ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/817/24/19 Доповідач - Сташків Б.І.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 січня 2019 року м. Тернопіль

Тернопільський апеляційний суд в складі:

головуючого - Сташків Б.І.

суддів - Дикун С. І., Костів О. З.,

за участю секретаря - Рожук О.О.

та сторін - представника позивача ОСОБА_2, представника відповідача Братівника І.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Тернополі цивільну справу № 607/10647/18 за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 17 жовтня 2018 року, ухваленого суддею Позняком В.М., повне судове рішення складено 19 жовтня 2018 року, у справі за позовом ОСОБА_4 до Публічного акціонерного товариства "Уксоцбанк", третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Чуловський Володимир Анатолійович, про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню,-

В С Т А Н О В И В :

У червні 2018 року ОСОБА_4 звернулася в суд із позовом до ПАТ «Укрсоцбанк», третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Чуловський Володимир Анатолійович, про визнання таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис, вчинений 31 серпня 2017 poку приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чуловським Володимиром Анатолійовичем, зареєстрований в реєстрі за № 17736 про звернення стягнення на житловий будинок з надвірними господарськими будівлями, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1, що належить ОСОБА_4, для задоволення вимог ПАТ «Укрсоцбанк» в розмірі 199 001.85 грн.

В обґрунтуванні позовних вимог позивач зазначала, що оскаржуваний виконавчий напис не підлягає виконанню, оскільки він був вчинений на Іпотечному договорі № 770/76-52-07, посвідченому 19 жовтня 2007 року приватним нотаріусом Лановецького районного нотаріального округу Доротюк P.P. за реєстровим № 2373, а не на документі, що встановлює заборгованість, як це передбачено законодавством.

Також, позивач зазначала, що виконавчий напис міг бути вчинений виключно після спливу 30 днів з моменту надіслання іпотекодержателем боржнику (іпотекодавцю) письмової вимоги про усунення порушень основною зобов'язання та лише у випадку невиконання іпотекодавцем вимоги дострокового виконання основного зобов'язання, однак така вимога йому не надсилалась та ним не отримувалася, тому нотаріус не мав права вчиняти виконавчий напис.

Крім цього у доводах позовної заяви, ОСОБА_4 вказувала, що з виконавчого напису та документів, на яких він був вчинений, не вбачається безспірності заборгованості, оскільки у них відсутня засвідчена стягувачем виписка з рахунку боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувана про непогашення заборгованості. Також зазначала, що у виконавчому написі не зазначено конкретної суми плати, суми державного мита, сплачуваного стягувачем або мита, яке підлягає стягненню з боржника.

Крім того, позивач вказувала, що оспорюваний виконавчий напис від 31 серпня 2017 року вчинено поза межами трирічного строку, встановленого ч. 1 ст. 88 ЗУ «Про нотаріат", оскільки він міг бути вчинений до 08 січня 2018 року, враховуючи те, що строк повернення кредиту настав 08 січня 2014 року, оскільки з 06 жовтня 2013 року позичальник почав порушувати умови договору кредиту та протягом 90 календарних днів погашення кредиту не здійснив. Враховуючи наведені обставини ОСОБА_4 просила задовольнити її позовні вимоги.

Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 17 жовтня 2018 року у задоволенні позову ОСОБА_4 до ПАТ«Укрсоцбанк», третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Чуловський В.А. про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню відмовлено.

Скасовано заходи забезпечення позову, які встановлені ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 12 червня 2018 року про зупинення стягнення у виконавчому провадженні № 56466063, відкритому на підставі виконавчого напису, вчиненого 31 серпня 2017 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чуловським В.А., зареєстрованого в реєстрі за № 17736 про звернення стягнення на житловий будинок з надвірними господарськими будівлями, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, що належить ОСОБА_4, для задоволення вимог ПАТ «Укрсоцбанк» в розмірі 199 001,85 гривень.

Не погодившись з вказаним рішенням від ОСОБА_4 поступила апеляційна скарга, в якій вона посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права просить його скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити її позовні вимоги.

У доводах апеляційної скарги ОСОБА_4 вказує, що судом не було взято до уваги, що стягувачем для вчинення виконавчого напису не було надано нотаріусу оригіналу розрахункового документу про надання послуг поштового зв'язку, який визначений як обов'язковий, відповідно до п.п.«г» п. 1-1 Переліку. Вважає, що вказана обставина позбавляла нотаріуса можливості вчинити оспорюваний виконавчий напис.

Також, у доводах апеляційної скарги, скаржник посилається на безпідставність висновків суду першої інстанції , що сплачена позивачем сума коштів в рахунок погашення заборгованості у розмірі 20 000.00 гривень може бути врахована до звернення стягнення на іпотечне майно, причому за певних умов, оскільки вважає, що такі доводи суду ґрунтуються виключно на припущеннях без правових підстав.

Крім цього в апеляційній скарзі, ОСОБА_4 зазначає, що для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у даному спорі, суд першої інстанції повинен був перевірити доводи боржника у повному обсязі й встановити чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав заборгованість перед стягувачем, та чи не було невирішених по суті спорів, щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису , а не на певну дату, зазначену у довідках стягувача, як зазначив суд в оскаржуваному рішенні .

Також, скаржник вважає помилковим висновок суду першої інстанції про те , що виконавчий напис вчинено в межах строку відповідно до ч.1 ст.88 ЗУ "Про нотаріат", оскільки вважає, що оскаржуваний виконавчий напис міг бути вчинений до 08 січня 2018 року, виходячи з того, що строк повернення кредиту настав 08 січня 2014 року, так як з 06 жовтня 2013 року позичальник порушив умови кредитного договору та протягом 90 календарних днів погашення кредиту не здійснив.

Відзиву на апеляційну скаргу не поступало.

У судовому засіданні представник позивача ОСОБА_2 підтримав подану апеляційну скаргу, просив її задовольнити, посилаючись на мотиви викладені в ній.

Представник відповідача Братівник І.В. в судовому засіданні заперечив проти доводів апеляційної скарги, просив її залишити без задоволення, а судове рішення без змін.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення учасників судового процесу, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного судового рішення, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відмовляючи в задоволені позову ОСОБА_4, суд першої інстанції виходив з того, що на момент вчинення виконавчого напису нотаріуса не існувало спору щодо суми заборгованості позивача перед відповідачем по Договору про надання відновлюваної кредитної лінії, відповідач направив вимогу боржнику про виконання зобов'язання в установлені строки, і обставин, за яких виконавчий напис не підлягає виконанню, не встановлено.

Такий висновок суду відповідає матеріалам справи та ґрунтується на вимогах Закону.

За загальним правилом статей 15,16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес в один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом.

Частиною 1 статті 367 ЦПК України визначено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом , 19 жовтня 2007 року між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» та ОСОБА_4 було укладено договір про надання відновлювальної кредитної лінії № 770/38-480-07, за умовами якого кредитор зобов'язується надати позичальнику грошові кошти у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового використання (кредит), надання якого буде здійснюватися частинами (траншами), зі сплатою 14,75 процентів річних та комісій в розмірі та порядку, визначеному договором, в межах максимального ліміту заборгованості до 250000 гривень з встановленим договором графіком змін максимального ліміту заборгованості, та кінцевим терміном повернення заборгованості за кредитом до 05 жовтня 2022 року на умовах, визначених договором (п. 1.1).

Додатковою угодою № 1 від 25 червня 2008 року про внесення змін до договору про надання відновлювальної кредитної лінії № 770/38-480-07 від 19 жовтня 2007 року, з 27 червня 2008 року встановлено процентну ставку за користування кредитом на рівні 17,25 процентів річних (п.1.1).

09 жовтня 2012 року укладено Договір про внесення змін № 2 до Договору про надання відновлювальної кредитної лінії від № 770/38-480-07 від 19 жовтня 2007 року, яким вказаний договір викладено в новій редакції. Згідно п. 4.4. вказаного Договору, у разі невиконання (неналежного виконання) Позичальником обов'язків, визначених п.п. 3.3.7. (щодо сплати процентів за використання кредиту), 3.3.8. (щодо погашення кредиту з нарахованими процентами) цього Договору протягом більше, ніж 90 календарних днів, строк користування кредитом вважається таким, що сплив, та, відповідно, Позичальник зобов'язаний протягом одного робочого дня погасити кредит в повному обсязі, сплатити проценти за фактичний час використання кредиту та нараховані штрафні санкції.

Згідно Договору про внесення змін № 3 до Договору про надання відновлювальної кредитної лінії № 770/38-480-07 від 19 жовтня 2007 року, встановлено, що погашення залишку заборгованості позичальника за кредитом та процентами, що нараховані станом на 08 жовтня 2012 року в сумі 189303,95 гривень здійснюватиметься згідно з графіком, який є Додатком до цього Договору про внесення змін в наступному порядку: до 05 числа кожного місяця, починаючи з листопада 2012 року та з кінцевим терміном повернення заборгованості за кредитом до 08 жовтня 2032 року (включно), на умовах, визначених договором кредиту, з урахуванням цього договору про внесення змін (п.1.1.).

