ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/9335/19 Справа № 201/9774/19 Суддя у 1-й інстанції - Антонюк О. А. Суддя у 2-й інстанції - Варенко О. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 грудня 2019 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду в складі:

головуючого Варенко О.П.,

суддів Городничої В.С., Лаченкової О.В.,

за участю секретаря - Василенко М.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Дніпрі цивільну справу

за апеляційною скаргою ОСОБА_1

на ухвалу Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 25 вересня 2019 року

у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Фізичної особи підприємця ОСОБА_2 про визнання перевищення строку неправомірним, зобов`язання вчинити певні дії, відшкодування моральної шкоди,

В С Т А Н О В И Л А:

Ухвалою Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 25 вересня 2019 року відмовлено у задоволенні заяви про забезпечення позову ОСОБА_1 до Фізичної особи підприємця ОСОБА_2 про визнання перевищення строку неправомірним, зобов`язання вчинити певні дії, відшкодування моральної шкоди .

Не погодившись з такою ухвалою, позивачзвернувся з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, просив ухвалу суду скасувати та задовольнити його заяву про забезпечення позову.

Апеляційну скаргу обгрунтовано тим, що належний розгляд справи є неможливим без отримання доказів, про що позивач ставить питання в своїй заяві, оскільки самостійно їх отримати не має можливості.

Передбаченим ст.360 ЦПК України правом на подання відзиву відповідач не скористався.

Перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що в вересні 2019 року ОСОБА_1 звернувся з вищезазначеним позовом до ФОП ОСОБА_2 про визнання перевищення строку неправомірним, зобов`язання вчинити певні дії, відшкодування моральної шкоди.

24 вересня 2019 року позивач звернувся до суду з заявою про забезпечення позову, в якій просив суд забезпечити позов шляхом витребування у адміністрації Запорізького кладовища письмові відомості про стан могили померлої дружини позивача, а саме: демонтований чи ні на ній дерев`яний хрест з табличкою, зритий чи ні земляний пагорб, забетоновано чи ні на його місці майданчик, встановлено чи ні поруч нижню частину пам`ятника, тобто тумбу; на якій відстані від могили дружини знаходиться поховання її матері і баби; яка ступінь готовності пам`ятника ОСОБА_3 , а саме: нанесено на нього чи ні портрет і надписи та чи з`єднані всі його частини разом; з якого часу на кладовищі не здійснюються звичайні поховання, а тільки сімейні і підзахоронення, оскільки позивач звернувся до суду з вище вказаним позовом з приводу неналежного виконання відповідачем взятих на себе зобов`язань, згідно замовлення від 05 липня 2019 року, яке відповідачем було частково виконано, однак подальші роботи останній не виконує, також зазначає, що відповідач матиме змогу до ухваленні рішення по справі, а саме: за декілька днів виконати спірні роботи та у судовому засіданні повідомити, що все було зроблено раніше, але як вказує позивач, порушення його прав тривале, тому розмір моральної шкоди залежить від терміну невиконання взятих на себе зобов`язань, а тому це суттєво ускладнить, унеможливить ефективний захист його порушених прав.

Згідно ч.1 ст.149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених ст.150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

При розгляді заяви про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Відмовляючи у задоволенні заяви про забезпечення позову, суд першої інстанції обгрунтовано виходив з того, що заходи, які просить вжити позивач не можуть бути застосовані у порядку забезпечення позову, та у заяві не зазначено, яким чином це може сприяти виконанню рішення суду, також не зазначено обставини та не надано документи, які б свідчили про те, що дійсно існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду.

Доводи апеляційної скарги позивача про те, що належний розгляд справи є неможливим без отримання доказів, про що позивач ставить питання в своїй заяві, не можуть бути прийняті до уваги, оскільки ст.150 ЦПК України не передбачено можливість забезпечення позову шляхом витребування доказів.

Учасник справи, у разі неможливості самостійно надати докази, вправі подати клопотання про витребування доказів судом, відповідно положенням ст.84 ЦПК України, а не забезпечення позову в такий спосіб. Суд може витребувати докази як захід забезпечення доказів у порядку, встановленому статтями 116-118 цього Кодексу, а не як захід забезпечення позову.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Однак подана заява не відповідає меті забезпечення позову, підставам та заходам його забезпечення, встановленим Главою 10 Розділу І ЦПК України.

Таким чином, порушень норм процесуального права, які б могли призвести до скасування судового рішення, судом апеляційної інстанції не встановлено, тому ухвала суду першої інстанції підлягає залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 382, 384 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 25 вересня 2019 року

залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий: О.П.Варенко

Судді: В.С.Городнича

О.В.Лаченкова