У Х В А Л А

"13" березня 2019 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді - Катющенко В.П.

при секретарі - Головатюк І.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду, в приміщенні Дніпровського районного суду м. Києва заяву представника позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 про збільшення розміру позовних вимог, подану в межах розгляду цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості, -

В С Т А Н О В И В:

В провадженні Дніпровського районного суду м. Києва перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості.

11 березня 2019 року до Дніпровського районного суду м. Києва надійшла заява представника позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 про збільшення розміру позовних вимог, в якому позивач просить суд: стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 заборгованість за договором позики у розмірі 1 245 058,22 гривень, з яких: основна заборгованість 20 000 доларів США, що еквівалентно 536 400 гривень, 140 551,50 гривень - 3 % річних та проценти від позики за користування нею в сумі 568 106,72 гривень; в рахунок погашення заборгованості за договором позики від 10 червня 2009 року в сумі 1 245 058,22 гривень визнати за ОСОБА_1 право власності на Ѕ частину квартири АДРЕСА_1; стягнути ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 витрати на оплату судового збору.

В судовому засіданні 13 березня 2019 року позивач ОСОБА_1 та представник позивача ОСОБА_4 подану заяву підтримали у повному обсязі, просили прийняти заяву про збільшення позовних вимог.

Представник відповідача ОСОБА_3 - ОСОБА_5 заперечувала проти прийняття заяви про збільшення позовних вимог посилаючись на те, що розгляд справи по суті вже розпочався.

Суд, вислухавши думки учасників справи, вивчивши доводи поданої заяви, матеріали справи, приходить до наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за договором позики - 31 жовтня 2012 року.

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 23 листопада 2012 року відкрито провадження у справі за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості, справа призначена до судового розгляду, за правилами ЦПК України у редакції Кодексу від 11.05.2004 № 1701-VІ.

Ухвалою суду від 04 лютого 2013 року у даній справі призначено судово-почеркознавчу експертизу.

Ухвалою суду від 01 червня 2013 року відновлено провадження у справі та призначено справу до судового розгляду.

Ухвалою суду від 21 червня 2013 року у справі за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості призначено судово-почеркознавчу експертизу.

Ухвалою суду від 18 листопада 2014 року відновлено провадження у справі та призначено справу до судового розгляду.

Ухвалою суду від 19 жовтня 2015 року у справі за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості призначено додаткову судово-почеркознавчу експертизу.

Ухвалою суду від 28 квітня 2016 року провадження у справі за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості зупинено до отримання висновку додаткової судово-почеркознавчої експертизи.

Ухвалою суду від 07 лютого 2018 року поновлено провадження у справі за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості, справа призначена до судового розгляду.

Відповідно до пункту 9 ч. 1 розділу ХІІІ Перехідні положення ЦПК України, в редакції від 03.10.2017 № 2147-VІІІ, справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Відповідно до ч.2 ст.31 Цивільного процесуального кодексу України (в редакції до 15.12.2017), крім прав та обов'язків, визначених у статті 27 цього Кодексу, позивач має право протягом усього часу розгляду справи збільшити або зменшити розмір позовних вимог, відмовитися від позову, а відповідач має право визнати позов повністю або частково. До початку розгляду судом справи по суті позивач має право шляхом подання письмової заяви змінити предмет або підстави позову, а відповідач пред'явити зустрічний позов.

Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 49 Цивільного процесуального кодексу України (в редакції від 03.10.2017 № 2147-VІІІ) позивач вправі збільшити або зменшити розмір позовних вимог до закінчення підготовчого засідання або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження.

За вимог ч. 3 ст. 254 Цивільного процесуального кодексу України (в редакції від 03.10.2017 № 2147-VІІІ) провадження у справі продовжується зі стадії, на якій його було зупинено.

В даному випадку провадження у справі 28 квітня 2016 року було зупинено на стадії розгляду справи по суті, у зв'язку з призначенням додаткової судово-почеркознавчої експертизи, відповідно до ухвали суду від 19 жовтня 2015 року. 07 лютого 2018 року провадження у справі поновлено та справа призначена до судового розгляду. Станом на 13 березня 2019 року розгляд справи по суті триває.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 2 Цивільного процесуального кодексу України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Суд та учасники судового процесу зобов'язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

За вимог ст. 11 Цивільного процесуального кодексу України суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання цивільного судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов'язаних із відповідними процесуальними діями, тощо.

З огляду на викладене суд приходить до висновку про відмову в прийнятті заяви представника позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 про збільшення розміру позовних вимог, подану в межах розгляду цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості, оскільки подання такої заяви на стадії розгляду справи по суті не передбачено нормами Цивільного процесуального кодексу України.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 2, 11, 43, 49, 260, 354 ЦПК України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

В прийнятті заяви представника позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 про збільшення розміру позовних вимог, подану в межах розгляду цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості - відмовити.

Ухвала оскарженню окремо від рішення суду не підлягає.

Заперечення на ухвали, що не підлягають оскарженню окремо від рішення суду, включаються до апеляційної скарги на рішення суду.

Повний текс ухвали складено 18 березня 2019 року.

Суддя: