ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 641/5520/19 Головуючий суддя І інстанції Фанда О. А.
Провадження № 22-ц/818/5528/19 Суддя доповідач Яцина В.Б.
Категорія: Справи про звільнення майна з-під арешту (виключення майна з опису)
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 листопада 2019 року м. Харків.

Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого Яцини В.Б.

суддів колегії Кіся П.В., Хорошевського О.М.,

за участю секретаря судового засідання Мухатаєва Б.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Лебединської Інеси Сергіївни на рішення Комінтернівського районного суду м. Харкова від 11 вересня 2019 року, ухвалене у складі судді Фанди О.А., по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Першої Харківської державної нотаріальної контори про зняття заборони з нерухомого майна,

В С ТА Н О В И В :

ОСОБА_1 10 липня 2019 року звернулась до суду з позовом до Першої Харківської державної нотаріальної контори про зняття заборони з нерухомого майна.

В обґрунтування заявлених вимог посилалася на те, що є власником квартири АДРЕСА_1 на підставі договору купівлі продажу №Н6-168 від 27 вересня 1997 року.

В квітні 2019 року їй стало відомо, що в Реєстрі речових прав на нерухоме майно та Реєстрі прав власності на нерухоме майно, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна зареєстровано обтяження: арешт (архівний запис), реєстраційний номер обтяження № 5615539, підстава обтяження: ухвала Комінтернівського районного суду м. Харкова від 15 серпня 1997 року.

Позивач зазначала, що ухвалою Комінтернівського районного суду м. Харкова від 19 вересня 1997 року знято арешт з вказаної квартири, який був накладений ухвалою цього ж суду від 15 серпня 1997 року.

Проте, 06 вересня 2007 року Першою Харківською міською державною нотаріальною конторою у зв`язку з перенесенням записів до Державних реєстрів прав було перенесено архівний запис про арешт, накладений ухвалою Комінтернівського районного суду м. Харкова від 15 серпня 1997 року, який вже був знятий ухвалою цього ж суду від 19 вересня 1997 року.

Рішенням державного реєстратора Департаменту реєстрації Харківської міської ради від 17 травня 2019 року ОСОБА_1 відмовлено у державній реєстрації обтяження, припинення арешту нерухомого майна на вказану квартиру в зв`язку з тим, що заяву подано неналежною особою, оскільки ОСОБА_1 не була стороною у справі, по якій накладено арешт.

Посилаючись на вказані обставини, а також на те, що у інший спосіб вона не може відновити своє порушене право власника, ОСОБА_1 просила зняти заборону на нерухоме майно з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна: арешт (архівний запис); реєстраційний номер №561553; об`єкт обтяження: квартира АДРЕСА_1 ; підстава обтяження: ухвала Комінтернівського районного суду м. Харкова від 15 серпня 1997 року; зареєстровано реєстратором: Перша Харківська міська державна нотаріальна контора, зареєстровано обтяження 06 вересня 2007 року.

Рішенням Комінтернівського районного суду м. Харкова від 11 вересня 2019 року відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_1 до Першої Харківської державної нотаріальної контори про зняття заборони з нерухомого майна.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 адвокат Лебединська Інеса Сергіївна просить рішення скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги.

Апеляційна скарга мотивована тим, що рішення суду є незаконним та необґрунтованим, прийнятим за неповного з`ясування обставин, що мають значення для справи, недоведеністю обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими, невідповідністю висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, порушенням норм процесуального права.

Вказала, що між позивачем ОСОБА_1 та колишнім власником квартири ОСОБА_2 відсутній спір про право власності на квартиру.

А у випадку якби такий спір існував, у зв`язку з тим, як вказав суд в рішенні, що ОСОБА_1 уклала договір купівлі-продажу квартири до набрання чинності ухвалою суду про скасування арешту, то з позовом про захист права власності мав би право звернутись колишній власник квартири ОСОБА_2 , і в такому випадку належним відповідачем по справі була б ОСОБА_1 , що відповідає висновкам у вказаній постанові ВП ВС.

З огляду на викладене вважає недоречним посилання суду на правову позицію Верховного Суду, висловлену у постанові від 04 вересня 2018 року у справі № 823/2042/16 (провадження № 11-377апп18).

Зазначила, що належним відповідачем по справі є саме Перша Харківська міська державна нотаріальна контора, яка незважаючи на те, що 19.09.1997 року ухвалою Комінтернівського районного суду арешт з квартири було знято, як реєстратор 06.09. 2007 року зареєструвала арешт.

Завідувачем Першої Харківської державної нотаріальної контори суду було надано відзив на апеляційну скаргу, в якому просить останню залишити без задоволення, а оскаржуване рішення без змін.

Вказано, що Перша ОСОБА_3 була лише реєстратором арешту, який був накладений на нерухоме майно районним судом ухвалою від 15.08.1997.

Зазначено, що Перша ХДНК не є належним відповідачем у даній справі.

Просив справу розглядати без їх участі.

Частина третя статті 3 ЦПК України передбачає, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, лише якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Згідно до ст. 368 ЦПК України суд апеляційної інстанції розглянув справу за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими для апеляційного провадження, з повідомленням учасників справи.

Колегія суддів, відповідно до ст.ст. 367, 368 ЦПК України вислухала доповідь судді-доповідача, представника позивача, перевірила законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги та розглянутого судом позову, вважає, що скарга не підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

У статті 263 ЦПК України визначено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Оскаржуване рішення відповідає вказаним вимогам.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_1 на підставі договору купівлі продажу №Н6-168 від 27 вересня 1997 року.

З інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна сформованої 26 квітня 2019 року вбачається, що вказана квартира перебуває під забороною відчуження, а саме: арешт (архівний запис); реєстраційний номер №561553; об`єкт обтяження: квартира АДРЕСА_1 ; підстава обтяження: ухвала Комінтернівського районного суду м. Харкова від 15 серпня 1997 року; зареєстровано реєстратором: Перша Харківська міська державна нотаріальна контора, зареєстровано обтяження 6 вересня 2007 року. Власником квартири зазначений ОСОБА_2 .

Ухвалою Комінтернівського районного суду м. Харкова від 19 вересня 1997 року знято арешт з вказаної квартири, який був накладений ухвалою цього ж суду від 15 серпня 1997 року.

Рішенням державного реєстратора Департаменту реєстрації Харківської міської ради від 17 травня 2019 року ОСОБА_1 відмовлено у державній реєстрації обтяження, припинення арешту нерухомого майна на вказану квартиру в зв`язку з тим, що заяву подано неналежною особою, оскільки ОСОБА_1 не була стороною у справі, по якій накладено арешт.

Ухвалою Комінтернівського районного суду м. Харкова від 19 вересня 1997 року знято арешт з квартири АДРЕСА_1 .

Зазначене ухвала набрала законної сили 30 вересня 1997 року.

Договір купівлі продажу вищезазначеної квартири ОСОБА_1 уклала 27 вересня 1997 року, тобто до набрання ухвалою законної сили та під час дії заборони відчуження квартири. Таким чином належним відповідачем у справі має бути особа право чи обтяження якої було зареєстровано.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції свої висновки на підставі ч. 4 ст. 263 ЦПК України мотивував тим, що у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 вересня 2018 року у справі № 823/2042/16 (провадження № 11-377апп18) зроблено висновок, що спір про скасування рішення, запису щодо державної реєстрації речового права на нерухоме майно чи збереження такого права за іншою особою у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно є цивільно-правовим. А тому вирішення таких спорів здійснюється за правилами цивільного або господарського судочинства залежно від суб`єктного складу сторін. Належним відповідачем у справах за позовом про скасування рішень, запису щодо державної реєстрації права на обтяження має бути особа, право чи обтяження якої було зареєстровано вказаної вище ухвалою суду.

У даній справі ОСОБА_1 звернулася з позовом до реєстратора, а не до особи, в чиїх інтересах були застосовані заходи забезпечення позову у вигляді арешту, тому суд обґрунтовано та відповідно до вказаної правової позиції, яка ґрунтується на аналогічних обставинах справи, відмовив у позові до неналежного відповідача.

Оскільки суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а доводи скарги цього висновку не спростовують, суд апеляційної інстанції відповідно до ст. 375 ЦПК України залишає апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржене рішення суду без змін.

Передбачених у ст. 141 ЦПК України підстав для перерозподілу судових витрат не встановлено.

Керуючись ст.ст. 259, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст.ст. 375, 381-384, 389-391 ЦПК України, суд апеляційної інстанції

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Комінтернівського районного суду м. Харкова від 11 вересня 2019 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня прийняття, і протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст судового рішення складено 22 листопада 2019 року.

Головуючий В.Б. Яцина.

Судді колегії П.В. Кісь.

О.М. Хорошевський.