КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 грудня 2019 року м. Київ

Унікальний номер справи № 2-2960/10

Апеляційне провадження 22-ц/824/11627/2019

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді - доповідача Махлай Л.Д.,

суддів Кравець В.А, Мазурик О.Ф.

при секретарі Гойденко Д.В.

учасники справи

заявник товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та гарантія»

стягувач публічне акціонерне товариство «Райффайзен Банк Аваль»

боржники ОСОБА_1

ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану через представника ОСОБА_3 , на ухвалу Ірпінського районного суду Київської області від 04 липня 2019 року, постановлену під головуванням судді Оладько С.І., у справі за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та гарантія» про заміну сторони виконавчого провадження у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

в с т а н о в и в :

у квітні 2018 року ТОВ «ФК «Довіра та гарантія»звернулося до суду з заявою про заміну сторони у виконавчому провадженні посилаючись на те, що відповідно до договору про відступлення прав вимоги від 30.08.2017 ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» відступило право вимоги за кредитним договором, укладеним з ОСОБА_1 ПАТ «Комерційний Індустріальний Банк» та цього ж дня ПАТ «Комерційний Індустріальний Банк» відступило право вимоги за цим кредитним договором ТОВ «ФК «Довіра та гарантія».

Ухвалою Ірпінського районного суду Київської області від 04.07.2019 заяву задоволено. Замінено стягувача ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» на правонаступника - ТОВ «ФК «Довіра та гарантія» у виконавчому листі, виданому по справі № 2-2960/2010 за позовом ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Не погоджуючись з даною ухвалою суду, ОСОБА_4 через представника подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу суду та постановити нову, якою у задоволенні заяви відмовити. Посилається на неповне з`ясування обставин, неправильне застосування норм процесуального права. А саме, суд не перевірив по якому виконавчому провадженню проведено заміну стягувача. Крім того, суд не звернув уваги на те, що заявник не надав належних доказів про те, що отримав право вимоги, надані документи не завірені та викликають сумнів. До того ж у реєстрі боржників існують розбіжності щодо суми боргу.

Учасники справи у судове засідання не з`явилися, про день та час розгляду справи повідомлені у встановленому законом порядку, причини неявки не повідомили, у зв`язку з чим колегія суддів вважає за можливе розгляд справи у їх відсутності, за правилами ч. 2 ст. 305 ЦПК України.

Вислухавши доповідь судді, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Задовольняючи заяву суд першої інстанції виходив з того, що відбулася заміна стягувача правонаступником.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження є завершальною стадією судового провадження, але не стадією судового розгляду.

Відповідно до ч. 5 ст. 15 Закону України «Про виконавче провадження» у разі вибуття однієї із сторін виконавець за заявою сторони, а також заінтересована особа мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником.

Відповідно до ст. 442 ЦПК України у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює таку сторону її правонаступником. Заяву про заміну сторони її правонаступником може подати сторона (заінтересована особа), державний або приватний виконавець.

За змістом даної норми суд при вирішенні питання про заміну сторони виконавчого провадженні має пересвідчитися, що особа, яка звертається із такою заявою відноситься до переліку осіб, визначених ч. 2 ст. 442 ЦПК України та, що до заяви додані документи, які підтверджують правонаступництво сторони виконавчого провадження.

На підтвердження обставин про те, що заявник є правонаступником ПАТ «Райффайзен Банк Аваль»надано договір відступлення права вимоги № 114/45 від 30.08.2017, відповідно до умов якого відбулося відступлення права вимоги за кредитним договором № 014/06-11/2800 від 27.12.2006 на користь ПАТ «Комерційний Індустріальний Банк», та договір відступлення права вимоги № 114/45-ДГ від 30.08.2017, відповідно до умов якого відбулося відступлення права вимоги за кредитним договором № 014/06-11/2800 від 27.12.2006 від ПАТ «Комерційний Індустріальний Банк» на користь ТОВ «ФК «Довіра та гарантія».

Відповідно до ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

За правилами даної норми дійсність правочину презюмується.

Оскільки вищезазначені договори про відступлення права вимоги недійсними не визнавалися, доводи апеляційної скарги про те, що заявник на підставі цих договорів не є правонаступником ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» не можна визнати обґрунтованими.

Доводи апеляційної скарги про те, що суд мав перевірити правильність проведення фінансових операцій між юридичними особами, які уклали договори відступлення права вимоги не впливають на висновки суду, оскільки питання виконання договору не впливає на права та обов`язки боржника. Ці питання можуть вирішуватися лише між сторонами договору. Заявник не є стороною такого договору та не може ставити питання про розірвання такого договору у разі невиконання умов договору. При заміні кредитора обсяг зобов`язань боржника залишається таким же, який був перед попереднім кредитором.

Для вирішення питання про заміну стягувача має значення факт укладення такого договору та передача документів новому кредитору. Факт передачі документів щодо боргових зобов`язань ОСОБА_1 підтверджується актами приймання - передачі реєстру боргових зобов`язань.

Передання кредитором своїх прав іншій особі за договором про відступлення права вимоги є правонаступництвом і такий правонаступник кредитора має право звернутися до суду із заявою про заміну сторони виконавчого провадження з наданням йому статусу сторони виконавчого провадження, що відповідає положенням статей 512, 514 ЦК України та статті 442 ЦПК України.

У разі укладення договору про відступлення права вимоги між кредитором та іншою особою (новим кредитором) у період розгляду справи проводиться заміна сторони у справі. У разі укладення договору про відступлення права вимоги після ухвалення рішення, така заміна проводиться шляхом заміни сторони виконавчого провадження. При цьому заміна сторони виконавчого провадження може проводитися не лише після відкриття виконавчого провадження, а і до відкриття виконавчого провадження, оскільки новий кредитор набуває права на отримання виконавчого листа та пред`явлення його до виконання.

В ухвалі суду вказано про заміну сторони виконавчого провадження за виконавчим листом у справі № 2-2960/2010 на виконання рішення суду про стягнення заборгованості з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 . Питання заміни сторони розглянуто в межах саме цієї цивільної справи. Видача декількох виконавчих листів у одній і тій же справі, не змінює ту обставину, що стягувачем за рішенням суду є лише одна особа.

Відтак доводи апеляційної скарги про те, що суд не зазначив у якому саме виконавчому провадженні проведено заміну стягувача колегія суддів не може визнати обґрунтованими.

Доводи апеляційної скарги про те, що суд не перевірив суму заборгованості за виконавчим листом також не спростовують висновків суду, оскільки на стадії виконання судового рішення сума боргу може бути змінною величиною у разі виконання рішення частина. Сплачена сума заборгованості попередньому кредитору враховується у рахунок погашення боргу незалежно від зміни кредитора. До того ж боржник має висувати проти вимоги нового кредитора у зобов`язанні заперечення, які він мав проти первісного кредитора на момент одержання письмового повідомлення про заміну кредитора (ч.1 ст. 518 ЦК України).

Відтак за наявності доказів про сплату заборгованості на виконання рішення суду, які не враховані державним чи приватним виконавцем, божник не позбавлений права надати такі докази та перевірити розмір заборгованості у виконавчому провадженні.

За таких обставин колегія суддів приходить до висновку, що ухвала суду першої інстанції постановлена з дотриманням норм процесуального законодавства і не може бути скасована з підстав, викладених у апеляційній скарзі.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381-383 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Ірпінського районного суду Київської області від 04 липня 2019 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення постанови до Верховного Суду шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до цього суду.

Постанова складена 03.12.2019.

Головуючий Л. Д. Махлай

Судді В. А. Кравець

О. Ф. Мазурик