19 жовтня 2007 року між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» та ОСОБА_4 було укладено іпотечний договір № 770/76-52-07, посвідчений приватним нотаріусом Лановецького районного нотаріального округу, за умовами якого іпотекодавець передає в наступну іпотеку іпотекодержателю в якості забезпечення виконання іпотекодавцем зобов'язань за Договором кредиту № 770/38-480-07 від 19 жовтня 2007 року, укладеним між Іпотекодержателем та Іпотекодавцем, житловий будинок з надвірними господарськими будівлями, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1. Загальна заставна вартість предмету іпотеки за погодженням сторін становить 312 500 гривень.

Відповідно до статті 4 Іпотечного договору, передбачено порядок звернення стягнення на предмет іпотеки та його реалізація. Так, згідно п. 4.1. вказаного договору, у разі невиконання або неналежного виконання Іпотекодавцем Основного зобов'язання, Іпотекодержатель має право задовольнити свої забезпечені іпотекою вимоги шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. У разі порушення Іпотекодавцем обовязків, встановлених цим Договором, Іпотекодержатель має право вимогати достроквого виконання Основного зобов'язання, а в разі його невиконання звернути стягнення на предмет іпотеки (п.4.2). Іпотекодержатель за своїм вибором звертає стягнення на предмет іпотеки в один із способів, встановлених п. 4.5 договору, в тому числі, на підставі виконавчого напису нотаріуса.

Згідно Договору про внесення змін до Іпотечного договору № 770/76-52-07, посвідченого приватним нотаріусом Лановецького районного нотаріального округу Доротюк Р.Р. 19 жовтня 2007 року по реєстру за № 2373 від 09 жовтня 2012 року, внесено зміни в підпункт «1.3.1» Іпотечного договору від 19 жовтня 2007 року, та викладено його в такій редакції: «Повернення кредиту в сумі 189303,95 гривень з порядком погашення заборгованості за кредитом, визначеним п. 1.1. договору, яким обумовлене Основне зобов'язання з кінцевим терміном погашення кредиту до 08 жовтня 2032 року, а також дострокового погашення у випадках, передбачених договором, яким обумовлене Основне зобов'язання».

Відповідно до довідки-розрахунку заборгованості ПАТ «Укрсоцбанк» № 10.1-87/10072 від 02 червня 2017 року, станом на 02 червня 2017 року заборгованість ОСОБА_4 за кредитним договором № 770/38-480-07 від 19 жовтня 2007 року становить 199001,85 грн., з яких: строкова заборгованість 146189,45 грн., 21953,90 грн. прострочена заборгованість, 1450,23 грн. строкова заборгованість по нарахованих відсотках, 29408,27 грн. прострочена заборгованість по нарахованих відсотках.

Відповідно до статті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом.

Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом України" Про нотаріат" та іншими актами законодавства України (частина перша статті 39 Закону України" Про нотаріат". Таким актом є, зокрема Порядок вчинення нотаріальних дій.

Статтею 88 Закону України " Про нотаріат" визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті Закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.

Посилання позивачки ОСОБА_4 про те, що останнє погашення Кредиту було здійснено 02.09.2013 року, надалі позичальник погашення кредиту не здійснювала, строк повернення кредиту настав 08 січня 2014 року, а тому виконавчий напис міг бути вчинений виключно до 08 січня 2017 року, не ґрунтується на матеріалах справи.

Так, з довідки № 04.22-08/96-5334 від 04 червня 2018 року, виданої ПАТ «Укрсоцбанк», вбачається, що останній платіж за кредитним договором № 770/38-480-07 від 19 жовтня 2007 року ОСОБА_4 здійснила 15 квітня 2015 року в розмірі 13321,6 гривень, після цього сплачувалися лише відсотки за кредитом, останній платіж за які було здійснено 05 жовтня 2017 року в сумі 10000 грн.(а.с.133).

Із довідки-розрахунку заборгованості ПАТ «Укрсоцбанк» № 10.1-87/10072 від 02 червня 2017 року, вбачається що станом на 02 червня 2017 року заборгованість ОСОБА_4 за кредитним договором № 770/38-480-07 від 19 жовтня 2007 року становить 199001,85 грн., з яких: строкова заборгованість 146189,45 грн., 21953,90 грн. прострочена заборгованість, 1450,23 грн. строкова заборгованість по нарахованих відсотках, 29408,27 грн. прострочена заборгованість по нарахованих відсотках( а.с.102).

Ці обставини досліджувалися, як судом першої інстанції так і апеляційної інстанції і сторонами ці факти не оспорюються.

Порядок вчинення нотаріальних дій містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису (пункти 1, 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку).

Вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов'язання та (або) умов іпотечного договору здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Повідомлення вважається надісланим, якщо є відмітка іпотекодавця на письмовому повідомленні про його отримання або відмітка поштового відділення зв'язку про відправлення повідомлення на вказану в іпотечному договорі адресу (підпункт 2.3 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку).

Такий же порядок передбачено і в пункті 283 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України (далі - Інструкція) вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов'язання та (або) умов іпотечного договору здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту одержання іпотекодавцем та боржником, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмової вимоги про усунення порушень.

Із матеріалів справи вбачається, що 13 червня 2017 року ПАТ «Укрсоцбанк» на відомі банку адреси проживання (перебування) боржника ОСОБА_4. (зокрема: АДРЕСА_2 АДРЕСА_1) було направлено вимоги про усунення порушень, в якій йшлося про невиконання ОСОБА_4 умов кредитного договору №770/38-480-07 від 19 жовтня 2007 року, у зв'язку з чим Банк вимагав від позичальника у тридцяти денний строк сплатити заборгованість по кредиту, відсотках за користування кредитом та нараховану неустойку, та було зазначено, що у разі невиконання цієї вимоги банк розпочне звернення стягнення на предмет іпотеки (житловий будинок з надвірними господарськими будівлями, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1) відповідно до ЗУ " Про іпотеку" шляхом подачі до суду позову про звернення стягнення на предмет іпотеки чи вчинення виконавчого напису нотаріуса(а.с.53).

Як вбачається з списку № 6528 згрупованих поштових відправлень листів цінних та штампів Укрпошти на описах вкладень у цінні листи, вказані вимоги були направлені ПАТ «Укрсоцбанк» ОСОБА_4 14 червня 2018 року( а.с.63-67).

Згідно довідки про ненадходження платежу, виданої ПАТ «Укрсоцбанк», по кредитному договору № 770/38-480-07 від 19 жовтня 2007 року, позичальником згідно якого є ОСОБА_4, в порушення умов вищевказаного договору, в період з 14 червня 2017 року по 15 липня 2017 року платіж по сплаті кредитної заборгованості не надходив, та заборгованість за вказаним кредитним договором залишається непогашеною.

Судом першої інстанції перевірялися доводи апелянта про неналежне повідомлення позивача про сплату заборгованості за кредитним договором і підставно прийшов до висновку, що вказані повідомлення були дійсно надіслані боржнику, оскільки на них містяться відмітки поштового відділення зв'язку, що у відповідності до п. 2.3 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку вважається надісланням повідомлень.

Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія (пункт 19 статті 34 Закону України " Про нотаріат"). Правовому регулюванню процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів присвячена Глава14 Закону України " Про нотаріат" та Глава16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій. Так, згідно зі статтею 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Встановлено, що 31 серпня 2017 року представник ПАТ «Укрсоцбанк» - звернувся до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу з заявою про вчинення виконавчого напису на вищевказаному Іпотечному договорі (зареєстровано нотаріусом 31 серпня 2017 року від 1511/02-20). Згідно вказаної заяви, до неї долучено: Іпотечний договір; копія Кредитного договору; засвідчена стягувачем копія письмової вимоги про усунення порушень виконання зобов'язань з відміткою стягувача про погашення заборгованості; оригінали розрахункового документа про надання послуг поштового зв'язку та опису вкладення, що підтверджують надіслання письмової вимоги про усунення порушень виконання зобов'язання; довідка фінансової установи про ненадходження платежу; документи стягувача, що підтверджують безспірність заборгованості боржника, та документи представника стягувача за довіреністю.

31 серпня 2017 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за № 17736, про звернення стягнення на житловий будинок з надвірними господарськими будівлями, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, власником якого є ОСОБА_4, яке на підставі Іпотечного договору № 770/76-52-07, посвідченого 19 жовтня 2007 року приватним нотаріусом Лановецького районного нотаріального округу за реєстровим № 2373, Договору про внесення змін, посвідченого 09 жовтня 2012 року приватним нотаріусом Лановецького районного нотаріального округу за реєстровим № 1230, було передано в іпотеку в забезпечення зобов'язань по Договору про надання відновлювальної кредитної лінії № 770/38-480-07 від 19 жовтня 2007 року, кредитором за яким є Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк». Строк платежу за кредитним договором настав. За рахунок коштів, отриманих від реалізації предмету іпотеки запропоновано задовольнити вимоги стягувача у розмірі заборгованості, що виникла внаслідок невиконання/неналежного виконання боржником умов Кредитного договору за період з 05 жовтня 2014 року по 02 червня 2017 року, а саме: строкова заборгованість 146189,45 грн., прострочена заборгованість 21953,90 грн., строкова заборгованість по нарахованих відсотках 1450,23 грн., прострочена заборгованість по нарахованих відсотках 29408,27 грн. Загальна сума заборгованості становить 199001,85 гривень та сума плати, що здійснена стягувачем за вчинення виконавчого напису.

