Справа № 409/651/19
Провадження № 22-ц/810/728/19
ЛУГАНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 грудня 2019 року Луганський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Назарової М.В.,

суддів: Авалян Н.М., Єрмакова Ю.В.,

за участю секретаря Сінько А.І.,

учасники справи: позивач - ОСОБА_1 , відповідач - Білокуракинська селищна рада, особа, яка не брала участь у справі та звернулась з апеляційною скаргою ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Луганського апеляційного суду в м. Сєвєродонецьку

апеляційну скаргу ОСОБА_2 в особі свого представника ОСОБА_3

на рішення Білокуракинського районного суду Луганської області від 16 травня 2019 року, ухваленого Білокуракинським районним судом у складі: судді Третяка О.Г. в приміщенні того ж суду,

у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Білокуракинської селищної ради про визнання права власності,

в с т а н о в и в:

У березні 2019 року позивачка ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Білокуракинської селищної ради про визнання права власності, який мотивувала тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 в смт Білокуракине помер її рідний дід ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Після його смерті відкрилась спадщина, яка складається із житлового будинку із господарчими будівлями та спорудами, який знаходиться за адресою АДРЕСА_1 , право власності на який належало померлому.

На день смерті спадкодавець ОСОБА_4 був зареєстрований та проживав у власному домоволодінні в АДРЕСА_1 , де разом із ним були зареєстровані та проживали його дружина, а позивачки - рідна бабуся ОСОБА_5 та його син, а позивачки - рідний батько ОСОБА_6 . ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_5 померла та спадщину, яка відкрилась після її смерті прийняв її син, а позивачки рідний батько ОСОБА_6 , який був зареєстрований та проживав із померлою на момент смерті, але не здійснив оформлення спадщини, бо помер ІНФОРМАЦІЯ_4 . На момент смерті батько позивача ОСОБА_6 був зареєстрований та проживав сам.

Як належна спадкоємиця майна померлого батька позивачка звернулася за місцем відкриття спадщини до нотаріуса із заявою про видачу їй свідоцтва на спадкове майно. Постановою нотаріуса у вчиненні нотаріальних дій з приводу оформлення спадщини позивачці було відмовлено через пропущений нею строк для подачі заяви та відсутність оригіналів правовстановлюючих документів на спадкове майно.

За захистом своїх прав у 2017 році позивачка зверталась до суду із позовом про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини та визнання права власності на спадкове майно. Рішенням Білокуракинського районного суду від 17.11.2017 року, яке набрало законної сили 05.12.2017 року, було встановлено, що позивачка є належною спадкоємицею майна та фактично прийняла спадщину після смерті ІНФОРМАЦІЯ_4 свого батька ОСОБА_6 та за нею було визнано право власності на належну батькові земельну частку (пай).

Проте, із-за відсутності оригіналів документів, у тому числі правовстановлюючих документів, позивачка не знала про належний на праві власності її померлому дідусю житлового будинку із господарськими будівлями та спорудами, спадщину після якого прийняли її бабуся ОСОБА_5 та її батько ОСОБА_6 , а після смерті бабусі все в цілому успадкував батько позивачки, але не встиг переоформити документи на своє ім`я через відсутність правовстановлюючих документів та смерть. Тому позивачка просила визнати за нею право власності на спадкове майно у вигляді спірного житлового будинку.

Рішенням Білокуракинського районного суду Луганської області від 16 травня 2019 року позовні вимоги ОСОБА_1 про визнання права власності на спадкове майно задоволено в повному обсязі.

Визнано за ОСОБА_1 право власності на житловий будинок із господарчими будівлями та спорудами, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , право власності на який на підставі Свідоцтва про право приватної власності на домоволодіння, виданого на підставі рішення виконкому Білокуракинської селищної Ради народних депутатів № 9 від 27.01.1993 р. належало померлому ОСОБА_4 .

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 , посилаючись на неповне з`ясування судом першої інстанції обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального права, порушення норм процесуального права, просить скасувати вказане судове рішення і ухвалити нове - про відмову у задоволенні заяви.

ОСОБА_2 вважає, що оскаржуваним рішенням порушуються його права та інтереси, оскільки він є спадкоємцем за законом після свого батька - ОСОБА_4 , та вказує, що його безпідставно не було залучено до участі у справі як заінтересовану особу, позивач приховав інформацію про наявність інших спадкоємців від суду.

У відзиві на апеляційну скаргу позивачка ОСОБА_1 просила відмовити у задоволенні апеляційної скарги, посилаючись на те, що скаржник у передбаченому законом порядку не прийняв спадщину та у нього відсутні будь-які правові підстави вказувати на те, що він є належним спадкоємцем майна померлого батька, відповідних доказів не надано.

В судовому засіданні ОСОБА_2 підтримав доводи своєї скарги.

Належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду справи її учасники в судове засідання не з`явились, а тому суд апеляційної інстанції розглянув справу у їх відсутність, що відповідає положенням ч. 2 ст. 372 ЦПК України.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, суд приходить до висновку, що апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_2 підлягає закриттю з огляду на наступне.

Із матеріалів справи вбачається, що ІНФОРМАЦІЯ_1 в смт. Білокуракине помер ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , про що Білокуракинським відділом РАЦС було складено відповідний актовий запис та видано свідоцтво про смерть НОМЕР_1 (а.с. 11), якому за життя відповідно до свідоцтва про право приватної власності на домоволодіння, виданого на підставі рішення виконкому Білокуракинської селищної Ради народних депутатів № 9 від 27.01.1993 року, на праві приватної власності належав житловий будинок із господарчими будівлями та спорудами, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 13).

У спадковому реєстрі інформація про спадкові справи та видані на підставі їх свідоцтва про право на спадщину після смерті ОСОБА_4 відсутня (а.с. 188).

За змістом п. 3 ч. 1 ст. 362 ЦПК України суд апеляційної інстанції закриває апеляційне провадження, якщо після відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою, поданою особою з підстав вирішення судом питання про її права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, встановлено, що судовим рішенням питання про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки такої особи не вирішувалося.

ОСОБА_2 на підтвердження порушення оскаржуваним рішенням його прав та інтересів послався на ту обставину, що він є спадкоємцем за законом майна, належного його батькові ОСОБА_4 , і він разом із своєю матір`ю ОСОБА_5 10 лютого 2015 року зверталися до Тимошинської сільської ради із заявами: він - про прийняття спадщини після смерті батька, а мати - про відмову від прийняття спадщини після смерті чоловіка, тому вважає, що реалізував свої спадкові права.

До апеляційної скарги подав: копію свідоцтва про своє народження, виданого Красноармійською сільською радою Білокуракинського району Луганської області 15 серпня 1969 року НОМЕР_3 , батьками записано ОСОБА_4 та ОСОБА_5 (а.с. 84); довідку Центру надання адміністративних послуг Білокуракинської сільської ради Луганської області вих. № 3044 від 21 червня 2019 року про те, що ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , померлий ІНФОРМАЦІЯ_1 , на момент смерті був зареєстрований та проживав за адресою: АДРЕСА_1 , на момент смерті проживали та були зареєстровані дружина ОСОБА_5 та син ОСОБА_6 ; свідоцтва про смерть батьків - ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5 - ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с. 88 та 87 відповідно); паспорт на своє ім`я, відповідно до якого він з 14.10.2008 року зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 (а.с. 83).

За змістом ч. 1, 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Згідно ч. 1 ст. 1269 ЦК України (у редакції на час відкриття спадщини) спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Для прийняття спадщини встановлюється строк шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (ч. 1 ст. 1270 ЦК України).

Згідно ч. 1 ст. 1272 ЦК України якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її.

Відповідно до ч. 1 ст. 1277 ЦК України у разі відсутності спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття орган місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини, а якщо до складу спадщини входить нерухоме майно - за його місцезнаходженням, зобов`язаний подати до суду заяву про визнання спадщини відумерлою.

Відповідно до інформації, отриманої зі спадкового реєстру, на час розгляду справи судом першої інстанції та на час її перегляду апеляційним судом, спадкова справа щодо майна померлого ОСОБА_4 не заводилась, свідоцтва про право на спадщину не видавались (а.с. 188), відповідно до листа Білокуракинської державної нотаріальної контори Луганської області від 14.11.2019 року за вих. № 104/01-16 із заявами про відмову від прийняття або про прийняття спадщини після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 в установлений законом строк до Білокуракинської державної нотаріальної контори ніхто не звертався.

Доказів спільного проживання разом із спадкодавцем ОСОБА_2 не надав.

Отже, належних і допустимих доказів здійснення права спадкування, зокрема прийняття спадщини, ОСОБА_2 не надано, а долучена до апеляційної скарги копія його заяви про прийняття спадщини після смерті батька, подана до Тимошинської сільради Білокуракинського району, не є таким доказом, оскільки подана неналежному органу та не зареєстрована в Єдиному спадковому реєстрі у порушення вимог Закону України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій посадовими особами органів місцевого самоврядування», затвердженого наказом Міністерства юстиції України 11.11.2011 року № 3306/5, та на це нотаріусом було звернуто увагу ОСОБА_2 та отримано роз`яснення та рекомендації з приводу звернення до суду для встановлення додаткового строку подання заяви про прийняття спадщини (а.с. 193).

Вказане підтверджується вищезазначеним листом Білокуракинської державної нотаріальної контори Луганської області від 14.11.2019 року за вих. № 104/01-16 та листом Тимошинської сільської ради Білокуракинського району Луганської області від 14.11.2019 року вих. 189 (а.с. 206).

За таких обставин ОСОБА_2 на час розгляду справи судом першої інстанції та на даний час вважається таким, що не прийняв спадщину після смерті батька.

Отже, судом апеляційної інстанції встановлено, що оскаржуваним рішенням питання про права, свободи та інтереси ОСОБА_2 не вирішувались, а тому апеляційне провадження у відповідності до п. 3 ч. 1 ст. 362 ЦПК України підлягає закриттю.

Керуючись ст. 362 ЦПК України, апеляційний суд

у х в а л и в :

Апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_2 в особі свого представника ОСОБА_3 на рішення Білокуракинського районного суду Луганської області від 16 травня 2019 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Білокуракинської селищної ради про визнання права власності закрити.

Ухвала набирає законної сили з дня її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Дата складення повного тексту ухвали - 04 грудня 2019 року.

Головуючий

Судді: