Справа № 214/7815/18
2/214/921/19
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

11 січня 2019 року Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Прасолова В.М.

при секретарі Улятовській М.О.

за участю позивачки ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кривому Розі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Науково-дослідний та проектний інститут по збагаченню та агломерації руд чорних металів «Механобрчормет» про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні,-

ВСТАНОВИВ:

Позивачка ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Акціонерного товариства «Науково-дослідний та проектний інститут по збагаченню та агломерації руд чорних металів «Механобрчормет» (далі за текстом АТ НДПІ «Механобрчормет»), в якому просить: стягнути з АТ НДПІ «Механобрчормет» (, індекс 50086, Дніпропетровська обл., м. Кривий Ріг, вул. Телевізійна, 3) на її користь середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні у розмірі 64 932 грн. 68 коп.

Предявлені вимоги мотивовано наступним. З 5 листопада 2015 року по 4 червня 2018 року вона працювала на посаді начальника відділу кадрів в АТ НДПІ «Механобрчормет». З травня 2016 року. Відповідач виплачував заробітну плату несвоєчасно та не в повному обсязі, посилаючись на відсутність коштів та необхідність сплачувати інші поточні зобовязання. У червні 2018 року вона була змушена звільнитися з товариства за власним бажанням, у звязку з невиконанням роботодавцем законодавства про працю та умов колективного договору у відповідності до ч.3 ст.38 КЗпП України, у тому числі через систематичне порушення відповідачем її прав, а саме не виплату заробітної плати. В порушення ст.47 КЗпП України в день звільнення, а саме 4 червня 2018 року з нею не проведено остаточний розрахунок та не видано копію наказу про звільнення. Відповідно до ч.1 ст.116 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Відповідно до ч.1 ст.117 КЗпП України, в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в ст.116 КЗпП України, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Таким чином, аналіз наведених норм матеріального права дає підстави для висновку, що передбачений ч.1 ст.117 КЗпП України обовязок роботодавця щодо виплати середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні настає за умови невиплати з його вини належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в ст.116 КЗпП України, при цьому визначальними є такі юридично значимі обставини, як невиплата належних працівникові сум при звільненні та факт проведення з ним остаточного розрахунку. Остаточний розрахунок з нею товариством проведено вже після звільнення 16 жовтня 2018 року. Отже, не проведення з вини власника або уповноваженого ним органу розрахунку з працівником у зазначені строки є підставою для відповідальності, передбаченої ст.117 КЗпП України, тобто виплати працівникові його середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Така правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 21 травня 2014 року у справі № 6-33цс14.

Відповідно до п.20 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» від 24 грудня 1999 року № 13, установивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв'язку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, коли ж він у цей день не був на роботі, наступного дня після пред'явлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі ст.117 КЗпП України стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при не проведенні його до розгляду справи по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності. Середній заробіток працівника визначається відповідно до ст.27 Закону України «Про оплату праці» за правилами, передбаченими Порядком обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року № 100 (далі-Порядок). З урахуванням цих норм, зокрема абзацу 3 пункту 2 Порядку, середньомісячна заробітна плата за час затримки розрахунку при звільненні обчислюється виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передують події, з якою повязана виплата, тобто дню звільнення працівника з роботи. Згідно довідки № 51 від 16 жовтня 2018 року виданої їй відповідачем, станом на 12 жовтня 2018 року заборгованість з нарахованої заробітної плати не виплачена, а середньоденна заробітна плата становила 705,79 грн. Згідно розрахунку середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні відповідач має сплатити їй 64 932 грн. 68 коп.

В судовому засіданні позивачка ОСОБА_1 предявлені вимоги підтримала, наполягала на їх задоволенні з підстав, викладених в позові. Проти ухвалення рішення в заочному порядку не заперечувала.

Відповідач у судове засідання не з'явився, про розгляд справи повідомлений належним чином, про причини неявки в судове засідання заяв не надав, відзив не подав, у зв'язку з чим на підставі ст.ст.223, 280 ЦПК України судом проведено заочний розгляд справи.

У судовому засіданні безпосередньо досліджені наступні письмові докази: довідка (а.с.7), розрахунок (а.с.8), трудова книжка (а.с.9-10), розрахункові листи (а.с.11-12).

Суд, керуючись вимогами ст.77 ЦПК України, згідно якої предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення, оцінюючи з точки зору належності досліджені у судовому засіданні докази, приходить до наступних висновків.

Суд вважає належним доказом: трудову книжку (а.с.9-10), так як цей доказ стосується обставин, що підтверджують заявлені вимоги, а саме перебування ОСОБА_1 в трудових відносинах з АТ НДПІ «Механобрчормет» з 5 листопада 2015 року по 4 червня 2018 року.

Суд вважає належними доказами: довідку (а.с.7), розрахунок (а.с.8), так як ці докази стосуються обставин, що підтверджують заявлені вимоги, а саме порушення відповідачем строків проведення розрахунку при звільненні, наявність заборгованості по виплаті заробітної плати, обґрунтованість заявленого середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні.

Суд, відповідно до ст.78 ЦПК України, вважає досліджені у судовому засіданні зазначені письмові докази допустимими, так як ці докази одержані без порушення порядку, встановленого законом.

Оцінюючи докази з точки зору їх достовірності, суд приходить до висновку, що досліджені у судовому засіданні письмові докази є достовірними.

Керуючись вимогами ст.80 ЦПК України, суд вважає, що сукупність визнаних судом допустимими, належними та достовірними доказами є достатньою для встановлення наступних фактів та обставин.

Акціонерне товариство «Науково-дослідний та проектний інститут по збагаченню та агломерації руд чорних металів «Механобрчормет» (АТ НДПІ «Механобрчормет»), , створене 15 грудня 1997 року та здійснює діяльність за наступними видами КВЕД: 68.20. Надання в оренду й експлуатацію власного чи орендованого нерухомого майна; 71.11. Діяльність у сфері архітектури; 71.12. Діяльність у сфері інжинірингу, геології та геодезії, надання послуг технічного консультування в цих сферах; 72.19. Дослідження й експериментальні розробки у сфері інших природничих і технічних наук (основний); 74.90. Інша професійна, наукова та технічна діяльність.

ОСОБА_1 прийнята на роботу в АТ НДПІ «Механобрчормет» на посаду начальника відділу кадрів з 5 листопада 2015 року на підставі наказу №704-к від 4 листопада 2015 року.

4 червня 2018 року ОСОБА_1 звільнено із займаної посади за власним бажанням на підставі п.3 ст.38 КЗпП України, у звязку з невиконанням роботодавцем законодавства про працю та умов колективного договору.

Згідно розрахункових листів, заборгованість в АТ НДПІ «Механобрчормет» перед ОСОБА_1 по виплаті заробітної плати на момент її звернення становила 140 654 грн. 47 коп. Станом на 12 жовтня 2018 року заборгованість не погашено, повний розрахунок при звільненні з ОСОБА_1 підприємством не проведено.

Вказані обставини встановлено з довідки (а.с.7), трудової книжки (а.с.9-10), розрахункових листів (а.с.11-12).

Встановленим судом фактам та обставинам відповідають правовідносини, які регулюються Конституцією України, КЗпП України, Законом України «Про оплату праці».

Відповідно до ст.55 Конституції України та ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, у тому числі трудових. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Способи захисту визначені ст. 16 ЦК України та КЗпП України.

Згідно зі ст.3 КЗпП України, законодавство про працю регулює трудові відносини працівників усіх підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, виду діяльності і галузевої належності.

Відповідно до ст.47 КЗпП України, власник або уповноважений ним орган зобов'язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в ст.116 цього Кодексу.

Згідно зі ст.116 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після предявлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум.

Судовим розглядом встановлено, що позивачка звільнена з АТ НДПІ «Механобрчормет» 4 червня 2018 року, однак повний розрахунок при звільненні підприємством з нею не проведено.

Згідно ст.117 КЗпП України, в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Конституційний Суд України в Рішенні від 22 лютого 2012 року № 4-рп/2012 у справі за конституційним зверненням ОСОБА_2 щодо офіційного тлумачення положень ст.233 КЗпП України у взаємозвязку з положеннями ст.ст.117, 237-1 КЗпП роз'яснив, що за ст.47 КЗпП України роботодавець зобовязаний виплатити працівникові при звільненні всі суми, що належать йому від підприємства, установи, організації, у строки, зазначені в ст.116 Кодексу, а саме в день звільнення або не пізніше наступного дня після предявлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Не проведення з вини власника або уповноваженого ним органу розрахунку з працівником у зазначені строки є підставою для відповідальності, передбаченої статтею 117 Кодексу, тобто виплати працівникові його середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Згідно з п.20 Постанови Пленуму ВСУ №13 від 24 грудня 1999 року «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці», установивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв'язку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, коли ж він у цей день не був на роботі, - наступного дня після пред'явлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі ст.117 КЗпП стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при не проведенні його до розгляду справи - по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини.

Середній заробіток працівника судом розраховується відповідно до ст.27 Закону України «Про оплату праці» за правилами, передбаченими Порядком обчислення середньої заробітної плати, затвердженим постановою КМУ від 8 лютого 1995 року № 100.

Згідно з п.2 Порядку, середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов'язана відповідна виплата. Якщо протягом останніх двох календарних місяців працівник не працював, середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за попередні два місяці роботи. Якщо і протягом цих місяців працівник не відпрацював жодного робочого дня, середня заробітна плата обчислюється відповідно до останнього абзацу пункту 4 цього Порядку, а саме, коли нарахування проводяться виходячи із середньої заробітної плати, працівник не мав заробітку не з вини працівника, розрахунки проводяться виходячи з установлених йому в трудовому договорі тарифної ставки, посадового (місячного) окладу.

Відповідно до п.п.3 п.3 Порядку, усі виплати включаються в розрахунок середньої заробітної плати у тому розмірі, в якому вони нараховані, без виключення сум відрахування на податки, стягнення аліментів тощо.

Відповідно до п.8 Порядку обчислення середньої заробітної плати, нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період. У разі коли середня місячна заробітна плата визначена законодавством як розрахункова величина для нарахування виплат і допомоги, вона обчислюється шляхом множення середньоденної заробітної плати, розрахованої згідно з абзацом першим цього пункту, на середньомісячне число робочих днів у розрахунковому періоді. Середньомісячне число робочих днів розраховується діленням на 2 сумарного числа робочих днів за останні два календарні місяці згідно з графіком роботи підприємства, установи, організації, встановленим з дотриманням вимог законодавства.

Як роз'яснено в п.6 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 грудня 1999 року № 3 «Про практику застосування судами про оплату праці», при визначенні сум, що підлягають стягненню по оплаті праці, у тому числі середньому заробітку, суд має навести в рішенні розрахунки, з яких він виходив. Оскільки справляння і сплата прибуткового податку з громадян є відповідно обов'язком роботодавця та працівника, суд визначає зазначену суму без утримання цього податку й інших обов'язкових платежів.

З наданих суду доказів встановлено, що середньоденна заробітна плата ОСОБА_1 становить 705 грн. 79 коп. та розрахована виходячи із виплати за останні 2 календарні місяці, що передували її звільненню з підприємства та кількості відпрацьованих днів з 1 квітня 2018 року по 31 травня 2018 року з розрахунку: (14 115,88 + 14 115,88) : (20 + 20).

Як слідує зі ст.13 ЦПК України, суд розглядає справу не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваними судом у передбачених законом випадках.

Враховуючи, що позивачкою заявлено вимогу про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні в межах з 5 червня 2018 року по 15 жовтня 2018 року, керуючись принципом диспозитивності цивільного судочинства суд перевіряє розрахунок виключно в межах заявлених вимог.

Таким чином, середній заробіток за весь час затримки розрахунку при звільненні ОСОБА_1 складає 64 932 грн. 68 коп. з розрахунку: червень 2018 18 робочих днів*705,79 грн. = 12 704,22 грн.; липень 2018 22 робочих днів*705,79 грн. =15 527,38 грн., серпень 2018 22 робочих днів*705,79 грн. =15527,38 грн., вересень 2018 20 робочих днів*705,79 грн. = 14115,80 грн., жовтень 2018 10 робочих днів*705,79 грн. = 7057,90 грн.

Відтак, вислухавши пояснення позивачки, дослідивши письмові докази, на підставі ст.12 ЦПК України, згідно якої кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається, та ст.13 ЦПК України, згідно якої цивільні справи розглядаються в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи, суд приходить до переконання, що позовні вимоги слід задовольнити повністю.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат згідно ст.141 ЦПК України, суд враховує звільнення позивачки від сплати судового збору, у звязку з чим судовий збір в сумі 704,80 грн. підлягає стягненню з відповідача в дохід держави.

Керуючись ст.ст. 8, 43, 46 Конституції України, ст.16 ЦК України, ст.ст.24-1, 38, 116, 117, 47 КЗпП України, ст.ст.4, 5, 13, 19, 76-81, 89, 95, 133, 141, 258-259, 263-265, 273, 274, 277, 354, 355 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Науково-дослідний та проектний інститут по збагаченню та агломерації руд чорних металів «Механобрчормет» про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні задовольнити.

Стягнути з Акціонерного товариства «Науково-дослідний та проектний інститут по збагаченню та агломерації руд чорних металів «Механобрчормет» (, юридична адреса: м. Кривий Ріг, вул. Телевізійна 3) на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП НОМЕР_1, зареєстрованої за адресою: м. Кривий Ріг, мкр-н. Сонячний 58/6) середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 5 червня 2018 року по 15 жовтня 2018 року в розмірі 64 932 грн. 68 коп. (без утримання прибуткового податку й інших обов'язкових платежів).

Стягнути з Акціонерного товариства «Науково-дослідний та проектний інститут по збагаченню та агломерації руд чорних металів «Механобрчормет» (, юридична адреса: м. Кривий Ріг, вул. Телевізійна 3) в дохід держави судовий збір в сумі 704 грн. 80 коп.

Рішення може бути оскаржено позивачкою до Дніпровського апеляційного суду протягом 30 днів з дати складання повного рішення шляхом подання апеляційної скарги через Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги усіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження, або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яку може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд, якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Повне рішення складено 16 січня 2019 року.

Головуючий суддя В.М. Прасолов