ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 листопада 2019 року

м. Харків

Справа № 643/4981/19

Провадження № 22-ц/818/4046/19

Категорія: інші

Харківський апеляційний суд у складі:

головуючого - Кіся П.В.,

суддів: - Хорошевського О.М., Яцини В.Б.,

за участю секретаря - Пузікової Ю.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові апеляційну скаргу приватного виконавця виконавчого округу Харківської області Близнюкова Юрія Володимировича

на ухвалу Московського районного суду м.Харкова від 06 червня 2019 року у складі судді Логвінова А.О.

у справі № 643/4981/19 за поданням приватного виконавця виконавчого округу Харківської області Близнюкова Юрія Володимировича про визначення частки майна боржника у виконавчому провадженні №57242960 у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення матеріальної та моральної шкоди, завданої дорожньо-транспортною пригодою,-

встановив:

01.04.2019 року приватний виконавець виконавчого округу Харківської області Близнюков Юрій Володимирович звернувся у суд з поданням, в якому просив з метою накладення арешту на майно боржника, звернення стягнення на нього та подальшої реалізації у виконавчому провадженні №57242960, визначити частку боржника ОСОБА_2 у квартирі АДРЕСА_1 , що є об`єктом спільній сумісній власності.

Подання обґрунтовано тим, що в його провадженні знаходиться виконавче провадження № 57242960 з примусового виконання виконавчого листа № 642/854/18, виданого 15.08.2018 року на підставі рішення Ленінського районного суду м. Харкова про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 матеріальної

шкоди у розмірі 189241,57 грн., витрат з проведення та складання звіту № 37/2018 у розмірі 1000,00 грн., моральної шкоди у розмірі 3723,00 грн., судових витрат у розмірі 2052,43 грн. Приватним виконавцем здійснювались виконавчі дії направлені на виконання судового рішення, однак судове рішення залишається невиконаним, боржник ухиляється від його виконання. Також, в ході виконавчого провадження було встановлено, що боржнику на праві спільної сумісної власності належить частина квартири спільного заселення АДРЕСА_1 на підставі договору купівлі-продажу.

Ухвалою Московського районного суду м.Харкова від 06 червня 2019 року у задоволенні подання приватного виконавця виконавчого округу Харківської області Близнюкова Ю.В. про визначення частки майна боржника у майні, яким він володіє спільно з іншими особами відмовлено.

Ухвалою Московського районного суду м.Харкова від 18.06.2019 внесено виправлення в ухвалу Московського районного суду м. Харкова від 06.06.2019 року та зазначено у вступній частині ухвали правильну дату її постановлення 06.06.2019 року замість 10.06.2019 року.

В апеляційній скарзі приватний виконавець виконавчого округу Харківської області Близнюков Ю.В. просить скасувати ухвалу Московського районного суду м.Харкова від 06.06.2019 року та ухвалити нове судове рішення про визначення частки майна боржника у квартирі АДРЕСА_1 .

Апелянт вказує, що оскаржувана ухвала є необґрунтованою та такою, що постановлена при неправильному застосуванні норм матеріального права та приписів процесуального права, що мають значення для справи. Зазначає, що згідно відповіді Комунального підприємства «Харківське міське бюро технічної інвентаризації Харківської міської ради від 25.10.2018 на ім`я ОСОБА_2 зареєстрована на праві спільної сумісної власності частина квартири спільного заселення АДРЕСА_1 на підставі договору купівлі продажу від 11.06.1996р., в якому співвласниками 70/100 часток квартири спільного заселення є ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 . В матеріалах справи наявні докази того, що ОСОБА_3 та ОСОБА_4 померли. Таким чином власниками квартири на сьогодні є ОСОБА_6 , ОСОБА_2 та ОСОБА_5 , оскільки згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно за спірним об`єктом, відсутні відомості про майно розташоване за адресою АДРЕСА_2 ., що свідчить про те, що з моменту укладання договору купівлі-продажу з відповідним нерухомим майном не було здійснено жодних дій.

Перевірка майнового стану боржника проводиться згідно п. 8 ст. 48 Закону України « Про виконавче провадження». До матеріалів подання було надано перші відповіді ПФУ та ДФС, подальші відповіді на запити не змінилися, тому не були надані до суду.

