Постанова

Іменем України

20 листопада 2019 року

м. Київ

справа № 757/11071/17-ц

провадження № 61-24844св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Луспеника Д. Д.

суддів: Воробйової І. А., Гулька Б. І., Лідовця Р. А. (суддя-доповідач), Черняк Ю. В.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - Національний банк України,

треті особи: Фонд гарантування вкладів фізичних осіб, Публічне акціонерне товариство «Укргазпромбанк»,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Кравця Ростислава Юрійовича, на рішення Печерського районного суду м. Києва від 18 квітня 2017 року у складі судді Батрин О. В. та ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 14 червня 2017 року у складі колегії суддів: Слюсар Т. А., Панченка М. М., Волошиної В. М.,

ВСТАНОВИВ:

1. Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У лютому 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Національного банку України, треті особи: Фонд гарантування вкладів фізичних осіб, Публічне акціонерне товариство (далі - ПАТ) «Укргазпромбанк», про відшкодування шкоди.

Позовна заява мотивована тим, що 10 листопада 2014 року між ним та ПАТ «Укргазпромбанк» укладено договір банківського вкладу (депозиту), відповідно до якого початкова сума вкладу становить 100 000 євро, строк повернення вкладу - 10 лютого 2015 року, процентна ставка (річних) становить 10 %.

06 січня 2015 року між ним та ПАТ «Укргазпромбанк» укладено договір банківського вкладу (депозиту), відповідно до якого початкова сума вкладу становить 237 500 доларів США, строк повернення вкладу - 06 квітня 2015 року, процентна ставка (річних) становить 12 %.

07 квітня 2015 року у ПАТ «Укргазпромбанк» Національним банком України введено тимчасову адміністрацію, згодом розпочато процедуру ліквідації, у зв`язку з чим Фондом гарантування вкладів фізичних осіб було виплачено йому, як вкладнику, гарантовану суму у розмірі 200 000 грн.

Вказував, що постановою Окружного адміністративного суду м. Києва у справі № 826/26255/15 задоволено позовні вимоги ТОВ «Санко» до Національного банку України та:

- визнано протиправною бездіяльність Національного банку України в період з листопада 2014 року по квітень 2015 року - щодо невжиття адекватних, негайних та рішучих дій, неприйняття своєчасно рішення про застосування адекватного заходу впливу до ПАТ «Укргазпромбанк» на підставі проведеної перевірки та складеного Звіту про інспектування ПАТ «Укргазпромбанк» за період з серпня 2011 року по вересень 2014 року та встановленої рейтингової оцінки САМЕLS, що є порушенням вимог статті 73 Закону України «Про банки та банківську діяльність», норм Положення про порядок визначення рейтингових оцінок за рейтинговою системою САМЕLS.

- визнано протиправною бездіяльність Національного банку України в період з серпня 2011 року по вересень 2014 року щодо невжиття адекватних, негайних та рішучих дій неприйняття своєчасно рішення про застосування адекватного заходу впливу до ПАТ «Укргазпромбанк» на підставі проведеної перевірки та складеного Звіту про інспектування ПАТ «Укргазпромбанк» та встановленої рейтингової оцінки САМЕLS, що є порушенням вимог статті 73 Закону України «Про банки та банківську діяльність», норм Положення про порядок визначення рейтингових оцінок за рейтинговою системою САМЕLS.

- визнано протиправною бездіяльність Національного банку України щодо не вжиття належних заходів забезпечення захисту законних інтересів вкладників і кредиторів щодо безпеки збереження коштів на банківських рахунках публічного акціонерного товариства «Укргазпромбанк», яка полягала у порушенні строків:

- надання ПАТ «Укргазпромбанк» результатів інспекційної перевірки за період з серпня 2011 року по вересень 2014 року встановлених статтею 19 Господарського кодексу України;

- повідомлення ПАТ «Укргазпромбанк» про встановлення рейтингової оцінки за системою САМЕLS за результатами інспекційної перевірки за період з серпня 2011 року по вересень 2014 року.

Вказана постанова ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 26 квітня 2016 року та ухвалою Вищого адміністративного суду України від 10 листопада 2016 року залишена без змін.

У зв`язку зі встановленими обставинами адміністративним судом він вважав, що йому завдано майнову шкоду на загальну суму 92 613,35 євро та 254 454 доларів США, що еквівалентно не повернутій сумі вкладу, Національним банком України.

Ураховуючи наведене, ОСОБА_1 просив суд стягнути з Національного банку України на свою користь вказану суму шкоди.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 18 квітня 2017 року у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що вимога позивача про відшкодування збитків Національним банком України є необґрунтованою та такою, що не підтверджена належними доказами щодо завдання йому реальних збитків діями або бездіяльністю саме відповідача.

Короткий зміст судового рішення суду апеляційної інстанції

Ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 14 червня 2017 рокуапеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - Кравця Р. Ю. відхилено.

Рішення Печерського районного суду м. Києва від 18 квітня 2017 року залишено без змін.

Судове рішення суду апеляційної інстанції мотивовано тим, що суд першої інстанції повно та всебічно дослідив обставини справи, перевірив подані сторонами докази, надавши їм належної правової оцінки, та ухвалив законне й обґрунтоване рішення.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

У касаційній скарзі, поданій у липні 2017 року до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, представник ОСОБА_1 - адвокат Кравець Р. Ю., посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати оскаржувані судові рішення та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги ОСОБА_1

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

Касаційна скарга мотивована тим, що суди попередніх інстанцій не надали належної правової оцінки обставинам, викладеним у позовній заяві та доводам сторони позивача щодо того, що саме протиправною бездіяльністю Національного банку України йому завдано майнової шкоди.

Вважає, що вказана обставина встановлена судовим рішенням, яке набрало законної сили.

Зазначає, що суди не надали належної правової оцінки тому, що вимоги ОСОБА_1 не були включені до Реєстру акцептованих вимог кредиторів ПАТ «Укргазпромбанк», тому кошти за депозитними вкладами йому повернуті не будуть.

Доводи особи, яка подала заперечення на касаційну скаргу

У серпні 2017 року Національний банк України подав до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ заперечення на касаційну скаргу, в якому вказує, що доводи скарги є безпідставними. Вважає, що оскаржувані судові рішення є законними та обґрунтованими, тому просить залишити їх без змін, а касаційну скаргу - без задоволення.

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 липня 2017 року відкрито касаційне провадження у цій справі та витребувано матеріали цивільної справи із суду першої інстанції.

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України у редакції Закону України від 3 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Згідно зі статтею 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

У травні 2018 року Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ справу передано до Верховного Суду.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 12 червня 2019 року справу передано судді-доповідачу Лідовцю Р. А.

Ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 07 листопада 2019 року справу призначено до розгляду.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

10 листопада 2014 року між ОСОБА_1 та ПАТ «Ургазпромбанк» укладено договір банківського вкладу (депозиту) «Прибуткова осінь» № F-EUR-10478, відповідно до якого початкова сума вкладу становить 100 000 євро, строк повернення вкладу - 10 лютого 2015 року, процентна ставка (річних) становить 10 %.

06 січня 2015 року між ОСОБА_1 та ПАТ «Ургазпромбанк» укладено договір банківського вкладу (депозиту) «Свята наближаються!» № F-USD-10848, відповідно до якого початкова сума вкладу становить 237 500 доларів США, строк повернення вкладу - 06 квітня 2015 року, процентна ставка (річних) становить 12 %.

07 квітня 2015 року Національним банком України у ПАТ «Ургазпромбанк» введено тимчасову адміністрацію, згодом розпочато процедуру ліквідації, у зв`язку з чим Фондом гарантування вкладів фізичних осіб було виплачено ОСОБА_1 , як вкладнику, гарантовану суми у розмірі 200 000 грн.

2. Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Згідно із частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Положенням частини другої статті 389 ЦПК України встановлено, що підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга представника ОСОБА_1 - адвоката Кравця Р. Ю., задоволенню не підлягає.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Відповідно до вимог частин першої та другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Згідно із частиною першою статті 402 ЦПК України у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.

Оскаржувані судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій ухвалені з додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводи касаційної скарги їх висновків не спростовують.

Статтею 1 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» (далі - Закон) визначено, що ним встановлюються правові, фінансові та організаційні засади функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб, повноваження Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, порядок виплати відшкодування Фондом гарантування вкладів фізичних осіб за вкладами фізичних осіб, а його метою є захист прав і законних інтересів вкладників банку.

Відповідно до пункту 16 статті 2 Закону тимчасова адміністрація - це процедура виведення банку з ринку, що запроваджується Фондом стосовно неплатоспроможного банку в порядку, встановленому цим Законом.

Статтею 36 Закону врегульовано наслідки запровадження тимчасової адміністрації.

Зокрема, згідно з пунктами 1, 2 частини п`ятої статті 36 Закону під час тимчасової адміністрації не здійснюється задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку, примусове стягнення коштів та майна банку, звернення стягнення на майно банку, накладення арешту на кошти та майно банку.

Частиною першою статті 26 Закону Фонд гарантування вкладів фізичних осіб гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за його вкладом. Фонд відшкодовує кошти в розмірі вкладу, включаючи відсотки, нараховані на день прийняття рішення Національним банком України про віднесення банку до категорії неплатоспроможних та початку виведення Фондом банку з ринку, але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на дату прийняття такого рішення, незалежно від кількості вкладів в одному банку. Сума граничного розміру відшкодування коштів за вкладами не може бути меншою 200 000 гривень.

Залишок невиплаченої суми повинен повертатися в порядку черговості, встановленої статтею 52 цього Закону. Зокрема вимоги вкладників-фізичних осіб у частині, що перевищує суму, визначену Фондом, погашаються у четверту чергу.

На момент звернення ОСОБА_1 з позовом до суду у банку розпочата процедура ліквідації, що унеможливлює стягнення коштів у будь-який інший спосіб, аніж це передбачено Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Такий правовий висновок висловлений Верховним Судом України у постанові від 20 січня 2015 року у справі № 6-2001цс15, яка відповідно до статті 360-7 ЦПК України у редакції 2004 року, чинній на час розгляду справи судами попередніх інстанцій, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.

