П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 березня 2019 року місто Київ

Єдиний унікальний номер справи 756/16622/17

Номер провадження № 22-ц/824/494/2019

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: судді-доповідача - Вербової І.М., суддів Саліхова В.В., Соколової В.В.,

за участю секретаря судового засідання - Іваницької О. В.,

вивчивши апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Оболонського районного суду міста Києва від 24 жовтня 2018 року, ухвалене під головуванням судді Васалатія К. А., у справі за позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Універсал Банк», третя особа - ОСОБА_3, про визнання поруки припиненою за договором поруки № 047-2008-1553-Р/1 та № 047-2008-1537-Р/1 від 16 травня 2008 року,

в с т а н о в и в :

У грудні 2017 року ОСОБА_2 звернулась до Оболонського районного суду міста Києва з позовом до Публічного акціонерного товариства «Універсал Банк», третя особа - ОСОБА_3, про визнання поруки такою, що припинена з 02 липня 2015 року за договорами поруки № 047-2008-1553-Р/1 і № 047-2008-1537-Р/1 від 16 травня 2008 року, укладеними між Публічним акціонерним товариством «Універсал Банк» та ОСОБА_2, відповідно до умов яких поручитель зобов'язався відповідати за виконання зобов'язань ОСОБА_3 за кредитними договорами № 047-2008-1553 і № 047-2008-1537 від 16 травня 2008 року, покладення судових витрат на відповідача.

Позовну заяву обґрунтовано тим, що 16 травня 2008 року між ВАТ «Універсал Банк» та ОСОБА_3 було укладено кредитний договір № 047-2008-1553, за умовами якого відповідач зобов'язався надати третій особі кредит у розмірі 81 500 доларів США з кінцевим терміном повернення - 10 травня 2038 року, з відсотковою ставкою 12,45% річних. Крім того, цього ж дня було укладено кредитний договір № 047-2008-1557, відповідно до умов якого відповідач зобов'язався надати третій особі кредит у розмірі 95 000 доларів США з кінцевим терміном повернення - 10 січня 2028 років, з відсотковою ставкою 13,45% річних.

Також, 16 травня 2008 року між ВАТ «Універсал Банк» та ОСОБА_2 було укладено договори поруки № 047-2008-1553-Р/1 і № 047-2008-1537-Р/1 для забезпечення виконання кредитних договорів.

На думку позивача, зобов'язання за вищевказаними договорами поруки припинились 02 липня 2015 року. Так, 01 жовтня 2014 року позивач отримала одним листом вимоги банку про погашення простроченої заборгованості за позичальника від 27 серпня 2014 року та від 23 вересня 2014 року, у яких, зокрема, зазначалось, що у випадку їх невиконання термін погашення кредиту визнається таким, що настав достроково на шістдесят перший день з моменту отримання вимоги. Таким чином, відлік шестимісячного строку для пред'явлення вимоги до поручителя, тобто ОСОБА_2, починається з 01 січня 2015 року. Враховуючи, що відповідач не пред'явив вимоги до позивача протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання, зобов'язання за договорами поруки припинились.

Рішенням Оболонського районного суду міста Києва від 24 жовтня 2018 року (а.с. 44 - 45) в позові ОСОБА_2 відмовлено.

Не погоджуючись з вищевказаним рішенням суду, ОСОБА_2 23 листопада 2018 року подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи та на незаконність та необґрунтованість судового рішення, просила скасувати рішення Оболонського районного суду міста Києва від 24 жовтня 2018 року та ухвалити нове судове рішення, яким задовольнити позовні вимоги.

Скаржник зазначає, що, ухвалюючи оскаржуване рішення, суд безпідставно застосував строк позовної давності, оскільки строк дії договору поруки - це преклюзивний строк, який не виступає строком для захисту порушеного права, а є строком існування самого зобов'язання.

Ухвалюючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції виходив з того, що загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Відповідно до вимог процесуального закону перебіг позовної давності від дня, коли особа довідалась або могла довідатися про порушення свого прав або про особу, яка його порушила. Враховуючи, що договори поруки № 047-2008-1553-Р/1 та № 047-2008-1537-Р/1 були укладені 16 травня 2008 року, строк позовної давності сплинув 16 травня 2011 року.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 29 листопада 2018 року відкрито апеляційне провадження за поданою апеляційною скаргою, надано строк для подачі відзиву.

Учасники справи не скористались своїм процесуальним правом на подачу відзиву.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 07 грудня 2018 року закінчено проведення підготовчих дій, справу призначено до розгляду в судове засідання з повідомленням учасників справи.

06 лютого 2019 року до Київського апеляційного суду надійшли письмові пояснення ОСОБА_3, у яких остання посилається на ті обствини, що Банком не було виконано умови п.1.1. кредитних договорів щодо обов'язку надання предмету кредиту, а саме видачі кредиту на умовах договору як обов'язкової підстави для виникнення у позичальника обов'язку з його повернення, а тому й у поручителя за договором поруки, який є похідним від кредитного договору, зобов'язань не виникало, оскільки кредитний договір є неукладеним.

