Справа №403/270/19
Провадження №2/403/168/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 листопада 2019 року Устинівський районний суд Кіровоградської області в складі:

головуючого: Годованець І. А.

при секретарі: Дорошенко В.В.

з участю:

позивача: ОСОБА_1

представника позивача: ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт. Устинівка цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Димитровської сільської ради Устинівського району Кіровоградської області, третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Устинівська районна державна адміністрація Кіровоградської області, про визнання права власності на земельну частку (пай) та зобов`язати Димитровську сільську раду надати рішення про дозвіл на розроблення проекту землеустрою,-

В С Т А Н О В И В :

Позивачем ОСОБА_1 подано до суду позов до відповідача Димитровської сільської ради Устинівського району Кіровоградської області про визнання права власності на земельну частку (пай) та зобов`язати Димитровську сільську раду надати рішення про дозвіл на розроблення проекту землеустрою. Позовні вимоги мотивуються тим, що право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства. Право на одержання земельної частки (паю) у члена колективного сільськогосподарського підприємства, включеного до списку, що додається до державного акту на право колективної власності на землю, набувається з дня видачі членам колективного сільськогосподарського підприємства державного акта на право колективної власності на землю.

У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та представник позивача ОСОБА_2 вважають, що позовні вимоги до Димитровської сільської ради про визнання права власності на земельну частку (пай) в розмірі 6.89 га кадастрових гектарів та зобов`язати Димитровську сільську раду надати рішення про дозвіл на розроблення проекту землеустрою підлягають задоволенню, так як у 1995 році його було прийнято у члени КСП ім. Димитрова, але у списку членів КСП, що додається до Державного акта на право колективної власності на землю, його прізвище відсутнє. Відповідно до законодавства, право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства. З 25 травня 1995 року, як член колективного сільськогосподарського підприємства, має право на земельну частку (пай).

У судове засідання представник відповідача Димитровської сільської ради Устинівського району Кіровоградської області Годунок Олександр Васильович не з`явився, подав письмову заяву про проведення судового засідання по справі у відсутність представника, відсутні заперечення проти позовних вимог ОСОБА_1 до Димитровської сільської ради про визнання права власності на земельну частку (пай) в розмірі 6.89 га кадастрових гектарів та зобов`язати Димитровську сільську раду надати рішення про дозвіл на розроблення проекту землеустрою. У судове засідання представник третьої особи на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Устинівської районної державної адміністрації Кіровоградської області не з`явився, про день та час судового розгляду справи повідомлений належним чином, заяви про відкладення, проведення судового засідання у відсутність представника чи про причини неявки не подано.

Свідок ОСОБА_3 пояснив, що з 1974 року та по день реорганізації колективного сільськогосподарського підприємства ім. Димитрово перебував у трудових відносинах та був членом цього КСП. У 1995 році на зборах відділку №2 КСП ім. Димитрова було прийнято ОСОБА_1 у члени КСП . ОСОБА_1 з членів КСП ім. Димитрова на зборах не виключали. Правонаступником реорганізованого КСП ім. Димитрова є ПСП Димитрова.

Свідок ОСОБА_5 з 1974 року та по день реорганізації колективного сільськогосподарського підприємства ім. Димитрово перебувала у трудових відносинах та була членом цього КСП. У 1995 році на зборах членів КСП ім. Димитрова було прийнято ОСОБА_1 у члени КСП . ОСОБА_1 з членів КСП ім. Димитрова на зборах не виключали. Правонаступником реорганізованого КСП ім. Димитрова є ПСП Димитрова.

Ознайомившись з матеріалами справи, судом встановлено наступні обставини. Відповідно до п.6 «Прикінцевих та перехідних положень» ЦК України 2004 року, правила цього Кодексу, про позовну давність застосовуються до позовів, строк пред`явлення яких, установлений законодавством, що діяло раніше, не закінчився до набрання чинності зазначеним Кодексом. Для пред`явлення позову про витребування належного громадянину майна, інших вимог про захист приватної власності поширювалися положення ст.71 ЦК УРСР (чинних на час виникнення спірних правовідносин) трирічний строк позовної давності, якщо інше не передбачено законом. Право на позов у позивача ОСОБА_1 виникло з 25 травня 1995 року (дата отримання КСП ім. Димитрова Державного акта на право колективної власності землю) і трирічний строк позовної давності, тобто, з 25 травня 1998 року, минув ще до набрання чинності ЦК України 2004 року. Згідно ч.1 ст.80 ЦК Української РСР, закінчення строку позовної давності до пред`явлення позову є підставою для відмови в позові. Позовна давність застосовується судом незалежно від заяви сторін (ст.75 ЦК УРСР). Стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» визначає, що під час розгляду справ суди застосовують Конвенцію та практику Європейського суду як джерело права. Згідно судової практики Європейського суду з прав людини, особа вправі бути юридично необізнаною. При вирішенні майнових спорів, суди зобов`язані враховувати баланс між приватними та публічними інтересами. В абзаці 10 пункту 9 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 30 січня 2003 року № 3-рп/2003 зазначено, що правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах. ОСОБА_1 30 травня 2019 року подано до суду позов до Димитровської сільської ради Устинівського району Кіровоградської області, третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Устинівська районна державна адміністрація Кіровоградської області, про визнання права власності на земельну частку (пай) та зобов`язати Димитровську сільську раду надати рішення про дозвіл на розроблення проекту землеустрою.

Ухвалою Устинівського районного суду Кіровоградської області від 26 червня 2019 року, задоволено заяву ОСОБА_1 про поновлення строку позовної давності. Визнано поважною причиною пропуску строку позовної давності позивачем ОСОБА_1 для звернення до суду з позовом до Димитровської сільської ради Устинівського району Кіровоградської області про визнання права власності на земельну частку (пай) та зобов`язати Димитровську сільську раду надати рішення про дозвіл на розроблення проекту землеустрою і поновлено строк позовної давності для звернення до суду з цим позовом з 25 травня 1998 року. Частиною 1 ст.13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Частиною 2 ст.14 Конституції України визначено, що право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону. Відповідно до ст.1 Закону України «Про колективне сільськогосподарське підприємство», колективне сільськогосподарське підприємство є добровільним об`єднанням громадян у самостійне підприємство для спільного виробництва сільськогосподарської продукції та товарів і діє на засадах підприємництва та самоврядування. Підприємство є юридичною особою, має розрахунковий та інші рахунки в установах банку і печатку із своїм найменуванням. Підприємства можуть на добровільних засадах об`єднуватися в спілки (об`єднання), бути засновниками акціонерних товариств, які діють на основі своїх статутів.

Статтею 328 ЦК України визначено, що право власності, набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно ст.116 ЗК України, громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону. Відповідно до п.п.1,2 Указу Президента України «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» за №720/95 від 08 серпня 1995 року, паюванню підлягають сільськогосподарські угіддя, передані у колективну власність колективним сільськогосподарським підприємствам, сільськогосподарським кооперативам, сільськогосподарським акціонерним товариствам, у тому числі створеним на базі радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств. Паювання земель радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств здійснюється після перетворення їх на колективні сільськогосподарські підприємства. Право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю. Статтями 22, 23 ЗК України та Указу Президента України «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» за №720/95 від 08 серпня 1995 року передбачено, що особа набуває право на земельний пай за наявності трьох умов: перебування в членах колективного сільськогосподарського підприємства на час паювання, включення до списку осіб, доданого до державного акта на право колективної власності на землю, одержання колективним сільськогосподарським підприємствам державного акту. Згідно п.24 постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» за №7 від 16 квітня 2004 року, право на одержання земельної частки (паю) у члена колективного сільськогосподарського підприємства, включеного до списку, що додається до державного акту на право колективної власності на землю, набувається з дня видачі членам колективного сільськогосподарського підприємства державного акта на право колективної власності на землю.

Згідно ст.19 Закону України «Про колективне сільськогосподарське підприємство», трудові відносини членів підприємства регулюються цим Законом і статутом підприємства, а громадян, які працюють за трудовим договором або контрактом, - законодавством про працю України. Наказом по радгоспу ім. Димитрова за №123 К від 23 червня 1986 року ОСОБА_1 з 20 червня 1986 року прийнято на роботу у радгосп імені Димитрова водієм автомобіля (запис у трудовій книжці виданої радгоспом імені Димитрова Устинівського району Кіровоградської області, без номера, дата видачі: 05 травня 1972 року). Відповідно до запису у трудовій книжці ОСОБА_1 , виданої радгоспом імені Димитрова Устинівського району Кіровоградської області, без номера, дата видачі: 05 травня 1972 року: з 23 березня 1995 року радгосп імені Димитрова перейменовано на колективне сільськогосподарське підприємство «Димитрово: свідоцтво видане Устинівською районною радою Кіровоградської області. Таким чином, на підставі письмових документів встановлено, що ОСОБА_1 перебував у трудових відносинах з КСП ім. Димитрово.

У довідці відділу Держкомзему у Устинівському районі Головного управління Держкомзему у Кіровоградській області за №336 від 23 листопада 2009 року зазначено, що Державний акт на право колективної власності на землю КСП ім. Димитрово за №00003, серія КР, зареєстрований 25 травня 1995 року. Наказом по колективному сільськогосподарському підприємству «Димитрово» за №108-К від 20 липня 1995 року, ОСОБА_1 звільнено з роботи 20 липня 1995 року на підставі заяви про розірвання трудового договору з ініціативи працівника відповідно до ст.38 КЗпП України (запис у трудовій книжці виданої радгоспом імені Димитрова Устинівського району Кіровоградської області, без номера, дата видачі: 05 травня 1972 року). Статтею 5 Закону України «Про колективне сільськогосподарське підприємство» визначено, що членство в підприємстві ґрунтується на праві добровільного вступу до членів підприємства і безперешкодного виходу із складу його членів. Членами підприємства можуть бути громадяни, які досягли 16-річного віку, визнають і виконують його статут. Членство у КСП не виникає автоматично, яке виникає після проявлення волевиявлення особи стати членом підприємства та оформлення в установленому порядку свого статусу. Наявність трудових відносин з КСП не є підтвердженням, що працівник є членом КСП.

У листі відділу в Устинівському районі Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області за №260/104-19 від 05 липня 2019 року зазначено, що ОСОБА_1 не включений до списку члені КСП «Димитрово, що додається до Державного акта на право колективної власності на землю. У листі комунальної установи «Трудовий архів Устинівського району» за №16 від 01 липня 2019 року зазначено, що до архіву не подано документи реорганізованого КСП «Димитрово». До позовної заяви не додано письмових документів про прийняття ОСОБА_1 в члени КСП ім. Димитрова, тобто, протоколу загальних зборів підприємства (уповноважених), оскільки прийняття в члени КСП має підтверджуватися рішенням загальних зборів або уповноважених членів КСП та повинно бути добровільним, а не автоматичним. До позовної заяви не надано копії статуту КСП ім. Димитрова, у якому зазначено порядок вступу та виходу членів підприємства. У справі відсутні інші письмові докази, що ОСОБА_1 був членом КСП ім. Димитрова.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків (ст.76 ЦПК України).

Частиною 1 ст.81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст.22 Закону України «Про колективне сільськогосподарське підприємство», самоврядування в підприємстві забезпечується на основі права членів підприємства брати участь у вирішенні всіх питань його діяльності, виборності та підзвітності виконавчо-розпорядчих органів, обов`язковості рішень, прийнятих більшістю, для всіх членів підприємства.

Відповідно до ст.23 Закону України «Про колективне сільськогосподарське підприємство», вищим органом самоврядування у підприємстві є загальні збори його членів або збори уповноважених. У період між зборами справами підприємства управляє правління. Повноваження загальних зборів (зборів уповноважених) і правління визначаються статутом підприємства. Загальні збори (збори уповноважених): приймають Статут підприємства, вносять до нього зміни та доповнення; вирішують питання про обрання правління, його голови та ревізійної комісії підприємства; приймають рішення про реорганізацію і ліквідацію підприємства, про його участь в акціонерних товариствах, корпораціях, асоціаціях, концернах та інших об`єднаннях; вирішують інші важливі питання діяльності підприємства.

