Номер провадження: 22-ц/813/6713/19
Номер справи місцевого суду: 522/7615/19
Головуючий у першій інстанції Чернявська Л. М.
Доповідач Драгомерецький М. М.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.12.2019 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого: Драгомерецького М.М. (суддя-доповідач),

суддів: Дрішлюка А.І.,

Черевка П.М.,

розглянувши у спрощеному позовному провадженні цивільну справу заапеляційною скаргою адвоката Голосова Юрія Валерійовича в інтересах ОСОБА_1 на ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 24 червня 2019 року у цивільній справі за заявою ОСОБА_1 про визначення суми шкоди, завданої незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду,-

В С Т А Н О В И В:

06 травня 2019 року ОСОБА_1 звернулась до суду із заявою про визначення суми шкоди, завданої незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду.

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 24 червня 2019 року заяву ОСОБА_1 визнано неподаною та повернуто.

В апеляційній скарзі адвоката Голосов Ю.В., що діє в інтересах ОСОБА_1 просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та направити справу для вирішення питання щодо відкриття провадження у справі, посилаючись на порушення норм процесуального права.

Відповідно до ч. 2 ст. 369 ЦПК України, апеляційні скарги на ухвали суду, зазначені в пунктах 1, 5, 6, 9, 10, 14, 19, 37-40 частини першої статті 353 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Згідно ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Зважаючи на вказані обставини розгляд даної справи здійснено в порядку письмового провадження, без виклику сторін.

Відповідно до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Повне судове рішення виготовлене 05 грудня 2019 року.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши доводи, викладені в апеляційній скарзі, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково за таких підстав.

У частинах 1 та 2 ст. 367 ЦПК України зазначено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Частинами 1-3 статті 185 ЦПК України передбачено, що, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху. Якщо ухвала про залишення позовної заяви без руху постановляється з підстави несплати судового збору у встановленому законом розмірі, суд в такій ухвалі повинен зазначити точну суму судового збору, яку необхідно сплатити (доплатити).

Якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 175 і 177 цього Кодексу, сплатить суму судового збору, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

З матеріалів справи вбачається, що 06 травня 2019 року до Приморського районного суду м. Одеси в порядку непозовного цивільного судочинства, надійшла заява ОСОБА_1 про визначення суми шкоди, завданої незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду, яка подана ОСОБА_1 в порядку Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, попереднього слідства, прокуратури і суду».

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 08 травня 2019 року заява ОСОБА_1 залишена без руху у зв`язку з невиконанням вимог ст. ст. 175, 177 ЦПК України та їй було надано строк для усунення недоліків, визначених ухвалою суду, а саме, зазначити в заяві заінтересовану особу та надати суду докази на підтвердження того, що він звертався до органу слідства для направлення йому повідомлення, в якому роз`яснюється, куди і протягом якого терміну можна звернутися за відшкодуванням шкоди і поновленням порушених прав та результати такого звернення.

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 24 червня 2019 року заяву ОСОБА_1 про визначення суми шкоди, завданої незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду визнано неподаною та повернуто позивачу

Повертаючи позовну заяву, суд першої інстанції виходив з того, що у встановлений судом строк недоліки, визначені ухвалою суду першої інстанції від 08 травня 2019 року, усунуті не були, зокрема не зазначено в заяві заінтересовану особу та надано суду докази на підтвердження того, що він звертався до органу слідства для направлення йому повідомлення, в якому роз`яснюється, куди і протягом якого терміну можна звернутися за відшкодуванням шкоди і поновленням порушених прав та результати такого звернення.

Суд першої інстанції правильно виходив з того, що відшкодування моральної шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду в порядку, передбаченому Законом України від 01 грудня 1994 року №266/94-ВР «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» та частинами 1-5 статті 1176 ЦК України, проводиться лише в порядку позовного провадження (пункт 2 частини 2 статті 19 ЦК України.

Про це неодноразово наголошував у своєї сталої практиці Верховний Суд, у тому числі у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13 червня 2018 року у справі №755/13879/16, на яку послалася заявник ОСОБА_1 , а також у постанові від 31 жовтня 2018 року у справі №383/596/15, від 21 серпня 2019 року у справі №523/13432/16.

У абзаці другому пункту 10-1 постанови Пленуму «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» №4 від 31 березня 1995 року, із змінами, внесеними згідно постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 25 травня 2001 року, Верховний Суд України роз`яснив, що «при вирішенні спору про відшкодування моральної шкоди, заподіяної громадянинові незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу державної влади, його посадовими або службовими особами, судам слід виходити з того, що зазначений орган має бути відповідачем у такій справі, якщо це передбачено відповідним законом (наприклад, ст. 9 Закону «Про оперативно-розшукову діяльність». Якщо ж відповідним законом чи іншим нормативним актом це не передбачено або в ньому зазначено, що шкода відшкодовується державою (за рахунок держави), то поряд із відповідним державним органом суд має притягнути як відповідача відповідний орган Державного казначейства України».

У постанові від 02 жовтня 2019 року у справі №521/1347/18 Верховний Суд дійшов висновку про те, що «належним відповідачем у цій справі є держава, яка бере участь у справі через відповідний орган (органи) державної влади. Такими органами у цій справі є Казначейська служба (яка відповідно до законодавства є органом, який здійснює списання коштів з державного бюджету) та орган, дії якого призвели до завдання позивачу шкоди».

Вказаний правовий висновок висловлений також у постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 червня 2018 року у справі №910/23967/16.

Однак, з висновком суду першої інстанції про те, що заявник не надала суду докази на підтвердження того, що вона зверталася до органу слідства для направлення йому повідомлення, в якому роз`яснюється, куди і протягом якого терміну можна звернутися за відшкодуванням шкоди і поновленням порушених прав та результати такого звернення, погодитись неможливо, виходячи за наступного.

Пунктами 7 та 8 частини 3 статті 175 ЦПК України зазначено, що позовна заява повинна містити відомості про вжиття заходів забезпечення доказів або позову до подання позовної заяви, якщо такі здійснювалися; перелік документів та інших доказів, що додаються до заяви; зазначення доказів, які не можуть бути подані разом із позовною заявою (за наявності); зазначення щодо наявності у позивача або іншої особи оригіналів письмових або електронних доказів, копії яких додано до заяви.

У частинах 3 та 5 статті 177 ЦПК України визначено, що, у разі необхідності до позовної заяви додаються клопотання та заяви позивача про звільнення (відстрочення, зменшення) від сплати судового збору, про призначення експертизи, витребування доказів тощо. Позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів).

Із заяви ОСОБА_1 вбачається, що повідомлення СУ ГУ НП в Одеській області у відповідності до пункту 6 Положення про застосування Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органі дізнання,попереднього слідства, прокуратури і суду» із роз`ясненням куди і протягом якого терміну можна звернутись за відшкодуванням шкоди і поновленням порушених прав.

Проте, як зазначено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13 червня 2018 року у справі №755/13879/16 «відсутність такого роз`яснення (повідомлення) не позбавляє права на відшкодування шкоди, встановленого законом».

Як зазначено, у частині 5 статті 12 ЦПК України, суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість: 1) керує ходом судового процесу; 2) сприяє врегулюванню спору шляхом досягнення угоди між сторонами; 3) роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій; 4) сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом; 5) запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов`язків.

За таких підстав, колегія суддів дійшла висновку про те, що суд першої інстанції на наведене уваги не звернув та передчасно вирішив питання про повернення позовної заяви, що призвело до постановлення помилкової ухвали й у відповідності до п. 4 ч. 1 ст. 379 ЦПК України є підставою для скасування ухвали суду першої інстанції та направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 367 ч. 1, 2, 374 ч. 1 п.6, 379 ч. 1, 3, 4, 381 - 384 ЦПК України, Одеський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу адвоката Голосова Юрія Валерійовича в інтересах ОСОБА_1 задовольнити частково, ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 24 червня 2019 року скасувати.

Справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та подальшому оскарженню не підлягає.

Повний текст судового рішення складено: 05 грудня 2019 року.

Судді Одеського апеляційного суду: М.М.Драгомерецький

А.І.Дрішлюк

П.М.Черевко