Головуючий суду 1 інстанції - Юзефович І.О.
Доповідач -Стахова Н.В.
Справа № 428/3001/19
Провадження № 22-ц/810/842/19
ЛУГАНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 грудня 2019 року місто Сєвєродонецьк

Луганський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого: Стахової Н.В.,

суддів: Кострицького В.В., Назарової М.В.,

за участю секретаря судового

засідання: Сінько А.І.

учасники справи:

позивач: ОСОБА_1

відповідачі: Прокуратура Луганської області,

Держава України в особі Державної казначейської служби України

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі судових засідань Луганського апеляційного суду

апеляційну скаргу ОСОБА_1

на рішення Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 23 вересня 2019 року, ухваленого Сєвєродонецьким міським судом Луганської області у складі судді Юзефовича І.О. у приміщенні того ж суду,

у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Прокуратури Луганської області, Держави України в особі Державної казначейської служби України про відшкодування шкоди, спричиненої незаконними діями по кримінальному провадженню,

встановив:

В березні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до Сєвєродонецького міського суду Луганської області з позовом до прокуратури Луганської області, Держави Україна в особі Державної казначейської служби про відшкодування моральної шкоди.

Свої вимоги обґрунтував тим, що 03.12.2014р. на підставі ухвали Ленінського районного суду м. Луганська від 19.05.2014р. були внесені відомості до ЄРДР щодо скоєння кримінального правопорушення, передбаченого ст. 366 ч. 1 КК України посадовими особами УДАІ ГУМВС України в Луганській області і присвоєно №0000385. З 2015р. слідчі прокуратури Луганської області систематично виносили постанови про закриття зазначеного кримінального провадження, які визнавалися судами незаконними. Порушення з боку прокуратури Луганської області мають системний і триваючий характер, останнє порушення було зафіксоване Сєвєродонецьким міським судом Луганської області 11.06.2019р. Тобто, на думку позивача, посадові особи прокуратури Луганської області при прийняття рішень про закриття кримінального провадження порушують норми КПК України. Зазначеними постійними незаконними діями з боку прокуратури Луганської області за останні чотири роки спричинено позивачу моральну шкоду, яку він оцінює у розмірі 300000грн., і яка полягає у постійних нервових розладах у здоров`ї, пов`язаних із душевними стражданнями, переживаннями і нервовим напруженням, оскільки він вимушений постійно звертатися до суду за захистом своїх порушених прав; постійні поїздки до суду підривають стан його здоров`я, і, як наслідок, він постійно повинен придбавати медикаменти для підтримання здоров`я у нормальному стані. Тому, на підставі ст. 1173,1174 ЦК України позивач звернувся до суду з позовом і просить суд стягнути з Держави Україна в особі Державної казначейської служби України шляхом списання коштів з єдиного казначейського рахунку на його користь 300000грн. у якості відшкодування моральної шкоди, спричиненої йому незаконними діями прокуратури Луганської області по кримінальному провадженню №0000385.

Рішенням Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 23.09.2019 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись з вказаним рішенням, скаржник ОСОБА_1 звернувся з апеляційною скаргою на нього, в якій посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, просить оскаржуване рішення скасувати та ухвалити по справі нове рішення, яким задовольнити позов.

Апеляційна скарга мотивована тим, що постановами слідчих прокуратури Луганської області систематично виносилися постанови про закриття кримінального провадження, які у подальшому скасовувалися ухвалами Сєвєродонецького міського суду Луганської області та ухвалами Апеляційного суду Луганської області, які набрали чинності та мають преюдиційне значення. Позивач вважає, що посадові особи прокуратури Луганської області при прийняття рішень про закриття кримінального провадження порушують норми КПК України. Зазначеними постійними незаконними діями з боку прокуратури Луганської області йому заподіяно моральну шкоду, яка полягає у постійних нервових розладах у здоров`ї, пов`язаних із душевними стражданнями, переживаннями і нервовим напруженням, оскільки він вимушений постійно звертатися до суду за захистом своїх порушених прав; постійні поїздки до суду підривають стан його здоров`я, і, як наслідок, він постійно повинен придбавати медикаменти для підтримання здоров`я у нормальному стані. Завдання йому моральної шкоди внаслідок незаконних дій посадових осіб прокуратури Луганської області також підтверджується довідкою № 183 Державного закладу «Бірюковська психіатрична лікарня» від 22.05.2019 року, в якій він проходив лікування внаслідок наявної психічної травми. Крім того, позивач вважає, що судом першої інстанції безпідставно не були прийняті до уваги його докази та відзиви на заперечення відповідачів, що є порушенням права на всеобічний і повний судовий розгляд, яке передбачено Конституцією України.