У судовому засіданні ОСОБА_2 підтримала доводи апеляційної скарги та просила її задовольнити, з підстав, викладених у ній.

Представник ПАТ «Універсал Банк» - адвокат Орел С.С. заперечував проти доводів скаржника, просив залишити апеляційну скаргу без задоволення, з підстав її необґрунтованості.

ОСОБА_3 у судове засідання не з'явилась, про дату, час та місце розгляду справи тричі повідомлялась належним чином, в матеріалах справи міститься заява останньої про розгляд справи за її відсутності, крім того, ОСОБА_3 виклала письмово свою позицію щодо поданої апеляційної скарги, у зв'язку з чим колегія суддів вважала за можливе на підставі ч.2 ст.372 ЦПК України розглянути та завершити розгляд справи за її відсутності.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, вислухавши доводи та заперечення скаржника, представника відповідача, з урахуванням письмових пояснень третьої особи, з'ясувавши обставини справи, перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваного судового рішення в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для її задоволення, виходячи з наступного.

Як встановлено в ході судового розгляду, 16 травня 2008 року між ВАТ «Універсал банк» (наразі ПАТ «Універсал банк») та ОСОБА_3 укладено Кредитний договір № 047-2008-1553 (на придбання майна), за умовами якого банк зобов'язався надати позичальнику кредит у сумі 81 500 дол. США з кінцевим терміном повернення 10 травня 2038 року, з відсотковою ставкою 12,45% річних. Також, 16 травня 2008 року між тими ж сторонами укладено Кредитний договір № 047-2008-1537, згідно умов якого банк зобов'язався надати позичальнику ОСОБА_3 кредит у сумі 95 500 дол. США з кінцевим терміном повернення 10 травня 2028 року, з відсотковою ставкою 13,45% річних (а.с.6-8, 9-11).

Умовами кредитних договорів також передбачено право банку у випадку прострочення сплати чергового платежу за кредитом та/або процентів за користування кредитом понад два місяці направити на адресу позичальника повідомлення (вимогу) про дострокове повернення кредиту та усунення позичальником порушень умов договорів протягом 30 календарних днів з дати відправлення кредитором повідомлення (вимоги), вважаючи термін повернення таким, що настав на 31 календарний день з дати відправлення повідомлення (вимоги) про дострокове повернення кредиту.

З метою забезпечення виконання позичальником зобов'язань за кредитними договорами, 16 травня 2008 року між ВАТ «Універсал Банк» та ОСОБА_2 укладено договори поруки № 047-2008-1553-Р/1 та № 047- 2008-1537-Р/1 (а.с.12-14, 15-17).

Згідно п.1.3.договорів поруки, поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, за всіма зобов'язаннями останнього за основним договором.

Відповідальність поручителя і боржника є солідарною (п.1.4. договорів поруки).

Пунктом 2.2. договорів поруки передбачено, що у випадку невиконання боржником своїх зобов'язань за основним договором кредитор має право пред'явити свої вимоги безпосередньо до поручителя, які є обов'язковими до виконання поручителем на 10-й робочий день з дати відправлення йому такої вимоги (рекомендованим листом з повідомленням про його вручення).

Згідно пункту 2.4 кредитного договору позичальник здійснює платежі в останній робочий день, що передує десятому числу кожного місяця.

Останній платіж на погашення тіла кредиту та на погашення процентів за користування кредитом був здійснений позичальником у 2014 році.

Як вбачається з матеріалів справи, 27 серпня та 23 вересня 2014 року банком поручителю ОСОБА_2 направлено вимоги про дострокове повернення кредиту.

Враховуючи, що обидві вимоги отримано позивачем 01 жовтня 2014 року, відлік шестимісячного строку для пред'явлення банком вимоги до поручителя згідно ч.4 ст.559 ЦК України починається від 01 січня 2015 року.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що позивач звернулась до суду з даним позовом у грудні 2017 року, а спірні договори поруки укладено між нею та Банком 16 травня 2008 року, а отже остання звернулась до суду з даним позовом зі спливом строків позовної давності, крім того, суд не вбачав підстав для визнання поважними причин пропуску строку позовної давності.

Виходячи зі змісту частин 1-5 статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Колегія суддів не може погодитись з висновками суду першої інстанції, з огляду на таке.

Відповідно до частини четвертої статті 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов'язання не встановлений або встановлений моментом пред'явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред'явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки.

Виходячи з положень другого речення частини четвертої статті 559 ЦК України та враховуючи висновок, викладений в постанові Верховного Суду України № 6-53цс14, можна дійти висновку про те, що вимогу до поручителя про виконання ним солідарного з боржником зобов'язання за договором повинно бути пред'явлено в судовому порядку в межах строку дії поруки, тобто, протягом шести місяців з моменту настання строку погашення чергового платежу за основним зобов'язанням (якщо умовами договору передбачено погашення кредиту періодичними платежами) або з дня, встановленого кредитором для дострокового погашення кредиту в порядку реалізації ним свого права, передбаченого частиною другою статті 1050 ЦК України, або з дня настання строку виконання основного зобов'язання (у разі якщо кредит повинен бути погашений одноразовим платежем).

Таким чином, закінчення строку, установленого договором поруки, так само як сплив шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання або одного року від дня укладення договору поруки, якщо строк основного зобов'язання не встановлений, припиняє поруку за умови, що кредитор протягом строку дії поруки не звернувся з позовом до поручителя.

В ході перегляду судового рішення встановлено, що 03 червня 2016 року ПАТ «Універсал Банк» звернувся до Шевченківського районного суду міста Києва з позовом до ОСОБА_3, ОСОБА_2, ОСОБА_5, ОСОБА_6 про стягнення заборгованості за кредитними договорами. Ухвалою Шевченківського районного суду міста Києва від 17 серпня 2016 року відкрито провадження у справі та призначено її до розгляду на 04 жовтня 2016 року.

Як вбачається з Єдиного державного реєстру судових рішень, ухвалою Шевченківського районного суду міста Києва від 25 лютого 2019 року провадження у вищевказаній справі 761/21623/16-цпро солідарне стягнення заборгованості за кредитними договорами - зупинено, до набрання законної сили рішеннями, ухваленими по справі №756/16613/17 за позовом про визнання кредитних договорів недійсними та по справі №756/16617/17 про визнання поруки припиненою.

Колегія суддів дійшла висновку, що порука за договорами №047-2008-1553-Р/1 та №047-2008-1537-Р/1 від 16 травня 2008 року, укладеними між Публічним акціонерним товариством «Універсал Банк» та ОСОБА_2, припинилась з 02 липня 2015 року, в той час як банк звернувся до суду із позовом про стягнення заборгованості лише 03 червня 2016 року, тобто з пропуском строку звернення до суду із позовом до поручителя про солідарне стягнення з боржником заборгованості за кредитним договором.

При цьому, посилання ПАТ «Універсал Банк» на те, що, надіславши позичальнику та поручителю вимогу про дострокове повернення кредиту, він встановив, що термін повернення кредиту вважається таким, що настав достроково на шістдесят перший день з моменту отримання вимоги, не відповідає умовам кредитного договору, а відповідно до статті 525 ЦК України не допускається одностороння зміна умов зобов'язання, якщо інше не встановлено договором або законом.

Строк, передбачений нормою частини четвертої статті 559 ЦК України, є преклюзивним (припиняючим), тобто його закінчення є підставою для припинення поруки. У разі пропуску кредитором строку заявлення вимог до поручителя цей строк не можна поновити, зупинити чи перервати. Суд зобов'язаний самостійно застосовувати положення про строк, передбачений цією нормою, на відміну від позовної давності, яку суд застосовує за заявою сторін. Якщо поручитель поза межами строку помилково виконає уже фактично неіснуючий обов'язок, він може за своїм вибором вимагати повернення виконаного як безпідставно набутого кредитором.

Сплив строку, передбаченого нормою частини четвертої статті 559 ЦК України, зумовлює припинення зобов'язань поручителя, а отже, і відмову кредиторові в позові в разі звернення до суду.

Строк поруки не вважається строком захисту порушеного права. Це строк існування самого зобов'язання поруки.

Таким чином, висновки суду першої інстанції про пропуск позивачем ОСОБА_2 строків позовної давності для звернення до суду з даним позовом, є невірними та не узгоджуються з нормами матеріального права, зокрема статтею 559 ЦК України.

З урахуванням вищенаведеного, оскаржуване судове рішення не можна назвати законним та обґрунтованим у розумінні вимог ст.263 ЦПК України, висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи, у зв'язку з чим колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав апеляційну скаргу задовольнити, рішення Оболонського районного суду міста Києва від 24 жовтня 2018 року - скасувати та ухвалити нове судове рішення про задоволення позовних вимог у повному обсязі.

Крім того, розподілити судові витрати згідно вимог процесуального закону.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, Київський апеляційний суд,-

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - задовольнити.

Рішення Оболонського районного суду міста Києва від 24 жовтня 2018 року - скасувати та ухвалити нове судове рішення наступного змісту.

Позовні вимоги ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Універсал Банк», третя особа - ОСОБА_3, про визнання поруки припиненою за договором поруки № 047-2008-1553-Р/1 та № 047-2008-1537-Р/1 від 16 травня 2008 року - задовольнити.

Визнати припиненою поруку ОСОБА_2 за договорами поруки №047-2008-1553-Р/1 та №047-2008-1537-Р/1 від 16 травня 2008 року, укладеними між Публічним акціонерним товариством «Універсал Банк» та ОСОБА_2, з 02 липня 2015 року.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» (місцезнаходження: 04114, місто Київ, вул. Автозаводська, 54/19; ) на користь ОСОБА_2 (місце проживання: АДРЕСА_1; ідентифікаційний номер НОМЕР_1) 640 грн. судового збору за подачу позовної заяви та 960 грн. судового збору за подачу апеляційної скарги, а всього стягнути 1 600 (одна тисяча шістсот) грн. сплаченого судового збору.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Повне судове рішення складено 14 березня 2019 року.

Суддя-доповідач: І.М.Вербова

Судді: В.В. Саліхов

В.В.Соколова