23 травня 2018 року на підставі вказаного виконавчого напису приватним виконавцем виконавчого округу Тернопільської області відкрито виконавче провадження ВП № 56466063.

Посилання в апеляційній скарзі про те, що стягувачем не було надано нотаріусу оригіналу Кредитного договору, що позбавляла нотаріуса можливості вчинити оспорюваний виконавчий напис не є підставою визнавати його таким, що не підлягає виконанню.

Як вбачається з положень Постанови Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 " Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безпірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів", кредитний договір є лише одним із переліку документів, на яких може бути вчинено виконавчий напис. Пунктом 1.1. вказаної Постанови передбачено, що одним із таких документів також є іпотечний договір. Тому вчинення виконавчого напису саме на іпотечному договорі, а не на кредитному договорі, в забезпечення виконання якого було укладено іпотечний договір, є правомірним.

Суд першої інстанції обґрунтовано не взяв до уваги посилання позивача про те, що 26 червня 2017 року вона здійснила платіж в сумі 20 000 грн. у строк на вимогу про заборгованість, що не давало підстав складати виконавчий напис.

Стосовно довідки про ненадходження платежу, яка подавалася нотаріусу для вчинення виконавчого напису, та яка, на думку позивача, не відповідає дійсності, суд враховує наступні обставини.

Дійсно, згідно квитанції № FJB096 від 26 червня 2017 року ОСОБА_4 було перераховано на рахунок ПАТ «Укрсоцбанк» 20000 гривень(а.с.132).

Разом з тим, сплачена позивачем сума коштів в рахунок погашення заборгованості може бути врахована до звернення стягнення на іпотечне майно, якщо до моменту реалізації предмета іпотеки позивачем буде повністю виконане забезпечене іпотекою зобов'язання, оскільки у відповідності до п. 4.3 Іпотечного договору № 770/76-52-07 від 19 жовтня 2007 року, іпотекодавець в будь-який час до моменту реалізації предмета іпотеки має право припинити звернення стягнення на нього стягнення шляхом повного виконання забезпечених іпотекою зобов'язань. Повна сума заборгованості, наявна за кредитним договором станом на день подання заяви нотаріусу про вчинення виконавчого напису, а саме в сумі 199001,85 гривень не була перерахована ПАТ «Укрсоцбанк».

У випадку реалізації предмета іпотеки сплачена боржником сума буде врахована при задоволенні вимог стягувача за рахунок коштів, отриманих від реалізації предмета іпотеки.

Аналогічні висновки у подібних правовідносинах містяться у постанові Верховного Суду України у справі за №6-158цс від 20 травня 2015 року та постанові Верховного Суду у справі №405/1015/17 від 10 жовтня 2018 року.

З огляду на викладене суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що існування спору, щодо розміру заборгованості за кредитним договором на момент вчинення виконавчого напису є тією обставиною, яка виключає безспірність боргу та можливість його стягнення з боржника за виконавчим написом нотаріуса.

Враховуючи наведене, суд першої інстанції повно і всебічно дослідив наявні у справі докази та дав їм належну правову оцінку, правильно встановив обставини справи, в результаті чого ухвалив законне й обґрунтоване рішення, яке відповідає вимогам матеріального і процесуального права.

Доводи апеляційної скарги не спростовують правильність висновків місцевого суду, яким у повному обсязі з'ясовані права та обов'язки сторін, обставини справи, доводи сторін перевірені та їм дана належна правова оцінка.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов'язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов'язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов'язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (пункт 23 рішення ЄСПЛ від 18 липня 2006 року у справі «Проніна проти України»).

Згідно статті 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки, оскаржуване рішення суду постановлено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, підстав для його скасування колегія суддів не вбачає, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду без змін.

Керуючись ст.ст.367,375,381-384,389-391 ЦПК України, суд апеляційної інстанції ,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 - залишити без задоволення.

Рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 17 жовтня 2018 року - залишити без змін.

Постанова Тернопільського апеляційного суду набирає законної сили з моменту прийняття та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту постанови.

День складання повного тексту постанови - 21 січня 2019 року.

Головуючий: Сташків Б.І.

Дикун С.І.

Судді: Костів О.З.