У відзиві прокуратури Луганської області на апеляційну скаргу зазначено, що рішення Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 23.09.2019 року є законним і обґрунтованим, і доводи позивача не спростовують правильних висновків суду. За результатами досудового розслідування слідчим прокуратури неодноразово, у зв`язку з відсутністю в діях службових осіб УДАІ УМВС України в Луганській області складу кримінального правопорушення, приймалися рішення про закриття кримінального правопорушення. Звернення позивача до суду зі скаргою на постанови слідчого про закриття кримінального провадження є свідченням реалізації позивачем процесуального права на оскарження рішень, дій та бездіяльності, передбаченого ст. 303 КПК, та не може свідчить про заподіяння моральної шкоди. Сам факт закриття кримінального провадження в справі за відсутністю в діях осіб складу кримінального правопорушення, подальше його скасування, не є безумовною підставою для відшкодування моральної шкоди та не вказує на неправомірність дій посадових чи службових осіб органів державної влади. Отже, ОСОБА_1 на обґрунтування позовних вимог не надав жодних доказів, підтверджуючих заподіяння йому моральної шкоди. Крім того, 31.01.2019 року слідчим прокуратури Луганської області винесено постанову про відмову у визнанні потерпілим ОСОБА_1 , яка ухвалою Сєвєродонецького міського суду від 10.06.2019 року залишена без змін. За таких обставин, підстави для відшкодування позивачу моральної шкоди відсутні.

У судове засідання позивач ОСОБА_1 не з`явився, належним чином і в установленому законом порядку був повідомлений про дату, час та місце судового розгляду справи. Від останнього на адресу Луганського апеляційного суду надійшла письмова заява про слухання справи за його відсутності, в якій він просив задовольнити його апеляційну скаргу.

Представник Державної казначейської служби у судове засідання не з`явився, належним чином і в установленому законом порядку був повідомлений про дату, час та місце судового розгляду справи.

Представник прокуратури Луганської області в судовому засіданні апеляційну скаргу не визнав, просив її відхилити, а рішення суду першої інстанції залишити без змін. Надав пояснення аналогічні викладеним у відзиві на апеляційну скаргу.

Заслухавши доповідача, пояснення представника відповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає апеляційну скаргу такою, що не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

При апеляційному розгляді вказаної цивільної справи колегія суддів приймає до уваги положення частин 1 та 2 статті 367 Цивільного процесуального кодексу України, відповідно до яких суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відмову у задоволенні заявленого позову місцевий суд обґрунтував тим, що позивачем не надано жодних доказів, що підтверджують незаконність будь-яких рішень, дій чи бездіяльності, вчинених посадовими особами прокуратури Луганської області при здійсненні досудового розслідування по кримінальному провадженню №0000385 від 03.12.2014р. З матеріалів справи вбачається, що впродовж здійснення тривалого досудового розслідування по зазначеному кримінальному провадженню слідчими прокуратури неодноразово виносились постанови про закриття кримінального провадження, які в наступному скасовувались ухвалами слідчих суддів. При цьому, такі скасування відбулись не у зв`язку з незаконністю винесених постанов про закриття кримінального провадження - справа поверталась для з`ясування і уточнення певних додаткових обставин і вчинення додаткових процесуальних дій з метою перевірки всіх доводів ОСОБА_1 . До того ж, станом на теперішній час досудове розслідування у зазначеному кримінальному провадженню триває, остаточне рішення не було прийнято. Сама лише незгода позивача з прийнятими процесуальними рішеннями, значною тривалістю розслідування не свідчить про незаконність дій органів прокуратури Луганської області відносно Войтова О.С. в межах відповідного кримінального провадження.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Судом встановлено, що відповідно до копії ухвали слідчого судді Ленінського районного суду м. Луганська від 19.05.2014р. по справі 437/4726/14к, зобов`язано прокуратуру Луганської області відповідно до вимог ст. 214 КПК України внести до ЄРДР відповідні дані за заявою ОСОБА_1 від 01.02.2014р. та розпочати досудове розслідування.

