Справа № 310/442/19
У Х В А Л А

Іменем України

23 січня 2019 року м. Бердянськ

Суддя Бердянського міськрайонного суду Запорізької області Богомолова Л.В., розглянувши позовну заяву Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський Акціонерний Банк» ( скорочена назва ПАТ «ВіЕйБі Банк») в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «ВіЕйБі Банк» Славкіної Марини Анатоліївни до ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором в сумі 159 778, 33 гривень.

В С Т А Н О В И В :

До Бердянського міськрайонного суду Запорізької області надійшла позовна заява Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський Акціонерний Банк» ( скорочена назва ПАТ «ВіЕйБі Банк») в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «ВіЕйБі Банк» Славкіної Марини Анатоліївни до ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором в сумі 159 778, 33 гривень.

Позивач в позовній заяві ставить питання про відстрочення сплати судового збору у зв'язку з тим, що на даний час йде процедура щодо виведення банку з ринку та питання запровадження і здійснення тимчасової адміністрації регулюються нормами Закону «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», тому не мається змоги сплатити судовий збір через відсутність можливості у короткий термін вирішити питання щодо авансування Банку на сплату судового збору.

Суд, розглянувши клопотання про відстрочення сплати судового збору, приходить до висновку про відмову у його задоволенні з наступних підстав:

Згідно ч. 1 ст. 136 ЦПК України суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на визначений строк у порядку, передбаченому законом, але не більше як до ухвалення судового рішення у справі.

З аналізу змісту даної статті слідує, що підставою для звільнення від сплати судового збору може бути майновий стан сторони. Вказана дія є правом суду і застосовується у виключних випадках за наявності лише вагомих для цього підстав.

Відповідно ст. 29 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» від 17 жовтня 2014 року відповідно до статті 8 Закону № 3674-VI та статті 82 ЦПК єдиною підставою для відстрочення або розстрочення сплати судового збору є врахування судом майнового стану сторони, тобто фізичної або юридичної особи (наприклад, довідка про доходи, про склад сім'ї, про наявність на утриманні непрацездатних членів сім'ї, банківські документи про відсутність на рахунку коштів, довідка податкового органу про перелік розрахункових та інших рахунків тощо), клопотання про відстрочення або розстрочення сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення від його сплати може бути викладене в заяві чи скарзі, які подаються до суду, або окремим документом. Особа, яка заявляє відповідне клопотання, повинна навести доводи і подати докази на підтвердження того, що її майновий стан перешкоджав (перешкоджає) сплаті нею судового збору у встановленому законодавством порядку і розмірі.

Позивач в якості підстави для задоволення заяви про відстрочення сплати судового збору вказав на задоволення у першу чергу вимог кредиторів та неплатоспроможність банку.

Судом встановлено, що належних та допустимих доказів на підтвердження викладених обставин про скрутне матеріальне становище та про неможливість сплатити судовий збір при пред'явленні позову (зокрема, доказів підтвердження майнового стану, наприклад, довідки про перелік рахунків, банківських документів про відсутність коштів на рахунках), матеріали, додані до позовної заяви не містять.

Як вбачається з позову, провідного професіонала з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу організації процедур ліквідації неплатоспроможних банків департаменту управління активами Славкіну М.А. призначено з 20.03.2015 року, цивільний позов до суду надійшов 22 січня 2019 року, тобто у заявника було достатньо часу щодо вирішення питання щодо витрат у вигляді судового збору за подання цивільного позову до суду.

Посилання заявника, що в разі не задоволення клопотання щодо відстрочки сплати судового збору, буде порушено їх право доступу до суду з урахуванням прецендентної практики Європейського Суду з прав людини, зокрема, рішення у справі «Креуз проти Польщі» від 19 червня 2001 року відповідно до якого, сплата судових витрат не повинна перешкоджати доступу до суду, ускладнювати цей доступ таким чином і такою мірою, щоб задати шкоди самій суті цього права та має переслідувати законну мету, є необґрунтованими з огляду на наступне:

Як вбачається з рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Креуз проти Польщі» від 19 червня 2001 року, Європейський суд прийшов до висновку щодо порушення доступу заявника до суду у зв'язку з несплатою заявником судового збору, оскільки заявник надав суду наявні письмові докази щодо скрутного матеріального стану, який не надає можливості сплатити судовий збір за звернення до суду за захистом своїх прав.

Незважаючи на посилання заявника на вищевказане рішення Європейського суду з прав людини, заявник не надав суду жодного письмового доказу щодо підтвердження скрутного майнового стану, а саме: банківських документів про відсутність коштів на рахунках, включення до кошторису витрат у вигляді судового збору за подання цивільного позову до суду або інших підтверджень, а тому посилання заявника на порушення їх права доступу до суду, є необґрунтованим.

Виходячи зі змісту ст.136 ЦПК України сторона повинна навести обставини, які свідчать про її скрутне матеріальне становище та підтвердити це відповідними доказами, що є єдиною підставою для вирішення питання про відстрочку судового збору.

Таким чином, єдиною підставою, яка враховується для відстрочення сплати судового збору є майновий стан сторони, що визначено ч. 1 ст. 136 ЦПК України, такої підстави, як ліквідація юридичної особи та відсутність можливості у короткий строк вирішити питання щодо включення до кошторису витрат у вигляді судового збору за подання цивільного позову до суду, для відстрочення сплати судового збору законом не передбачено.

Вказані обставини позбавляють суд вирішити питання про відстрочення сплати судового збору, а тому суд вважає, що клопотання про відстрочення сплати судового збору не підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст. 136 ЦПК України, ст. 8 Закону України «Про судовий збір» від 08.07.2001 року, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «ВіЕйБі Банк» Славкіної Марини Анатоліївни про відстрочення сплати судового збору відмовити.

Надіслати копію ухвали заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала щодо справи, що розглядається, знаходиться на офіційному веб-порталі судової влади України за наступною веб-адресою сторінки https://bdm.zp.court.gov.ua.

Суддя Бердянського

міськрайонного суду Л.В. Богомолова