КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

Іменем України

25 листопада 2019 року Київський апеляційний суд у складі колегії суддів:

головуючого - Чобіток А.О.

суддів - Немировської О.В. , Оніщука М.І.

за участю секретаря - Зиль Т.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Києва апеляційні скарги Моторно (транспортного ) страхового бюро України на заочне рішення Святошинського районного суду міста Києва від 05 січня 2019 року та ухвалу Святошинського районного суду міста Києва від 14 березня 2019 року в справі за позовом ОСОБА_1 до Моторно (транспортного ) страхового бюро України про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання виплатити страхове відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо- транспортної пригоди,-

у с т а н о в и в:

У жовтні 2017 року позивач пред`явив позов до Моторного (транспортного) страхового бюро України про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання виплати страхове відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. В обґрунтування позовних вимог посилався на те, що 09 грудня 2016 року ним була направлена на факс МТСБУ на номер (044)-239-20-31 з телефонного номера (044)-271-11-72 заява про оплату страхового відшкодування матеріальної шкоди внаслідок ДТП, яка мала місце 11 грудня 2015 року на проспекті Перемоги, 2/144 в місті Києві за участю транспортного засобу марки Toyota Camry, державний номер НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_2 . 23 грудня 2016 аналогічна заява була ним подана безпосередньо до МТСБУ та зареєстрована за №38406. Унаслідок даної ДТП йому спричинено матеріальну шкоду, яка перевищує розмір 50 000 грн. 00 грн.; її розмір зазначений у висновку товарознавчої експертизи від 09 січня 2016 року № 4 та становить 84 500 грн. 57 коп.. Оригінал вказаного висновку експертизи разом з іншими необхідними документами він додав до заяви про виплату страхового відшкодування шкоди.

Разом з тим МТСБУ не прийняло рішення про відшкодування заподіяної йому матеріальної шкоди в розмірі 50 000 грн. 00 коп. в установлені законодавством строки та, незважаючи на його неодноразові звернення, постійно затягувало вирішення цього питання. Зокрема, МТСБУ на його адресу направлений лист від 24 березня 2017 року за вих. № 3.1-05/7174, в якому вказано невірні дані про те, що цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу марки Toyota Camry, державний номер НОМЕР_1 була застрахована відповідно до договору обов`язкового страхування цивільної відповідальності № АІ 5657233, нібито зі страховою компанією ПрАТ «СК`Україна». А листом від 22 травня 2017 року за №3.1-05/12005 МТСБУ прийняло рішення про відмову у відшкодуванні заподіяної йому шкоди. Підставами для прийняття рішення про відмову у відшкодуванні заподіяної йому шкоди, крім зазначених у листі від 24 березня 2017 року за №3.1-05/7174, вказано порушення ним п.п. 37.1.3, 37.1.4 п. 37.1 ст. 37 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Указане рішення вважає безпідставним та протиправним.

Відповідно до інформації Централізованої бази даних МТСБУ станом на момент ДТП, тобто на 11 грудня 2015 року, відсутні результати щодо визначення статусу полісу та страховика, що видав поліс за транспортним засобом за параметрами: «державний номерний знак транспортного засобу - НОМЕР_1 ».

Аналогічна інформація облікована у Централізованій базі МТСБУ щодо визначення статусу полісу та страховика за серією та номером страхового полісу громадянина ОСОБА_2 . При цьому, в базі вказано про те, що поліс серії АІ №5657233 станом на 11 грудня 2015 року нечинний через те, що Страховик - ПрАТ «СК`Україна» був позбавлений права укладати договори обов`язкового страхування цивільної відповідальності.

Таким чином, на момент ДТП, унаслідок якої йому спричинена матеріальна шкода, власник транспортного засобу марки Toyota Camry, державний номер НОМЕР_1 ОСОБА_2 , який визнаний судом винним в настанні ДТП та спричиненні матеріальної шкоди, не застрахував свою цивільну відповідальність.

Уважає безпідставним звинувачення його в порушенні ним вимог п.п. 37.1.3 п. 37.1 ст. 37 Закону, оскільки відповідно до вказаної норми Закону підставою для відмови у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати) є невиконання потерпілим своїх обов`язків, визначених цим Законом, якщо це призвело до неможливості страховика (МТСБУ) встановити факт дорожньо-транспортної пригоди, причини та обставини її настання або розмір заподіяної шкоди. Однак, факт дорожньо-транспортної пригоди підтверджується протоколом огляду місця події від 11 грудня 2015 року, протоколами про адміністративне правопорушення серії АП2 № 359961 від 11 грудня 2015 року стосовно ОСОБА_3 та серії АП2 № 359962 стосовно громадянина ОСОБА_2 , постановами Святошинського районного суду м. Києва у справі № 759/932/16-п (провадження - № 3/759/788/16) та № 759/935/16-п (провадження - № 3/759/791/16) відносно громадян ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , відповідно.

Розмір спричиненої матеріальної шкоди підтверджується матеріалами вказаних адміністративних проваджень, рішеннями судів та висновком товарознавчої експертизи від 09 січня 2016 року за № 4, оригінал якого він подав до МТСБУ.

Щодо встановлених п.п. 37.1.4 п. 37.1 ст. 37 Закону строків звернення із заявою про відшкодування заподіяної майнової шкоди зазначає, що одразу після ДТП він звернувся до страхової компанії до Української охоронно-страхової компанії, оскільки спочатку винуватцем ДТП був ОСОБА_3 .. У подальшому, згідно з постановою Апеляційного суду міста Києва від 14 вересня 2016 року у справі №759/932/16-п (провадження - № 3/759/788/16) винуватцем ДТП, унаслідок якої йому спричинено шкоду, визнано ОСОБА_2 .. Рішення суду надійшло на його адресу в грудні 2016 року. Рішення суду першої інстанції в справі стосовно ОСОБА_2 він отримав в Солом`янському суді також у грудні 2016 року, оскільки раніше отримувати це рішення необхідності не було. У зв`язку з чим він звернувся за відшкодуванням шкоди до Страховика - ПрАТ «СК`Україна», але від працівників компанії дізнався про те, що страховий поліс винуватця ДТП нечинний. На підтвердження цього він отримав інформацію з бази даних МТСБУ, після чого звернувся за відшкодуванням шкоди до МТСБУ із письмовою заявою, яку він 09 грудня 2016 року направив на факс МТСБУ на вказаний номер. Однак, коли він прибув до офісу МТСБУ 23 грудня 2016 року працівник запропонував йому повторно написати повідомлення про ДТП та заяву про страхове відшкодування, що він і виконав. Чи була зареєстрована його заява що він таку заяву направляв раніше, він повідомляв працівницю бюро.

Таким чином, встановлений законом річний строк звернення із заявою про відшкодування шкоди саме до МТСБУ він не пропустив, при цьому, підстав звертатися до МТСБУ за відшкодуванням шкоди раніше, до грудня 2016 року, у нього не було.

Крім того, 30 червня 2015 року був призваний до ЗС України у ході «п`ятої хвилі» мобілізації. Протягом лютого-квітня 2016 року та у грудні 2016 року виконував обов`язки військової служби в зоні проведення антитерористичної операції на території Донецької та Луганської областей. Також, у зв`язку з виконанням обов`язків військової служби часто перебуває у місцях, звідки не має можливості здійснювати переписку чи користуватися Інтернетом. Військову службу продовжує й на даний час. Тому, він не мав фізичної можливості своєчасно захищати свої майнові права стосовно відшкодування заподіяної йому внаслідок ДТП майнової шкоди.

У зв`язку з тим, що розмір спричиненої йому внаслідок пошкодження автомобіля марки Mersedes-Benz Е220, державний номер НОМЕР_5 , матеріальної шкоди становить 84500 грн. 57 грн., тобто перевищує суму страхового відшкодування, встановлену пунктом 9.2 статті 9 Закону, відповідно до пункту 36.1 статті 36 Закону, з відповідача слід стягнути страхове відшкодування в розмірі 50000 грн. 00 коп..

Відповідачем порушені встановлені статтею 36 Закону «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» строки розгляду його заяви щодо виплати страхового відшкодування.

Уважає, що підстави, встановлені статтею 37 Закону, для відмови з боку МТСБУ у здійсненні на його користь страхового відшкодування - відсутні, оскільки ним дотримані усі необхідні вимоги, встановлені чинним законодавством, та своєчасно подані відповідні документи. Просив задовольнити його позов та визнати протиправною бездіяльність Моторно-транспортного (страхового) бюро України щодо виплати йому страхового відшкодування в сумі 50000 грн. 00 коп., спричиненої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди матеріальної шкоди за заявою, яка зареєстрована 23 грудня 2016 року за №38406 і стягнути з Моторно-транспортного (страхового) бюро України на його користь страхове відшкодування в сумі 50000 (п`ятдесят тисяч) грн. 00 коп. спричиненої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди матеріальної шкоди за заявою, яка зареєстрована 23 грудня 2016 року за №38406.

Заочним рішенням Святошинського районного суду міста Києва від 05 січня 2018 року позов задоволено.

Ухвалою того ж суду від 14.03.2019 року відмовлено в задоволенні заяви МТСБУ про визнання таким, що не підлягає до виконання виконавчого листа за вказаним рішенням.

В апеляційних скаргах представник Моторно-транспортного (страхового) бюро України просить скасувати рішення та постановити нове про залишення позову без задоволення. Зазначає, що судом при вирішенні даного спору порушено норми матеріального та процесуального закону. Порядок отримання страхового відшкодування через МТСБУ визначено ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». У порушення зазначеного порядку позивач надав автомобіль для огляду аварійному комісару від МТСБУ, який вже був відремонтовано, тобто автомобіль не знаходився в тому стані, в якому він був після ДТП. Судом не врахована та обставина, що ДТП мало місце 11.12.2015 року, проте позивач протягом року не звертався до МТСБУ з письмовою заявою про виплату страхового відшкодування. Строк визначений ст. 37.1.4. Закону не є процесуальним і вказана норма закону не передбачає його поновлення, оскільки пропущення цього строку є прямою відмовою у виплаті страхового відшкодування. Крім того наявність полісу АІ №5657233, яким застрахована відповідальність винуватця в ДТП ПАТ «СК «Україна», який не визнаний недійсним, свідчить про обов`язок вказаної страхової компанії щодо сплати страхового відшкодування потерпілому в ДТП ОСОБА_1 . Крім того суд безпідставно відмовив відповідачу в задоволенні заяви про визнання виконавчого листа таким, що підлягає виконанню,оскільки незважаючи на те ,що ним подано заяву про перегляд заочного рішення,судом видано виконавчий лист про стягнення з МТСБУ грошової суми на виконання.

Заслухавши доповідь судді, обговоривши доводи апеляційної скарги, обставини справи, дослідивши її матеріали, колегія суддів приходить до наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що постановою Святошинського районного суду м. Києва від 16 лютого 2016 року ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі двадцяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян. Вказаною постановою встановлено, що 11 грудня 2015 року ОСОБА_2 , керуючи автомобілем марки «Тойота» д.н.з. НОМЕР_1 на проспекті Перемоги, не дотримався безпечної дистанції, що призвело до зіткнення з автомобілем марки Mersedes-Benz Е220 д.н.з. НОМЕР_5 в результаті чого транспортні засоби зазнали механічних ушкоджень.

Постановою апеляційного суду м. Києва від 14 вересня 2016 року підтверджено вину ОСОБА_2 у вчиненні ДТП за участі автомобіля марки Mersedes-Benz Е220, державний номер НОМЕР_6 , що належить позивачу ОСОБА_1 ..

Згідно з Висновком № 4 експертного авто-товарознавчого дослідження, складеного 09 січня 2016 року матеріальний збиток, спричинений власнику автомобіля марки Mersedes-Benz Е220, державний номер НОМЕР_5 , внаслідок його пошкодження в результаті ДТП в цінах на час виконання даного дослідження складає 84 500 грн. 57 коп..

Звертаючись з даним позовом до МТСБУ, позивач зазначав, що інформацією Централізованої бази даних МТСБУ станом на момент ДТП, тобто на 11 грудня 2015 року, відсутні результати щодо визначення статусу полісу та страховика, що видав поліс за транспортним засобом за параметрами: «державний номерний знак транспортного засобу НОМЕР_1 ». Аналогічна інформація отримана ним з Централізованої бази МТСБУ щодо визначення статусу полісу та страховика за серією та номером страхового полісу, який вказаний у зазначеному вище листі. При цьому в базі вказано про те, що поліс серії АІ №5657233 станом на 11 грудня 2015 року нечинний через те, що страховик - ПрАТ «СК`Україна» був позбавлений права укладати договори обов`язкового страхування цивільної відповідальності. Посилаючиь на зазначене просив стягнути страхове відшкодування в розмірі 50 000 грн. 00 коп. з МТСБ України на його користь,оскільки 22 травня 2017 року МТСБУ листом № 3.1-05/12005 відмовило у відшкодуванні заподіяної йому шкоди внаслідок пропуску строку подання заяви про таке відшкодування.

Відповідно до ст.. ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права,викладені в постановах Верховного Суду.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_1 , суд першої інстанції виходив з того, що позивач не пропустив річний строк на звернення з заявою до відповідача про відшкодування шкоди, оскільки таку заяву він направив 09.12.2016 року на факс відповідача на номер НОМЕР_7 , а відповідач належних та допустимих доказів на спростування розміру матеріальної шкоди спричиненої позивачу внаслідок пошкодження його автомобіля не надав.

Колегія суддів не може погодитися з таким висновком суду першої інстанції,оскільки він не відповідає обставинам справи та вимогам закону,що регулює правовідносини,які виникли між сторонами.

Спірні правовідносини регулюються Законом України від 01 липня 2004 року № 1961-IV«Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закон № 1961-IV) та главою 82 підрозділу 2 розділу ІІІ ЦК України.

Закон № 1961-IV є спеціальним законом, що регулює правовідносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. У цьому Законі визначено, що особами, відповідальність яких вважається застрахованою, є страхувальник та інші особи, які правомірно володіють забезпеченим транспортним засобом, тобто таким, який зазначається у чинному договорі обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, за умови його експлуатації особами, відповідальність яких застрахована (пункти 1.4, 1.7 статті 1).

Відповідно до пункту 33.3 статті 33 Закону водії та власники транспортних засобів, причетних до дорожньо-транспортної пригоди, власники пошкодженого майна зобов`язані зберігати пошкоджене майно (транспортні засоби) у такому стані, в якому воно знаходилося після дорожньо-транспортної пригоди, до тих пір, поки його не огляне призначений страховиком (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) представник (працівник, аварійний комісар або експерт), а також забезпечити йому можливість провести огляд пошкодженого майна (транспортних засобів). Особи, зазначені в цьому пункті, звільняються від обов`язку збереження пошкодженого майна (транспортних засобів) у такому стані, в якому воно знаходилося після дорожньо-транспортної пригоди, у разі якщо не з їхньої вини протягом десяти робочих днів після одержання страховиком (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду його уповноважений представник не прибув до місцезнаходження такого пошкодженого майна.

