Постанова

Іменем України

06 листопада 2019 року

м. Київ

справа № 566/306/16-ц

провадження № 61-10937св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Луспеника Д. Д.,

суддів: Воробйової І. А. (суддя-доповідач), Гулька Б. І., Лідовця Р. А.,

Черняк Ю. В.,

учасники справи:

позивач - Публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк»,

відповідачі: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 на заочне рішення Млинівського районного суду Рівненської області від 28 листопада 2016 року у складі судді Феськова П. В. та рішення Апеляційного суду Рівненської області від 30 червня 2017 року

у складі колегії суддів: Шеремет А. М., Бондаренко Н. В., Хилевича С. В.,

ВСТАНОВИВ:

1. Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У квітні 2016 року Публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк» (далі - ПАТ «УкрСиббанк») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення суми заборгованості за кредитним договором, процентів, нарахованих за користування кредитом, та пені.

Позовні вимоги мотивовано тим, що 30 серпня 2007 року між

ПАТ «УкрСиббанк» та ОСОБА_1 укладений договір про надання споживчого кредиту № 0.

Відповідно до умов цього кредитного договору банк надав ОСОБА_1 кредит (грошові кошти) в іноземній валюті у формі поновлюваної кредитної лінії з лімітом у розмірі 50 000,00 доларів США, а ОСОБА_1 зобов`язалася повернути наданий кредит у повному обсязі не пізніше

29 серпня 2018 року та сплачувати протягом перших 30 календарних днів, рахуючи з дати видачі кредиту, проценти за користування кредитом

у розмірі 12,0 % річних. По закінченню цього строку та кожного наступного місяця кредитування процентна ставка підлягає перегляду відповідно

до умов указаного кредитного договору. У випадку, якщо банк не повідомив позичальника про зміну розміру процентної ставки на наступний місяць строку кредитування в порядку, передбаченому кредитним договором, застосовується розмір процентної ставки, що діяв за цим договором

в попередньому місяці. Також сторони домовились, що за умовами кредитного договору може бути встановлений новий розмір процентної ставки за користування кредитом у разі настання будь-якої з обставин, передбачених договором.

Відповідно додатку № 1 до вказаного кредитного договору, погашення кредиту повинно відбуватися щомісячно, не пізніше визначеного числа кожного календарного місяця протягом всього строку дії договору.

Погашення нарахованих процентів згідно з умовами кредитного договору відбувається з 01 по 10 число (включно) кожного місяця.

З метою забезпечення своєчасного і повного виконання зобов`язань ОСОБА_1 за вказаним кредитним договором, 30 серпня 2007 року укладені такі договори поруки: між банком та ОСОБА_4 за

№ 137533; між банком та ОСОБА_5 за № 137534; між банком та

ОСОБА_3 за № 137561, відповідно до яких поручителі і боржник відповідають перед банком як солідарні боржники.

Банк виконав взяті на себе зобов`язання в повному обсязі. Відповідно до пункту 1.5 кредитного договору банк надав позичальнику кредит шляхом зарахування кредитних коштів на поточний рахунок позичальника

№ НОМЕР_1 .

ОСОБА_1 належним чином умови кредитного договору не виконувала, у зв`язку з чим 11 грудня 2015 року відповідачам направлені вимоги про погашення заборгованості, однак станом на 29 березня 2016 року вимоги банку залишені без задоволення.

Таким чином, станом на 29 березня 2016 року заборгованість

ОСОБА_1 за кредитним договором від 30 серпня 2007 року становить 18 072,13 доларів США, з яких: 15 890,00 доларів США - кредитна заборгованість, у тому числі прострочена заборгованість з травня

2015 року, - 4 548,00 доларів США; 2 182,13 доларів США - заборгованість за процентами; пеня за несвоєчасне погашення кредиту та

процентів станом на 29 березня 2016 року складає 35 293,43 грн, з яких:

24 198,75 грн - пеня за прострочення сплати кредиту; 11 094,68 грн - пеня за прострочення сплати процентів.

Відповідно до договорів поруки поручителі відповідають за повернення заборгованості за кредитним договором у тому ж обсязі, що і позичальник.

Ураховуючи викладене та уточнені позовні вимоги, ПАТ «УкрСиббанк» просило суд стягнути солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ,

ОСОБА_3 на користь ПАТ «УкрСиббанк» заборгованість за договором про надання споживчого кредиту від 30 серпня 2007 року № 0

у розмірі 18 072,13 доларів США, пеню за несвоєчасне погашення кредиту та проценти у розмірі 35 293,43 грн.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Заочним рішенням Млинівського районного суду Рівненської області

від 28 листопада 2016 року позов ПАТ «УкрСиббанк» задоволено. Стягнуто солідарно з ОСОБА_6 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на користь

ПАТ «УкрСиббанк» заборгованість за договором про надання

споживчого кредиту від 30 серпня 2007 року № 0 у розмірі

18 072,13 доларів США, пеню за несвоєчасне погашення кредиту та процентів у розмірі 35 293,43 грн. Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що ОСОБА_6 своїх зобов`язань за кредитним договором належним чином не виконала,

у зв`язку з чим утворилася заборгованість, яка підлягає солідарному стягненню з відповідачів на користь банку.

Короткий зміст рішення суду апеляційної інстанції

Рішенням Апеляційного суду Рівненської області від 30 червня 2017 року апеляційну скаргу ОСОБА_3 задоволено частково. Заочне рішення Млинівського районного суду Рівненської області від 28 листопада

2016 року в частині стягнення солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на користь ПАТ «УкрСиббанк» заборгованості за договором

про надання споживчого кредиту від 30 серпня 2007 року № 0

у розмірі 18 072,13 доларів США, пеню за несвоєчасне погашення кредиту

та процентів у розмірі 35 293,43 грн змінено. Стягнуто солідарно з

ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь ПАТ «УкрСиббанк» заборгованість за договором про надання споживчого кредиту

від 30 серпня 2007 року № 0 у розмірі 18 072,13 доларів США, пеню за несвоєчасне погашення кредиту та процентів у розмірі

35 293,43 грн. Стягнуто солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_3 на користь

ПАТ «УкрСиббанк» заборгованість за договором про надання споживчого кредиту від 30 серпня 2007 року № 0 у розмірі

18 072,13 доларів США, пеню за несвоєчасне погашення кредиту та процентів у розмірі 35 293,43 грн. У решті рішення залишено без змін.

Рішення апеляційного суду мотивовано тим, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що ОСОБА_1 зобов`язання за кредитним договором не виконувала, у зв`язку з чим у неї утворилася заборгованість, яка підлягає стягненню на користь банку. Суд першої інстанції стягнув заборгованість із боржника та поручителів як із солідарних боржників, вказане не відповідає обставинам справи. Відповідно до договорів поруки відповідальність поручителя і боржника є солідарною, проте вказані договори не передбачають солідарної відповідальності поручителів між собою так як відсутня їхня спільна порука, оскільки укладено окремі договори поруки. Таким чином, кожен з поручителів відповідає окремо перед кредитором як солідарний боржник

з позичальником.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

У касаційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на неправильне застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати оскаржувані судові рішення та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог ПАТ «УкрСиббанк» відмовити.

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних

і кримінальних справ від 26 липня 2017 року відкрито касаційне провадження в указаній справі і витребувано цивільну справу

№ 566/306/16-ц зМлинівського районного суду Рівненської області. Зупинено виконання заочного рішення Млинівського районного суду Рівненської області від 28 листопада 2016 року у незміненій при апеляційному перегляді частині та рішення Апеляційного суду Рівненської області від 30 червня 2017 року.

Відповідно до пункту 6 розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діяв у межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

15 грудня 2017 року набрав чинності Закон України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», за якими судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд (стаття 388 ЦПК України).

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIIІ «Перехідні положення» ЦПК України у редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

26 лютого 2018 року справу передано до Верховного Суду.

06 червня 2019 року відповідно до протоколу автоматизованого розподілу справ між суддями справу передано судді-доповідачеві.

Ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 28 жовтня 2019 року вказану справу призначено до розгляду.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

Касаційна скарга мотивована тим, що рішення судів попередніх інстанцій

є незаконним та необґрунтованим. Судами не враховано того, що

пунктом 1.1 спірного кредитного договору позичальник має право отримати кредитні кошти у вигляді одного траншу або декількох траншів, загальна сума яких не може перевищувати розміру суми кредиту, зазначеного

в цьому пункті, для чого надає до банку письмову заяву, у якій зазначає бажану суму траншу та бажану дату його отримання. Маючи намір отримати лише 20 000,00 доларів США, вона подала відповідну заяву до банку.Щодо отримання інших 30 000,00 доларів США вона з відповідною заявою на їх отримання до банку не зверталася та не отримувала зазначену суму коштів. Зазначає, що вказане підтверджується заявою на видачу траншу

від 31 серпня 2007 року на суму у розмірі 20 000,00 доларів США.

Вважає, що банківська виписка про рух коштів на її рахунку не може бути належним та допустимим доказом отримання нею кредитних коштів, оскільки такий витяг є внутрішнім документом банківської установи і згідно з Інструкцією про касові операції в банках України не є підтвердженням видачі клієнтам банку готівки в іноземній валюті.

Також вважає, що позивач звернувся з вимогою про дострокове стягнення заборгованості передчасно, адже підстави для дострокового повернення кредиту були відсутні.

Посилається на абзац шостий частини десятої статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» відповідно до якого, якщо настали обставини для дострокового відкликання кредиту, передбачені договором, то кредитодавець направляє позичальнику відповідну вимогу, а останній має право таку вимогу виконати протягом 60 днів з дня її отримання і цим припинити дію такої вимоги.

Тому вважає, що тільки після спливу 60 днів з моменту отримання вимоги позичальником, банк мав право вимагати дострокового погашення кредиту.

Таким чином, банком повинно бути підтверджено факт саме отримання позичальником вимоги, а не лише факт її надіслання. Банк не надав суду належних доказів направлення такої вимоги та отримання цієї вимоги позичальником.

Відзив (заперечення) на касаційну скаргу учасниками процесу не подано.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

30 серпня 2007 року між ПАТ «УкрСиббанк» та ОСОБА_1 укладений договір про надання споживчого кредиту № 0, відповідно

до умов якого банк надав ОСОБА_1 кредит (грошові кошти) в іноземній валюті у формі поновлюваної кредитної лінії з лімітом у розмірі

50 000,00 доларів США, а остання зобов`язалась повернути наданий кредит

у повному обсязі не пізніше 29 серпня 2018 року, та сплачувати протягом перших 30 календарних днів, рахуючи з дати видачі кредиту, проценти за користування кредитом у розмірі 12,0 % річних (а.с. 6-10).

Відповідно додатку № 1 до кредитного договору від 30 серпня 2007 року

№ 0, погашення кредиту повинно відбуватися щомісячно, не пізніше визначеного числа кожного календарного місяця протягом всього строку дії договору.

Погашення нарахованих процентів згідно з умовами кредитного договору

від 30 серпня 2007 року № 0 відбувається з 01 по 10 число (включно) кожного місяця (а.с. 6-14).

Для забезпечення виконання договору про надання споживчого кредиту від 30 серпня 2007 року № 0 ПАТ «УкрСиббанк» уклало такі договори поруки: з ОСОБА_4 від 30 серпня 2007 року № 137533; ОСОБА_7 від 30 серпня 2007 року № 137534 та ОСОБА_3

від 30 серпня 2007 року № 137561.

Згідно з пунктом 1.3 зазначених договорів поруки поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, за всіма зобов`язаннями останнього за основним договором, включаючи повернення основної суми боргу (в тому числі суми кредиту, регресу), сплату процентів, комісій, відшкодування можливих збитків, сплату пені та інших штрафних санкцій, передбачених умовами основного договору (а.с. 15, 17, 19 т. 1).

Пунктом 1.2.2 кредитного договору від 30 серпня 2007 року № 0 передбачено, що позичальник зобов`язаний повернути кредит у повному обсязі в терміни та розмірах, що встановлені графіком погашення кредиту згідно з додатком № 1 до договору (якщо сторонами визначено такий графік погашення та укладено додаток № 1 до договору), але у будь-якому випадку не пізніше 29 серпня 2018 року, якщо тільки не застосовується інший термін повернення кредиту відповідно до умов цього договору та/або згідно з умовами відповідної угоди сторін.

Пунктом 3.1.2 цього кредитного договору передбачено право банку вимагати дострокового повернення кредитних коштів та сплати процентів за користування кредитними коштами у випадку невиконання чи неналежного виконання позичальником своїх зобов`язань за цим договором, а також у випадку невиконання чи неналежного виконання позичальником зобов`язань за договором, які є забезпеченням виконання зобов`язань.

Пунктом 3.5.3 вказаного кредитного договору передбачено, що позичальник зобов`язується достроково повернути банку в повному розмірі всю суму кредиту та повністю сплатити плату за кредит у разі застосування банком права вимоги дострокового повернення кредиту в порядку, визначеному розділом 6 договору.

Пунктом 4.1 цього кредитного договору передбачено обов`язок позичальника сплачувати за несвоєчасне повне або часткове повернення кредитних коштів та за несвоєчасну повну чи часткову сплату процентів неустойку у вигляді пені у розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожен день прострочення, що обчислюється з суми неповерненого кредиту та/або несплачених процентів.

У пункті 6.1.2 цього кредитного договору зазначено, що банк має право: визнати термін повернення кредиту таким, що настав згідно з пунктом 1.2.2 цього договору, та вимагати від позичальника дострокового повернення всієї суми кредиту та повної сплати плати за кредит, змінивши при цьому терміни повернення кредиту та плати за кредит в сторону зменшення.

11 грудня 2015 року у зв`язку з невиконанням позичальником

ОСОБА_1 своїх зобов`язань за кредитним договором і наявністю заборгованості ПАТ «УкрСиббанк» надіслало ОСОБА_1 та поручителям ОСОБА_2 , ОСОБА_4 та ОСОБА_3 письмові повідомлення

з вимогою погасити прострочену заборгованість протягом 31 календарного дня з дати отримання повідомлення (а.с. 21-29 т. 1)

Відповідно до наданого ПАТ «УкрСиббанк» розрахунку заборгованості за договором споживчого кредиту від 30 серпня 2007 року № 0, укладеного між ПАТ «УкрСиббанк» та ОСОБА_1 , в установлений кредитним договором строк ОСОБА_1 своїх договірних зобов`язань не виконала, у наслідок чого станом 29 березня 2016 року утворилася заборгованість - 18 072,13 доларів США, з яких: 15 890,00 доларів США - кредитна заборгованість, у тому числі прострочена заборгованість з травня 2015 року - 4 548,00 доларів США; 2 182,13 доларів США - заборгованість за процентами.

Заборгованість ОСОБА_1 з пені за несвоєчасне погашення кредиту та процентів станом на 29 березня 2016 року складає 35 293,43 грн, з яких:

24 198,75 грн - пеня за прострочення сплати кредиту; 11 094,68 грн - пеня за прострочення сплати процентів (а.с. 36-46 т. 1).

2. Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Згідно з положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Встановлено й це вбачається із матеріалів справи, що оскаржувані судові рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводи касаційної скарги цих висновків не спростовують.

Касаційна скарга ОСОБА_1 задоволенню не підлягає.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Відповідно до вимог частин першої і другої статті 400 ЦПК України під

час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Частиною першою статті 402 ЦПК України встановлено, що у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.

У частині третій статті 3 ЦПК України визначено, що провадження

в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з частинами першою, другою та п`ятою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог

і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно зі статтею 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати кредит позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит і сплатити проценти.

Згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами

(з розстроченням), то у разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього кодексу.

Відповідно до статті 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Пунктом 3.5.3 кредитного договору від 30 серпня 2007 року № 0 передбачено, що позичальник зобов`язується достроково повернути банку

в повному розмірі всю суму кредиту та повністю сплатити плату за кредит

у разі застосування банком права вимоги дострокового повернення кредиту у порядку, визначеному розділом 6 договору.

Ураховуючи зазначене, суд першої інстанції, з висновком якого погодився апеляційний суд, дійшов правильного висновку про те, що ОСОБА_1 умови спірного кредитного договору не виконувала, у зв`язку з чим у неї утворилася заборгованість, яка підлягає стягненню на користь банку.

Статтею 546 ЦК України встановлено, що виконання зобов`язання може забезпечуватися, зокрема, порукою.

За договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку.

Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (стаття 526 цього Кодексу).

Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником (частина перша статті 553 ЦК України).

У разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.

Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що й боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки (частини перша, друга статті 554 ЦК України).

Відповідно до пункту 1.3 указаних договорів поруки поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, за всіма зобов`язаннями останнього за основним договором, включаючи повернення основної суми боргу (у тому числі суми кредиту, регресу), сплату процентів, комісій, відшкодування можливих збитків, сплату пені та інших штрафних санкцій, передбачених умовами основного договору.

11 грудня 2015 року ПАТ «УкрСиббанк» надіслало боржнику та поручителям письмові повідомлення з вимогою погасити прострочену заборгованість протягом 31 календарного дня з дати отримання повідомлення, отже, банк скористався своїм правом дострокового повернення кредиту у порядку, визначеному розділом 6 спірного кредитного договору.

Апеляційний суд, змінюючи рішення суду першої інстанції, дійшов обґрунтованого висновку про те, що вказані договори поруки, укладені між ПАТ «УкрСиббанк» та з ОСОБА_2 , між ПАТ «УкрСиббанк» та

ОСОБА_3 , не передбачають солідарної відповідальності поручителів між собою так як відсутня їхня спільна порука, оскільки укладено окремі договори поруки. Отже, кожен з поручителів відповідає окремо перед кредитором з позичальником як солідарний боржник.

Доводи заявника проте, що ПАТ «УкрСиббанк» порушено абзац шостий частини десятої статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» відповідно до якого, якщо настали обставини для дострокового відкликання кредиту, передбачені договором, то кредитодавець направляє позичальнику відповідну вимогу, а останній має право таку вимогу виконати протягом 60 днів з дня її отримання і цим припинити дію такої вимоги, не заслуговують на увагу з огляду на таке. Оскільки відповідно до

розділу 6 спірного кредитного договору сторони погодили порядок дострокового повернення кредиту за вимогою банку. Вказаний кредитний договір підписаний ОСОБА_1 .

Посилання заявника на те, що вона з відповідною заявою на отримання

30 000,00 доларів США до банку не зверталася, та не отримувала указану суму коштів не обґрунтовані з огляду на таке. Позивачем на підтвердження своїх позовних вимог надано суду договір про надання споживчого кредиту від 30 серпня 2007 року № 0, який підписаний відповідачем, договори поруки № 137533, № 137534 та № 13751 від 30 серпня 2007 року, розрахунок заборгованості станом на 29 березня 2016 року (а.с. 6-10,

15-20, 36-46).

Доводи касаційної скарги про те, що банком не надано належних та допустимих доказів на підтвердження факту отримання позичальником вимоги, а не лише факт її надіслання, є безпідставними та спростовуються матеріалами справи, зокрема, списком згрупованих рекомендованих відправлень від 15 грудня 2015 року (а.с. 30).

Докази та обставини, на які посилається заявник у касаційній скарзі,

були предметом дослідження судів першої та апеляційної інстанцій, додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановленні судом були дотримані норми матеріального та процесуального права.

Інші доводи касаційної скарги висновки судів попередніх інстанцій не спростовують, на законність судових рішень не впливають, а направлені на переоцінку доказів, що знаходиться поза межами повноважень суду касаційної інстанції. При вирішенні вказаної справи судом правильно визначено характер правовідносин між сторонами, правомірно застосовано закон, що їх регулює.

Відповідно до частин першої, другої статті 410 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення залишає без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і законне рішення з одних лише формальних міркувань.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне залишити касаційну скаргу без задоволення, а оскаржувані судові рішення - без змін.

Згідно з частиною третьою статті 436 ЦПК України суд касаційної інстанції у постанові за результатами перегляду оскаржуваного судового рішення вирішує питання про поновлення його виконання (дії).

Оскільки ухвалою суду касаційної інстанції від 26 липня 2017 року зупинено виконання заочного рішення Млинівського районного суду Рівненської області від 28 листопада 2016 року у незмінній частині та рішення Апеляційного суду Рівненської області від 30 червня 2017 року до закінчення касаційного провадження у справі, а колегія суддів дійшла висновку про те, що підстави для їх скасування відсутні, тому виконання заочного рішення Млинівського районного суду Рівненської області

від 28 листопада 2016 року у незмінній частині та рішення Апеляційного суду Рівненської області від 30 червня 2017 року підлягає поновленню.

Керуючись статтями 400, 409, 410, 416, 418, 419 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Заочне рішення Млинівського районного суду Рівненської області

від 28 листопада 2016 року у незміненій при апеляційному перегляді частині та рішення Апеляційного суду Рівненської області від 30 червня 2017 року залишити без змін.

Поновити виконання заочного рішення Млинівського районного суду Рівненської області від 28 листопада 2016 року у незмінній частині та рішення Апеляційного суду Рівненської області від 30 червня 2017 року.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий Д. Д. Луспеник

Судді: І. А. Воробйова

Б. І. Гулько

Р. А. Лідовець

Ю. В. Черняк