Справа № 727/2878/19
Провадження № 2/727/796/19
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 березня 2019 року м. Чернівці

Суддя Шевченківського районного суду м. Чернівці Чебан В.М., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 управління Національної поліції в Чернівецькій області про скасування (зняття) арешту майна, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом про скасування (зняття) арешту майна до відповідача ОСОБА_2 управління Національної поліції в Чернівецькій області.

Як вбачається з матеріалів позову, даний спір між сторонами виник з приводу скасування (зняття) арешту з транспортного засобу марки «БМВ 520», д.н.з. НОМЕР_1, накладеного ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Чернівці від 14.02.2017 року в межах кримінального провадження №0000279.

Відповідно до ст.124 Конституції України, правосуддя в Україні здійснюють виключно суди. Юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Поняття «суд, встановлений законом» включає в себе, зокрема, таку складову, як дотримання усіх правил юрисдикції та підсудності.

Система судів загальної юрисдикції є розгалуженою. Судовий захист є основною формою захисту прав, інтересів та свобод фізичних та юридичних осіб, державних та суспільних інтересів.

Судова юрисдикція - це інститут права, який покликаний розмежувати між собою компетенцію як різних ланок судової системи, так і різних видів судочинства - цивільного, кримінального, господарського та адміністративного.

Критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, є субєктний склад правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин.

Важливість визначення юрисдикції підтверджується як закріпленням у Конституції України принципу верховенства права, окремими елементами якого є законність, правова визначеність та доступ до правосуддя, так і прецедентною практикою Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ).

У рішенні від 22 грудня 2009 року у справі «Безимянная проти Росії» (заява № 21851/03) ЄСПЛ наголосив, що «погоджується з тим, що правила визначення параметрів юрисдикції, що застосовуються до різних судів у рамках однієї мережі судових систем держав, безумовно, розроблені таким чином, щоб забезпечити належну реалізацію правосуддя. Заінтересовані держави повинні очікувати, що такі правила будуть застосовуватися. Однак ці правила або їх застосування не повинні обмежувати сторони у використанні доступного засобу правового захисту».

Відповідно до ст.ст.15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Частиною 1 ст.19 ЦПК України передбачено, що суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Отже, в порядку цивільного судочинства можуть розглядатися будь-які справи, якщо їх вирішення не віднесено до інших видів судочинства.

Суди розглядають у порядку цивільного судочинства також вимоги щодо реєстрації майна та майнових прав, інших реєстраційних дій, якщо такі вимоги є похідними від спору щодо такого майна або майнових прав, якщо цей спір підлягає розгляду в місцевому загальному суді і переданий на його розгляд з такими вимогами.

За наявності кримінального провадження власник чи інший володілець майна може звернутися до суду за захистом свого порушеного, невизнаного чи оспорюваного права власності у загальному порядку, якщо такий спір є спором цивільним.

У разі, якщо право власності особи порушене у кримінальному провадженні, така особа, навіть за умови, що вона не є учасником кримінального провадження, має право на звернення з клопотанням про скасування арешту та вирішення інших питань, які безпосередньо стосуються її прав, обовязків чи законних інтересів, у порядку, передбаченому КПК України.

Як вбачається з тексту позовної заяви, ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Чернівці від 14.02.2017 року в межах кримінального провадження №0000279 накладено арешт на транспортний засіб марки «БМВ 520», д.н.з. НОМЕР_1, який належить ОСОБА_1, 26.11.2018 року слідчим винесено постанову про закриття кримінального провадження №0000279 на підставі п.2 ч.1 ст.284 КПК України.

Отже, арешт на майно було накладено під час досудового слідства по кримінальному провадженні на підставі положень КПК України.

Відповідно до ст.174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Клопотання про скасування арешту майна розглядає слідчий суддя, суд не пізніше трьох днів після його надходження до суду. Про час та місце розгляду повідомляється особа, яка заявила клопотання, та особа, за клопотанням якої було арештовано майно.

Прокурор одночасно з винесенням постанови про закриття кримінального провадження скасовує арешт майна, якщо воно не підлягає спеціальній конфіскації. Суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна. Суд скасовує арешт майна, зокрема, у випадку виправдання обвинуваченого, закриття кримінального провадження судом, якщо майно не підлягає спеціальній конфіскації, не призначення судом покарання у виді конфіскації майна та/або незастосування спеціальної конфіскації, залишення цивільного позову без розгляду або відмови в цивільному позові.

Оскільки кримінальне провадження, по якому постановлено ухвалу про накладення арешту на рухоме майно ОСОБА_1, не зберігається в архіві суду та вказане кримінальне провадження не передано до суду, то вирішення питання щодо зняття арешту у кримінальному провадженні здійснюються за правилами КПК України.

Тобто, чинним кримінальним процесуальним законом передбачено способи захисту прав власника, який не є учасником кримінального провадження і, разом з тим, чинним цивільно-процесуальним законом не передбачена можливість такого захисту у порядку цивільного судочинства.

З огляду на викладене, скасування (зняття) арешту з майна, який був накладений за правилами кримінального судочинства в рамках кримінального провадження, підлягає розгляду у порядку, визначеному кримінальним процесуальним законом.

Таким чином, даний спір не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, а підлягає розгляду в порядку кримінального судочинства.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.186 ЦПК України, суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Оскільки позовна заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, суддя приходить до висновку про відмову у відкритті провадження у даній справі.

Згідно п.3 ч.1 ст.7 Закону України «Про судовий збір», який набрав чинності 01 листопада 2011 року, сплачена сума судового збору повертається за ухвалою суду в разі відмови у відкритті провадження у справі в суді першої інстанції.

Таким чином, вважаю, що позивачу ОСОБА_1 необхідно повернути сплачений при подачі позову судовий збір в сумі 768,40 грн.

Керуючись п. 1 ч. 1 ст. 186 ЦПК України, п.3 ч.1 ст.7 Закону України «Про судовий збір», суддя, -

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті провадження у справі за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 управління Національної поліції в Чернівецькій області про скасування (зняття) арешту майна, оскільки заява не підлягає розгляду в судах в порядку цивільного судочинства.

Розяснити позивачу, що розгляд цієї справи віднесено до кримінального судочинства.

Повернути ОСОБА_1сплачену суму судового збору в розмірі 768 (сімсот шістдесят вісім) гривень 40 (сорок) копійок згідно квитанції №ПН49378С1 від 07.03.2019 року.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції може бути подана протягом пятнадцяти днів з дня її проголошення до Чернівецького апеляційного суду. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом пятнадцяти днів з дня отримання копії ухвали.

СУДДЯ: