Виноградівський районний суд Закарпатської області
___________________________________________________________________________________________________ Справа № 299/2122/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

06.03.2019 року м.Виноградів

Виноградівський районний суд Закарпатської області в складі: головуючий-суддя Рішко Г.І., секретар судового засідання Стрижак О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Виноградів цивільну справу за за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, - служба у справах дітей Виноградівської районної державної адміністрації Закарпатської області, Виноградівський районний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області про визнання батьківства та внесення змін до актових записів про народження дітей,

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1, інтереси якого представляє адвокат Нечаєв В.В., звернувся в суд із позовом до ОСОБА_2, треті особи без самостійних вимог: служба у справах дітей Виноградівської РДА, Виноградівський РВ ДРАЦС про визнання батьківства.

Свої позовні вимоги мотивує тим, що з 2010 року почав проживати зі своєю співмешканкою ОСОБА_2 в селі Дротинці. В них виникли фактичні шлюбні відносини, після чого народилось двоє дітей: син ОСОБА_4 - ІНФОРМАЦІЯ_1 та донька ОСОБА_5 - ІНФОРМАЦІЯ_2 В березні 2018 року він виїхав на заробітки. За цей час син ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_13 року внаслідок недбалості відповідачки, саме тому вони більше разом не проживають. Відомості про дану подію були внесені до ЄРДР. Наразі позивач не проживає з відповідачкою, забрав свою доньку та проживає за місцем реєстрації в с.Дротинці. Оскільки відповідачка не вчиняє жодних дій щодо надання звернень та згоди в органи ДРАЦС щодо внесення змін в актовий запис про батьківство, а в нього існує можливість отримувати державну допомогу на утримання дитини, просить суд визнати його батьком дітей: сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3 та доньки ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_4, із внесенням змін до актового запису про їх народження із зазначенням прізвища «ОСОБА_4».

Сторони в судове засідання не з'явилися.

Представником позивача подано до суду письмову заяву про розгляд справи у їх відсутності, та про те, що позовні вимоги підтримують повністю, просять суд такі задоволити.

Відповідач повідомлена про час та місце розгляду справи належним чином своєчасно через розміщення оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, причин неявки суду не повідомила, заяв чи клопотань про відкладення розгляду справи чи про розгляд справи у відсутності відповідача не надходило.

Представники третіх осіб без самостійних вимог надіслали до суду заяви про розгляд справи без їх участі, не заперечують відносно заявлених позовних вимог.

Відтак, у відповідності до порядку, встановленого ст.ст.280, 281, 283 ЦПК України суд, приймаючи до уваги, що позивач не заперечує щодо такого вирішення справи, вважає за можливе провести заочний розгляд справи на підставі наявних у ній доказів.

Дослідивши подані докази, всебічно і повно з'ясувавши підтверджені ними фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають до задоволення.

У судовому засіданні належними доказами достовірно встановлено, що з 2010 року позивач почав проживати зі свосю співмешканкою ОСОБА_2 у селі Дротинці. У них виникли фактичні шлюбні відносини, після чого народилось двоє дітей: син ОСОБА_4 - ІНФОРМАЦІЯ_5, донька ОСОБА_5 - ІНФОРМАЦІЯ_6.

В березні 2018 року позивач виїхав на заробітки. За цей час син ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_13 року внаслідок недбалості відповідачки ОСОБА_2, саме тому сторони більше разом не проживають.

З довідки виконкому Дротинської сільської ради Виноградівськог району №02-13/234 від 13.07.2018 року слідує, що ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_7 та ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_8, проживали разом у цивільному шлюбі з 2010 року по 2018 рік. Син ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, помер ІНФОРМАЦІЯ_14 року, дочка ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_4, проживає разом з батьком в АДРЕСА_1

Відомості про дану подію були внесені до ЄРДР. Досудовим розслідуванням дії ОСОБА_2 кваліфіковано за п.2 ч.2 ст.115 КК України.

Як вбачається із довідки про причину смерті №63 від 21.03.2018 року ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_14 року у віці 2 роки 9 місяців у зв'язку з виснаженням внаслідок недостатнього харчування.

Наразі позивач не проживає з відповідачкою, забрав свою доньку і проживає за місцем реєстрації у селі Дротинці, а відповідачка у селі Букове.

Позивач вказує, що відповідачка не вчиняє жодних дій щодо надання звернень та згоди в органи ДРАЦС щодо внесення змін в актовий запис про батьківство, а тому позивач ОСОБА_1 змушений звернутися в суд із вказаним позовом.

Відомості про батька у актовому записі про народження дітей ОСОБА_4 та ОСОБА_5 у зв'язку з відсутністю на час реєстрації вдома батька дитини була вчинена у відповідності до ч.1ст.135 СК України та батько дитини записаний як ОСОБА_6.

Позивачу необхідно визнати в судовому порядку своє батьківство над донькою та сином, біологічним батьком яких він є, для можливості отримувати на всіх дітей державну допомогу на їх утримання.

Суд констатує, що правовідносини, яким відповідають встановлені судом факти, врегульовані нормами Сімейного кодексу України.

Одним із принципових положень, закріплених у Декларації прав дитини, проголошеної Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, є те, що дитина повинна зростати в умовах турботи.

Відповідно до статей 3, 18 Конвенції про права дитини в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Згідно принципу 6 Декларації прав дитини, дитина для повного і гармонійного розвитку її особи потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, зростати під опікою і відповідальністю своїх батьків і, принаймні в атмосфері любові і моральної і матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлученою зі своєю матір'ю.