Аналіз вказаних норм Закону свідчить про те, що для визначення причин та розміру збитків МТСБУ зобов`язане направити аварійного комісара,а право у позивача на самостійне визначення розміру шкоди виникає лише у тому випадку,якщо МТСБУ на протязі десяти днів не направить аварійного комісара.

З матеріалів справи вбачається,що дорожньо-транспортна пригода,внаслідок якої було пошкоджено автомобіль позивача, сталася 11.12.2015 року,а висновок №4 експертного авто товарознавчого дослідження з питання визначення розміру матеріальної шкоди складено 09.01.2016 року,тобто до звернення позивача 23.12.2016 року до МТСБУ з заявою про виплату страхового відшкодування.

Відповідно до ч. 1, 3 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Частиною 1 ст. 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно із ч. 1 ст. 80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Стверджуючи про те, що він звернувся до МТСБУ з відповідною заявою завчасно, надіславши її по факсу 09.12.2016 року, позивач на підтвердження зазначеного належних та допустимих доказів не надав.

Відповідно до пункту 37.1.4 статті 37 Закону № 1961-IV підставою для відмови у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати) є: неподання заяви про страхове відшкодування впродовж одного року, якщо шкода заподіяна майну потерпілого, і трьох років, якщо шкода заподіяна здоров`ю або життю потерпілого, з моменту скоєння дорожньо-транспортної пригоди.

При цьому зазначений у пункті 37.1.4 статті 37 Закону № 1961-IV строк є присічним і поновленню не підлягає.

Установивши, що позивач не звертався до МТСБУ із заявою про страхове відшкодування протягом річного строку з дати настання дорожньо-транспортної пригоди - 11 грудня 2015 року, а також пошкоджений автомобіль для огляду відповідачу не надав,колегія суддів вважає , що позивач не скористався правом на отримання страхового відшкодування у строки та в порядку визначеному Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», а відтак, правові підстави для задоволення позову та стягнення шкоди, завданої внаслідок ДТП із МТСБУ відсутні.

Зазначене вище узгоджується з висновком Верховного Суду щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеним у постановах від 12 грудня 2018 року у справі № 641/8243/14-ц (провадження № 61-10185св18), від 08 лютого 2018 року у справі № 233/6322/15-ц (провадження № 61-1080св18), від 19 грудня 2018 року у справі № 761/8048/16-ц (провадження № 61-8643св18).

Суд першої інстанції на зазначене не звернув уваги і прийшов до помилкового висновку про задоволення позову.

Беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносини, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про незаконність та необґрунтованість рішення суду, унаслідок чого воно підлягає скасуванню з ухваленням нового про відмову в задоволенні позову ОСОБА_4 ..

Разом з тим колегія суддів вважає, що не підлягає до задоволення апеляційна скарга МТСБУ на ухвалу Святошинського районного суду м. Києва від 14.03.2019 року,якою відмовлено в задоволенні заяви МТСБУ про визнання виконавчого листа таким,що не підлягає до задоволення.

При цьому колегія суддів виходить з того, що скасувавши заочне рішення Святошинського районного суду м. Києва від 05.01.2018 року в дані й справі та постановивши нове рішення про відмову в задоволенні позову,вказана ухвала в даному випадку правового значення не має.

Керуючись ст..ст. 374, 375, 376, 381-384 ,389 ЦПК України,суд апеляційної інстанції,-

п о с т а н о в и в:

Апеляційні скарги Моторно (транспортного) страхового бюро України задовольнити частково.

Заочне рішення Святошинського районного суду міста Києва від 05 січня 2019 року скасувати та постановити нове рішення.

Позов ОСОБА_1 до Моторно (транспортного ) страхового бюро України про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання виплатити страхове відшкодування шкоди,завданої внаслідок дорожньо- транспортної пригоди залишити без задоволення.

Ухвалу Святошинського районного суду міста Києва від 14 березня 2019 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не передбачає.

Головуючий: А. О. Чобіток

Судді: О. В. Немировська

М.І. Оніщук