Справа № 648/3763/19
Провадження № 2-о/648/108/19
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 грудня 2019 року смт.Білозерка

Суддя Білозерського районного суду Херсонської області Рибас А.В., розглянувши матеріали заяви ОСОБА_1 , заінтересована особа Херсонська міська рада, про встановлення факту проживання однією сім`єю, -

В С Т А Н ОВ И В:

Зі змісту заяви та доданих до неї документів вбачається, що вона не відповідає вимогам ст.318 ЦПК України (в редакції Закону України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» №2147-VIII від 03.10.2017), а саме у заяві повинна бути зазначено докази, що підтверджують вказаний факт. Крім того до заяви додаються докази, що підтверджують викладені в заяві обставини і довідка про неможливість відновлення втрачених документів.

Згідно з роз`ясненнями, викладеними у п.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31 березня 1995 року « Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», вирішуючи питання про прийняття заяв про встановлення фактів, що мають юридичне значення, судам необхідно враховувати, що ці заяви повинні відповідати як загальним правилам щодо змісту і форми позовної заяви, так і вимогам щодо її змісту. Якщо в заяві не зазначено, який конкретно факт просить встановити заявник, з яких причин неможливо одержати або відновити документ, що посвідчує даний факт, якими доказами цей факт підтверджується або до заяви не приєднано довідки про неможливість одержання чи відновлення необхідних документів,суддя постановляє ухвалу про залишення заяви без руху і надає заявникові строк для виправлення недоліків. У разі невиконання цих вказівок заява вважається неподаною і повертається заявникові, про що суддя постановляє мотивовану ухвалу.

Заявник вказує, що встановлення даного факту потрібно їй для звернення до нотаріусу для підтвердження права на спадкування, як спадкоємця за законом четвертої черги після смерті ОСОБА_2 , проте нотаріусом їй було відмовлено у видачі свідоцтва, та роз`яснено що для підтвердження факту сумісного проживання однією сім`єю на час відкриття спадщини їй необхідно звернутися до суду.

Разом з тим, згідно ст.49 Закону України «Про нотаріат», про відмову у вчиненні нотаріальної дії нотаріус виносить відмовну постанову. Вказана постанова відсутня у матеріалах вказаної справи. Цей недолік необхідно усунути, надавши до суду вищевказану постанову (оригінал або копію, завірену належним чином).

Крім того, заявником не зазначено та не долучено будь-яких доказів на підтвердження факту спільного проживання однією сім`єю разом з ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , за вказаною у заяві адресою: АДРЕСА_1 . Більш того, заявником не зазначено в прохальній частині за який саме період часу вона просить встановити вказаний факт, а лише зазначено з «10 січня 2010 року».

Відповідно до ч. 4 ст.177 ЦПК України до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Заявником судовий збір не сплачено, проте надано клопотання про звільнення від сплати судового збору. В обґрунтування вимог клопотання заявник посилається на скрутний матеріальний стан та на підтвердження надано довідку з Державного реєстру фізичних осіб платників податків про суми виплачених доходів та утримання податків за період 1 кварталу 2019 року по 2 квартал 2019 року.

Положеннями ч.ч. 1, 3 ст.136 ЦПК України, передбачено, що суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на визначений строк у порядку, передбаченому законом, але не більше як до ухвалення судового рішення у справі. З підстав, зазначених у частині першій цієї статті, суд у порядку, передбаченому законом, може зменшити розмір належних до сплати судових витрат, пов`язаних з розглядом справи, або звільнити від їх сплати.

Відповідно до ст.8 Закону України «Про судовий збір» та ст.136 ЦПК України, підставою для відстрочення або розстрочення сплати судового збору зменшення розміру судового збору або звільнення від його сплати є врахування судом майнового стану сторони.

Вказаною нормою передбачено право суду, а не його обов`язок щодо звільнення від сплати судового збору, при цьому, статтею 129 Конституції України як одну із засад судочинства визначено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Обґрунтування обставин, які свідчать про неможливість або утруднення в здійсненні оплати судового збору, виходячи з вимог статей 81, 83 ЦПК України покладається на особу, яка звертається з відповідним клопотанням.

Особа, яка заявляє відповідне клопотання повинна навести доводи і подати докази на підтвердження того, що її майновий стан перешкоджає сплаті нею судового збору у встановленому законодавством порядку і розмірі.

Відповідно до частини 1 статті 9 Конституції України чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Європейський суд з прав людини в рішеннях від 20.05.2010 у справі «Пелевін проти України», зазначив, що право на доступ до суду не є абсолютним та може підлягати обмеженням, зокрема щодо умов прийнятності скарг; оскільки право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання державою, регулювання може змінюватися у часі та місці відповідно до потреб та ресурсів суспільства та окремих осіб.

В рішенні Європейського суду з прав людини від 19.06.2001 у справі «Креуз проти Польщі» зазначено, що вимога сплати зборів цивільними судами у зв`язку з поданням позовів, які вони мають розглянути, не може вважатися обмеженням права доступу до суду.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, вимога про сплату державного мита є стримуючою мірою для потенційних позивачів від предявлення безрозсудних і необґрунтованих позовів. Для того, щоб гарантувати справедливий баланс між підтримкою нормального функціонування судової системи і захистом інтересів заявника при поданні позову до суду, внутрішньодержавні суди звільняють від сплати державного мита заявників, які можуть підтвердити свій поганий фінансовий стан (п. 111 рішення ЄСПЛ від 20 лютого 2014 року у справі «Шишков проти Росії» («Shishkov v. Russia»)).

Оцінюючи фінансове становище особи, яка звертається до суду з вимогою про звільнення її від сплати судового збору, зменшення його розміру, надання відстрочки чи розстрочки в його сплаті, національні суди повинні встановлювати наявність у такої особи реального доходу (розмір заробітної плати, стипендії, пенсії, прибутку тощо), рухомого чи нерухомого майна, цінних паперів, можливості розпорядження ними без значного погіршення фінансового становища (п. 44 рішення ЄСПЛ від 26 липня 2005 року у справі «Kniat v. Poland»; пункти 6364 рішення ЄСПЛ від 26 липня 2005 року у справі «Jedamski and Jedamska v. Poland»).

При розгляді клопотання про звільнення від сплати судового збору суддя не вбачає достатньо підстав для його задоволення, тобто заявником не доведено підстав, достатніх для звільнення від сплати судового збору. Доказів на підтвердження відсутності коштів заявником до заяви не долучено, оскільки суду надані довідки лише за 1 та 2 квартал 2019 року, в той час як заявник до суду звернувся у листопаді 2019 року, тобто за 3 та 4 квартал 2019 року заявником не долучено.

З огляду на викладене, суд вважає, що в даному випадку підстав для звільнення позивача від сплати судового збору немає.

Пунктом 4 ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір» передбачено, що за подання заяви у справах окремого провадження судовий збір сплачується у розмірі 0,2 розміру мінімальної заробітної плати.

В зв`язку з чим, заявнику необхідно сплатити судовий збір у розмірі 384 грн. 20 коп.

Відповідно до ст.185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 ЦПК України, постановляє ухвалу, в якій зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, якщо ухвала про залишення позовної заяви без руху постановляється з підстави несплати судового збору у встановленому законом розмірі, зазначається точна сума судового збору, яку необхідно сплатити (доплатити), про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків.

Керуючись ст.ст. 185, 318 ЦПК України (в редакції Закону України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» №2147-VIII від 03.10.2017), суддя, -

П О С Т А Н О В И В:

Відмовити в задоволенні клопотання ОСОБА_3 про звільнення від сплати судового збору.

Заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа Херсонська міська рада, про встановлення факту проживання однією сім`єю - залишити без руху.

Надати заявнику строк для усунення недоліків - десять днів з дня отримання ухвали про залишення заяви без руху шляхом надання до суду уточненої заяви, її копії та копії всіх доданих до неї документів відповідно до кількості сторін у справі.

Роз`яснити заявнику, що у разі невиконання вимог цієї ухвали у встановлений строк, заява вважатиметься не поданою та буде повернута заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Рибас А.В.