Постанова

Іменем України

27 листопада 2019 року

м. Київ

справа № 648/777/15

провадження № 61-13788св19

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Червинської М. Є.,

суддів: Бурлакова С. Ю. (суддя-доповідач), Зайцева А. Ю., Коротенка Є. В., Коротуна В. М.,

учасники справи:

позивач - акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк»,

відповідач - ОСОБА_1 ,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» на постанову Херсонського апеляційного суду від 13 червня 2019 року у складі колегії суддів: Воронцової Л. П., Ігнатенко П. Я., Полікарпової О. М.,

ВСТАНОВИВ:

1. Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У березні 2015 року публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк», правонаступником якого є акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк», (далі - АТ КБ «ПриватБанк», банк) звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

В обґрунтування позовних вимог товариство зазначало, що 20 червня

2008 року між закритим акціонерним товариством комерційним банком

«ПриватБанк» (далі - ЗАТ КБ «ПриватБанк») та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № HEH2GK, за умовами якого банк зобов`язався надати ОСОБА_1 кредит у розмірі 23 958,58 доларів США строком до 20 червня 2028 року, а остання зобов`язалася повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановленими кредитним договором.

Відповідач зобов`язання за договором належним чином не виконувала, у зв`язку з чим станом на 22 грудня 2014 року заборгованість за кредитним договором становить 31 681,20 доларів США, з якої: заборгованість за кредитом - 25 429,60 доларів США; заборгованість за процентами за користування кредитом - 3 111,10 доларів США; заборгованість за комісією за користування кредитом - 785,59 доларів США; пеня за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором - 831,26 доларів США; штраф (фіксована частина) - 15,77 доларів США; штраф (процентна складова) -

1 507,88 доларів США.

Посилаючись на викладене, ПАТ КБ «ПриватБанк» просило стягнути з

ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором від 20 червня 2008 року № HEH2GK у розмірі 31 681,20 дол. США, що еквівалентно

502 147,03 грн, та судові витрати.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Білозерського районного суду Херсонської області від 23 жовтня

2017 року позов АТ КБ «ПриватБанк» задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором від 20 червня 2008 року № НЕН2GК у розмірі 31 681,20 доларів США, що відповідно до службового розпорядження Національного банку України від 22 грудня 2014 року становить 502 147,03 грн, та судові витрати в сумі 3 654,00 грн.

Ухвалюючи рішення про задоволення позову АТ КБ «ПриватБанк», суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_1 відповідно до заяви про видачу готівки отримала кредитні кошти та до 28 березня 2014 року виконувала зобов`язання щодо погашення заборгованості. Спірний кредитний договір не визнаний недійсним, отже є дійсним та обов`язковим до виконання.

Короткий зміст судового рішення суду апеляційної інстанції

Постановою Херсонського апеляційного суду від 13 червня 2019 року рішення Білозерського районного суду Херсонської області від 23 жовтня 2017 року скасовано, у задоволенні позову АТ КБ «ПриватБанк» відмовлено.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та відмовляючи у позові АТ КБ «ПриватБанк», апеляційний суд дійшов висновку, що ОСОБА_1 не підписувала кредитний договір від 20 червня 2008 року, не погоджувала його умови, що дає підстави для висновку, що такий договір не створює для неї будь-яких прав та юридичних наслідків.

Аргументи учасників справи

Узагальнені аргументи касаційної скарги

У касаційній скарзі, поданій до Верховного Суду у липні 2019 року, АТ КБ «ПриватБанк», посилаючись на порушення апеляційним судом норм процесуального права й неправильне застосування норм матеріального права, просить постанову суду апеляційної інстанції скасувати й залишити в силі рішення суду першої інстанції.

В обґрунтування касаційної скарги посилається на те, що апеляційний суд дійшов помилкового висновку про відмову у позові, оскільки кредитний договір є укладеним, позичальник відповідно до заяви про видачу готівки отримала кредитні кошти, до 28 березня 2014 року здійснювала погашення заборгованості.

Узагальнені доводи відзиву на касаційну скаргу

У серпні 2019 рокудо Верховного Суду надійшов відзив ОСОБА_1 на касаційну скаргу АТ КБ «ПриватБанк», в якому заявник просить касаційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржуване судове рішення - без змін.

