Постанова

Іменем України

17 січня 2019 року

м. Київ

справа № 140/2819/16-ц

провадження № 61-6405св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Фаловської І. М. (суддя-доповідач), Висоцької В. С., Пророка В. В.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_4,

відповідач - ОСОБА_5,

третя особа - Приватне акціонерне товариство «Зернопродукт МХП»,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_4 на рішення Апеляційного суду Вінницької області від 06 грудня 2017 року в складі колегії суддів: Рибчинського В. П., Голоти Л. О., Кучевського П. В.,

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2016 року ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_5, третя особа - Приватне акціонерне товариство «Зернопродукт МХП» (далі - ПрАТ «Зернопродукт МХП»), про відшкодування шкоди.

Позовна заява мотивована тим, що ОСОБА_4 є власником майнового паю, який належав Спілці співвласників майнових паїв Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю ім. Шевченка (далі - СТОВ ім. Шевченка) та складається з свинарника-відгодівельника, комбайна Нива, трактора Т-150 Г, автомобіля ЗИЛ ММЗ, жатки ЖРБ, транспортера ТСН-160, возів, столів, стільців, електропили, насоса. Вказане майно було передано в оренду ПрАТ «Зернопродукт МХП», тому позивач звернувся до нього про витребування спірного майна. У подальшому між сторонами було підписано акт приймання-передачі, проте майновий пай (крім свинарника-відгодівельника) фактично не був переданий позивачу. У січні 2014 року ОСОБА_4 дізнався, що директор ПрАТ «Зернопродукт МХП» ОСОБА_5 розпорядився цим майном на власний розсуд, тому вважає, що йому завдано майнової шкоди у розмірі 154 128 грн.

На підставі викладеного ОСОБА_4 просив стягнути з ОСОБА_5 завдану майнову шкоду в розмірі 154 128 грн.

Рішенням Немирівського районного суду Вінницької області від 03 листопада 2017 року (в складі судді Алєксєєнка В. М.) позов задоволено. Стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 154 128 грн у відшкодування завданої майнової шкоди майну позивача. Стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 судові витрати у розмірі 1 541 грн.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що ОСОБА_4 не отримано, а ОСОБА_5 не передано (окрім будівлі свинарника-відгодівельника) майно, зазначене в акті приймання-передачі та накладних внутрігосподарського призначення, тому позивачу завдана майнова шкода, яка складається із ринкової вартості цього майна.

Рішенням Апеляційного суду Вінницької області від 06 грудня 2017 року рішення суду першої інстанції скасовано та ухвалено нове рішення про відмову в задоволенні позову.

Рішення апеляційного суду мотивоване тим, що факт отримання позивачем майна підтверджуються рішенням Немирівського районного суду Вінницької області від 30 жовтня 2013 року, яке набрало законної сили та має преюдиційне значення для вирішення цього спору, актом приймання-передачі від 02 вересня 2013 року та внутрігосподарськими накладними, які підписані ОСОБА_4 Доказів, які б свідчили про те, що відповідач розпорядився цим майном у власних інтересах, що воно знищено чи пошкоджено, суду не надано. Разом з тим, ОСОБА_4 пояснив, що йому відомо де знаходиться частина майна. Також позивач вказував на те, що можливість повернення належного йому майна на день розгляду справи не втрачена.

У касаційній скарзі, поданій у січні 2017 року до Верховного Суду, ОСОБА_4, посилаючись на неправильне застосування апеляційним судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просив скасувати рішення суду апеляційної інстанції та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Касаційна скарга мотивована тим, що ОСОБА_4 підписав з директором ПрАТ «Зернопродукт МХП» ОСОБА_5 акт приймання-передачі спірного майна, проте фактичного його не отримав. ОСОБА_5 розпорядився цим майном на власний розсуд, тому завдав позивачу збитків.

У березні 2018 року ОСОБА_5 подав до суду відзив на касаційну скаргу, зазначивши, що рішення апеляційного суду ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права. У матеріалах справи відсутні докази завдання відповідачем позивачу майнової шкоди.

29 березня 2018 року справу передано до Верховного Суду.

У частині третій статті 3 ЦПК України визначено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до статті 402 ЦПК України визначено, що у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.

Згідно з частиною першою і другою статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Касаційна скарга підлягає залишенню без задоволення з таких підстав.

Суди встановили, що відповідно до рішення Немирівського районного суду Вінницької області від 30 липня 2013 року ОСОБА_4 виділено у натурі майновий пай на суму 68 401 грн.

Відповідно до акту приймання-передачі майна пайового фонду КСП ім. Шевченка від 02 вересня 2013 року ОСОБА_4 передано свинарник-відгодівельник, комбайн «Нива», трактор Т-150, жатку ЖБР, транспортер ТСН-160, вози, столи, стілець, електроплиту, насос.

Крім того, отримання вказаного майна підтверджено внутрігосподарськими накладними, в яких ОСОБА_4 поставив підпис в графі отримано.

Відповідно до рішення Немирівського районного суду Вінницької області від 30 жовтня 2013 року за ОСОБА_4 визнано право власності на отримане за актом приймання-передачі від 02 вересня 2013 року майно. Вказаним рішенні суду, яке набрало законної сили встановлено, що спірне майно отримано ОСОБА_4 з Немирівської філії ПрАТ «Зернопродукт МХП» до ухвалення рішення у справі.

Відповідно до частини першої статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Частиною третьою статті 10 ЦПК України (в редакції, чинній на час розгляду справи судами першої та апеляційної інстанцій) кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Умовою застосування правил для відшкодування шкоди є визначення позивачем суб'єкта відшкодування шкоди, тобто особи, яка завдала їй шкоди. Позивач повинен довести факти неправомірності поведінки такої особи, наявності шкоди, причинного зв'язку між протиправною поведінкою та шкодою, а також вину завдавача шкоди.

На підставі викладеного апеляційний суд дійшов правильного висновку, що факт отримання позивачем майна підтверджуються зібраними у справі доказами та рішенням суду, яке набрало законної сили та має преюдиційне значення для вирішення цього спору. Доказів, які б свідчили про те, що майно знищено чи пошкоджено, суду не надано. Отже, відсутні правові підстави вважати, що діями відповідача позивачу завдано майнової шкоди.

Не заслуговують на увагу доводи касаційної скарги, що ОСОБА_5 розпорядився спірним майном на власний розсуд, оскільки у матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази на підтвердження цих обставин, які повинен був надати позивач на обґрунтування своїх вимог, а рішення суду не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

З підстав вищевказаного, колегія суддів вважає за необхідне залишити касаційну скаргу без задоволення, а оскаржуване рішення апеляційного суду - без змін, оскільки доводи касаційної скарги висновків суду апеляційної інстанції не спростовують.

Керуючись статтями 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 залишити без задоволення.

Рішення Апеляційного суду Вінницької області від 06 грудня 2017 рокузалишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді: І. М. Фаловська

В.С. Висоцька

В.В. Пророк