Суду першої інстанції не було надано відомостей щодо виконання постанови приватного виконавця про розшук транспортного засобу, оскільки транспортний засіб на теперішній час не виявлено.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_2 просить залишити її без задоволення, а судове рішення без змін.

Відзив мотивовано тим, що апеляційна скарга є необґрунтованою, поданою без надання відповідних доказів та доводи якою протирічать нормам діючого законодавства України.

Зазначає, що відповідно до положень ч.І. ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження» звернення стягнення на обїєкти нерухомого майна здійснюються у разі відсутності в боржника достатніх коштів чи рухомого майна. Як встановлено самим приватним виконавцем. ОСОБА_2 на праві власності належить транспортний засіб ВАЗ 2101 1,1976 року випуску, синього кольору, р.н. НОМЕР_1 . та який відповідно до постанови того ж самого приватного виконавця оголошено в розшук.

Також зазначає, що виділ в натурі часток жилого будинку, що є спільною частковою власністю,можливий , якщо кожній із сторін може бути виділено відокремлену частину будинку з самостійним виходом (квартиру). Виділ також може мати місце при наявності технічної можливості переобладнати приміщення в ізольовані квартири, технічна можливість переобладнання квартири повинна бути підтверждена відповідними документами. Державним виконавцем до матеріалів справи не надано жодного документа, який би засвідчував технічну можливість переобладнання спірної квартири.

Також приватним виконавцем, як і до суду першої інстанції, так і до апеляційного суду не надано доказів щодо усіх співвласників квартири АДРЕСА_3 , що в свою чергу позбавляє можливості суд визначитись з колом заінтересованих осіб у даній справі та відповідно вирішити питання щодо виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності.

Вказує, що з цього самого приводу та з цих самих підстав приватний виконавець Близнюков Ю. В. вже звертався до суду із аналогічним поданням та ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 28.02.2019 року (справа № 643/17451/18, провадження № 6/643/22/19) у задоволенні подання було відмовлено, з тих підстав, що приватним виконавцем не надано належних доказів стосовно наявності інших осіб - співвласників вищевказаної квартири

В судовому засіданні приватний виконавець виконавчого округу Харківської області Близнюков Ю.В. підтримав апеляційну скаргу, просив її задовольнити.

ОСОБА_7 та представник ОСОБА_5 - ОСОБА_8 в судовому засіданні проти апеляційної скарги заперечували, просили залишити її без задоволення, а судове рішення без змін.

ОСОБА_5 в судове засідання не з`явився, повідомлявся про дату, час та місце розгляду справи своєчасно та належним чином, про поважність причин неявки суд не сповістив.

Зважуючи на положення ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст. ст. 11, 44, 371, 372 ЦПК України апеляційний суд розглядає справу за його відсутністю, оскільки його неявка в судове засідання не перешкоджає розгляду справи судом апеляційної інстанції.

Відповідно до частин 1, 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Заслухавши суддю-доповідача, учасників справи, які з`явилися у судове засідання, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах заявлених позовних вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню за таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджується наявними у справі доказами, що на виконанні у приватного виконавця виконавчого округу Харківської області Близнюкова Юрія Володимировича перебуває виконавче провадження № 57242960 з примусового виконання виконавчого листа № 642/854/18, виданого 15.08.2018 року на підставі рішення Ленінського районного суду м. Харкова про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 матеріальної шкоди у розмірі 189241,57 грн., витрат з проведення та складання звіту № 37/2018 у розмірі 1000,00 грн., моральної шкоди у розмірі 3723,00 грн., судових витрат у розмірі 2052,43 грн., провадження за яким відкрито 18.09.2018 року (а.с. 9, 11).

Постановою приватного виконавця від 18.09.2018 року накладено арешт на все майно, що належить ОСОБА_2 (а.с. 12).

Згідно листа начальника Управління супроводження рахунків та розрахунків клієнтів Департаменту операційних розрахунків АТ «Укрсиббанк» ОСОБА_9 від 23.10.2018 року, в установі банку 16.10.2018 року на ім`я ОСОБА_2 відкритий рахунок, на який постановою приватного виконавця від 01.11.2018 року накладено арешт на грошові кошти, що містяться на рахунку (а.с.13, 14).

Відповідно до листа начальника Управління супроводження рахунків та розрахунків клієнтів Департаменту операційних розрахунків АТ «Укрсиббанк» ОСОБА_9 . від 23.10.2018 року залишки грошових коштів на вищезазначеному рахунку становлять 2568,70 грн. ( а.с. 17).

Згідно відповіді Пенсійного Фонду України від 19.09.2018 року, ОСОБА_2 перебуває на обліку Управління Пенсійного фонду України в Московському районі м. Харкова, розмір пенсії якого становить 1435,00 грн. (а.с. 18).

Згідно відповіді Пенсійного Фонду України від 19.09.2018 року на запит про осіб боржників, які працюють за трудовими та цивільно-правовими договорами про останнє місце роботи , інформацію щодо ОСОБА_2 не знайдено ( а.с.18 зворотня сторона).

Згідно листа Регіонального сервісного центру в Харківській області від 27.09.2018 року, згідно баз даних, які використовує РСЦ МВС в Харківській області, за ОСОБА_2 зареєстрований транспортний засіб ВАЗ 21011, (1976), реєстраційний номер НОМЕР_1 , (а.с. 19).

Постановою приватного виконавця від 01.10.2018 року накладено арешт на транспортний засіб ВАЗ 21011, (1976), реєстраційний номер НОМЕР_1 , що належить ОСОБА_2 (а.с. 20).

Постановою приватного виконавця від 01.10.2018 року оголошено в розшук транспортний засіб ВАЗ 21011, (1976), реєстраційний номер НОМЕР_1 (а.с. 21).

Згідно відповіді ДФС України від 26.09.2018 року інформація стосовно ОСОБА_2 щодо сум доходу, нарахованого (сплаченого) податковим агентом та сум утриманого податку в ДРФО відсутня (а.с. 74).

Відповідно до листа Державного підприємства «Центр державного земельного кадастру» Харківської регіональної філії № 07/1224 від 25.10.2018 року, станом на 01.01.2013 року інформація щодо оформлення правовстановлюючих документів на земельні ділянки ОСОБА_2 за архівними даними не обліковується (а.с. 84).

Згідно листа Комунального підприємства «Харківське міське бюро технічної інвентаризації» № 12103/04-08 від 25.10.2018 року, станом на 31.12.2012 року на ім`я ОСОБА_2 зареєстрована на праві спільної сумісної власності частина квартири спільного заселення АДРЕСА_3 на підставі договору купівлі-продажу, зареєстрованого 11.06.1996 року Біржею «Право-Ріелтер», р. № 6-11-08. (а.с. 23).

Відповідно до копії договору купівлі-продажу № 6-11-08 від 11.06.1996 року, ОСОБА_10 передано у власність ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 70/100 часток квартири спільного заселення АДРЕСА_3 (а.с. 25-26).

З копії свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 від 07.09.2017 року вбачається, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , померла ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 55).

Згідно довідки Міського відділу реєстрації актів цивільного стану № 4-2 Харківського обласного управління юстиції № 43 від 05.01.2005 року, ОСОБА_4 померла ІНФОРМАЦІЯ_3 ( а.с.116) .

Відмовляючи у задоволенні подання приватного виконавця, суд першої інстанції виходив з того, що державним виконавцем не вчинені всі можливі виконавчі дії та не в повній мірі вжито всіх заходів щодо розшуку майна боржника, не надано суду доказів щодо усіх співвласників квартири, що в свою чергу позбавляє можливості суд визначитись з колом заінтересованих осіб у даній справі та відповідно вирішити питання щодо виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції лише в тій частині, що приватний виконавець, маючи усі передбачені законом повноваження і можливості збирання доказів щодо обставин зміни кола співвласників квартири АДРЕСА_3 , співвласником якої є боржник ОСОБА_2 , з урахуванням смерті інших співвласників ОСОБА_3 та ОСОБА_4 та можливого спадкування їх часток у порядку, передбаченому ст.1268 ЦК України, не вжив заходів з метою витребування відповідної інформації та не надав суду усіх доказів з метою зясування цих обставин.

Разом з тим, суд першої інстанції помилково дійшов до всиновку про повну відсутність можливості визначення частки боржника у спільному майні, оскільки за будь-яких обставин, зважуючи на пояснення боржника ОСОБА_2 та представника ОСОБА_5 , належна боржнику ОСОБА_2 не зменшилася і ним не відчужена.

Згідно договору купівлі-продажу № 6-11-08 від 11.06.1996 року та листа Комунального підприємства «Харківське міське бюро технічної інвентаризації» № 12103/04-08 від 25.10.2018 року, ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 і ОСОБА_2 (боржник) набули у спільну сумісну власність 70/100 часток квартири спільного заселення АДРЕСА_3 .

Як вбачається з матеріалів справи та підтверджено в судовому засіданні боржником ОСОБА_2 та представником іншого співвласника ОСОБА_5 , співвласниками не укладався договір про визначення іншого права кожного з них у спільній сумісній власності, ніж в рівних частках, як це передбачено частиною першою статті 357 ЦК України.

За таких обставин відсутні перешкоди для встановлення частки боржника ОСОБА_2 у спільній сумісній власності на 70/100 частин квартири загального заселення № АДРЕСА_3 , яка набута чотирма особами, в т.ч. боржником ОСОБА_2 , без визначення під час набуття цього нерухомого майна часток кожного з покупців, на яку приватним виконавцем може бути звернено стягнення з метою погашення заборгованості ОСОБА_2 перед стягувачем ОСОБА_1 , у виді 70/400 частин квартири, з розрахунку 70/100 : 4 = 70/400.

Колегія суддв відхиляє доводи ОСОБА_2 про відсутність передбачених законом підстав для звернення стягнення на належну йому та іншим особам спільну сумісну валсність з огляду на можливість відрахування з його пенсії певної суми для погашення заборгованості, оскільки в такому випадку, зважуючи на суму боргу, навіть у нащадків стягувача не буде надії на виконання рішення суду.

Частиною 1 статті 18 ЦПК України передбачено, що судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Як вбачається з матеріалів справи на виконанні у приватного виконавця виконавчого округу Харківської області Близнюкова Ю. В. перебуває виконавче провадження № 57242960 з примусового виконання виконавчого листа № 642/854/18, виданого 15.08.2018 року на підставі рішення Ленінського районного суду м. Харкова про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 матеріальної шкоди у розмірі 189241,57 грн., витрат з проведення та складання звіту № 37/2018 у розмірі 1000,00 грн., моральної шкоди у розмірі 3723,00 грн., судових витрат у розмірі 2052,43 грн., провадження за яким відкрито 18.09.2018 року

Відповідно до статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Права і обов`язки виконавця визначені у статті 18 Закону України «Про виконавче провадження». Відповідно до частини 1 цієї статті виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Заходами примусового виконання рішень є: звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, об`єкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами; звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника; вилучення в боржника і передача стягувачу предметів, зазначених у рішенні; заборона боржнику розпоряджатися та/або користуватися майном, яке належить йому на праві власності, у тому числі коштами, або встановлення боржнику обов`язку користуватися таким майном на умовах, визначених виконавцем; інші заходи примусового характеру, передбачені цим Законом - стаття 10 Закону.

Згідно з частиною другою статті 48 Закону України «Про виконавче провадження» стягнення за виконавчими документами звертається в першу чергу на кошти боржника у національній та іноземній валютах, інші цінності, у тому числі на кошти на рахунках боржника у банках та інших фінансових установах.

Відповідно до статті 48 Закону України «Про виконавче провадження» у разі відсутності у боржника коштів та інших цінностей, достатніх для задоволення вимог стягувача, стягнення невідкладно звертається також на належне боржнику інше майно, крім майна, на яке згідно із законом не може бути накладено стягнення. Звернення стягнення на майно боржника не зупиняє звернення стягнення на кошти боржника. Боржник має право запропонувати види майна чи предмети, які необхідно реалізувати в першу чергу. Черговість стягнення на кошти та інше майно боржника остаточно визначається виконавцем.

