Ухвала

Іменем України

05 грудня 2019 року

м. Київ

справа № 199/3924/19

провадження № 61-19230ск19

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Лідовця Р. А. (суддя-доповідач), Воробйової І. А., Черняк Ю. В.,

розглянув касаційну скаргу Акціонерного товариства «Укрсоцбанк» на ухвалу Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 07 червня 2019 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 24 вересня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до державного реєстратора Обласного комунального підприємства «Софіївське бюро технічної інвентаризації» Дніпропетровської області Волос Олени Володимирівни, Акціонерного товариства «Укрсоцбанк» про скасування рішення та запису про державну реєстрацію права власності,

ВСТАНОВИВ:

У травні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до державного реєстратора Обласного комунального підприємства «Софіївське бюро технічної інвентаризації» Дніпропетровської області Волос О. В., Акціонерного товариства (далі - АТ) «Укрсоцбанк» про скасування рішення та запису про державну реєстрацію права власності.

Одночасно з позовом ОСОБА_1 подав заяву про забезпечення позову, в якій просив суд вжити заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на квартиру АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101), право власності на яку зареєстроване за АТ «Укрсоцбанк» () на праві приватної власності, номер запису про право власності: 30868855, із забороною розпоряджатися цим майном у будь-який спосіб.

Ухвалою Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 07 червня 2019 року заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову задоволено частково.

Накладено заборону на відчуження будь-яким шляхом нерухомого майна, а саме квартири АДРЕСА_1 , яка належить на праві власності АТ «Укрсоцбанк» () на підставі повідомлення про звернення стягнення на предмет іпотеки, серія та номер №10-31/18, виданого 31 жовтня 2018 року.

Постановою Дніпровського апеляційного суду від 24 вересня 2019 року апеляційні скарги АТ «Укрсоцбанк» залишено без задоволення, а ухвалу Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 07 червня 2019 року - без змін.

У жовтні 2019 року до Касаційного цивільного Суду у складі Верховного Суду надійшла касаційна скарга АТ «Укрсоцбанк» на ухвалу Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 07 червня 2019 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 24 вересня 2019 року.

Ухвалою судді Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 31 жовтня 2019 року касаційну скаргу АТ «Укрсоцбанк» залишено без руху, запропоновано сплатити судовий збір за подання касаційної скарги та надати документ, що підтверджує сплату судового збору. Зазначено строк виконання ухвали, а також попереджено про наслідки її невиконання.

У наданий суддею Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду строк заявник направив матеріали на усунення недоліків, зазначених в ухвалі Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 31 жовтня 2019 року.

У касаційній скарзі АТ «Укрсоцбанк», посилаючись на порушення судами норм процесуального права, просить скасувати оскаржувані судові рішення та ухвалити нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні заяви про забезпечення позову у повному обсязі.

У відкритті касаційного провадження слід відмовити.

Відповідно до частини першої та другої статті 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно з пунктом 2 частиною першою статті 150 ЦПК України позов забезпечується забороною вчиняти певні дії.

Постановою Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року

№ 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» судам роз`яснено, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам (пункт 4).

Крім того, пунктами 1-4 вказаної постанови Пленуму Верховного Суду України судам роз`яснено, що при вирішенні питання про забезпечення позову суд здійснює оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття заходів до забезпечення позову з урахуванням адекватності вимог заявника, забезпечення збалансованості інтересів сторін, наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, ймовірності утруднення виконання рішення суду в разі невжиття таких заходів.

Задовольняючи заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову, районний суд, з висновками якого погодився суд апеляційної інстанції, правильно виходив із того, що є підстави для забезпечення позову, оскільки обраний вид забезпечення позову буде співмірним із заявленими позовними вимогами, а не вжиття заходів забезпечення позову може утруднити або зробити неможливим виконання судового рішення.

Суд першої інстанції правильно виходив із того, що предметом спору у даній справі є вимоги щодо скасування рішення та запису про державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, а невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити ефективний захист та поновлення оспорюваних прав позивача, за захистом яких він звернувся.

Крім того, районним судом взято до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням заходу забезпечення позову.

Наведені у касаційній скарзі доводи були предметом дослідження у суді апеляційної інстанції із наданням відповідної правової оцінки, яка ґрунтується на вимогах чинного законодавства, і з якою погоджується суд касаційної інстанції.

Частиною другою статті 389 ЦПК України визначено, що підставами для касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Згідно з положеннями пункту 5 частини другої статті 394 ЦПК України суд в порядку, передбаченому частинами четвертою, п`ятою цієї статті, відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга є необґрунтованою.

Відповідно до пункту 2 частини четвертої статті 394 ЦПК України у справі з ціною позову, що не перевищує п`ятиста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (крім справ, які відповідно до цього Кодексу розглядаються за правилами загального позовного провадження), а також у випадку оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо: правильне застосовування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

З огляду на зміст оскаржуваних судових рішення та касаційної скарги, вона є необґрунтованою, правильне застосовування норм права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення, а наведені в ній доводи не дають підстав для висновків щодо незаконності та неправильності судових рішень, зводяться до переоцінки доказів та незгоди заявника з висновками суду апеляційної інстанції щодо їх оцінки, що знаходиться поза межами повноважень суду касаційної інстанції.

Керуючись пунктом 5 частини другої, частинами четвертою, п`ятою та шостою статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Акціонерного товариства «Укрсоцбанк» на ухвалу Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 07 червня 2019 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 24 вересня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до державного реєстратора Обласного комунального підприємства «Софіївське бюро технічної інвентаризації» Дніпропетровської області Волос Олени Володимирівни, Акціонерного товариства «Укрсоцбанк» про скасування рішення та запису про державну реєстрацію права власності відмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити заявникові.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: Р. А. Лідовець

І. А. Воробйова

Ю. В. Черняк