Згідно зі ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім'ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність з виховання, навчання і розвитку дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Згідно пунктів 1.7, 2.13.1, 2.16.4, 2.16.7, 2.18 Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, затверджених наказом Міністерства юстиції України 12 січня 2011 року №96/5, зареєстрованих в Міністерстві юстиції України за №55/18793 від 14 січня 2011 року, зміни до актового запису цивільного стану вносяться відділом державної реєстрації актів цивільного стану за місцем зберігання відповідного актового запису, за винятком випадків, встановлених у пункті 2.28 розділу II цих Правил. Підставою для внесення змін в актові записи цивільного стану є рішення суду про визнання батьківства (материнства), усиновлення (удочеріння), про скасування раніше винесеного рішення суду про визнання батьківства, виключення відомостей про батька (матір) дитини з актового запису про народження, скасування або визнання усиновлення (удочеріння) недійсним, про визнання шлюбу недійсним, установлення неправильності в актовому записі цивільного стану та інші, у яких зазначено про внесення конкретних змін в актові записи цивільного стану. На підставі рішення суду про визнання батьківства (материнства) в актовому записі про народження змінюються відомості про батька та вносяться пов'язані з цим інші зміни згідно із зазначеними в рішенні суду. На підставі рішення суду про внесення змін, доповнень або виправлень в актові записи цивільного стану вносяться відповідні зміни, які зазначені в рішенні суду. Зміни до актового запису цивільного стану вносяться відділом державної реєстрації за місцем зберігання відповідного актового запису цивільного стану, крім випадків, встановлених у пункті 2.28 цього розділу.

Статтею 28 Цивільного кодексу України встановлено, що фізична особа набуває прав та обов'язків і здійснює їх під своїм ім'ям. Ім'я фізичної особи, яка є громадянином України, складається із прізвища, власного імені та по батькові.

Відповідно до ч. 2 ст. 125 Сімейного кодексу України, якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається за рішенням суду.

Згідно ч. ч. 1-4 ст. 128 Сімейного кодексу України, за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України. Позов про визнання батьківства може бути пред'явлений матір'ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття. Позов про визнання батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 цього Кодексу.

Відповідно до статті 134 Сімейного кодексу України, на підставі заяв осіб зазначених у статті 126 цього Кодексу, або рішення суду орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни до актового запису про народження складеного органами державної реєстрації.

Частиною 1 статті 135 Сімейного кодексу України передбачено, що при народженні дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, у випадках, коли немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем та громадянством матері, а ім'я та по батькові батька дитини записуються за її вказівкою.

Пунктом 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляд справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», передбачено, що справи про визнання батьківства суд розглядає в порядку позовного провадження. У таких справах позови приймаються до розгляду якщо дитина народжена матір'ю, яка не перебуває у шлюбі, немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду і запис про батька дитини в Книзі реєстрації народжень учинено за прізвищем матері, а ім'я та по батькові дитини записано за вказівкою матері.

Відповідно до пункту 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», спір про походження дитини від осіб, які не перебувають у шлюбі між собою і не подали в державні органи реєстрації актів цивільного стану (далі - органи РАЦС) спільної заявм про реєстрацію їх як батьків, суд може вирішувати за заявою про визнання батьківства, поданою: одним із батьків; особою котра вважає себе батьком; опікуном (піклувальником) дитини; іншою особою, на утриманні якої вона перебуває; самою дитиною, яка досягла повноліття.

При зверненні до суду особи, на утриманні якої перебуває дитина і яка не є опікуном (піклувальником), або чоловіка, котрий не перебував у шлюбі з матір'ю дитини, яка (матір) померла чи оголошена померлою, визнана недієздатною, безвісно відсутньою, позбавлена батьківських прав або не проживає з дитиною не менше шести місяців і не виявляє про неї материнської турботи й піклування, для захисту інтересів дитини до участі у справі необхідно залучити орган опіки та піклування.

Оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що для повного і гармонійного розвитку дитини, її особистості, вона має рости під опікою і відповідальністю батька, що забезпечить її виховання в атмосфері любові, моральної та матеріальної забезпеченості.

Отже суд вважає, що безпосередня участь батька у вихованні доньки, забезпечить виконання батьківських прав позивача, а насамперед буде повністю відповідати інтересам дитини.

Оскільки іншої можливості визнати батьківство неможливо, тому позовна заява підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст.10, 12, 13, 43, 49, 259, 263-265, 268 280-281 ЦПК України, -

У Х В А Л И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити повністю.

Визнати ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_9, уродженця та мешканця АДРЕСА_1, РНОК НОМЕР_1, батьком дітей - сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_11, помер ІНФОРМАЦІЯ_14 року та доньки ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, матір'ю яких згідно актового запису про народження №20, складеного 10.06.2015 року та актового запису №25 від 13.08.2013 року, є ОСОБА_2, а батько записаний відповідно до ч.1 ст.135 Сімейного кодексу України.

Внести зміни до актового запису про народження ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, за №25 від 13.08.2013 року Виноградівського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану відповідно до рішення суду, де у відомостях про батьківство батьком дитини вказати громадянина України ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_12, а прізвище дитини вказати "ОСОБА_4".

Внести зміни до актового запису про народження ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_11, за №20 від 10.06.2015 року Виноградівського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану відповідно до рішення суду, де у відомостях про батьківство батьком дитини вказати громадянина України ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_12, а прізвище дитини вказати "ОСОБА_4".

Заочне рішення може бути переглянуто судом, який його ухвалив за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Виноградівського районного суду Закарпатської області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

У відповідності до п.п. 15.5 п.п.15 п. 1 Розділу ХШ Перехідних Положень ЦПК України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно- телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

ГоловуючийГ. І. Рішко