Справа № 2-8178/10
Провадження № 4-с/638/71/19
У Х В А Л А

іменем України

18 березня 2019 року Дзержинський районний суд міста Харкова у складі

головуючого судді Штих Т.В.

за участі секретаря Тарасової О.П.,

розглянувши скаргу ОСОБА_1 на дії старшого державного виконавця Ізотова П.П. міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Холодногірському та Новобаварському районах міста Харкова Головного територіального управління юстиції у Харківській області та на постанову від 17.04.2018 року,-

встановив :

ОСОБА_1 звернувся до суду зі скаргою від 14.05.2018 р. про визнання неправомірними дій Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Холодногірському та Новобаварському районах міста Харків Головного територіального управління юстиції у Харківській області по передачі майна стягувачу, визнання неправомірною постанови Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Холодногірському та Новобаварському районах міста Харків Головного територіального управління юстиції у Харківській області по передачі майна стягувачу ВП №25301249 від 17.04.2018 р. та скасування постанови старшого державного виконавця Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Холодногірському та Новобаварському районах міста Харків Головного територіального управління юстиції у Харківській області ОСОБА_2 про передачу майна стягувачу у рахунок погашення боргу.

В обґрунтування скарги заявник зазначив, що 27.02.2018 року державним виконавцем з порушенням строків направлено повідомлення стягувачу, у якому запропонував залишити майно за собою, у зв`язку із тим, що треті прилюдні торги не відбулися 13.06.2013 р. Заявник зазначає, що стягувач у порушення строків відреагував на це повідомлення тільки 20.03.2018 р., хоча відповідно до ч.7 ст.61 Закону України Про виконавче провадження виконавець зобов`язаний був передати це майно боржнику.

ОСОБА_1 У судовому засіданні скаргу підтримав, посилаючись на обставини, викладені у скарзі, просив її задовольнити.

Стягувач у судове засідання не з`явився, був повідомлений належним чином, про причини неявки у судове засідання не повідомив. Частиною 2 статті 450 Цивільного процесуального кодексу України встановлено, що неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду.

Представник Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Холодногірському та Новобаварському районах міста Харків Головного територіального управління юстиції у Харківській області ОСОБА_2 у судовому засіданні заперечував проти задоволення скарги, надав відповідні пояснення, посилаючись на обставини, викладені у письмових запереченням, які містяться в матеріалах справи.

Частиною 1 статті 450 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що Скарга розглядається у судовому засіданні за участю стягувача, боржника і державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби чи приватного виконавця, рішення, дія чи бездіяльність яких оскаржуються.

Суд вислухавши пояснення боржника ОСОБА_1, державного виконавця дії та рішення якого оскаржуються, дослідивши матеріали справи, вважає скаргу такою, що не задоволенню не підлягає за наступних підстав.

Частиною 1 статті 74 Закону України Про виконавче провадження встановлено, що Рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Відповідно до положень статті 447 Цивільного процесуального кодексу України, Сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Згідно положень статті 124-1 Конституції України, Суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обовязковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Пунктом 9 частини 1 статті 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов`язковість судового рішення.

Відповідно до положень ст.19 Конституції України, Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Відповідно до ч.1 ст.1 Закону України Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів, Примусове виконання судових рішень і рішень інших органів покладається на органи державної виконавчої служби та у визначених Законом України Про виконавче провадження випадках - на приватних виконавців.

Згідно ч.1 ст.1 Закону України Про виконавче провадження виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Із досліджених у судовому засіданні матеріалів справи вбачається, що На примусовому виконанні Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Холодногірському та Новобаварському районах міста Харків Головного територіального управління юстиції у Харківській області перебуває виконавче провадження №25301249 з примусового виконання виконавчого листа виданого Дзержинським районним судом м.Харкова по справі №2-8178/2010 від 26.11.2010 р. про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором №7214/12/06-N від 14.08.2006 р. в сумі 124630,25 дол. США, що за курсом, встановленим НБУ 27.04.2010 р. у сумі 987831,83 грн., судові витрати, що складаються з судового збору в сумі 1700,00 грн. та витрат на інформаційно-технічне забезпечення в сумі 120,00 грн., а всього стягнути 989651,83 грн.

22.03.2011 державним виконавцем керуючись ст.ст.2,17,19,25 Закону України Про виконавче провадження винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 25301249.

09.01.2013 начальником Жовтневого відділу державної виконавчої служби Харківського Реєстраційний номер виконавчого провадження: 25301249 міського управління юстиції направлено пакет документів щодо реалізації арештованого нерухомого майна, а саме: п`ятикімнатної квартири АДРЕСА_1, що належить на праві власності ОСОБА_1

14.02.2013 до Жовтневого відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції ТОВ УкрспецторгГрупп направлено повідомлення до відома, що прилюдні торги з реалізації майна за договором №21-0320/13 від 25.01.2013, а саме Лот №1 п`ятикімнатна квартира №13 за адресою: м.Харків, вул.Полтавський шлях,53/55, стартова ціна 702233,00 грн. без ПДВ призначені на 20 лютого 2013 р. о 16 год 30 хв., за адресою: м.Харків, вул.Кооперативна,6/8, А-3.

21.02.2013 державним виконавцем на адресу сторін виконавчого провадження направлено акт уцінки №25301249 від 21.02.2013. Вартість майна з урахуванням 10 % уцінки становить 632009,70 грн.

26.02.2013 до Жовтневого відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції направлено ТОВ УкрспецторгГрупп направлено повідомлення до відома, що прилюдні торги з реалізації майна за договором №21-0320/13 від 25.01.2013, а саме Лот №1 п`ятикімнатна квартира №13 за адресою: м.Харків, вул.Полтавський шлях,53/55, стартова ціна 702233,00 грн. не відбулись у зв`язку із відсутністю зареєстрованих учасників-покупців на прилюдних торгах, призначених на 20 лютого 2013 року.

22.03.2013 до Жовтневого відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції ТОВ УкрспецторгГрупп направлено повідомлення до відома, що прилюдні торги з реалізації майна за договором №21-0320/13 від 25.01.2013, а саме Лот №1 п`ятикімнатна квартира №13 за адресою: м.Харків, вул.Полтавський шлях,53/55, стартова ціна 632009,70 грн. призначені на 02 квітня 2013 о 10 год 00 хв., за адресою: м.Харків, вул.Кооперативна,6/8, А-3.

08.04.2013 до Жовтневого відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції ТОВ УкрспецторгГрупп направлено повідомлення до відома, що прилюдні торги з реалізації майна за договором №21-0320/13 від 25.01.2013, а саме Лот №1 п`ятикімнатна квартира №13 за адресою: м.Харків, вул.Полтавський шлях,53/55, стартова ціна 632009,70 грн. не відбулись у зв`язку із відсутністю зареєстрованих учасників-покупців на прилюдних торгах, призначених на 02 квітня 2013 року.

29.04.2013 державним виконавцем на адресу сторін виконавчого провадження направлено акт уцінки №25301249 від 29.04.2013.

13.06.2013 до Жовтневого відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції ТОВ УкрспецторгГрупп направлено повідомлення до відома, що прилюдні торги з реалізації майна за договором №21-0320/13 від 25.01.2013, а саме Лот №1 п`ятикімнатна квартира №13 за адресою: м.Харків, вул.Полтавський шлях,53/55, стартова ціна 561786,40 грн. не відбулись у зв`язку із відсутністю зареєстрованих учасників-покупців на прилюдних торгах, призначених на 10 червня 2013 року.

05.02.2016 до державного виконавця надійшла заява представника ПАТ Дельта Банк про заміну сторони виконавчого провадження.

09.02.2016 державним виконавцем на підставі ст.8 Закону України Про виконавче провадження (в редакції Закону України Про виконавче провадження до 05.10.2016 р.) та п.2.13 Інструкції з організації примусового виконання рішень, винесено постанову про заміну сторони виконавчого провадження.

Відповідно до ч.6 ст.61 Закону України Про виконавче провадження у разі нереалізації арештованого майна на третіх електронних торгах виконавець повідомляє про це стягувачу і пропонує йому вирішити питання про залишення за собою нереалізованого майна, крім майна, конфіскованого за рішенням суду.

Згідно ч.9 ст.61 Закону України Про виконавче провадження майно передається стягувачу за ціною третіх електронних торгів. Про передачу майна стягувачу в рахунок погашення боргу виконавець виносить постанову. За фактом такої передачі виконавець складає акт. Постанова та акт є підставами для подальшого оформлення стягувачем права власності на таке майно.

27.02.2018 державним виконавцем на адресу стягувача направлено відповідне повідомлення за вих.№8239, в якому зазначено про вирішення стягувачем питання щодо залишення за собою нереалізованого майна.

20.03.2018 на адресу відділу надійшло письмове звернення представника стягувача в якому повідомляється про бажання залишити за собою нереалізоване майно, а саме: п`яти кімнатну квартиру №13 в будинку №53/55 м.Харкова. Згідно ч.9 ст.61 Закону України Про виконавче провадження майно передається стягувачу за ціною третіх електронних торгів. Про передачу майна стягувачу в рахунок погашення боргу виконавець виносить постанову. За фактом такої передачі виконавець складає акт. Постанова та акт є підставами для подальшого оформлення стягувачем права власності на таке майно.

17.04.2018 державним виконавцем на підставі ст.61 Закону України Про виконавче провадження винесено постанову №25301249 про передачу майна стягувачу у рахунок погашення боргу.

Заявником ОСОБА_1 У скаргі зазначено, що 27.02.2018 р. державний виконавцем з грубим порушенням строків направив повідомлення стягувачу, у якому запропонував залишити майно за собою, у зв`язку із тим, що прилюдні торги не відбулися 13.06.2013 р. Також заявником ОСОБА_1 У скарзі зазначено, що стягувач у порушення строків відреагував на це повідомлення тільки 20.03.2018 р.

Однак такі доводи заявника не відповідають дійсним фактичним обставинам справи зважаючи на наступне.

Згідно ч.1 ст.11 Закону України Про виконавче провадження, строки у виконавчому провадженні - це періоди часу, в межах яких учасники виконавчого провадження зобов`язані або мають право прийняти рішення або вчинити дію. Строки у виконавчому провадженні встановлюються законом, а якщо вони не визначені законом встановлюються виконавцем.

Відповідно до ч.6 ст.61 Закону України Про виконавче провадження, у разі нереалізації майна на третіх електронних торгах виконавець повідомляє про це стягувачу і пропонує йому вирішити питання про залишення за собою нереалізованого майна, крім майна, конфіскованого за рішенням суду. Разом з тим, вказаною нормою не встановлено граничний строк, не пізніше якого державний виконавець повинен направити відповідне повідомлення стягувачу. Відповідно, враховуючи положення Закону України Про виконавче провадження та зважаючи на положення статті 11 Закону України Про виконавче провадження згідно яких якщо строки не визначені законом, то вони встановлюються виконавцем.

Таким чином, беручи до уваги відповідні положення статей 11 та ч.6 ст.61 Закону України Про виконавче провадження виконавцем не було допущено будь-яких порушень щодо строків направлення стягувачу відповідного повідомлення.

Заявником ОСОБА_1 У скарзі також зазначено, що стягувач у порушення строків відреагував на повідомлення державного виконавця тільки 20.03.2018 р.

Однак, із вказаним доводом заявника суд не погоджується з огляду на наступне.

Відповідно до ч.7 ст.61 Закону України Про виконавче провадження, у разі якщо стягувач протягом 10 робочих днів з дня отримання повідомлення виконавця письмово не заявив про своє бажання залишити за собою нереалізоване майно, арешт з майна знімається і воно повертається боржникові. За відсутності у боржника іншого майна, на яке може бути звернено стягнення, виконавчий документ повертається стягувачу без виконання.

Із наданих відділом державної виконавчої службою заперечень на скаргу заявника вбачається, що державним виконавцем 27.02.2018 р. на адресу стягувача було направлено рекомендованою кореспонденцією відповідне повідомлення за вих.№8239.

Як вбачається із повідомлення Укрпошти щодо відстеження вручення поштової кореспонденції, вказане повідомлення адресатом було отримано 09.03.2018 р. Таким чином процесуальний строк щодо повідомлення стягувачем про бажання залишити за собою нереалізованого майно починається з 09.03.2018 р., тобто як встановлено ч.7 ст.61 Закону України Про виконавче провадження саме з дня отримання повідомлення.

20.03.2018 р. (тобто на 8-й робочий день з дня отримання стягувачем повідомлення державного виконавця за вих.№8239) до Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Холодногірському та Новобаварському районах міста Харків Головного територіального управління юстиції у Харківській області надійшло відповідне письмове звернення стягувача, яким повідомлено про те, що стягувач бажає залишити за собою нереалізоване майно боржника, а саме: п`яти кімнатну квартиру №13 в будинку №53/55 м.Х аркова.

Таким чином, доводи заявника щодо порушення стягувачем строку для реагування на повідомлення державного виконавця також є необґрунтованими та такими, що не відповідають дійсним фактичним обставинам справи.

Відповідно до ч.3 ст.3 Цивільного процесуального кодексу України, провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно частини 3 статті 2 Цивільного процесуального кодексу України, одними із основних засад (принципів) цивільного судочинства є верховенство права, змагальність сторін та диспозитивність. Відповідно до положень ст.12 Цивільного процесуального кодексу України, учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обовязків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно положень ст.76 Цивільного процесуального кодексу України, Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до положень ст.81 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно ч.1 ст.263 Цивільного процесуального кодексу України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Відповідно до ч.1 ст.451 Цивільного процесуального кодексу України, За результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу.

Відповідно до ч.3 ст.451 Цивільного процесуального кодексу України, якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Згідно ч.1 ст.452 Цивільного процесуального кодексу України, Судові витрати, повязані з розглядом скарги, покладаються судом на заявника, якщо було постановлено рішення про відмову в задоволенні його скарги, або на орган державної виконавчої служби чи приватного виконавця, якщо було постановлено ухвалу про задоволення скарги заявника.

Враховуючи викладене та керуючись ст.ст.19, 129,129-1 Конституції України, ст.ст.10,13,77,78,81,258,259,354,447-453 ЦПК України, ст.1,11,61 Закону України Про виконавче провадження,

ухвалив:

Скаргу ОСОБА_1 на дії старшого державного виконавця Ізотова П.П. міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Холодногірському та Новобаварському районах міста Харкова Головного територіального управління юстиції у Харківській області та на постанову від 17.04.2018 року залишити без задоволення.

Ухвала суду може бути оскаржена в апеляційному порядку через суд першої інстанції шляхом подачі в 15-денний строк з дня проголошення ухвали апеляційної скарги.

У випадку, якщо ухвала була постановлена за відсутності особи в той же самий строк з моменту отримання вказаної ухвали.

Суддя Т.В. Штих.