Відповідно до копії ухвали слідчого судді Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 22.04.2015р. по справі №428/3254/15-к, постанову слідчого в ОВС 2 слідчого відділу слідчого управління прокуратури Луганської області Шабельського А.М. про закриття кримінального провадження № 00000385 - скасовано, матеріали кримінального провадження направлено до прокуратури Луганської області для продовження досудового розслідування.

Відповідно до копії ухвали апеляційного суду Луганської області від 23.12.2015р. по справі №428/11878/15-к, ухвалу слідчого судді Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 25 листопада 2015 року, якою відмовлено у задоволенні скарги ОСОБА_1 на постанову старшого слідчого в ОВС 2-го СВ прокуратури Луганської області Шабельського А.М. від 30.10.2015 року про закриття кримінального провадження № 0000385 від 03.12.2014 року по ознакам злочину, передбаченого ч.1 ст.366 КК України - скасовано з постановленням нової ухвали. Скаргу ОСОБА_1 - задоволено. Постанову старшого слідчого в ОВС 2-го СВ прокуратури Луганської області Шабельского А.М. від 30.10.2015 року про закриття кримінального провадження №0000385 від 03.12.2014 року по ознакам злочину передбаченого ч.1 ст.366 КК України - скасовано, матеріали кримінального провадження направлено прокурору для проведення досудового слідства.

Відповідно до копії ухвали слідчого судді Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 03.11.2016р. по справі №428/9544/16-к, постанову старшого слідчого в особливо важливих справах другого слідчого відділу прокуратури Луганської області Шабельського А.М. від 22.08.2016 року про закриття кримінального провадження № 000385 від 03.12.2014 року - скасовано. Матеріали кримінального провадження направлено для проведення по ньому розслідування та виконання ухвали суду.

Відповідно до копії ухвали слідчого судді Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 06.02.2017р. по справі №428/792/17, постанову старшого слідчого в ОВС 2-го СВ прокуратури Луганської області Верич Д.В. від 30.12.2016 року про закриття кримінального провадження № 0000385 від 03.12.2014 року - скасовано. Матеріали кримінального провадження направлено прокурору Луганської області для проведення по ньому розслідування, та виконання ухвали суду.

Відповідно до копії ухвали слідчого судді Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 16.05.2017р. по справі №428/2835/17, постанову старшого слідчого в ОВС 2-го СВ прокуратури Луганської області Шабельського А.М. від 21.02.2017 року про закриття кримінального провадження № 0000385 від 03.12.2014 року - скасовано. Зобов`язано орган досудового розслідування провести по справі наступні слідчі та процесуальні дії: вжити заходи для всебічного, повного і неупередженого дослідження обставин кримінального правопорушення; обґрунтовано прийняти рішення щодо конкретних посадових осіб УДАІ ГУМВС України в Луганській області по наявності у їх діях складу кримінального правопорушення передбаченого ч.1. ст. 366 КК України, або його відсутності; з`ясувати питання на підставі якого офіційного фінансового документу ОСОБА_1 призначено пенсію протоколом (розпорядженням) від 01.09.2011 року; вжити вичерпних заходів для встановлення та допиту свідків - інспектора кадрового забезпечення УДАІ ГУМВС України в Луганській області Меженської Ю,В., ОСОБА_2 , який підписував грошовий атестат, ОСОБА_3 , яка зазначена виконавцем у розрахункових відомостях; вжити вичерпних заходів передбачених КПК України для встановлення і допиту керівника органу внутрішніх справ і начальника фінансового апарату під час оформлення ОСОБА_1 пенсії; розглянути питання щодо можливості визнання ОСОБА_1 потерпілим по кримінальному провадженню; при наявності підстав визначитись з необхідністю призначення: додаткової судово-економічної та судово-почеркознавчої експертизи з урахуванням доводів заявника та його представників. Матеріали кримінального провадження направлено прокурору Луганської області для організації проведення по ньому розслідування, та виконання ухвали суду.

Відповідно до копії ухвали слідчого судді Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 11.06.2018р. по справі №428/5955/18, скасовано постанову старшого слідчого в ОВС першого слідчого відділу прокуратури Луганської області Шабельського А.М. від 30.03.2018р., винесену в рамках кримінального провадження № 0000385 від 03.12.2014 року.

Відповідно до статті 56 Конституції України кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування, матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадовими і службовими особами при здійсненні своїх повноважень.

Відповідно до ч.ч.1-3 ст. 23 ЦПК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

В силу положень статті 1173 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів.

Положеннями статті 1174 ЦК України передбачено, що шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю посадової або службової особи органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цієї особи.

Загальні положення відшкодування моральної шкоди закріплені в статті 1167 ЦК України.

Так, під час вирішення спорів про відшкодування шкоди за статтею 1167 ЦК України доказуванню підлягає факт спричинення шкоди, протиправність дій заподіювача шкоди і його вина, причинний зв`язок між протиправною дією та негативними наслідками.

Відповідно до роз`яснень, викладених в ч. 2 п. 5 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року №4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" визначено, що відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Отже, необхідними елементами складу цивільного правопорушення, як підстави деліктної відповідальності є шкода, протиправна поведінка, причинний зв`язок між шкодою та протиправною поведінкою винної особи. Відсутність хоча б однієї складової виключає обов`язок по відшкодуванню шкоди.

Тобто, позивач повинен надати докази як на підтвердження протиправних дій чи бездіяльності службової особи органу державної влади, так і докази спричинення йому шкоди, а також наявності причинного зв`язку між діями, бездіяльністю заподіювача та спричиненою шкодою.

Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (факти), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків ( ст.76 ЦПК України).

Згідно ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Отже, суд першої інстанції, встановивши фактичні обставини справі, дійшов до обґрунтованого висновку, що позивачем не надано доказів про наявність усіх складових елементів цивільного правопорушення для покладання на відповідачів відповідальності щодо відшкодування завданої йому шкоди прийняттям слідчими прокуратури Луганської області постанов про закриття кримінального провадження.

Доводи апеляційної скарги про право позивача на відшкодування моральної шкоди у зв`язку з тим, що судом неодноразово скасовувалися постанови про закриття кримінального провадження не спростовують висновків суду, адже сам факт скасування прийнятого слідчим прокуратури в порядку КПК України процесуального документу про закриття кримінального провадження на підставі скарги ОСОБА_1 не є доказом заподіяння моральної шкоди позивачу.

Посилання позивача на довідку психіатричної лікарні та епікриз з історії хвороби як на докази заподіяння йому моральної шкоди внаслідок незаконних дій відповідача, колегія суддів до уваги не приймає, оскільки зазначені довідка та епікриз не підтверджують того факту, що гостра реакція на стрес виникла саме через скасування постанов про закриття кримінального провадження.

Не підтверджують вказаного факту і інші довідки медичних установ та записи з медичної книжки, надані позивачем.

Отже, вирішуючи спір, суд першої інстанції повно, всеобічно та об`єктивно з`ясував обставини справи, та дійшов обґрунтованого висновку про відмову у задоволенні позову.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 23.09.2019 року без змін на підставі статті 375 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 367, 374,375,382,383,384, 389 ЦПК України, апеляційний суд

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 23 вересня 2019 року залишити без змін.

Постанова Луганського апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту.

Повний текст постанови складений - 06 грудня 2019 року.

Головуючий:

Судді: