Постанова

Іменем України

13 листопада 2019 року

м. Київ

справа № 757/42533/15-ц

провадження № 61-34352св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Луспеника Д. Д.,

суддів: Воробйової І. А. (суддя-доповідач), Гулька Б. І., Лідовця Р. А., Черняк Ю. В.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - ОСОБА_2 ,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Печерського районного суду м. Києва від 10 травня 2017 року у складі судді Писанця В. А. та ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 05 жовтня 2017 року у складі колегії суддів: Саліхова В. В., Прокопчук Н. О., Семенюк Т. А.,

ВСТАНОВИВ:

1. Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У листопаді 2015 року ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до ОСОБА_2 про поділ земельної ділянки в натурі.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що їй та відповідачці належать на праві спільної часткової власності, по 1/2 частини будинку АДРЕСА_1 .

Договором користування від 25 травня 2006 року, укладеним між ними, встановлено порядок користування вказаним житловим будинком, тобто фактично утворено дві окремі квартири під різними номерами. Квартирою № 1 користується позивач , а квартира № 2 - відповідач.

Земельна ділянка розміром 0,1000 га, яка знаходиться під житловим будинком та призначена для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, знаходиться в спільній частковій власності сторін. Між позивачем та відповідачем виникли суперечності при погодженні меж земельних ділянок, оскільки відповідач відмовився надати позивачу частину земельної ділянки для обслуговування виділеної частини будівлі. Крім того, відповідач не визнає право власності позивача, вважаючи, що земельна ділянка в цілому належить тільки їй, відповідно вони не можуть добровільно дійти згоди про поділ, внаслідок чого позивач не може повноцінно користуватися земельною ділянкою, що порушує її права.

Уточнивши позовні вимоги, ОСОБА_1 просила поділити в натурі земельну ділянку, загальною площею 0,1000 га, кадастровий номер :82:124:0025, яка розташована по АДРЕСА_1 відповідно до варіанта № 1 висновку експерта будівельно-технічної експертизи Київської незалежної судово-експертної установи від 16 червня 2016 року № 1784.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 10 травня 2017 року позов ОСОБА_1 задоволено.

Поділено земельну ділянку загальною площею 0,1000 га (кадастровий номер :82:124:0025), яка розташована по АДРЕСА_1 , між співвласниками ОСОБА_1 та ОСОБА_2 відповідно варіанта № 1 висновку експерта будівельно-технічної експертизи Київської незалежної судово-експертної установи від 16 червня 2016 року № 1784.

Виділено ОСОБА_1 для доступу та обслуговування відповідної частини житлового будинку та господарських будівель і споруд земельну ділянку площею 0,0500 га, яка складається з двох частин: 0,0256 га + 0,0244 га.

Земельна ділянка площею 0,0256 га обмежена лініями розподілу:

- від точки «1» лінія розподілу проходить по вулиці Товарній через точки «2», «28» в точку «29»;

- від точки «29» лінія розподілу проходить через точку «26» точку «19»;

- від точки «19» лінія розподілу проходить через точку «18» у точку «17»;

- від точки «17» по лінії розподілу будинку через точку «16» у точку «15», яка розташована на відстані 1,83 м від стіни житлового будинку;

- від точки «15» лінія розподілу проходить через точку «14» у точку «25», яка розташована на межі ділянки з північної сторони;

- від точки «25» лінія розподілу у вигляді ламаної проходить по межі з північної сторони через точки «12», «13» у точку «1».

Земельна ділянка 0,0244 га, обмежена лініями розподілу:

- від точки «9» лінія розподілу проходить у вигляді ламаної по межі зі східної сторони через точки «20», «22», «23», «24» у точку «6», яка знаходиться в дальньому куті в південній частині ділянки;

- від точки «6» лінія розподілу проходить по межі ділянки із західної сторони через точку «7» у точку «8»;

- від точки «8» лінія розподілу проходить довжиною 16,15 м у точку «9».

Земельна ділянка площею 0, 0500 га, яка виділяється ОСОБА_1 , зображена на малюнку № 5 висновку експерта будівельно-технічної експертизи Київської незалежної судово-експертної установи від 16 червня 2016 року № 1784 зеленим кольором.

Виділено ОСОБА_2 для доступу та обслуговування відповідної частини житлового будинку та господарських будівель і споруд земельну ділянку площею 0,0500 га, яка обмежена такими лініями розподілу:

- від точки «29» лінія розподілу проходить по вулиці Товарній через точки «З», «4» у точку «5»;

- від точки «5» по лінії розподілу проходить довжиною 20,25 м по межі з південної сторони у точку «6»;

- від точки «6» лінія розподілу проходить у вигляді ламаної через точки «24», «23», «22», «20», «9», «10» в точку «11»;

- від точки «11» лінія розподілу довжиною 5,57 м проходить по межі з північної сторони у точку «25»;

- від точки «25» лінія розподілу у вигляді ламаної проходить через точки «14», «15», «16», «17» у точку «18»;

- від точки «18» лінія розподілу проходить через точки «19», «26» у точку «29».

Земельна ділянка площею 0,0500 га, яка виділяється ОСОБА_2 , зображена на малюнку № 5 висновку експерта будівельно-технічної експертизи Київської незалежної судово-експертної установи від 16 червня 2016 року № 1784 синім кольором.

Встановлено сервітут на земельну ділянку ОСОБА_2 для проходу до земельної ділянки ОСОБА_1 , площею 0,0014 га, яка обмежена лініями розподілу та позначена точками: 15-16-21-22-20-15, що зображена на малюнку № 5 висновку експерта будівельно-технічної експертизи Київської незалежної судово-експертної установи від 16 червня 2016 року № 1784 помаранчевим заштрихованим кольором.

Встановлено сервітут на земельну ділянку ОСОБА_1 для обслуговування інженерних комунікацій (вода, газ) ОСОБА_2 , площею 0,0019 га, яка обмежена лініями розподілу та позначена точками: 34-2-33-31-32-30-34, що зображена на малюнку № 5 висновку експерта будівельно-технічної експертизи Київської незалежної судово-експертної установи від 16 червня 2016 року № 1784 зеленим заштрихованим кольором.

Встановлено сервітут на земельну ділянку ОСОБА_1 для обслуговування інженерних комунікацій (каналізація) ОСОБА_2 , площею 0,0009 га, яка обмежена лініями розподілу та позначена точками: 28-29-26-27-28, що зображена на малюнку № 5 висновку експерта будівельно-технічної експертизи Київської незалежної судово-експертної установи від 16 червня 2016 року № 1784 зеленим заштрихованим кольором.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що поділ земельної ділянки на якій розташований будинок, без втрати її цільового призначення є можливим.

Короткий зміст ухвали суду апеляційної інстанції

Ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 05 жовтня 2017 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилено.

Рішення Печерського районного суду м. Києва від 10 травня 2017 року залишено без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції мотивована тим, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку щодо задоволення позовних вимог про поділ земельної ділянки в натурі відповідно до запропонованого варіанта № 1 експертного висновку.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

У касаційній скарзі ОСОБА_2 , посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати оскаржувані судові рішення та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову.

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції

Ухвалою судді Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних

і кримінальних справ від 27 жовтня 2017 року відкрито касаційне провадження у вказаній справі та зупинено виконання рішення Печерського районного суду м. Києва від 10 травня 2017 року та ухвали Апеляційного суду м. Києва від 05 жовтня 2017 року до закінчення касаційного провадження у справі.

Відповідно до пункту 6 розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діяв у межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

15 грудня 2017 року набрав чинності Закон України від 3 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів»,

за якими судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд (стаття 388 ЦПК України).

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIIІ «Перехідні положення» ЦПК України у редакції Закону України від 3 жовтня 2017 року № 2147-VIII касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку

за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Відповідно до статті 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

05 червня 2018 року справу передано до Верховного Суду.

У червні 2019 року згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями справа передана судді-доповідачеві.

Ухвалою Верховного Суду від 30 жовтня 2019 року справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ земельної ділянки в натурі призначено до судового розгляду в складі колегії з п`яти суддів.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

Касаційна скарга мотивована тим, що визначений судами попередніх інстанцій варіант поділу земельної ділянки є таким, що порушує інтереси відповідача у справі та не забезпечує його прав на повноцінне користування спірною земельною ділянкою та комунікаціями. Згідно частини четвертої статті 120 ЗК України при переході права власності на будівлю та споруду до кількох осіб право на земельну ділянку визначається пропорційно часткам у вартості будівлі та споруди, якщо інше не передбачено у договорі відчуження будівлі і споруди.

Доводи особи, яка подала відзив на касаційну скаргу

У січні 2018 року до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ надійшли заперечення на касаційну скаргу від ОСОБА_3 , в яких вона просила залишити оскаржувані судові рішення без змін, оскільки вони прийняті при всебічному та повному з`ясуванні обставин справи, ґрунтуються на правильному застосуванні норм чинного законодавства України.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 22 жовтня 1999 року серії НОМЕР_1 ОСОБА_1 та ОСОБА_2 отримали в спадок по 1/2 частини будинку по АДРЕСА_1 (а. с. 7-8).

25 травня 2006 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 укладено договір користування житловим будинком, за умовами якого сторони встановили такий порядок користування вказаного будинку: ОСОБА_1 користується коридором 1-1, площею 5,1 кв. м; кухнею 1-2, площею 9.4 кв. м; передпокоєм 1-3 площею 4.9 кв. м; житловою кімнатою 1-4, площею 10,8 кв. м; житловою кімнатою 1-5, площею 20,9 кв. м, тобто 1/2 частиною споруд інвентаризаційною вартістю 24 948 грн, а ОСОБА_2 користується житловою кімнатою 1-6 площею 16,4 кв. м; житловою кімнатою 1-7, площею 13,4 кв. м; верандою 1-8 площею 11,9 кв. м, сараєм літ. «Б», тобто 1/2 частини споруд інвентаризаційною вартістю 24 948 грн (а. с. 9).

Відповідно до технічного паспорта житлового будинку та експлікації будинок має два окремі входи та фактично складається з двох окремих квартир (а. с. 12-13).

Відповідно до державного акта на право власності на земельну ділянку, ОСОБА_1 є власником 1/2 земельної ділянки від 0,1000 га, яка розташована на АДРЕСА_1 , цільове призначення якої - будівництво і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (а. с. 10).

Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 06 квітня 2016 року призначено судову земельно-технічну експертизу, проведення якої доручено Київській незалежній судово-експертній установі (а. с. 40-41).

За результатами проведення експертизи у висновку експерта від 16 червня 2016 року № 1784 зазначено, що варіанти розподілу земельної ділянки загальною площею 0,1000 га (кадастровий номер :82:124:0025), яка розташована по АДРЕСА_1 та належить на праві спільної часткової власності ОСОБА_1 (1/2 частини) та ОСОБА_2 (1/2 частини), щодо якої встановлено порядок користування на підставі договору користування житловим будинком від 25 травня 2006 року, посвідченого приватним нотаріусом КМНО Рижковою С. С., описані в дослідницькій частині висновку та зображені на малюнках № 5, 6, 7.

Комунікації, які знаходяться в межах земельної ділянки, кадастровий номер :82:124:0025, прокладені з АДРЕСА_1 , та зображені на малюнку № 4 .

Запропонований варіант № 1 передбачає можливість користування комунікаціями, обома співвласниками житлового будинку по АДРЕСА_1 . На земельній ділянці, площею 0,0745 га, яка знаходиться у постійному користуванні ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , комунікації відсутні. Зазначено, що місце розташування земельної ділянки площею 0,0745 га, яка прилягає до АДРЕСА_1 , надає можливість користуватися спірною ділянкою як ОСОБА_1 , так і ОСОБА_2 (а. с. 45-69).

Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до положень частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга задоволенню не підлягає.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Відповідно до частини першої статті 402 ЦПК України у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.

Згідно з частинами першою, другою та п`ятою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Звертаючись до суду з позовом, позивач зазначила, що між сторонами виникли суперечності при погодженні меж земельних ділянок, оскільки відповідач відмовилася надати позивачу частину земельної ділянки для обслуговування виділеної частини будівлі. Крім того, відповідач не визнає право власності позивача, вважаючи, що земельна ділянка в цілому належить тільки їй, відповідно вони не можуть добровільно дійти згоди про поділ, внаслідок чого позивач не може повноцінно користуватися земельною ділянкою, що порушує її права.

Частиною першою статті 356 ЦК України передбачено, що власність двох чи більше осіб з визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю.

Згідно з частинами першою, третьою статті 88 ЗК України володіння, користування та розпорядження земельною ділянкою, що перебуває у спільній частковій власності, здійснюється за згодою всіх співвласників згідно з договором, а у разі недосягнення згоди - у судовому порядку. Учасник спільної часткової власності має право вимагати виділення належної йому частки із складу земельної ділянки як окремо, так і разом з іншими учасниками, які вимагають виділення.

Оскільки володіння та порядок користування земельною ділянкою, що перебуває у спільній частковій власності, у тому числі тією, на якій розташовані належні співвласникам житловий будинок, господарські будівлі та споруди, визначається насамперед їхньою угодою залежно від розміру їхніх часток у спільній власності на будинок, то при застосуванні статті 88 ЗК Українипри вирішенні спорів як між ними самими, так і за участю осіб, котрі пізніше придбали відповідну частку в спільній власності на землю або жилий будинок, слід брати до уваги цю угоду. Це правило стосується тих випадків, коли житловий будинок поділено в натурі.

За правилом частини другої статті 120 ЗК України, якщо жилий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, що перебуває у користуванні, то в разі набуття права власності на ці об`єкти до набувача переходить право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача.

Частина четверта статті 120 ЗК Українипередбачає, що при переході права власності на будівлю та споруду до кількох осіб право на земельну ділянку визначається пропорційно часткам осіб у вартості будівлі та споруди, якщо інше не передбачено у договорі відчуження будівлі та споруди.

Зазначені норми закріплюють загальний принцип цілісності об`єкта нерухомості із земельною ділянкою, на якій цей об`єкт розташований. Відповідно до вказаних норм визначення правового режиму земельної ділянки перебуває у прямій залежності від права власності на будівлю і споруду, та передбачає механізм роздільного правового регулювання нормами цивільного законодавства майнових відносин, що виникають при укладенні правочинів щодо набуття права власності на нерухомість, і правового регулювання нормами земельного і цивільного законодавства відносин при переході прав на земельну ділянку у разі набуття права власності на нерухомість.

Відповідно до частини першої статті 318 ЦК Україникожен власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Однак право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою.

Зазначені положення щодо користування власністю застосовуються і до майнових прав на майно (зокрема, права користування земельною ділянкою).

Відповідно до частини п`ятої статті 319 ЦК України право користування земельною ділянкою визначається відповідно до часток кожного з власників нерухомого майна, яке знаходиться на цій земельній ділянці, якщо інше не було встановлено домовленістю між ними. Однак у будь-якому випадку наявне в однієї особи право не може порушувати права іншої особи

При вирішенні спору, визначаючи варіанти користування земельною ділянкою, суд повинен виходити з розміру часток кожного зі співвласників на нерухоме майно, наявності порядку користування земельною ділянкою, погодженого власниками або визначеного на підставі відповідного договору, оформленого у встановленому законом порядку. Якщо суд установить, що співвласники визначили порядок користування та розпорядження земельною ділянкою, для зміни якого підстав немає, він ухвалює рішення про встановлення саме такого порядку. Якщо ж погодженого або встановленого порядку користування земельною ділянкою немає, то суд установлює порядок користування земельною ділянкою з дотриманням часток кожного співвласника у нерухомому майні та забезпеченням вільного користування кожним зі співвласників належним йому майном.

Зазначений правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 15 травня 2017 року у справі № 6-841цс16.

Висновки судів попередніх інстанцій щодо поділу земельної ділянки є обґрунтованими, відповідають часткам сторін, ураховують в однаковій мірі інтереси обох співвласників та ґрунтуються на висновку експерта.

Доводи касаційної скарги про те, що між сторонами відсутній спір з приводу користування зазначеною земельною ділянкою спростовується матеріали справи, у зв`язку з чим не може бути підставою для скасування рішень судів попередніх інстанцій.

Крім того, доводи касаційної скарги про те, що визначений судом варіант поділу земельної ділянки є таким, що порушує інтереси відповідача та не забезпечує його права на повноцінне користування оспорюванню ділянкою та комунікаціями є необґрунтованими та спростовуються висновком судового експерта від 16 червня 2016, згідно якого передбачено можливість користування комунікаціями обома співвласниками житлового будинку.

Також посилання в касаційні скарзі на те, що експертом не відображено комунікацій, що забезпечують водовідведення частини будинку, належну відповідачу та варіанти користування земельною ділянкою, площею 0,0745 га, яка знаходиться у користуванні сторін у справі не можуть бути підставою для зміни або скасування рішень судів попередніх інстанцій, враховуючи, що відповідно до експертного висновку забезпечено допуск відповідача до комунікацій позивача (сервітут).

Крім того, земельна ділянка площею 0,0745 га не є об`єктом поділу, оскільки у сторін відсутні документи, які б підтверджували право власності на неї.

Таким чином, доводи касаційної скарги про неможливість поділу земельної ділянки не знайшли свого підтвердження.

Доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку, що оскаржувані рішення постановлені без додержання норм матеріального і процесуального права та зводяться до переоцінки доказів у справі, що відповідно до положень статті 400 ЦПК України знаходиться поза межами повноважень Верховного Суду.

Частиною першою статті 402 ЦПК України встановлено, що у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.

Згідно зі статтею 410 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і законне рішення з одних лише формальних міркувань.

Відповідно до частини третьої статті 436 ЦПК України суд касаційної інстанції у постанові за результатами перегляду оскаржуваного судового рішення вирішує питання про поновлення його виконання (дії).

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 27 жовтня 2017 року було зупинено виконання рішення Печерського районного суду м. Києва від 10 травня 2017 року та ухвали Апеляційного суду м. Києва від 05 жовтня 2017 року.

Оскільки касаційне провадження у справі закінчено, то виконання рішення Печерського районного суду м. Києва від 10 травня 2017 року та ухвали Апеляційного суду м. Києва від 05 жовтня 2017 року підлягає поновленню.

Керуючись статтями 400, 409, 410, 416, частиною третьою статті 436 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргуОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Печерського районного суду м. Києва від 10 травня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 05 жовтня 2017 року залишити без змін.

Поновити виконання рішення Печерського районного суду м. Києва від 10 травня 2017 року та ухвали Апеляційного суду м. Києва від 05 жовтня 2017 року.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий Д. Д. Луспеник

Судді: І. А. Воробйова

Б. І. Гулько

Р. А. Лідовець

Ю. В. Черняк