Якимівський районний суд Запорізької області
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

Справа № 330/2616/18

2/330/92/2019

"18" січня 2019 р. Якимівський районний суд Запорізької області в складі головуючого судді Куценко О.О., секретаря судового засідання Павленко Н.В.

розглянувши у підготовчому відкритому судовому засіданні в приміщенні залу суду смт. Якимівка цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Якимівської державної нотаріальної контори про зняття арешту з житлового будинку,

в с т а н о в и в :

Позивач звернулася з позовом, в якому вказала, що після смерті її матері ОСОБА_2, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1, вона успадкувала житловий будинок АДРЕСА_1. Право власності позивача на вказаний житловий будинок було зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності 16 березня 2018 року. У цей же день під час отримання документів у державного нотаріуса позивачка довідалась про те, що на успадкований батьківський житловий будинок помилково було накладено арешт. А саме, обтяження у вигляді заборони (архівний запис) було зареєстровано 13 червня 2005 року за № 2080767 реєстратором: Якимівська державна нотаріальна контора, підставою обтяження була зазначена: позика, б/н, КСП «Південний», об'єктом обтяження значився житловий будинок АДРЕСА_1, а у якості власника даного будинку було зазначено ОСОБА_3, який ніколи даним житловим будинком взагалі не володів. У Інформаційній довідці з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, яка була сформована нотаріусом Одиноковим С.В., зазначається про те, що архівний номер даного обтяження: 25971132АР129, Архівна дата: 26.11.2001, дата виникнення: 12.01.1996, № реєстру: 84001-105, внутрішній № 9Р01693В2СР225315Р24. На підтвердження тих обставин, що ОСОБА_3 ніколи не володів успадкованим позивачкою житловим будинком слугує Акт про закінчення будівництва та введення в експлуатацію від 29 червня 1971 року, зі змісту якого слідує, що у присутності забудовника ОСОБА_5, який був батьком позивачки, було оглянуто житловий будинок АДРЕСА_2 та даний житловий будинок було введено в експлуатацію. Так само, у виданому свідоцтві про право на спадщину за законом від 16 березня 2018 року зазначається про те, що раніше власником даного житлового будинку була ОСОБА_2, мати позивачки. Володіла вона будинком на підставі Свідоцтва про право на спадщину за законом від 16.03.2006 року, виданого Якимівською державною нотаріальною конторою Запорізької області за реєстровим номером 289 та зареєстрованого у Комунальному підприємстві «Якимівське бюро технічної інвентаризації» у реєстрову книгу № 13 за № 2159 від 21.04.2006 року, реєстраційний номер 13982308, оскільки успадкувала будинок після смерті батька. Існування даного арешту обмежує моє право власності на успадкований будинок, оскільки позивачка не може його ані продати, ані подарувати своїм дітям.

В зв'язку з чим позивач просить суд зняти арешт з житлового будинку АДРЕСА_1, зареєстрований 13 червня 2005 року за № 2080767 реєстратором Якимівською державною нотаріальною конторою, архівний номер 2597113ZАР129, архівна дата 26.11.2001, дата виникнення: 12.01.1996, № реєстру: 84001-105, внутрішній номер 9F01693В2СF225315F24, реєстраційний номер обтяження 2080767.

В підготовче судове засідання позивач не з'явився, надав на адресу суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити в повному обсязі.

Відповідач у підготовче судове засідання не з'явився, про причини неявки суду не повідомив, викликався належним чином.

Згідно до ч.3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Відповідно до ч.3 ст. 200, ч.4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Суд, дослідивши письмові докази по справі, вважає, що позовні вимоги позивача, підлягають задоволенню з наступних підстав.

Так, судом встановлено, що після смерті ОСОБА_2, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1, позивач ОСОБА_1 успадкувала житловий будинок АДРЕСА_1. Право власності позивача на вказаний житловий будинок було зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності 16 березня 2018 року. Під час отримання документів у державного нотаріуса позивачка довідалась про те, що на успадкований батьківський житловий будинок помилково було накладено арешт. А саме, обтяження у вигляді заборони (архівний запис) було зареєстровано 13 червня 2005 року за № 2080767 реєстратором: Якимівська державна нотаріальна контора, підставою обтяження була зазначена: позика, б/н, КСП «Південний», об'єктом обтяження значився житловий будинок АДРЕСА_1, а у якості власника даного будинку було зазначено ОСОБА_3, який ніколи даним житловим будинком взагалі не володів.

У Інформаційній довідці з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, яка була сформована нотаріусом Одиноковим С.В., зазначається про те, що архівний номер даного обтяження: 25971132АР129, Архівна дата: 26.11.2001, дата виникнення: 12.01.1996, № реєстру: 84001-105, внутрішній № 9Р01693В2СР225315Р24.

Відповідно до дослідженого в судовому засіданні реєстру Якимівської державної нотаріальної контори для реєстрації заборон (арештів) на будинки вказано, що 12 січня 1996 року було накладено арешт на будинок АДРЕСА_1. Власником зазначеного будинку є ОСОБА_3.

Згідно ч. 1 ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права, у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства ( ч. 2ст. 15 ЦК України).

Відповідно до ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до ст. 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Згідно ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправне позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до ст. 325 ЦК України, суб'єктами права приватної власності є фізичні та юридичні особи.

Згідно ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

За вказаних обставин заявлені позивачкою вимоги є обгрунтованими, оскільки вбачається, що за архівним номер обтяження: 25971132АР129, дата виникнення: 12.01.1996, № реєстру: 84001-105, внутрішній № 9Р01693В2СР225315Р24, фактично було накладено арешт на будинок АДРЕСА_1. Власником вказаного будинку є ОСОБА_3.

Таким чином, арешт на майно позивачки, а саме: будинок АДРЕСА_1був накладений помилково.

Керуючись, ст.ст. 317, 321, 325, 391 ЦК України ст. ст. 10, 12, 77-81, 197-198,200,206, 259,263-265 ЦПК України, суд

в и р і ш и в :

Позов ОСОБА_1 до Якимівської державної нотаріальної контори про зняття арешту з житлового будинку - задовольнити.

Зняти арешт з житлового будинку АДРЕСА_1, зареєстрований 13 червня 2005 року за № 2080767 реєстратором Якимівською державною нотаріальною конторою, архівний номер 2597113ZАР129, архівна дата 26.11.2001, дата виникнення: 12.01.1996, № реєстру: 84001-105, внутрішній номер 9F01693В2СF225315F24, реєстраційний номер обтяження 2080767

Рішення може бути оскаржено до Запорізького апеляційного суду через Якимівський районний суд протягом 30 днів з дня проголошення цього рішення.

Суддя: