КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 листопада 2019 року м. Київ

Унікальний номер справи № 381/130/19

Апеляційне провадження 22-ц/824/15016/2019

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді - доповідача Махлай Л.Д.,

суддів Кравець В.А., Мазурик О.Ф.

сторони

позивач Акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк»

відповідач ОСОБА_1

розглянувши в письмовому провадженні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на заочне рішення Фастівського районного суду Київської області від 09 квітня 2019 року, ухвалене під головуванням судді Соловей Г.В., у справі за позовом акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

в с т а н о в и в :

у січні 2019 рокуАТ КБ «Приватбанк» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 , в якому просило стягнути заборгованість за кредитним договором в розмірі 106 487,73 грн.

В обґрунтування позову зазначало, що з метою отримання банківських послуг, ОСОБА_1 підписала заяву № б/н від 29.12.2011, згідно з якою отримала кредит у сумі 2 000 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку. Проте свої зобов`язання за договором відповідач не виконує, внаслідок чого станом на 30.09.2018 утворилася заборгованість у сумі 106 487,73 грн, з яких 1 743,25 грн - заборгованість за тілом кредиту, 99 715,48 грн - заборгованість за процентами за користування кредитом, 5 029 грн - пеня та комісія.

Заочним рішенням Фастівського районного суду Київської області від 09.04.2019 позов задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «Приватбанк» заборгованість по кредитному договору у сумі 106 487,73 грн, з яких 1 743,25 грн - заборгованість за тілом кредиту, 99 715,48 грн - заборгованість за процентами за користування кредитом, 5 029 грн - пеня. Вирішено питання про стягнення судових витрат.

Ухвалою суду від 05.09.2019 заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення залишено без задоволення.

Не погоджуючись з даним рішенням суду, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, у якій просить скасувати рішення суду та ухвалити нове, яким задовольнити позов частково та стягнути з неї заборгованість у сумі 5 673,61 грн, з яких заборгованість по тілу кредиту 1 743,25 грн, заборгованість по процентам 3 660,86 грн, пеня 269,50 грн. Посилається на неправильне застосування норм матеріального права, неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи. А саме, суд не перевірив розрахунок заборгованості, наданий позивачем та не звернув уваги на те, що суми боргу за процентами та пенею неправомірно завищені. Розрахунок суперечить умовам договору, позивачем застосовано подвійне стягнення та змінено відсотковому ставку в односторонньому порядку без повідомлення позичальника. Суд не застосував позицію Верховного Суду у справі № 6-16цс15 від 11.03.2015 та не встановив чи саме такі умови, на які посилається позивач були узгоджені з нею при укладенні договору. До того ж на час укладення договору вона була неповнолітньою. У апеляційній скарзі відповідач навела розрахунок пені за період з 26.01.2018 по 17.01.2019 та розрахунок процентів за користування кредитом за період з 26.01.2012 по 17.01.2019

Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомленням учасників справи.

Враховуючи ціну позову колегія суддів відхиляє клопотання відповідача про розгляд апеляційної скарги з викликом сторін.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що 29.12.2011 між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № б/н, відповідно до умов якого відповідач отримала кредит у розмірі 2 000 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку і сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30 % на рік на суму залишку заборгованості з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

Згідно інформації викладеної у вказаній заяві ОСОБА_1 підтвердила, що вона погоджується із тим, що ця заява разом із Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами становить між нею та банком договір про надання банківських послуг.

Згідно розрахунку заборгованості, складеним позивачем загальна заборгованість відповідача за невиконання умов договору станом на 30.09.2018 утворилася заборгованість у сумі 106 487,73 грн, з яких 1 743,25 грн - заборгованість за тілом кредиту, 99 715,48 грн - заборгованість за процентами за користування кредитом, 5 029 грн - пеня та комісія.

Задовольняючи позовні вимоги, суд виходив з того, що позивач виконав зобов`язання щодо надання кредиту, а відповідач порушила умови договору щодо своєчасного повернення кредиту та сплати відсотків за користування кредитом.

Колегія суддів не може повністю погодитися з такими висновками суду першої інстанції виходячи з наступного.

У відповідності до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк зобов`язується надати кредит позичальнику в розмірі й на умовах передбачених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит і сплатити відсотки. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 Цивільного кодексу, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Згідно зі статтями 526, 530, 610, частиною першою статті 612 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином, у встановлений термін, відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно ч. 1 ст. 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу; інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

У відповідності до ч. 1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Кредитний договір є двостороннім правочином. Це добровільне і належним чином оформлене волевиявлення обох сторін, які дійшли згоди стосовно всіх істотних умов, наслідком чого стало підписання кредитного договору.

Задовольняючи позов суд першої інстанції не звернув уваги на те, що з наданої позивачем анкети - заяви від 29.12.2011 не вбачається, який вид картки отримала відповідач, строк дії цієї картки та розмір кредитного ліміту.

Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» містить чотири види карт з різними умовами кредитування щодо сплати процентів за користування кредитними коштами.

Ні витяг з цих Тарифів, ні Умови і правила надання банківських послуг не підписані відповідачем, а позивачем не надано будь - яких доказів про те, що саме ці Тарифи та Умови діяли на час підписання анкети - заяви.

Не перевіривши належним чином зазначені обставини суд першої інстанції дійшов помилкових висновків про те, що розрахунок заборгованості щодо процентів за користування кредитом та штрафних санкцій відповідає тим домовленостям сторін, які вони узгодили при підписанні анкети - заяви.

Суд першої інстанції також не звернув уваги на те, що позивач з 01.04.2015 змінив розмір процентів за користування кредитом з 30 % до 43,20 %. Матеріали справи не містять доказів про те, що відповідач була повідомлена про таку зміну процентів в установленному законом порядку.

За розрахунком, наданим позивачем сума кредиту складає 1 743,25 грн, а сума процентів за користування кредитом складає 99 715,48 грн, що в 57 разів перевищує суму кредиту. Крім того, позивачем нараховано пеню у сумі 5 029 грн. Відтак, надавши кредит у сумі 1 743, 25 грн особі, яка на час підписання анкети - заяви була неповнолітньою, банк вимагає повернення суми у 58 разів більшої за суму кредиту.

Позивач не надав доказів про те, що відповідач на час підписання анкети - заяви достовірно знала про розмір процентів за користування кредитом та можливі штрафні санкції та могла передбачити, що сума процентів та штрафних санкцій у 58 разів буде перевищувати кредитний ліміт.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України одним із завдань цивільного судочинтсва є справедливий розгляд справи з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб.

У справі, де позивачем не доведено, що на час укладедення договору з відповідачем було узгоджено саме ті умови щодо сплати процентів та штрафних санкцій, за якими нараховано заборгованість принцип справедливості цивільного судочинства порушено.

До того ж матеріали справи не містять даних про те, що відповідач була обізнана з сукупною вартістю кредиту на день підписання анкети - заяви. У данному випадку сукупна вартість кредиту впливає на саму можливість укладення кредитного договору неповнолітньою особою, враховуючи приписи ст. 32 ЦК України.

Не врахувавши вищезазначені норми права та не звернувши уваги на те, що позивачем не надано належних та допустимих доказів у підтвердження правильності нарахування процентів за користування кредитом та штрафних санкцій відповідно до домовленості сторін суд помилково визнав позовні вимоги в частині стягнення процентів та пені законними та обгрунтованими, а тому рішення суду в цій частині підлягає скасуванню.

Відповідач не заперечує факт отримання кредиту у розмірі 1 743,25 грн, у апеляційній скарзі визнає позов в частині стягнення тіла кредиту, та не подавала заяви про застосування позовної давності, а відтак в цій частині рішення підлягає залишенню без змін.

Щодо стягнення процентів за користування кредитом та пені, колегія суддів виходить з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 206 ЦПК України відповідач може визнати позов на будь - якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві.

Незважаючи на те, що колегією суддів встановлено, що сторони при підписанні анкети - заяви не досягли домовленостей щодо розміру процентів за користування кредитом та розміру пені, у разі порушення зобов`язання, відповідач у апеляційній скарзі просить постановити рішення, яким стягнути з неї на користь позивача проценти за користування кредитом у сумі 3 660,86 грн та пеню у сумі 269,50 грн.

Незважаючи на те, що розрахунки процентів та пені проведені відповідачкою на власний розсуд та частково виходять за межі строків, за якими проведено нарахування позивачем, колегія суддів вважає за можливе врахувати визнання позову на суму, вказану у апеляційній скарзі, оскільки таке визнання позову стосується лише прав та інтересів відповідачки, яка на власний розсуд розпорядилася наданими їй процесуальними правами, і не порушує прав та інтересів інших осіб. До того ж у разі, якщо умовами договору не визначено розмір процентів за користування кредитом, кредитор має право на отримання процентів у розмірі, встановленому ст. 1048 ЦК України.

За таких обставин колегія суддів прийшла до висновку, що рішення суду першої інстанції в частині стягнення процентів за користування кредитом та пені підлягає зміні із зменшенням суми стягнення до суми, визнаної відповідачкою.

При цьому колегія суддів враховує висновки Великої Палати Верховного Суду, які викладені у постанові від 03.07.2019 у справі № 342/180/17.

Разом з тим, колегія суддів відхиляє доводи апеляційної скарги про неналежне повідомлення відповідачки про день та час розгляду справи, оскільки з матеріалів справи вбачається, що судова повістка разом з копією позовної заяви та доданими до неї документами направлена відповідачці за адресою її проживання та була вручена 06.03.2019.

Відповідно до ч. 3 ст. 130 ЦПК України якщо особу, якій адресовано судову повістку, не виявлено в місці проживання, повістку під розписку вручають будь-кому з повнолітніх членів сім`ї, які проживають разом з нею. У такому випадку особа, якій адресовано повістку, вважається належним чином повідомленою про час, дату і місце судового засідання, вчинення іншої процесуальної дії.

Враховуючи, що судовий збір складає мінімальний розмір перерозподіл судових витрат не проводиться.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 376, 381-383 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Заочне рішення Фастівського районного суду Київської області від 09 квітня 2019 року в частині стягнення процентів за користування кредитом та пені змінити, зменшивши суму процентів за користування кредитом з 99 715,48 грн до 3 660,86 грн, розмір пені зменшити з 5 029 грн до 269,50 грн.

В решті рішення залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня прийняття і оскарженню у касаційному порядку не підлягає.

Повний текст постанови виготовлений 21.11.2019.

Головуючий Л. Д. Махлай

Судді В. А. Кравець

О. Ф. Мазурик