Справа № 183/4261/19
№ 2/183/2811/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 грудня 2019 року Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області, у складі:

головуючої судді Сороки О.В.,

за участю секретаря Пащенко А.С.,

розглянувши, в порядку загального позовного провадження, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Піщанської сільської об`єднаної територіальної громади Новомосковського району Дніпропетровської області, треті особи - приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу Корнєєнкова Надія Олександрівна, ОСОБА_2 про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом, -

в с т а н о в и в:

09 липня 2019 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Піщанської сільської об`єднаної територіальної громади Новомосковського району Дніпропетровської області, в якому просить визнати за нею право власності на 8/25 часток будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її батько ОСОБА_3 , 1948 року народження. Після його смерті, відповідно до ст. 1220 ЦК України, відкрилася спадщина, в тому числі на 8/25 частин будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , який належав спадкодавцю на підставі договору дарування від 09 листопада 1993 року. В свою чергу, дарувальнику даний будинок належав на підставі рішення Новомосковського районного народного суду Дніпропетровської області від 11.10.1991 року.

За життя батько позивача склав заповіт, яким заповідав усе належне йому майно позивачеві ОСОБА_1 .

У встановленому законом порядку позивач прийняла спадщину після смерті батька, звернувшись до нотаріуса з відповідною заявою, а в подальшому отримала свідоцтва про право на спадщину за вказаним заповітом на певне спадкове майно. Однак, у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на нерухоме майно, а саме на 1/3 частину, що складає 8/25 частини згідно рішення Новомосковського районного народного суду Дніпропетровської області від 11.10.1991 року, житлового будинку, за адресою: АДРЕСА_1 , позивачеві було відмовлено, у зв`язку з тим, що спадкоємцем не подано нотаріусу документів, які б підтверджували право власності померлого та його державну реєстрацію на вказане нерухоме майно.

Так, позивач зазначає, що 07 лютого 2008 року рішенням Орлівщинської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області за №129-14/У її батькові ОСОБА_3 виділено земельну ділянку прощею 0,11 га під огород та 0,04 га під двір біля спадкового будинку за адресою: АДРЕСА_1 . Рішеннями Орлівщинської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області №53-31/V та №54-31/V від 08 вересня 2010 року ОСОБА_3 також надані дозволи на розробку технічної документації із землеустрою для цих ділянок.

Згідно із листом-відповіддю Новомосковської міжрайонної прокуратури Дніпропетровської області від 24.04.2008 за №328с ОСОБА_3 є власником 1/3 частини житлового будинку в АДРЕСА_1 , яку йому подарувала гр. ОСОБА_4 09.11.1993.

Факт належності однієї третини домоволодіння її батькові підтверджується також Рішенням Апеляційного суду Дніпропетровської області від 01 лютого 2012 року у справі №22-ц/490/1093/12, де зазначено, зокрема, наступне: «…Судом першої інстанції встановлено, що позивач ОСОБА_3 є власником 1/3 частин будинку по АДРЕСА_1 ; АДРЕСА_2 … На час реєстрації ОСОБА_5 власником частини будинку був позивач…».

Таким чином, батько позивача ОСОБА_3 отримав за договором дарування 8/25 частин будинку за адресою: АДРЕСА_1 від ОСОБА_4 , також оформлював землю біля даного будинку для городу та двору, але за життя у встановленому законом порядку своє право власності не зареєстрував, внаслідок чого у Державному реєстрі права власності та інших речових прав на нерухоме майно відсутня необхідна нотаріусу інформація.

За таких обставин, позивач позбавлена можливості у повному обсязі реалізувати свої спадкові права, тому звернулася до суду з зазначеним позовом.

Ухвалою суду від 09 липня 2019 року позовну заяву було залишено без руху, позивачеві надано строк для усунення недоліків (а.с.38-40).

13.08.2019 року до канцелярії суду надійшла уточнена позовна заява (а.с.42), того ж дня ухвалою суду відкрито провадження по справі (а.с.53-54).

Ухвалою суду від 12 вересня 2019 року зобов`язано приватного нотаріуса Дніпропетровського міського нотаріального округу Корнєєнкову Н.О. надати копію спадкової справи після смерті ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.58-59).

Відповідною ухвалою суду від 04 жовтня 2019 року в якості третьої особи у даній справі залучено ОСОБА_2 (а.с.214-215), а ухвалою суду від 01 листопада 2019 року в якості належного відповідача у справі залучено Піщанську сільську об`єднану територіальну громаду Новомосковського району Дніпропетровської області (а.с.223-224).

В судове засідання представник позивача адвокат Павлов Є.Г. не з`явився, надавши заяву про розгляд справи у його відсутність, позов підтримав.

Представник відповідача Піщанської сільської ОТГ відзив на позов не подав, в судове засідання не з`явився, про час, дату і місце судового засідання був повідомлений належним чином (а.с.228,233), причину неявки суду не повідомив, а тому суд провів розгляд справи без участі представника відповідача, за наявними у справі доказами.

Третя особа приватний нотаріус Корнєєнкова Н.О. в судове засідання не з`явилася, на виконання ухвали суду від 12 вересня 2019 року надала копію спадкової справи після смерті ОСОБА_3 .

Третя особа ОСОБА_2 судове засідання, призначене на 01.11.2019 року о 08.45 годин, а також на 09.12.2019 року о 11.00 годин просила відкласти (а.с.218,235), у зв`язку з поганим самопочуттям, однак жодних доказів на підтвердження обстави, викладений у заявах про відкладення судових засідань не надала, у зв`язку з чим суд провів розгляд справи у її відсутність, за наявними у справі матеріалами.

Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, на підставі ч.2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи.

Суд, дослідивши докази, з точки зору належності та допустимості, а у своїй сукупності з точки зору достатності, дійшов до наступного.

Суду надане свідоцтво про смерть ОСОБА_3 , у відповідності до якого останній помер ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Орлівщина Новомосковського району Дніпропетровської області (а.с.23).

Після смерті ОСОБА_3 приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Корнєєнковою Н.О. заведено спадкову справу за №1/2016, у відповідності до якої ОСОБА_1 звернулася із заявою про прийняття спадщини після смерті батька ОСОБА_3 (а.с.66), а в подальшому із заявою про видачу свідоцтва на спадщину за заповітом (а.с.131), що доводить факт прийняття спадщини позивачем та не потребує додатковому встановленню. Даних про наявність інших спадкоємців ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 , окрім позивача, судом не встановлено.

У відповідності до ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою.

У відповідності до ч.1 ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Матеріали спадкової справи свідчать про те, позивач отримала свідоцтва про право на спадщину за заповітом на певне спадкове майно (а.с.140, 153).

При цьому, постановою приватного нотаріуса Корнєєнкової Н.О. про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 19 червня 2019 року було відмовлено позивачеві у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на нерухоме майно, а саме: на 1/3 частину, що складає 8/25 частин згідно рішення Новомосковського районного народного суду Дніпропетровської області від 11 жовтня 1991 року, житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 , оскільки нотаріусу не надано документів, які б підтверджували право власності померлого та його державну реєстрацію на вказане нерухоме майно (а.с.106).

Відповідно до вимог ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, не заборонених законом.

Судом було витребувано з КП «Новомосковське МБТІ» ДОР» оригінал інвентаризаційної справи на житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 , в матеріалах якої, в тому числі, міститься належним чином завірена копія рішення Новомосковського районного народного суду Дніпропетровської області від 11 жовтня 1991 року, яким, зокрема «виділено ОСОБА_6 із колгоспного двору, розташованого по АДРЕСА_1 і визнано за нею право власності на 1/3 частину будинку, виділивши в натурі кімнату 1-2, літню кухню «Г», прибудову «г», що становить 8/25 частин будинку».

Так, згідно листа КП «Новомосковське МБТІ» ДОР» від 14.07.2016 за №20624/16 (а.с.107) на підставі вказаного рішення за ОСОБА_6 зареєстровано право власності в БТІ 31.07.2002 року за р.№35-1 (8/25част.).

Поряд з цим, позивачем подано копію договору дарування від 09 листопада 1993 року укладеного між ОСОБА_4 та ОСОБА_3 , згідно якого останній отримав в дар 8/25 частин будинку за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.25). На останньому аркуші цього договору міститься відмітка про реєстрацію в Новомосковському БТІ права власності за ОСОБА_3 на 1/3 частину вказаного житлового будинку, реєстровий номер 386-2 від 01.08.2002 року.

Копія вказаного договору дарування також міститься в матеріалах інвентаризаційних справ на вказане домоволодіння, однак, відомостей про реєстрацію в БТІ права власності за ОСОБА_3 на спірний житловий будинок, матеріали інвентаризаційної справи не містять, остання реєстрація здійснена за ОСОБА_4 .

Як зазначалося вище, приватним нотаріусом відмовлено позивачеві у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, оскільки документів, які б підтверджували право власності померлого та його державну реєстрацію на вказане нерухоме майно відсутні.

