Провадження № 2-о/638/265/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.12.2019 Дзержинський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді Шестака О.І.,

за участю секретаря Цуваревої Р.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні спільну заяву ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про розірвання шлюбу за заявою подружжя, яке має дітей,

встановив:

Заявники звернулись до суду із спільною заявою, якою просили розірвати шлюб, зареєстрований між ними Міським відділом реєстрації актів громадянського стану Харківського обласного управління юстиції 28.07.2001, про що в книзі реєстрації актів про одруження 28.07.2001 зроблений актовий запис №504.

Від шлюбу заявники мають двох дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , і ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2

Заявники вказують, що фактично шлюбні відносини між ними припинені, спільне господарство не ведеться, вони вважають, що нормальні шлюбні відносини між ними не можуть бути поновлені. Між заявниками досягнута згода стосовно визначення місця проживання дітей після розірвання шлюбу, участі в забезпеченні умов їх життя і у вихованні дітей того з батьків, який проживатиме окремо, розмір аліментів на дітей.

В судове засідання заявники не з`явились, причини неявки суду не повідомили.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, в разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява про розірвання шлюбу за заявою подружжя підлягає задоволенню.

Відповідно до ч. 3 ст. 293 ЦПК України в порядку окремого провадження розглядаються також справи про надання права на шлюб, про розірвання шлюбу за заявою подружжя, яке має дітей, за заявою будь-кого з подружжя, якщо один з нього засуджений до позбавлення волі, про встановлення режиму окремого проживання за заявою подружжя та інші справи у випадках, встановлених законом.

Згідно зі ст. 24 Сімейного кодексу України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10.12.1948, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження, під час шлюбу та під час його розірвання.

Відповідно до ч. 2 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за спільною заявою подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 109 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 109 СК України, подружжя, яке має дітей, має право подати до суду заяву про розірвання шлюбу разом із письмовим договором про те, з ким із них будуть проживати діти, яку участь у забезпеченні умов їх життя братиме той з батьків, хто буде проживати окремо, а також про умови здійснення ним права на особисте виховання дітей. Договір між подружжям про розмір аліментів на дитину має бути нотаріально посвідчений. В разі невиконання цього договору аліменти можуть стягуватися на підставі виконавчого напису нотаріуса. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу після спливу одного місяця від дня подання заяви. До закінчення цього строку дружина і чоловік мають право відкликати заяву про розірвання шлюбу.

Відповідно до ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дітей, що мають істотне значення.

Відповідно до п. 8 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21.12.2007 №11, розірвання шлюбу судом за спільною заявою подружжя, яке має дітей (ст. 109 СК України), провадиться в окремому провадженні у випадку, якщо існує взаємна згода подружжя щодо розірвання шлюбу. При розгляді справи суд встановлює, чи відповідає заява про розірвання шлюбу дійсній волі дружини та чоловіка, та чи не будуть після розірвання шлюбу порушені їх особисті та майнові права, а також права їх дітей. Для захисту інтересів неповнолітніх дітей суд має перевірити зміст письмових договорів, які подружжя подає під час розгляду справи про розірвання шлюбу. Крім того, подружжя подає до суду договір про розмір аліментів на дитину (дітей). Судам слід перевіряти дотримання нотаріального посвідчення такого договору. В ньому сторони передбачають способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину тим з них, хто проживає окремо від дитини. Сторони передбачають в договорі також порядок, умови та форми (грошова і (або) натуральна) надання утримання одним з батьків.

З поданої ОСОБА_1 , ОСОБА_2 заяви про розірвання шлюбу вбачається, що між ними досягнута згода щодо визначення місця проживання неповнолітніх дітей після розірвання шлюбу, розміру аліментів на дітей, участі в забезпеченні умов їх життя і участі у вихованні дітей того з батьків, який проживатиме окремо.

Викладене підтверджується договором про особисте виховання дітей батьками від 26.07.2019, укладеного між ОСОБА_1 (мати), ОСОБА_2 (батько), посвідченим приватним нотаріусом ХМНО Бистрицькою А.П., зареєстрованим в реєстрі за №1057.

Заява про розірвання шлюбу надійшла до суду 14.08.2019.

З поданої заяви вбачається, що фактично шлюбні відносини між подружжям припинені, спільне господарство ними не ведеться.

Враховуючи викладене, суд вважає, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка, після розірвання шлюбу не будуть порушені їх особисті та майнові права, а також права їх дітей, а тому шлюб між сторонами повинен бути розірваний.

В зв`язку з вiдсутнiстю вказiвки про змiну прiзвища заявниці пiсля розiрвання шлюбу, суд залишає їй прiзвище « ОСОБА_5 ».

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 21, 24, 105, 109, 112 Сімейного кодексу України, ст.ст. 247, 259, 263-265, 268, 293, 294, 354 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в:

Заяву ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 ; паспорт серії НОМЕР_1 , виданий Червонозаводським РВ УМВС України в Харківській області 21.08.2001; ідентифікаційний номер НОМЕР_2 ; адреса: АДРЕСА_1 ), ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 ; паспорт серії НОМЕР_3 , виданий Орджонікідзевським РВ ХМУ УМВС України в Харківській області 02.02.1996; ідентифікаційний номер НОМЕР_4 ; адреса: АДРЕСА_2 ) про розірвання шлюбу задовольнити.

Розірвати шлюб між ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , і ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстрований 28.07.2001 Міським відділом реєстрації актів громадянського стану Харківського обласного управління юстиції, актовий запис №504.

Після розірвання шлюбу залишити ОСОБА_1 прізвище « ОСОБА_5 ».

Рішення може бути оскаржено до Харківського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Головуючий