Виконавець проводить перевірку майнового стану боржника у 10-денний строк з дня відкриття виконавчого провадження. У подальшому така перевірка проводиться виконавцем не рідше ніж один раз на два тижні - щодо виявлення рахунків боржника, не рідше ніж один раз на три місяці - щодо виявлення нерухомого та рухомого майна боржника та його майнових прав, отримання інформації про доходи боржника.

З матеріалів справи вбачається, що боржник ОСОБА_2 ухиляється від виконання зобов`язань покладених на нього рішенням Ленінського районного суду м. Харкова, майно на яке можливо звернути стягнення в рахунок погашення заборгованості, у боржника ОСОБА_2 , відсутнє.

При примусовому виконанні судового рішення приватним виконавцем вчинялися всі можливі виконавчі дії та в повній мірі вжито заходів щодо розшуку майна боржника, що підтверджується долученими до матеріалів подання копією матеріалів виконавчого провадження.

За приписами Закону України «Про виконавче провадження» заходами примусового виконання рішень є, зокрема, звернення стягнення на майно боржника, що полягає в його арешті, вилученні та примусовій реалізації.

Порядок звернення стягнення на кошти та інше майно боржника визначено статтею 48 Закону України «Про виконавче провадження».

Так, відповідно до частин п`ятої та шостої указаної норми, у разі відсутності у боржника коштів та інших цінностей, достатніх для задоволення вимог стягувача, стягнення невідкладно звертається також на належне боржнику інше майно, крім майна, на яке згідно із законом не може бути накладено стягнення. Звернення стягнення на майно боржника не зупиняє звернення стягнення на кошти боржника. Боржник має право запропонувати види майна чи предмети, які необхідно реалізувати в першу чергу. Черговість стягнення на кошти та інше майно боржника остаточно визначається виконавцем.

Стягнення на майно боржника звертається в розмірі та обсязі, необхідних для виконання за виконавчим документом, з урахуванням стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів, накладених на боржника під час виконавчого провадження, основної винагороди приватного виконавця.

У разі якщо боржник володіє майном разом з іншими особами, стягнення звертається на його частку, що визначається судом за поданням виконавця.

Згідно з вимогамистатті 50 Закону України «Про виконавче провадження» звернення стягнення на об`єкти нерухомого майна здійснюється у разі відсутності в боржника достатніх коштів чи рухомого майна. При цьому, в першу чергу звертається стягнення на окрему від будинку земельну ділянку, інше приміщення, що належать боржнику. В останню чергу звертається стягнення на житловий будинок чи квартиру, в якому фактично проживає боржник.

У разі звернення стягнення на об`єкт нерухомого майна виконавець здійснює в установленому законом порядку заходи щодо з`ясування належності майна боржнику на праві власності, а також перевірки, чи перебуває це майно під арештом.

Після документального підтвердження належності боржнику на праві власності об`єкта нерухомого майна виконавець накладає на нього арешт та вносить відомості про такий арешт до відповідного реєстру у встановленому законодавством порядку. Про накладення арешту на об`єкт нерухомого майна, заставлене третім особам, виконавець невідкладно повідомляє таким особам.

Таким чином, під час вирішення питання про визначення частки майна боржника у майні, яким він володіє з іншими особами, у зв`язку з виконанням судового рішення, суд повинен з`ясовувати, чи спірне майно є об`єктом спільної сумісної власності.

Отже, вирішення такого процесуального питання необхідне для примусового виконання рішення у разі звернення стягнення на майно.

Згідно з частиною першою статті 443 ЦПК України питання про визначення частки майна боржника у майні, яким він володіє спільно з іншими особами, вирішується судом за поданням державного виконавця.

Задоволення подання державного виконавця не порушує прав інших співвласників майна, оскільки за ними залишається право власності на нерухоме майно.

Відповідний правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 11 квітня 2018 року, справа № 464/2227/17, провадження № 61-14741св18.

Дотримання принципу обов`язковості судових рішень є однією із складових права на справедливий суд гарантованого ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Україною 17.07.1997.