Між тим, суду подано копію рішенням Орлівщинської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області за №129-14/У від 07 лютого 2008 року, у відповідності до якого, ОСОБА_3 виділено земельну ділянку прощею 0,11 га під огород та 0,04 га під двір біля спадкового будинку за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.35). В подальшому, рішеннями Орлівщинської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області №53-31/V та №54-31/V від 08 вересня 2010 року ОСОБА_3 надано дозволи на розробку технічної документації із землеустрою для вказаних земельних ділянок (а.с.36).

Згідно повідомлення Орлівщинської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області №631 від 27.09.2016 року (а.с.107) за померлим ОСОБА_3 за даними господарської та земельно-шнурової книг числиться 1/3 житлового будинку та земельної ділянки площею 0,15 га, з них 0,11 га для обслуговування житлового будинку та 0,04 га для ведення особистого селянського господарства за адресою АДРЕСА_1 (а.с.127).

З листа - відповіді Новомосковської міжрайонної прокуратури Дніпропетровської області від 24.04.2008 за №328с вбачається, що ОСОБА_3 є власником 1/3 частини житлового будинку в АДРЕСА_1 , яку йому подарувала гр. ОСОБА_4 09.11.1993 року (а.с.34).

У відповідності до ст.392 ЦК України, яку суд вважає за необхідне застосувати до спірних правовідносин, як норму права, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності, а спадкоємець, який прийняв спадщину, в розумінні ч.1 ст. 1218 ЦК України, має право вимагати визнання за ним права власності на спадкове майно в судовому порядку.

Відповідно до пункту 3 статті 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 01 січня 2013 року, визнаються дійсними за наявності реєстрації таких прав, відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення.

Державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди регулювалася підзаконними нормативними актами, зокрема такими як Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу, яка втратила чинність 13 грудня 1995 року, та Тимчасовим положенням про порядок реєстрації права власності на нерухоме майно, затверджене Міністерством юстиції України 07.02.2002 року № 7/5, зареєстроване і Міністерстві юстиції України 18.02.2002 року за № 157/6445.

Відповідно до Інструкції про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах та селищах міського типу, реєстрація будинків проводили органи БТІ виконкомів місцевих рад. Об`єктами реєстрації були будинки і домоволодіння з окремим порядковим номером в межах міст та сіл, що належали , в тому числі громадянам на праві особистої власності. Інструкція втратила чинність 13 грудня 1995 року.

Так, з 01.03.2013 року реєстрація права власності на нерухоме майно проводиться відповідними реєстраційними службами відповідно до положень Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Реєстрація права власності за померлою особою після її смерті неможлива, оскільки відповідно до ст. 25 Цивільного кодексу України цивільна правоздатність фізичної особи припиняється у момент її смерті, а відповідно до вимог ст. 30 Цивільного кодексу України цивільна дієздатність фізичної особи це її здатність своїми діями набувати для себе цивільних прав і самостійно їх здійснювати, тобто померла фізична особа не має ані цивільної правоздатності, ані цивільної дієздатності.

В свою чергу, Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справа у своєму листі № 24-753/04/4-13 від 16.05.2013 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», коли перші власники належним чином не оформили належне їм право власності та не зареєстрували його в органах БТІ, спадкоємець не може отримати у нотаріуса свідоцтво про право на спадщину, його право має бути визнане в судовому порядку.

Поряд з цим, відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Статтею 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Згідно зі ст. 80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Отже, усі надані позивачем докази, свідчать про те, що спадкодавець на законних підставах набув право власності на вказаний вище житловий будинок, але за життя у спосіб встановлений законом не зареєстрував своє право власності, але це не припинило його право власності на домоволодіння, за таких обставин, приватний нотаріус правомірно прийняла рішення про відмову у вчиненні нотаріальної дії, і тому позивач позбавлена можливості у повному обсязі оформити спадкове майно.

Аналізуючи викладене, суд приходить до висновку, що позов обґрунтований та має бути задоволений, оскільки ОСОБА_3 на законних підставах набув право власності на 8/25 часток будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , а тому в силу вимог ст.1216 ЦК України, до позивача ОСОБА_1 перейшло таке ж право власності, у повному обсязі, яке набув спадкодавець.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 392, 1220, 1223, 1225 ЦК України, ст.ст. 12,76,81,89, 263, 265 ЦПК України, суд, -

у х в а л и в:

Позов ОСОБА_1 до Піщанської сільської об`єднаної територіальної громади Новомосковського району Дніпропетровської області, треті особи - приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу Корнєєнкова Надія Олександрівна, ОСОБА_2 про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом , задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) право власності на 8/25 часток будинку А, матеріал стін: кімната 1-2 , з будівлями та спорудами: літня кухня «Г», прибудова «г», що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя О.В. Сорока.