У судовому засіданні ОСОБА_1 не надав належних та допустимих доказів, що на дату видачі Державного акту на право колективної власності на землю КСП ім. Димитрова перебував членом цього КСП та під час розпаювання землі помилково не включений до списку осіб, що мають право на земельну частку (пай).

У судовому засіданні свідок ОСОБА_3 та свідок ОСОБА_5 пояснили, що у 1995 році на зборах КСП ім. Димитрова було прийнято ОСОБА_1 у члени КСП. ОСОБА_1 з членів КСП ім . Димитрова на зборах не виключали.

У довідці приватного сільськогосподарського підприємства «Димитрово» за №1 від 04 січня 2005 року зазначено, що ОСОБА_1 на день одержання Державного акта на право колективної власності на землю являвся членом КСП «Димитрово» і мав право на одержання сертифіката про право на земельну частку (пай).

Статтею 78 ЦПК України передбачено, що суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно Закону України «Про колективне сільськогосподарське підприємство», членство у КСП набувається за рішенням правління КСП з наступним затвердженням загальними зборами членів КСП. Таким чином, законом передбачено прийняття рішення працівника у члени КСП виключно загальними зборами цього КСП.

При встановлених обставинах, довідка приватного сільськогосподарського підприємства «Димитрово» за №1 від 04 січня 2005 року та пояснення свідка ОСОБА_3 і свідка ОСОБА_5 не є допустимими доказами у справі про членство ОСОБА_1 у КСП ім. Димитрово, так як ці обставини справи за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, тобто, рішенням загальних зборів КСП, і не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Особа набуває права на земельну частку (пай) у разі, якщо на момент одержання колективним сільськогосподарським підприємством акта на право колективної власності на землю була його членом та включена до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю. Позивач ОСОБА_1 сертифікат на право на земельну частку (пай) у встановленому законом порядку не отримав, так як не був включений до списку членів коллективного сільськогосподарського підприємства, які мають право на земельну частку (пай). Таким чином, на підставі матеріалів цивільної справи та поданих учасниками справи документами встановлено, що на час отримання 25 травня 1995 року КСП ім. Димитрово Державного акта на право колективної власності на землю у ОСОБА_1 відсутні належні письмові докази про членство у колективному сільськогосподарському підприємстві, а отже ОСОБА_1 не має права на земельну частку (пай), як член цього КСП. Оскільки ОСОБА_1 не був членом КСП на час розпаювання земель колективної власності КСП ім. Димитрово, то правові підстави для визнання за ним права на земельну частку (пай) в судовому порядку відсутні. При встановлених обставинах, позовні вимоги ОСОБА_1 до Димитровської сільської ради Устинівського району Кіровоградської області, третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Устинівська районна державна адміністрація Кіровоградської області, про визнання права власності на земельну частку (пай) та зобов`язати Димитровську сільську раду надати рішення про дозвіл на розроблення проекту землеустрою задоволенню не підлягають. Відповідно до ч.1 п.1 ч.2 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Керуючись ст.ст.263-265 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

У позовних вимогах відмовити. Відмовити у позовних вимогах ОСОБА_1 до Димитровської сільської ради Устинівського району Кіровоградської області, третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Устинівська районна державна адміністрація Кіровоградської області, про визнання права власності на земельну частку (пай) та зобов`язати Димитровську сільську раду надати рішення про дозвіл на розроблення проекту землеустрою.

Позивачу ОСОБА_1 судові витрати у справі відшкодуванню не підлягають, так як у разі відмови в позові судові витрати покладаються на позивача. На рішення може бути подано апеляційну скаргу на протязі тридцяти днів з дня його проголошення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до Кропивницького апеляційного суду.

Суддя Устинівського районного суду

Кіровоградської області І. А. Годованець