Номер провадження: 22-ц/813/2301/19
Головуючий у першій інстанції Бойчук А. Ю.
Доповідач Ващенко Л. Г.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.11.2019 року м. Одеса

Колегія суддів Одеського апеляційного суду у складі:

головуючого судді Ващенко Л.Г.

суддів Вадовської Л.М., Колеснікова Г.Я.,

за участі секретаря Чепрас А.І.

розглянула у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 19 грудня 2017 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Обслуговуючого кооперативу «Середньофонтанський 19-А», ОСОБА_2 про поновлення на роботі та виплату заробітної плати за час вимушеного прогулу,

ІІ. ОПИСОВА ЧАСТИНА

10.07.2017 року ОСОБА_1 звернувся із позовом до Обслуговуючого кооперативу «Середньофонтанський 19-А» (далі-ОК), ОСОБА_2 про поновлення на роботі та виплату заробітної плати за час вимушеного прогулу, а саме:визнання недійсним та скасувати наказу про звільнення з роботи, виданого ОК; визнання дій ОСОБА_2 незаконними; поновлення на посаді голови правління ОК; поновлення на посаді керуючого ОК; стягнення з ОК на його користь середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Позовні вимоги обґрунтовані наступним.

ОСОБА_1 , на підставі наказу №80-к від 15.08.2013 року, обраний головою правління ОК. Крім того, відповідно до трудового контракту від 13.08.2013 року, позивач виконував обов`язки керуючого ОК. Згідно із п. 10.2 трудового контракту від 13.08.2013 року, контракт укладений сроком на 5 років. На підставі наказу №60-к від 30.05.2017 року, позивач відбув у щорічну основну відпустку з 30.05.2017 року по 09.06.2017 року, а відповідно до наказу № 62-к від 06.06.2017 року, у зв`язку із виробничою необхідністю, достроково припинив відпустку і 06.06.2017 року приступив до виконання посадових обов`язків. На підставі наказу № 64-к від 06.06.2017 року, позивач відбув у щорічну відпустку з 12.06.2017 року по 06.07.2017 року.

07.07.2017 року, у перший робочий день після відпустки, позивач отримав лист від 30.06.2017 року за №16 за підписом голови правління ОК Муржи Г ОСОБА_3 Г. про те, що на підставі рішення загальних зборів ОК, позивача звільнено за прогули, при цьому, позивача звільнено з посад голови правління та керуючого ОК, звільнення є незаконним та безпідставним.

Відповідачі: ОК в особі представника і ОСОБА_2 позов не визнали і подали заперечення на позов.

Позивач, представник відповідача ОК, відповідачка ОСОБА_2 не приймали участі у судовому засіданні 19.12.2017 року, надали до суду письмові заперечення на позов.

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 19.12.2017 року у задоволенні позову відмовлено.

Позивач ОСОБА_1 не погодаився із рішенням суду першої інстанції від 19.12.2017 року і подав апеляційну скаргу, в якій просив рішення суду від 19.12.2017 року скасувати та ухвалити нове, яким позовну заяву задовольнити у повному обсязі, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Апеляційна скарга ОСОБА_1 зазначає:

Такого документу, як «Протокол загальних зборів ОК «Середньофонтанський 19-А» №2 від 19.05.2017 року, який став підставою для звільнення ОСОБА_1 не існує. Замість загальних зборів із зазначенним раніше порядком денним загальними зборами ОК від 20.04.2017 року, з порушенням процедури скликання та підготовки позачергових зборів, та підміною порядку денного, 19.05.2017 року оформлено протокол, як позачергові збори ОК, що не відповідає статутним вимогам ОК стосовно процедури формування порядку денного позачергових загальних зборів, їх призначення та проведення у відповідності до вимог п.9.6,9.7 Статуту ОК.

Статутом ОК не передбачено звільнення з посади керуючого за рішенням загальних зборів, що як підстава для звільнення зазначено в наказі по особовому складу №03-к від 01.06.2017 року.

В матеріалах справи міститься акт від 30.05.2017 року про відсутність на робочому місці ОСОБА_1 , яикй складений у 15.30, що не може бути підставою для звільнення, оскільки в ньому не зазначений час відсутності ОСОБА_1 , крім того, він містить підписи осіб, що не є членами данного кооперативу ( ОСОБА_4 ).

ОСОБА_1 мав законні підстави та користувався правом підписувати наказ про відпустку №60-к від 30.05.2017 року, а підписуючи накази № 62-к від 06.06.2017 року та № 64-к від 06.06.2017 року, ОСОБА_1 достовірно не знав та не був повідомлений належним чином про наявність відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб фізичних осіб-підприємців та громадських формувань про те, що ОСОБА_2 з 01.06.2017 року набула право вчиняти юридичні дії від імені юридичної особи без довіреності.

Стосовно актів про відсутність на роботі 26.05.2017 року та 29.05.2017 року, вважає, що суд не з`ясував, яким чином підписані зазначені акти, про їх наявність позивач дізнався 11.01.2018 року після ознайомлення з матеріалами справи.

З 30.05.2017 року по 06.07.2017 року позивач знаходився у відпустці, а причини його звільнення, наведені у листі від 30.06.2017 року, не відповідають дійсним обставинам, ніяких прогулів він не здійснював.

Відповідачі не скористались правом надати відзив, пояснення або заперечення на апеліяційну скаргу.

ІІІ. МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА

Судом першої інстанції встановлені і сторонами неоспорені такі обставини.

13.08.2013 року, між ОК і позивачем ОСОБА_1 укладений трудовий контракт на виконання рототи керуючого в ОК строком на 5 років (а.с.9-12).

На підставі рішення загальних зборів ОК від 12.08.2013 року, рішення правління ОК від 14.08.2013 року та наказу №80-к від 15.08.2013 року ОК, позивач ОСОБА_1 з 15.08.2013 року приступив до виконання обов`язків голови правління (а.с.8).

19.05.2017 року відбулися позачергові загальні зборі ОК, зокрема за участі позивача ОСОБА_1 .

Рішенням загальних зборів ОК від 19.05.2017 року, достроково припинені поноваження голови правління Грішина О.М., з обранням головою правління Муржи Г.Г. (а.с.29-32,57-65).

26.05.2017 року, 29.05.2017 року і 30.05.2017 року складені акти про відсутність позивача ОСОБА_1 , як керуючого ОК, на робочому місці з 9 до 17 години (а.с.33-35).

01.06.2017 року голова правління ОК ОСОБА_2 видала наказ №02-к про звільнення позивача ОСОБА_1 з посади керуючого ОК на підставі п.4 ст. 40 КЗпП України (прогули без поважних причи). Підставою для видачі наказу №02-к від 01.06.2017 року зазначені: протокол загальних зборів від 19.05.2017 року, акти про відсутність ОСОБА_1 на роботі 26.05.2017 року, 29.05.2017 року (а.с.66).

У липні 2017 року ОСОБА_1 звернувся із позовом про поновлення на роботі та виплату заробітної плати за час вимушеного прогулу (а.с.2-4), а у листопаді 2017 року звернувся із позовом про визнання недійсними рішення позачергових загальних зборів від 19.05.2017 року та дій з перереєстрації в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб (а.с.76-80).

Судом апеляційної інстанції встановлені нові обставини і досліджені нові докази.

ІНФОРМАЦІЯ_1 позивач ОСОБА_1 помер, що підтверджується копією свідоцва про смерть від 16.05.2019 року серії НОМЕР_1 .

Постановою Одеського апеляційного суду від 27ю.06.2019 року, апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, а рішення Приморського районного суду м. Одеси від 20.06.2018 року про відмову ОСОБА_1 у позові до ОК ОСОБА_5 , ОСОБА_6 щодо визнання недійсним рішення від 19.05.2017 року і незаконними дій залишено без змін.

Між сторонами виникли правовідносини з трудового договору в ОК, які регулюються нормами КЗпП України і Статутом ОК.

Суд першої інстанції, відмовляючи у позові виходив з того, що позивач не довів своїх вимог, як в частині поновлення на роботі, визнання недійсним та скасування наказу про звільнення з роботи, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, так і в частині визнання неправомірними дій ОСОБА_2 (а.с.84-86).

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції в цій частині з таких підстав.

Трудовий договір є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін.

Особливою формою трудового договору є контракт, в якому строк його дії, права, обов`язки і відповідальність сторін (в тому числі матеріальна), умови матеріального забезпечення і організації праці працівника, умови розірвання договору, в тому числі дострокового, можуть встановлюватися угодою сторін. Сфера застосування контракту визначається законами України (ст. 21 ч.ч.1.3 КЗпП Укпаїни).

Трудовий договір може бути: на визначений строк, встановлений за погодженням сторін. Строковий трудовий договір укладається у випадках, коли трудові відносини не можуть бути встановлені на невизначений строк з урахуванням характеру наступної роботи, або умов її виконання, або інтересів працівника та в інших випадках, передбачених законодавчими актами.

Трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом лише у випадках: 4) прогулу (в тому числі відсутності на роботі більше трьох годин протягом робочого дня) без поважних причин (ст. 40 ч.1 п.4 КЗпП України).

01.06.2017 року голова правління ОК ОСОБА_2 видала наказ №02-к про звільнення позивача ОСОБА_1 з посади керуючого ОК на підставі п.4 ст. 40 КЗпП України (прогули без поважних причи). Підставою для видачі наказу №02-к від 01.06.2017 року зазначені: протокол загальних зборів від 19.05.2017 року, акти про відсутність ОСОБА_1 на роботі 26.05.2017 року, 29.05.2017 року (а.с.66).

Рішенням загальних зборів членів ОК від 19.05.2017 року, достроково припинені поноваження голови правління Грішина О.М., з обранням головою правління Муржи Г.Г. (а.с.29-32,57-65).

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 20.06.2018 року, яке залишено без змін на підставі постанови Одеського апеляційного суду від 27.06.2019 року, ОСОБА_1 відмовлено у позові про визнання незаконним рішення загальних зборівчленів ОК від 19.05.2017 року, на підставі якого достроково припинені поноваження Грішина ОМ., як голови правління ОК Грішина О.М.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 дійсно був відсутній на роботі 26.05.2017 року і 29.05.2017 року, що підтверджуться актами про відсутність позивача на роботі 26.05.2017 року та 29.05.2017 року (а.с.33,34).

Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Всупереч ст. ст. 77-81 ЦПК України, позивач ОСОБА_1 ,. належними, допустимими, достовірними та достатніми доказами не спростував акти про його відсутність на роботі 26.05.2017 року та 29.05.2017 року, як керуючого ОК, крім того, рішення загальних зборівчленів ОК від 19.05.2017 року, на підставі якого достроково припинені поноваження Грішина ОМ., як голови правління ОК Грішина О.М., у встановленому законом порядку, не визнано незаконним.

За таких обставин, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відмову у позові про визнання наказу щодо звільнення незаконним, визнання незаконними дій голови правління ОК, поновлення на роботі та виплаті заробітної плати за час вимушеного прогулу, оскільки вимоги про стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу випливають з вимог визнання наказу щодо звільнення незаконним, визнання незаконними дій голови правління ОК щодо видачі наказу про звільненя та поновлення на роботі.

Доводи позивача у скарзі про те, що: такого документу, як «Протокол загальних зборів ОК «Середньофонтанський 19-А» №2 від 19.05.2017 року, який став підставою для звільнення ОСОБА_1 , не існує; ОСОБА_7 ОК не передбачено звільнення з посади керуючого за рішенням загальних зборів; в матеріалах справи є акт від 30.05.2017 року про відсутність на робочому місці ОСОБА_1 , складений у 15.30, який не може бути підставою для звільнення, оскільки в ньому не зазначений час відсутності ОСОБА_1 , крім того, він містить підписи осіб, які не є членами данного кооперативу ( ОСОБА_4 ); він мав законні підстави та користувався правом підписувати наказ про відпустку №60-к від 30.05.2017 року, наказ № 62-к від 06.06.2017 року та наказ № 64-к від 06.06.2017 року; щодо актів про відсутність на роботі 26.05.2017 року та 29.05.2017 року, суд не з`ясував, яким чином підписані зазначені акти і про їх наявність позивач дізнався 11.01.2018 року, - не заслуговують на увагу.

У листопаді 2017 року ОСОБА_1 звернувся із позовом до ОК, ОСОБА_8 , ОСОБА_6 , зокрема, про визнання недійсним рішення загальних зборів ОК від 19.05.2017 року.

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 20.06.2018 року, яке залишено без змін на підставі постанови Одеського апеляційного суду від 27.06.2019 року, ОСОБА_1 у позові відмовлено (а.с.215-225).

Позивача звільнено наказом голови правління ОК від 01.06.2017 року з підстав п.4 ст. 40 КЗпП України.

Акт від 30.05.2017 року про відсутність на робочому місці ОСОБА_1 , не став підставою для видачі наказу від 01.06.2017 року про звільнення позивача.

Накази №60-к від 30.05.2017 року, № 62-к від 06.06.2017 року та № 64-к від 06.06.2017 року не є предметом розгляду даної справи.

Позивач, у встановленому законом порядку, не спростував акти про його відсутність на роботі 26.05.2017 року та 29.05.2017 року.

07.11.2019 року до суду апеляційної інстанції надійшла заява представника позивача ОСОБА_9 про те, що позивач ОСОБА_1 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджуться копією свідоцтва про смерть від 16.05.2019 року серії НОМЕР_1 , а тому, на підставі п.6 ч.1 ст. 248 ЦК України, його повноваження, як представника за довереністю, припинені у зв`язку зі смертю позивача (а.с.213-215).

Судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню в апеляційному порядку повністю або частково з закриттям провадження у справі або залишенням позову без розгляду у відповідній частині з підстав, передбачених ст. ст. 255, 257 ЦПК України (ч.1 ст. 377 ЦПК України).

Суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо настала смерть фізичної особи або оголошено її померлою чи припинено юридичну особу, які були однією із сторін у справі, якщо спірні правовідносини не допускають правонаступництва ( ст. 255 ч.1 п.7 ЦПК України).

Якщо судом першої інстанції ухвалено законне і обґрунтоване рішення, смерть фізичної особи - сторони у спорі чи припинення юридичної особи - сторони у спорі, що не допускає правонаступництва, після ухвалення такого рішення не може бути підставою для застосування вимог частини першої цієї статті (ст. 377 ч. 3 ЦПК України).

Зважаючи на те, що позовні вимоги про визнання наказу щодо звільнення незаконним, визнання незаконними дій голови правління ОК, поновлення на роботі не допускають правонаступництво (позовні вимоги про стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу випливають з вимог щодо оспорення звільнення), суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відмову у позові в повному обсязі, що, відповідно до ч.3 ст. 377 ЦПК України, у зв`язку зі смертю позивача ОСОБА_1 , не є підставою для застосування ч.1 ст. 377 ЦПК України.

Суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Приймаючи до уваги, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, колегія суддів залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду без змін.

ІV. РЕЗОЛЮТИВНА ЧАСТИНА

Керуючись ст. ст. 367, 374 ч.1 п.1, 375 ч.1, 377, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Одеського апеляційного суду,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Приморського районного суду м. Одеси від 19 грудня 2017 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту постанови.

Повний текст постанови суду апеляційної інстанції складено 22.11.2019 року.

Судді Одеського апеляційного суду Л.Г. Ващенко

Л.М. Вадовська

Г.Я. Колесніков