Мотивуючи відзив, заявник зазначає, що апеляційний суд дійшов правильного висновку про відмову у позові АТ КБ «ПриватБанк», оскільки згідно з висновком судово-почеркознавчої експертизи від 24 червня

2016 року № 2326 підпис в кредитному договорі від 20 червня 2008 року виконаний не нею, а іншою особою.

Рух справи в суді касаційної інстанції

Ухвалою Верховного Суду від 24 липня 2019 року відкрито касаційне провадження у вказаній справі та витребувано цивільну справу

№ 648/777/15 з Білозерського районного суду Херсонської області.

Ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 21 жовтня 2019 року справу за позовом

АТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором призначено до судового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи у складі колегії із п`яти суддів.

Фактичні обставини справи, встановлені судом

Судами встановлено, що згідно зі змістом наданого позивачем договору, 20 червня 2008 року між ЗАТ КБ «ПриватБанк», правонаступником якого є АТ КБ «ПриватБанк», та ОСОБА_1 укладено кредитний договір, за умовами якого остання отримала кредит за програмою кредитування «Житло в кредит».

Відповідно до змісту договору Банк надав ОСОБА_1 кредитні кошти строком з 20 червня 2008 року до 20 червня 2028 року у вигляді непоновлювальної лінії у розмірі 29 750,18 доларів США на такі цілі:

23 958,58 доларів США - на придбання нерухомості, з яких 23 000,00 доларів США - на придбання нерухомості шляхом видачі готівки через касу;

690,00 доларів США - на сплату винагороди за надання фінансового інструменту у момент надання кредиту; 169,95 доларів США - для сплати страхового платежу страхування майна за договором страхування на перший рік дії кредиту; 118,73 доларів США - для сплати особистого страхування за договором страхування на перший рік дії кредиту;

5 791,60 доларів США - на сплату страхових платежів у розмірах та в порядку, передбачених підпунктами 2.1.3, 2.2.7 договору, зі сплатою за користування кредитом відсотків у розмірі 1,25 % на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом, винагороди за надання фінансового інструменту в розмірі 3 % від суми виданого кредиту у момент надання кредиту, винагороди за резервування ресурсів у розмірі 4,08 % річних від суми зарезервованих ресурсів, винагороди за проведення додаткового моніторингу згідно з пунктом 7.2 договору. Період сплати - з 01 до 05 числа кожного місяця, щомісячний платіж - 394,73 долари США.

З метою забезпечення належного виконання позичальником зобов`язань за кредитним договором щодо повернення кредиту та сплати процентів за користування кредитними коштами 20 червня 2008 року сторони уклали та

нотаріально посвідчили іпотечний договір, предметом якого є придбане за кредитні кошти нерухоме майно - житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, розташований за адресою:

АДРЕСА_1 , земельна ділянка присадибного фонду Микільської сільської ради.

Згідно з графіком погашення кредиту за кредитним договором від 20 червня 2008 року (додаток 2 до кредитного договору), погашення заборгованості за кредитним договором повинно здійснюватися з 20 червня 2008 року до 20 червня 2028 року шляхом сплати позичальником щомісячного платежу у сумі 395,06 доларів США.

З наданого позивачем розрахунку заборгованості вбачається, що станом на 22 грудня 2014 року заборгованість становить 31 681,20 долар США і складається з такого: заборгованість за кредитом - 25 429,60 доларів США; заборгованість за процентами за користування кредитом - 3 111,10 доларів США; заборгованість за комісією за користування кредитом -

785,59 доларів США; пеня за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором - 831,26 долар США; штраф (фіксована частина) - 15,77 доларів США; штраф (процентна складова) - 1 507,88 доларів США.

Згідно з висновком судово-почеркознавчої експертизи від 24 червня

2016 року № 2326 підпис від імені ОСОБА_1 в анкеті-заяві від 17 червня 2018 року та на першій і сьомій сторінках кредитного договору від 20 червня 2008 року № НЕН2GК виконаний не ОСОБА_1 , а іншою особою.

2. Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до положень частини другої статі 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду дійшов висновку, що касаційна скарга АТ КБ «ПриватБанк» підлягає задоволенню частково з таких підстав.

Мотиви і доводи, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Частинами першою, другою статті 400 ЦПК України передбачено, що під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Згідно з частиною першою статті 402 ЦПК України у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.

Згідно з частинами першою, другою та п`ятою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону оскаржувана постанова апеляційного суду не відповідає в повній мірі.

Відповідно до статей 526, 612 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та

вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Статтею 611 ЦК Українипередбачено, що в разі порушення зобов`язання настають наслідки, встановлені договором або законом.

Згідно зі статтею 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Отже, встановивши, що ОСОБА_1 свої зобов`язання за кредитним договором не виконує, суд першої інстанції дійшов висновку, що позов є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню.

Апеляційний суд, скасовуючи рішення суду першої інстанції та відмовляючи у позові АТ КБ «ПриватБанк», виходив із того, що ОСОБА_1 не підписувала кредитний договір від 20 червня 2008 року (висновок експерта

від 24 червня 2016 року № 2326), отже, не погоджувала його умови, а

відтак - такий договір не створює для неї будь-яких прав та юридичних наслідків.

Однак, з таким висновком апеляційного суду повністю погодитись не можна виходячи з такого.

Згідно з висновком судово-почеркознавчої експертизи Херсонського НДЕКЦ МВС України від 24 червня 2016 року № 2326, яка була проведена за клопотанням відповідача, підпис від імені ОСОБА_1 в графі «(підпис заявника)» анкети-заяви від 17 червня 2008 року, виконаний не громадянкою ОСОБА_1 , а іншою особою. Підписи від імені ОСОБА_1 в графі «Позичальник» першої сторінки, в графі «9.2. Позичальник Підпис» сьомої сторінки, в графі «Один з оригіналів даного договору мною отримано особисто - (підпис)» сьомої сторінки, в графі «Позичальник» в правому нижньому куті сьомої сторінки, наданого на дослідження кредитного договору від 20 червня 2008 року № HEH2GK, виконані не громадянкою ОСОБА_1 , а іншою особою.

Тобто висновком експертизи встановлено, що ОСОБА_1 не підписувала анкету-заяву та першу й сьому сторінки кредитного договору, тоді як в договорі від 20 червня 2008 року № HEH2GK підпис ОСОБА_1 стоїть на всіх сторінках, при цьому експерту не ставилось питання щодо інших сторінок, що апеляційним судом до уваги не взято.

Залишилось поза увагою апеляційного суду й те, що до 28 березня

2014 року ОСОБА_1 належним чином виконувала зобов`язання за кредитним договором. Також не дано оцінку тому факту, що на

забезпечення виконання умов кредитного договору між сторонами укладено договір іпотеки.

Отже, суд апеляційної інстанції, перевіряючи законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, в порушення норм процесуального права, належним чином не встановив фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, та дійшов передчасного висновку про відмову в задоволенні позову.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

Відповідно до частини третьої статті 411 ЦПК України підставою для скасування судового рішення та направлення справи на новий розгляд є також порушення норм процесуального права, що унеможливило встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, якщо: суд не дослідив зібрані у справі докази; або суд необґрунтовано відхилив клопотання про витребування, дослідження або огляд доказів, або інше клопотання (заяву) учасника справи щодо встановлення обставин, які мають значення для правильного вирішення справи; або суд встановив обставини, що мають суттєве значення, на підставі недопустимих доказів.

Оскільки апеляційний суд не встановив фактичні обставини, від яких залежить правильне вирішення справи, належним чином не перевірив доводи і надані сторонами докази, то ухвалене ним судове рішення відповідно до частини третьої статті 411 ЦПК України підлягає скасуванню з передачею справи на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Щодо судових витрат

Згідно з частиною тринадцятою статті 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

З огляду на те, що судом касаційної інстанції рішення не змінюється та не ухвалюється нове рішення, підстави для нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої та апеляційної інстанції, а також розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції, відсутні.

Керуючись статтями 400, 409, 411 415, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі постійної колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» задовольнити частково.

Постанову Херсонського апеляційного суду від 13 червня 2019 року скасувати.

Справу за позовом акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором направити на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий Судді:М. Є. Червинська С. Ю. Бурлаков А. Ю. Зайцев
Є. В. Коротенко
В. М. Коротун