив в задоволенні позовних вимог відмовити. Вказав, що фактично шлюбні відносини між сторонами припинено в квітні 2018 року. Відповідач постійно матеріально допомагає позивачу, а також не планує продавати належну йому частку в квартирі, а також відсутнє рішення суду про стягнення аліментів, а тому твердження позивача про відмову відповідача від сплати аліментів є надуманою обставинною.

Ухвалою судді Ленінського районного суду міста Миколаєва Тихонової Н.С. від 16.01.2019, залишеною без змін постановою Миколаївського апеляційного суду від 03.04.2019, за заявою представника позивача забезпечено позов шляхом накладення арешту на 1/3 частки спірної квартири.

Ухвалою від 16.01.2019 відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження.

На підставі розпорядження керівника апарату суду від 15.04.2019 № 546 за наслідками повторного автоматизованого розподілу (в зв`язку з відставкою судді Тихонової Н.С.) вказана справа передана судді Коваленку І.В. та ухвалою від 06.05.2019 позовну заяву прийнято до провадження та призначено до розгляду в порядку загального позовного провадження.

Ухвалою суду від 29.10.2019 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду.

У судове засідання, призначене на 22.11.2019 14:30 годину, сторони не з`явилася, про час, тату та місце розгляд справи повідомлені належним чином.

Позивач надала до суду письмову заяву про розгляд справи за її відсутності, в якій просила позовні вимоги задовольнити.

Згідно вимог статті 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Виходячи з вимог частини 5 статті 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення є дата його складання.

Суд, дослідивши матеріали справи та встановивши фактичні обставини, дійшов наступного.

Із матеріалів справи вбачається та всиновлено, що на підставі свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 між сторонами 21.06.2016 зареєстрований шлюб, про що зроблено відповідний актовий запис за № 324.

Від спільного шлюбу сторони мають дитину ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 .

Як вбачається з позовної заяви та відзиву на неї шлюбні відносини між сторонами фактично припинені та дитина проживає разом з позивачем.

Як вказує позивач, відповідач участі в утриманні дитини не приймає та добровільно аліменти на неї не сплачує, що на думку позивача є підставою для припинення на підставі статті 190 СК України її права на отримання аліментів та набуття права власності на 1/3 частку квартири, належну відповідачу.

За положеннями частин першої - третьої статті 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними.

За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі.

За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

Відповідно до частини першої статті 190 СК України, той із батьків, з ким проживає дитина, і той із батьків, хто проживає окремо від неї, з дозволу органу опіки та піклування можуть укласти договір про припинення права на аліменти для дитини у зв`язку з передачею права власності на нерухоме майно (житловий будинок, квартиру, земельну ділянку тощо).

Такий договір нотаріально посвідчується. Право власності на нерухоме майно за таким договором виникає з моменту державної реєстрації цього права відповідно до закону.

Якщо дитина досягла чотирнадцяти років, вона бере участь в укладенні цього договору.

З аналізу наведеної норми вбачається, що врегульовані нею правовідносини стосуються платника та одержувача аліментів, які підлягають врегулюванню за добровільною їх згодою шляхом укладення відповідно нотаріально посвідченого договору та не стосуються судового врегулювання спору.

Відповідно до частини другої статті 13, частин першої, шостої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Враховуючи наведене, суд приходить до висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову, оскільки обраний позивачем спосіб захисту порушеного права не відповідача закону.

При цьому, суд звертає увагу, що позивач не позбавлена права звернутися до суду за захистом порушеного права, зокрема про стягнення аліментів на дитину або додаткових витрат на її утримання.

Із матеріалів справи вбачається, що ухвалою Ленінського районного суду міста Миколаєва від 16.01.2019 за заявою позивача забезпечено позов шляхом накладення арешту на 1/3 частку квартири АДРЕСА_1 , що належить на праві приватної спільної часткової власності відповідачу, заборонивши здійснення відносно нерухомого майна будь-яких угод, пов`язаних з відчуженням (купівлі-продаж, міна, дарування і т.п.).

Відповідно до частини третьої статті 158 ЦПК України у випадку залишення позову без розгляду, закриття провадження у справі або у випадку ухвалення рішення щодо повної відмови у задоволенні позову суд у відповідному судовому рішенні зазначає про скасування заходів забезпечення позову.

Враховуючи, що суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позовних вимог, відповідно встановлені ухвалою суду від 16.10.2019 заходи забезпечення позову підлягають скасуванню.

Керуючись статтями 4, 19, 141, 158, 263-265, ЦПК України, суд

вирішив:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа - Служба у справах дітей Інгульського району Миколаївської міської ради, про припинення права на аліменти та передачу права власності на частку в нерухомому майні - відмовити.

Скасувати заходи забезпечення позову вжиті ухвалою Ленінського районного суду міста Миколаєва від 16.01.2019 по справі № 489/216/19 (провадження № 2/489/822/19), а саме арешт накладений на 1/3 частки квартири АДРЕСА_1 , що належить на праві приватної спільної часткової власності ОСОБА_2 , заборонивши здійснення відносно нерухомого майна будь-яких угод, пов`язаних з відчуженням (купівлі-продаж, міна, дарування і т.п.).

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення, заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку відповідачем шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду або через Ленінський районний суд міста Миколаєва протягом тридцяти днів з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

З інформацією щодо тексту судового рішення учасники справи можуть ознайомитися за веб-адресою Єдиного державного реєстру судових рішень: http://www.reyestr.court.gov.ua.

Відомості про учасників справи:

позивач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3 ;

відповідач - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрований : АДРЕСА_1 ;

третя особа - Служба в справах дітей Ленінського району Миколаївської міської ради, місцезнаходження: м.Миколаїв, пр. Богоявленський, 1.

Повний текст судового рішення складено 22.11.2019.

Суддя І.В.Коваленко