Зокрема, в п. 40 рішення у справі "Горнсбі проти Греції" від 19 березня 1997 року Європейський суд з прав людини зазначив, що право на звернення до суду було б ілюзорним, якби національна правова система Договірної Сторони дозволяла, щоб остаточне, обов`язкове для виконання судове рішення залишалося невиконаним на шкоду одній із сторін.

У своєму рішенні від 15 жовтня 2009 року по справі "Юрій Миколайович Іванов проти України" Європейський суд з прав людини наголосив, що право на суд, захищене статтею 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, було б ілюзорним, якби національна система дозволяла, щоб остаточне, обов`язкове для виконання судове рішення залишалося невиконаним на шкоду будь-якій зі сторін. Ефективний доступ до суду включає право на виконання судового рішення.

Оскільки приватний виконавець до внесення подання про визначення частки майна боржника у майні, яким він спільно володіє з іншими особами, вчинив необхідні дії, які передбачені Законом, зокрема положеннями ч.8 ст.48 Закону України «Про виконавче провадження», для примусового виконання судового рішення, яке є обов`язковим для виконання, колегія суддів приходить до висновку про необхідність задоволення частково подання приватного виконавця про визначення частки майна боржника ОСОБА_2 у майні, яким він володіє спільно із ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , що є допустимим ступенем втручання до його права та права інших осіб, а також узгоджується з положеннями національного законодавства та практикою Європейського суду з прав людини, з метою забезпечення принципу верховенства права та обов`язковості виконання судового рішення.

Апеляційний суд не визнає підставами для відмови в задоволенні апеляційної скарги приватного виконавця Близнюкова Ю.В., викладеними ОСОБА_2 у відзиві на апеляційну скаргу, оскільки вони не спростовують обставин, що при примусовому виконанні судового рішення приватним виконавцем вчинялися всі можливі виконавчі дії , в повній мірі вжито заходів щодо розшуку майна боржника та що боржнику ОСОБА_2 на праві спільної сумісної власності частина квартири спільного заселення АДРЕСА_3 на підставі договору купівлі-продажу, зареєстрованого 11.06.1996 року Біржею «Право-Ріелтер», р. № 6-11-08, співласниками якої крім ОСОБА_2 також є - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 .

За таких обставин, апеляційний суд у відповідності до п.2 ч.1 ст.374, п.п.3,4 частини 1 та частини2 ст.376 ЦПК України скасовує ухвалу суду першої інстанції від 06.06.2019 року і постановляє нове судове рішення про задоволення подання приватного виконавця виконавчого округу Харківської області Близнюкова Ю. В. про визначення частки майна боржника у виконавчому провадженні №57242960.

Враховуючи, що апеляційний суд задовольняє апеляційну скаргу та задовольняє подання приватного виконавця , за правилами п. 1 ч. 2, ч. 13 ст. 141, п.п. б, в п. 4 ч. 1 ст. 382 ЦПК України , судовий збір у розмірі 384,20 грн. понесений у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції стягує з ОСОБА_2 на користь приватного виконавця Близнюкова Ю.В.

Керуючись ст.ст.367, 368, п.1 ч.1 ст.374, ст.ст.375, 381, 382-384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу приватного виконавця виконавчого округу Харківської області Близнюкова Юрія Володимировича задовольнити.

Ухвалу Московського районного суду м. Харкова від 06 червня 2019 року скасувати та постановити нове судове рішення.

Подання приватного виконавця виконавчого округу Харківської області Близнюкова Юрія Володимировича про визначення частки майна боржника у виконавчому провадженні №57242960 задовольнити.

Визначити частку боржника ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_3 ) у спільному майні у загальному розмірі 70/100 частини в комунальній квартирі АДРЕСА_3 , на яке може бути звернуто стягнення, у розмірі 70/400 частки цього майна.

Стягнути з ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_3 ) на користь приватного виконавця виконавчого округу Харківської області Близнюкова Юрія Володимировича судовий збір у розмірі 384 (триста вісімдесят чотири) 20 коп,, понесений у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 22 листопада 2019 року.

Головуючий: П.В. Кісь

Судді : О.М. Хорошевський

В.Б. Яцина