ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/8215/19 Справа № 214/1281/16-ц Суддя у 1-й інстанції - Євтушенко О. І. Суддя у 2-й інстанції - Демченко Е. Л.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 листопада 2019 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду в складі:

головуючого - судді Демченко Е.Л.

суддів Куценко Т.Р., Макарова М.О.

при секретарі Кругман А.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Дніпро апеляційну скаргу ОСОБА_1 на заочне рішення Саксаганського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 03 листопада 2016 року по справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Кредитні ініціативи" до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

в с т а н о в и л а:

У березні 2016 року товариство з обмеженою відповідальністю "Кредитні ініціативи" (далі ТОВ Кредитні ініціативи) звернулось до суду з позовом до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором, мотивуючи його тим, що 28 листопада 2012 року між публічним акціонерним товариство Сведбанк (далі - ПАТ Сведбанк), який виступає правонаступником акціонерного комерційного банку ТАС-Комерцбанк (далі - АКБ ТАС-Комерцбанк), та факторинговою компанією Вектор Плюс (далі ТОВ ФК Вектор Плюс) укладено договір факторингу, за умовами якого, банк відступив фактору свої права з вимоги заборгованості по кредитних договорах.

Зазначали, що 28 листопада 2012 року між ТОВ ФК Вектор Плюс та ними укладено договір факторингу, за умовами якого клієнт відступає фактору свої права вимоги заборгованості по кредитних договорах, укладених з боржниками, право на вимоги якої належить клієнту на підставі документації.

Вказували, що внаслідок укладання вказаних вище договорів вони набули право вимоги до ОСОБА_3 , яка 12 березня 2008 року уклала з АКБ ТАС-Комерцбанк кредитний договір №0307/1007/88-558, за умовами якого їй було надано 80.000 грн., та внаслідок укладання ряду додаткових угод до кредитного договору №0307/1007/88-558, їй було надано 145.399 грн.27 коп. на строк до 15 жовтня 2017 року зі сплатою відсотків за користування кредитом за ставкою 14,5% річних.

Посилаючись на те, що ОСОБА_4 взяті на себе зобов`язання належним чином не виконує та станом на 18 лютого 2016 року допустила заборгованість у загальному розмірі 273.859 грн.65 коп., яка складається з заборгованості за кредитом у розмірі 145.396 грн.65 коп. та заборгованості за відсотками у розмірі 128.463 коп., яку вони просили стягнути з відповідача.

Заочним рішенням Саксаганського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 03 листопада 2016 року позовні вимоги ТОВ Кредитні ініціативи задоволені. Вирішено питання стосовно судових витрат.

В апеляційні скарзі відповідач ОСОБА_5 , посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду, застосувати строк позовної давності до вимог банку про стягнення заборгованості та відмовити у задоволенні позовних вимог в частині стягнення заборгованості по процентам за користування кредитом.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції не встановив дійсних обставин справи, не взяв до уваги, що її не повідомляли про зміну кредитора, не проведено взаєморозрахунку сплачених нею сум, та позивачем було пропущено строк позовної давності по платежам.

19 листопада 2019 року о 09 годині 42 хвилини ТОВ Кредитні ініціативи надали пояснення на апеляційну скаргу, зазначили, що розрахунок заборгованості ними проведений вірно, право вимоги було відступлено їм належним чином та підтверджено належними та допустимими доказами, а тому просили апеляційну скаргу на рішення суду залишити без задоволення.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів находить, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення суду першої інстанції скасуванню з наступних підстав.

Відповідно до ст.ст.263,264 ЦПК України рішення суду повинно бути законним та обґрунтованим та має стосуватися, зокрема питань: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; які правовідносини сторін випливають із установлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин тощо.

Проте, зазначеним вимогам закону рішення суду у частині, що переглядається, не відповідає з огляду на таке.

Статтями 12,81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Розглядаючи позов, суд має встановити фактичні обставини справи виходячи з фактичних правовідносин сторін, але в межах заявлених вимог.

Судом встановлено і це підтверджується матеріалами справи, що 16 жовтня 2007 року між АКБ «ТАС-Комерцбанк» та ОСОБА_6 (прізвище якої нараз змінено на Резник (а.с.65) укладено кредитний договір №0307/1007/88-558, за умовами п.п.1.1-1.4 якого банк надав позичальникові кредит у вигляді непоновлюваної кредитної лінії в розмірі 80.000 грн. на строк з 16 жовтня 2007 року по 15 жовтня 2017 року на споживчі цілі зі сплатою відсотків за користування ним в розмірі 14% річних за весь строк фактичного користування кредитом (а.с.4-5).

Відповідно до п.п.3.1-3.3 кредитного договору (а.с4), погашення заборгованості здійснюється позичальником шляхом внесення коштів на позичковий рахунок щомісяця в період з 01 по 10 число включно за попередній місяць згідно Графіку погашення кредиту шляхом внесення щомісячних ануїтетних платежів (а.с.6).

Додатковими угодами №1 від 28 березня 2008 року, №2 від 11 листопада 2008 року до кредитного договору, укладеними між ОСОБА_6 та ВАТ «Сведбанк», яке є правонаступником АКІБ «ТАС-Комерцбанк» (а.с.7-10), п.п.1.1, 3.1 договору викладено в новій редакції, а саме збільшено кредит до 146.230 грн. та розмір щомісячного ануїтетного платежу до 1.405 грн.

Договорами про внесення змін та доповнень №№3,4,5 від 13 листопада 2009 року (а.с.11-18) кредитний договір викладено в новій редакції, кредит визначено на рівні 134.800 грн., збільшено відсоткову ставку за користування кредитом до 14,5% річних.

Крім того, п.п.3.1.1 договору (в редакцій від 21 січня 2010 року, з урахуванням останніх змін згідно договору №6, а.с.18) передбачено, що починаючи з 10 червня 2010 року позичальник здійснює погашення кредиту та сплату процентів за користування ним шляхом здійснення фіксованого щомісячного ануїтетного платежу в розмірі 2.618 грн.07 грн. в термін 10 числа кожного місяця та в день закінчення кредитного договору, а також додатково в рахунок проведення реструктуризації заборгованості починаючи з 10 грудня 2009 року додатково позичальник здійснює погашення заборгованості у сумі 801 грн.07 коп. до 10 листопада 2010 року включно, щомісячними платежами.

28 грудня 2012 року ТОВ ФК «Вектор Плюс» набуло право вимоги до боржника за кредитним договором №0307/1007/88-558 від 16 листопада 2007 року на підставі договору факторингу №15, укладеного з ПАТ «Сведбанк», правонаступником ВАТ «Сведбанк», який є правонаступником АКБ «ТАС-Комерцбанк», та в подальшому згідно договору від 28 листопада 2012 року відступило це право ТОВ "Кредитні ініціативи", новому кредиторові (а.с.35-45).

Позичальником допущено заборгованість за кредитним договором, яка як вбачається із розрахунку ТОВ "Кредитні ініціативи" долученому до позову станом на 18 лютого 2016 року, становить 273.859 грн.65 коп. та складається з заборгованості за кредитом у розмірі 145.396 грн.65 коп. та заборгованості за відсотками у розмірі 128.463 коп. (а.с.52).

Задовольняючи позов ТОВ "Кредитні ініціативи", суд першої інстанції керувався тим, що позовні вимоги є доведеними, обґрунтованими та такими, що підлягають до задоволення у повному обсязі.

Колегія суддів не може погодитись з таким висновком суду першої інстанції у повній мірі в зв`язку з наступним.

Відповідно до частини ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно зі ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (ч.1 ст.530 ЦК України).

Відповідно до статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Статтею 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Згідно із статтею 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст.ст.626-628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

У частині першій статті 1055 ЦК України передбачено, що кредитний договір укладається у письмовій формі.

Матеріалами справи підтверджується факт укладання кредитного договору.

Відповідно до ст.514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

За договором факторингу одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника) (ст.1077 ЦК України).

Згідно п.1 ч.1 ст.512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Також матеріалами справи підтверджується той факт, що позивач набув право вимоги до відповідача, а тому доводи апеляційної скарги в частині не доведення даного факту є неспроможними.

Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням.

Таким чином позичальник має право виконувати кредитні зобов`язання як первісному кредитору, так і новому кредитору.

У зв`язку з зазначеним, доводи апеляційної скарги ОСОБА_5 стосовно того, що вона не була належним чином повідомлена про зміну кредитора, не можуть слугувати підставою для відмові у задоволенні позову у даній справі та колегією суддів відхиляються.

В той же час, доводи апеляційної скарги в частині застосування наслідків спливу строку позовної давності до відсотків, що підлягають до стягнення, приймаються до уваги.

Згідно з пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий розгляд його справи судом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Реалізація кредитором права на стягнення з позичальника суми кредиту і пов`язаних з ним платежів здійснюється у межах, визначених цивільним законодавством, зокрема з урахуванням вимог глави 19 ЦК України «Позовна давність».

Європейський суд з прав людини, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, наголошує, що позовна давність це законне право правопорушника уникнути переслідування або притягнення до суду після закінчення певного періоду після скоєння правопорушення. Застосування строків позовної давності має кілька важливих цілей, а саме: забезпечувати юридичну визначеність і остаточність, захищати потенційних відповідачів від прострочених позовів, та запобігати несправедливості, яка може статися в разі, якщо суди будуть змушені вирішувати справи про події, що мали місце у далекому минулому, спираючись на докази, які вже, можливо, втратили достовірність і повноту із плином часу (рішення у справі «Стаббінгс та інші проти Сполученого Королівства»; рішення у справі «ВАТ «Нафтова компанія «Юкос» проти Росії»).

Таким чином, право кредитора пред`явити до позичальника позов про стягнення кредитної заборгованості обмежене встановленими законом строками звернення до суду.

Відповідач, який не був належним чином (згідно з вимогами процесуального закону) повідомлений про час і місце розгляду справи у суді першої інстанції, не має рівних з позивачем можливостей подання доказів, їх дослідження та доведення перед цим судом їх переконливості, а також не може нарівні з позивачем довести у суді першої інстанції ті обставини, на які він посилається як на підставу своїх заперечень.

Якщо суд першої інстанції, не повідомивши належно відповідача про час і місце розгляду справи, ухвалив у ній рішення, відповідач була вправі заявити про застосування позовної давності у заяві про перегляд такого рішення.

Якщо суд першої інстанції відмовив у задоволенні цієї заяви, відповідач могла заявити про застосування позовної давності в апеляційній скарзі на заочне рішення суду першої інстанції.

Той факт, що відповідач, який не був належно повідомлений судом першої інстанції про час і місце розгляду справи, не брав участі у такому розгляді, є підставою для вирішення апеляційним судом заяви цього відповідача про застосування позовної давності, навіть якщо така заява не подавалася у суді першої інстанції.

Відповідно до ст.256 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення (частина третя статті 267 ЦК України).

Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст.257 ЦК України).

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України).

Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Якщо умовами договору (графіком погашення кредиту) встановлено окремі самостійні зобов`язання, які деталізують обов`язок боржника повернути весь борг частинами та встановлюють самостійну відповідальність за невиконання цього обов`язку, то право кредитора вважається порушеним з моменту недотримання боржником строку погашення кожного чергового траншу, а тому й початок перебігу позовної давності за кожний черговий платіж починається з моменту порушення строку його погашення. Отже, якщо за умовами договору погашення кредиту повинне здійснюватися позичальником частинами кожного місяця, то початок позовної давності для стягнення цих платежів необхідно обчислювати з моменту (місяця, дня) невиконання позичальником цього зобов`язання.

При цьому право вимагати повернення щомісячних прострочених платежів у кредитора виникає за обставин, якщо ним дотримано строк давності за вимогами про повернення кредиту в цілому.

Позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором ( ст.1049 ЦК України).

З розрахунку заборгованості, наданого позивачем, вбачається, що сплати за кредитним договором не здійснювались, а з вищевказаними позовними вимогами ТОВ Кредитні ініціативи звернувся 02 березня 2016 року (а.с.1-3), вимогу про дострокове повернення кредиту надіслано 16 лютого 2016 року (а.с.53,54), у вимозі зазначено про повернення кредиту у повному обсязі у строк 30 днів з моменту отримання цієї вимоги, або не пізніше 37 днів з дати її відправлення, зважаючи на те, що строк дії кредитного договору визначено сторонами до 15 жовтня 2017 року право вимоги повернення заборгованості за тілом кредиту банк не втратив.

В той же час, зважаючи на те, що погашення кредиту та сплата процентів сторонами у останньому договорі про внесення змін та доповнень до кредитного договору було передбачено шляхом здійснення фіксованих ануїтентних платежів у сумі 2.618 грн.07 коп. не пізніше 10 числа наступного місяця (кінцева дата здійснення щомісячного платежу не змінювалась з дня укладання договору, змінювалась лише сума ануїтентного платежу).

Відтак, у межах строку кредитування до 15 жовтня 2017 року відповідач мала, зокрема, повертати кредит і сплачувати проценти періодичними (щомісячними) платежами до 10 числа кожного місяця.

Тому колегія суддів приходить до висновку, що позивач пропустив строк позовної давності до вимог про повернення заборгованості за відсотками до лютого 2013 року та має право на їх стягнення лише за три роки (у межах позовної давності), що передували зверненню з даним позовом.

Згідно розрахунку заборгованості до стягнення з відповідача підлягають відсотки за період з березня 2013 року по березень 2016 року у розмірі 63.732 грн.26 коп. (а.с.52)

На основі повно та всебічно з`ясованих обставин, на які посилаються сторони, як на підставу своїх вимог та заперечень підтверджених доказами, перевірених в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, а також достатність, взаємозв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, колегія суддів приходить до висновку про скасування рішення з ухваленням нового про часткове задоволення позову ТОВ "Кредитні ініціативи" та стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором №0307/11007/88-558 від 16 жовтня 2007 року станом на 18 лютого 2016 року у загальному розмірі 209.128 грн.91 коп., яка складається з заборгованості за кредитом у розмірі 145.396 грн.65 коп. та заборгованості по відсоткам у розмірі 63.732 грн.26 коп.

Згідно з ч.ч.1,13 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Враховуючи результат розгляду даної справи, пропорційно до задоволених позовних вимог з відповідача на користь ТОВ "Кредитні ініціативи" необхідно стягнути судові витрати, які складаються з судового збору за подання позовної заяви у розмірі 3.136 грн.92 коп., а з ТОВ "Кредитні ініціативи" на користь ОСОБА_5 слід стягнути судовий збір за подачу апеляційної скарги у розмірі 1.454 грн.19 коп.

Керуючись ст.ст.367,374,376,381-383 ЦПК України, колегія суддів,

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 задовольнити частково.

Заочне рішення Саксаганського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 03 листопада 2016 року скасувати та ухвалити нове рішення.

Позовні вимоги товариства з обмеженою відповідальністю "Кредитні ініціативи" до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_5 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Кредитні ініціативи" () заборгованість за кредитним договором №0307/11007/88-558 від 16 жовтня 2007 року станом на 18 лютого 2016 року у загальному розмірі 209.128 грн.91 коп., яка складається з заборгованості за кредитом у розмірі 145.396 грн.65 коп. та заборгованості по відсоткам у розмірі 63.732 грн.26 коп.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Кредитні ініціативи" судові витрати у розмірі 3.136 грн.92 коп.

Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю "Кредитні ініціативи" на користь ОСОБА_5 судові витрати у розмірі 1.454 грн.19 коп.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Головуючий: Демченко Е.Л.

Судді: Куценко Т.Р.

Макаров М.О.