Згідно із положеннями частини третьої статті 10 та частин першої, четвертої статті 60 ЦПК України 2004 року кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Враховуючи наведене, суди попередніх інстанцій дійшли обґрунтованого висновку про відмову у задоволенні позову ОСОБА_1 , оскільки правовідносини, які склались між ним та ПАТ «Укргазпромбанк», є договірними відносинами, які регулюються нормами цивільного законодавства, а вимоги про відшкодування збитків Національним банком України є необґрунтованими, оскільки не підтверджені належними доказами щодо завдання йому реальних збитків чи упущеної вигоди діями або бездіяльністю саме відповідача.

Суди попередніх інстанцій правильно вказали, що позивачем не доведено, що внаслідок дій Національного банку України було порушено право позивача, як кредитора ПАТ «Укргазпромбанк», на отримання коштів за договорами банківського вкладу, не доведено причинний зв`язок між шкодою та неправомірними діями відповідача.

Апеляційний суд обґрунтовано відхилив доводи сторони позивача про те, що судовими рішеннями у адміністративній справі доведена вина Національного банку України в неотриманні ОСОБА_1 коштів, розміщених на депозитних рахунках ПАТ «Укргазпромбанк», оскільки у зазначених рішеннях не міститься висновків, що внаслідок дій чи бездіяльності Національного банку України було порушено право саме позивача на отримання коштів за договорами банківського вкладу.

Доводи заявника про наявність вини саме Національного банку України у доведенні ПАТ «Укргазпромбанк» до неплатоспроможності, є необґрунтованими з огляду на недоведеність вини відповідача безпосередньо у такому.

Відповідно до статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдану майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно із частинами першою, другою та третьою статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків в результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки);

2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.

Для застосування такої міри відповідальності, як відшкодування збитків, потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення: 1) порушення боржником зобов`язання, що випливає з договору;

2) збитків та їх розміру;

3) причинного зв`язку між порушенням стороною зобов`язання, що випливає з договору, та збитками;

4) вини порушника зобов`язання.

За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільна відповідальність не настає.

Одним із елементів доказування наявності збитків є встановлення причинного зв`язку між протиправною поведінкою боржника та збитками потерпілої сторони. Доведенню підлягає те, що порушення боржником договірного зобов`язання є причиною, а збитки, які завдано особі, наслідком такого порушення.

Стороною ОСОБА_1 не надано належних доказів та обґрунтувань на підтвердження того, що саме діями Національного банку України йому завдано майнової шкоди у розмірі 92 613,35 євро та 254 454 доларів США, тому суд першої інстанції, з висновками якого погодився й апеляційний суд, дійшов правильного висновку про недоведеність та необґрунтованість його позовних вимог.

Крім того, колегія суддів вважає, що звернення позивача до суду з зазначеним позовом є передчасним, оскільки процедура ліквідації банку не закінчилась та на час розгляду справи неможливо встановити те, що матеріальні вимоги позивача не будуть задоволені за рахунок майна банку під час ліквідації.

Посилання заявника на те, що вимоги ОСОБА_1 не були включені до Реєстру акцептованих вимог кредиторів ПАТ «Укргазпромбанк», тому кошти за депозитними вкладами йому повернуті не будуть, не заслуговують на увагу, оскільки правомірність включення чи невключення його вимог до вказаного Реєстру не є предметом розгляду у цій справі.

Отже, вказані, а також інші доводи касаційної скарги, не можуть бути підставами для скасування судових рішень судів першої та апеляційної інстанцій, оскільки вони не підтверджуються матеріалами справи, ґрунтуються на неправильному тлумаченні представником позивача норм матеріального та процесуального права й зводяться до необхідності переоцінки судом доказів, що на підставі вимог статті 400 ЦПК України не входить до компетенції суду касаційної інстанції.

Наведені у касаційній скарзі доводи були предметом дослідження у судах попередніх інстанцій із наданням відповідної правової оцінки всім фактичним обставинам справи, яка ґрунтується на вимогах законодавства, і з якою погоджується суд касаційної інстанції.

Вирішуючи спір, суди першої та апеляційної інстанцій з дотримання вимог статей 212-215, 315 ЦПК України 2004 року повно, всебічно та об`єктивно з`ясували обставини справи, правильно встановили правовідносини, що склалися, й, розглянувши справу у межах заявлених позовних вимог, обґрунтованого відмовили у задоволенні позову ОСОБА_1 .

Згідно із частиною першою статті 410 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки доводи касаційної скарги висновків судів першої та апеляційної інстанцій не спростовують, на законність та обґрунтованість їх судових рішень не впливають, колегія суддів вважає за необхідне залишити касаційну скаргу без задоволення, а оскаржувані судові рішення без змін.

Керуючись статтями 400, 402, 409, 410, 416, 419 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Кравця Ростислава Юрійовича - залишити без задоволення.

Рішення Печерського районного суду м. Києва від 18 квітня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 14 червня 2017 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий Судді:Д. Д. Луспеник І. А. Воробйова Б. І. Гулько Р. А. Лідовець Ю. В. Черняк