ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 22-ц/821/783/19Головуючий по 1 інстанції
Категорія: на ухвалу Позарецька С.М.
Доповідач в апеляційній інстанції
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 грудня 2019 року м.Черкаси

Черкаський апеляційний суд в складі колегії суддів :

Храпка В.Д.,

Вініченка Б.Б., Бондаренка С.І.

за участю секретаря Чуйко А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Придніпровського районного суду м. Черкаси від 25 жовтня 2019 року, постановлену під головуванням судді Позарецької С.М., у справі за заявою ОСОБА_2 про визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню, -

в с т а н о в и в :

У жовтні 2019 року ОСОБА_2 звернувся до суду із заявою про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, мотивуючи свої вимоги тим, що 20 серпня 2019 року Придніпровський районний суд м. Черкаси постановив рішення, яким стягнуто із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 заборгованість за договором позики від 01 лютого 2018 року у розмірі 46 550 доларів США, що еквівалентно 1 278 025 грн. 60 коп., пеню в розмірі 7 232,99 доларів США, що еквівалентно 198 581, грн. 08 коп., а всього 53 782,99 доларів США, що еквівалентно 1 476 606 грн. 68 коп. У задоволенні зустрічного позову відмовлено.

Заявник зазначає, що 20 серпня 2019 року було проголошено вступну та резолютивну частину рішення, а повний текст рішення суду оприлюднено згідно даних Єдиного державного реєстру судових рішень 22 серпня 2019 року.

13 вересня 2019 року представник ОСОБА_2 ОСОБА_3 отримав копію рішенні від 20 серпня 2019 року.

27 серпня 2019 року ОСОБА_1 отримав виконавчі листи по вказаній справі про стягнення боргу за договором позики.

Проте виконавчі листи були видані в період строку на апеляційне оскарження, тобто в той час коли рішення суду не вступило в законну силу. Крім того, вказане рішення оскаржено в апеляційному порядку.

02 жовтня 2019 року приватний виконавець Плесюк О.С. відкрив виконавче провадження та наклав арешт на все майно відповідача, а 04 жовтня 2019 року вилучив у ОСОБА_2 транспортний засіб маркиVolkswagen, д.н.з. НОМЕР_1 .

З таких підстав, ОСОБА_2 просив суд визнати виконавчі листи по справі №711/5482/18 від 27 вересня 2019 року про стягнення на користь ОСОБА_1 боргу за договором позики на загальну суму 53 782,99 доларів США та стягнення судового збору в сумі 8 810 грн. у зведеному виконавчому провадженні № 60206306 від 02 жовтня 2019 року відносно боржника ОСОБА_2 такими, що не підлягають виконанню; витребувати у приватного виконавця Плесюк О.С. виконавчі листи по справі № 711/5482/18 від 27 вересня 2019 року про стягнення на користь ОСОБА_1 боргу за договором позики на загальну суму 53 782, 99 доларів США та стягнення судового збору в розмірі 8 810 грн. у зведеному виконавчому провадженні № 60206306 від 02 жовтня 2019 року відносно боржника ОСОБА_2 та зобов`язати приватного виконавця Плесюк О.С. повернути ОСОБА_2 вилучені транспортні засоби Opel, д.н.з. НОМЕР_2 , 2013 року та Volkswagen, д.н.з. НОМЕР_1 .

Ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 25 жовтня 2019 року заяву задоволено.

Визнано виконавчі листи, які були видані 27 вересня 2019 року Придніпровським районним судом м. Черкаси на виконання рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 20 серпня 2019 року по справі № 711/5482/18 про стягнення із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 боргу за договором позики від 01 лютого 2018 року : борг неповернутої позики в розмірі 46 550 доларів США, що еквівалентно 1 278 025 грн. 60 коп.; пеню в розмірі 7 232, 99 доларів США, що еквівалентно 198 581 грн. 08 коп., а всього 53 782,99 доларів США, що еквівалентно 1 476 606 грн. 68 коп. та судового збору в сумі 8 810 грн. відповідно ( зведене виконавче провадження № 60206306 від 02 жовтня 2019 року), такими, що не підлягають виконанню.

Зобов`язано приватного виконавця виконавчого округу Черкаської області Плесюк О.С. повернути до Придніпровського районного суду м. Черкаси виконавчі листи, які були видані 27 вересня 2019 року Придніпровським районним судом м. Черкаси на виконання рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 20 серпня 2019 року по справі №711/5482/18 про стягнення із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 боргу за договором позики від 01 лютого 2018 року : борг неповернутої позики в розмірі 46 550 доларів США, що еквівалентно 1 278 025 грн. 60 коп.; пеню в розмірі 7 232, 99 доларів США, що еквівалентно 198 581 грн. 08 коп., а всього 53 782,99 доларів США, що еквівалентно 1 476 606 грн. 68 коп. та судового збору в сумі 8 810 грн. відповідно ( зведене виконавче провадження № 60206306 від 02 жовтня 2019 року).

Зобов`язано приватного виконавця виконавчого округу Черкаської області Плесюк О.С. повернути ОСОБА_2 вилучені транспортні засоби : Opel, д.н.з. НОМЕР_2 , 2013 року та Volkswagen, д.н.з. НОМЕР_1 , 2005 року випуску.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить ухвалу суду першої інстанції скасувати, а по справі прийняти нове рішення , яким відмовити у задоволенні заяви.

В обгрунтування апеляційної скарги посилається на те, що суд першої інстанції при винесенні ухвали невірно врахував обставини та матеріали справи, безпідставно погодився із доводами відповідача.

Відзив на апеляційну скаргу на адресу апеляційного суду не надходив.

Частиною 1 ст. 367 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, судова колегія проходить до висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення по наступних підставах.

Відповідно до 375 ЦПК України апеляційний суд залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Постановляючи ухвалу про задоволення заяви, суд першої інстанції виходив із того, що виконавчі листи № 711/5482/18 були видані судом помилково, тобто за рішенням суду, яке не набрало законної сили.

Такі висновки суду відповідають нормам процесуального права і нормам матеріального права.

Відповідно до пункту 9 частини другої статті 129 Конституції України, статті 18 ЦПК України однією з основних засад судочинства є обов`язковість рішень суду.

Виконання рішення суду будь-якої інстанції необхідно розглядати як важливу частину «судового провадження» відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, а отже принцип справедливого правосуддя розповсюджується і на цю стадію судового провадження.

За положеннями статей 1 та 2 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження, як завершальна стадія судового провадження здійснюється з дотриманням серед інших таких засад як верховенства права, диспозитивності, справедливості, неупередженості та об`єктивності.

Згідно з частиною другою статті 432 ЦПК України суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

На суд покладено обов`язок встановити, з яких підстав може бути визнано виконавчий лист таким, що не підлягає виконанню з урахуванням права стягувача на повне виконання рішення суду та права боржника на захист від подвійного стягнення. Суд повинен вирішувати ці питання з урахуванням певних обставин справи, дотримуючись балансу інтересів обох сторін виконавчого провадження.

Наведені підстави для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, поділяються на дві групи: матеріально-правові, зокрема, зобов`язання можуть припинятися внаслідок добровільного виконання обов`язку боржником поза межами виконавчого провадження, припинення зобов`язань переданням відступного, зарахуванням, за домовленістю сторін, прощенням боргу, неможливістю виконання, та процесуально-правові, до яких відносяться обставини, що свідчать про помилкову видачу судом виконавчого листа, зокрема: видача виконавчого листа за рішенням, яке не набрало законної сили (крім тих, що підлягають негайному виконанню); коли виконавчий лист виданий помилково за рішенням, яке взагалі не підлягає примусовому виконанню; видача виконавчого листа на підставі ухвали суду про затвердження мирової угоди, яка не передбачала вжиття будь-яких примусових заходів або можливості її примусового виконання і, як наслідок, видачі за нею виконавчого листа; помилкової видачі виконавчого листа, якщо вже після видачі виконавчого листа у справі рішення суду було скасоване; видачі виконавчого листа двічі з одного й того ж питання у разі віднайдення оригіналу виконавчого листа вже після видачі його дубліката; пред`явлення виконавчого листа до виконання вже після закінчення строку на пред`явлення цього листа до виконання тощо.

Сутність процедури визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню полягає, насамперед, у встановленні обставин та фактів, що свідчать про відсутність матеріального обов`язку боржника, які виникли після ухвалення судового рішення, наявність процесуальних підстав, які свідчать про помилкову видачу судом виконавчого листа або наявності інших обставин, які зумовлюють необхідність установлення питань виконання судового рішення.

Виконавчий документ - це письмовий документ встановленої форми і змісту, який видається судом для примусового виконання прийнятих ним у справах рішень, ухвал, постанов як підстава для їх виконання.

Органи виконавчої служби під час виконання рішень вчиняють дії згідно із змістом резолютивної частини рішення, яке зазначається у виконавчому листі, результатом цього має бути досягнення правового ефекту - фактичне виконання зазначеного у виконавчому листі рішення.

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 20 серпня 2019 року позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів за договором позики задоволено частково.

Стягнуто із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 борг неповернутої позики 46 550 доларів США, що еквівалентно 1 278 025 гривень, пеню в розмірі 7 232,99 доларів США, що еквівалентно 198 581 грн., а всього 53 782, 99 доларів США, що еквівалентно 1 476 606 грн. 68 коп.

Стягнуто із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір в сумі 8 810 грн.00 коп.

В іншій частині відмовлено.

У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання договору часткового неукладеним відмовлено.

20 серпня 2019 року було проголошено вступну та резолютивну частину рішення суду, що підтверджується технічним записом судового засідання. Також 20 серпня 2019 року було зазначено, що повний текст буде виготовлено через 10 робочих днів, а саме 04 жовтня 2019 року.

Вказаний факт сторонами не оспорюється.

13 вересня 2019 року представник ОСОБА_2 адвокат Петрунін В.В. отримав копію рішення від 20 серпня 2019 року.

27 вересня 2019 року за заявою ОСОБА_1 було видано два виконавчі листи №711/5482/18 про стягнення із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 заборгованість в сумі 1 476 606 грн. 68 коп. та судовий збір в сумі 8 810 грн.

02 жовтня 2019 року приватним виконавцем Плесюк О.С. відкрито виконавче провадження ВП № 60204633 про стягнення із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 заборгованість в сумі 1 476 606 грн. 68 коп. та виконавче провадження ВП №60206011 про стягнення із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір в сумі 8 810 грн.

Також постановою приватного виконавця Плесюк О.С. 02 жовтня 2019 року винесено постанову про об`єднання виконавчих проваджень у зведене виконавче провадження ВП №60206306.

В той же день, 02 жовтня 2019 року, приватним виконавцем Плесюк О.С. винесено постанову про арешт майна боржника, якою накладено арешт на майно на транспортні засоби, що належать боржнику , а саме: Opel, д.н.з. НОМЕР_3 1011 СІ, 2013 року та Volkswagen, д.н.з. НОМЕР_1 , 2005 року випуску.

Відповідно до постанови приватного виконавця Плесюк О.С. про опис та арешт майна боржника транспортний засіб Opel, д.н.з. НОМЕР_2 , 2013 року знаходиться на зберіганні у ДП «Сетам», а автомобіль Volkswagen, д.н.з. НОМЕР_1 , 2005 року випуску з 05 жовтня 2019 року переданий на зберігання ОСОБА_1

11 жовтня 2019 року ОСОБА_2 подав через суд першої інстанції апеляційну скаргу на рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 20 серпня 2019 року та заяву про поновлення строків на апеляційне оскарження.

Ухвалою Черкаського апеляційного суду від 23 жовтня 2019 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 20 серпня 2019 року.

Із вищенаведеного випливає, що виконавчі листи були видані районним судом в період, коли рішення суду не вступило в законну силу і було оскаржено ОСОБА_2 в апеляційному порядку.

Крім того, рішення Придніпровського районного суду м.Черкаси від 20 серпня 2019 року не підлягає до негайного виконання.

Оскільки вказані виконавчі листи було видано за рішенням суду, яке не набрало законної сили, суд першої інстанції з урахуванням наведенного, прийшов до вірного висновку про задоволення заяви про визнання виконавчих листів такими, що не підлягають виконанню.

Не варте уваги посилання в апеляційній скарзі на те, що повний текст рішення було виготовлено та оприлюднено судом першої інстанції 22 серпня 2019 року в Єдиному державному реєстрі судових рішень, оскільки і в апеляційній скарзі і судовому засіданні було зазначено, що повний текст судового рішення від 20 серпня 2019 року буде виготовлено до 04 вересня 2019 року.

Крім того, як вбачається із Єдиного державного реєстру судових рішень повний текст рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 20 серпня 2019 року, надіслано судом: 12.09.2019 року, зареєстровано: 12.09.2019 року та оприлюднено: 13.09.2019 року.

Європейський суд з прав людини (далі ЄСПЛ) вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обгрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обгрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (пункт 23 рішення ЄСПЛ від 18 липня 2006 року у справі «Проніна проти України»).

Таким чином судова колегія вважає, що доводи апеляційної скарги суттєвими не являються і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм процесуального права.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Придніпровського районного суду м. Черкаси від 25 жовтня 2019 року залишити без задоволення, а ухвалу суду - без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді: