Номер провадження: 22-ц/813/6017/19
Головуючий у першій інстанції Луняченко В. О.
Доповідач Таварткіладзе О. М.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.11.2019 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Таварткіладзе О.М.,

суддів: Заїкіна А.П., Погорєлової С.О.,

за участю секретаря судового засідання: Томашевської К.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» на рішення Київського районного суду м. Одеси від 15 червня 2017 року по цивільній справі за позовом публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2015 року публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, мотивуючи це тим, що 28 березня 2008 року між акціонерним комерційний іноваційним банком «УкрСиббанк», правонаступником якого є ПАТ «УкрСиббанк» та ОСОБА_1 укладено договір про надання споживчого кредиту за умовами якого останній було надано кредит у розмірі 75 000 доларів США на строк до 29 березня 2038 року. У забезпечення виконання кредитних зобов`язань позичальника, 28 березня 2008 року між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_2 було укладено договір поруки, згідно якого ОСОБА_2 зобов`язався відповідати за виконання позичальником усіх зобов`язань перед кредитором у повному обсязі. У зв`язку з тим, що позичальник не виконувала умови кредитного договору, станом на 25 листопада 2015 року утворилася заборгованість, яка складає 79 296,60 доларів США.

Посилаючись на викладене, ПАТ «УкрСиббанк» просив стягнути солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на свою користь заборгованість за кредитним договором від 28 березня 2008 року у загальному розмірі 79 296,60 доларів США, яка складається з заборгованості за кредитом у розмірі 70 830,10 доларів США, заборгованості за процентами за користування кредитом у розмірі 8 466,50 доларів США, пені у загальному розмірі 40 550,38 грн.

Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 15 червня 2017 року позовні вимоги ПАТ «УкрСиббанк» задоволено частково. Стягнуто на користь ПАТ «УкрСиббанк» з ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором від 28 березня 2008 року у загальному розмірі 79 296,60 доларів США, яка складається із заборгованості за кредитом у розмірі 70 830,10 доларів США, заборгованості за процентами за користування кредитом у розмірі 8 466,50 доларів США, та пені у загальному розмірі 40 550,38 грн.

Відмовлено у задоволенні позовних вимог ПАТ «УкрСиббанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованість за кредитним договором від 28 березня 2008 року як з поручителя. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Постановою апеляційного суду Одеської області від 07 лютого 2018 рішення суду першої інстанції залишено без змін.

Постановою Верховного Суду від 17 квітня 2019 року постанову апеляційного суду Одеської області від 07 лютого 2018 року в частині вирішення позову ПАТ «УкрСиббанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором скасовано та справу в цій частині передано на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

ПАТ «УкрСиббанк» будучи належним чином повідомленим про дату, час і місце розгляду справи в судове засідання явку свого представника не забезпечило, про причини не явки представника до суду не повідомило.

Будучи належним чином повідомленим 08.06.2019 року про дату, час і місце розгляду справи ОСОБА_1 в судове засідання призначене на 19.11.2019 року на 14-30 г. не з`явився.

Від представника ОСОБА_2 адвоката Мацка В.В. в день судового розгляду справи 19.11.2019 року надійшла заява про відкладення розгляду справи з посиланням на зайнятість у кримінальної справи № 522/13711/17 в якості представника потерпілої Лікар Д.М.

Однак при цьому адвокатом Мацко В.В. до заяви не додано доказів про представництво інтересів ОСОБА_3 , про її процесуальний статус у кримінальній справі, про призначення розгляду кримінальної справи на 14-30 19.11.2019 року та коли відбулося призначення розгляду кримінальної справи і про причини неподання заяви про відкладення розгляду справи заздалегідь.

Враховуючи наведене та приймаючи до уваги, що справа розглядається в судах з грудня 2015 року у суду апеляційної інстанції відсутні підстави для відкладення розгляду справи.

Відповідно до ч.2 ст. 372 ЦПК неявка сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи апеляційної скарги та заперечень на неї, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення в межах позовної заяви та доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню на таких підставах.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Відповідно до ст. 376 ЦПК України суд апеляційної інстанції підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Норми матеріального права вважаються порушеними або неправильно застосованими, якщо застосовано закон, який не поширюється на ці правовідносини, або не застосовано закон, який підлягав застосуванню.

Порушення норм процесуального права можуть бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи та у випадках встановлених ч. 3 цієї статті.

Згідно ст. 263 ЦПК України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права, з дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог або заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні.

Відмовляючи у задоволенні позову ПАТ «УкрСиббанк» в частині вимог про стягнення з ОСОБА_2 , як з поручителя, заборгованості за кредитним договором від 28 березня 2008 року, суд першої інстанції виходив з того, що порука ОСОБА_2 за договором поруки від 28 березня 2008 року укладеного між ПАТ «УкрСиббанк» та ОСОБА_2 припинила свою дію в розумінні ч.4 ст. 559 ЦК України, оскільки позичальник припинив виконання своїх зобов`язань за кредитним договором з 20 січня 2015 року і саме з моменту прострочення повернення чергової частини у банка виникло право вимоги на дострокове повернення кредитного зобов`язання, в той час, як з відповідним позовом до суду позивач звернувся 03 грудня 2015 року, тобто після спливу шестимісячного строку з моменту, як виникло право вимоги до поручителя.

Проте повністю погодитися з таким висновком суду першої інстанції не можна.

З матеріалів справи вбачається,що:

28 березня 2008 року між АКІБ «УкрСиббанк», правонаступником якого є ПАТ «УкрСиббанк» та ОСОБА_1 було укладено договір про надання споживчого кредиту з додатковим угодами № 1 від 28 березня 2008 року, № 1 від 24 грудня 2008 року, № 2 від 20 лютого 2009 року, відповідно до умов якого ОСОБА_1 було надано кредит у розмірі 75 000 доларів США, шляхом зарахування кредитних коштів на її рахунок.

Відповідно до умов вказаного кредитного договору ОСОБА_1 зобов`язалась щомісячно повертати наданий кредит у повному обсязі в терміни та розмірах, встановлених у графіку погашення кредиту, а з 20 лютого 2009 року щомісячно повертати наданий кредит та сплачувати проценти шляхом сплати ануїтетних платежів у розмірі 810 доларів США двадцятого числа кожного місяця, та повернути кредит у повному обсязі не пізніше 29 березня 2038 року.

У забезпечення виконання кредитних зобов`язань позичальника між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_2 28 березня 2008 року було укладено договір поруки, згідно якого останній зобов`язався відповідати за виконання позичальником усіх зобов`язань перед кредитором в повному обсязі, та була встановлена солідарна відповідальність поручителя та позичальника.

Згідно з розрахунком заборгованості, наданого ПАТ «УкрСиббанк», з 20 січня 2015 року ОСОБА_1 не виконує свої зобов`язання по сплаті кредиту, у зв`язку з чим станом на 25 листопада 2015 року виникла заборгованість за кредитним договором у загальному розмірі 79 296,60 доларів США, яка складається із: заборгованості за кредитом у розмірі 70 830,10 доларів США, заборгованості за процентами за користування кредитом у розмірі 8 466,50 доларів США та пені у загальному розмірі 40 550,38 грн, яка складається з пені за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом у розмірі 2 191,36 грн, пені за несвоєчасне погашення заборгованості за процентами у розмірі 38 359,02 грн.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно із частиною другою статті 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому.

Статтею 546 ЦК України встановлено, що виконання зобов`язання може забезпечуватися, зокрема, порукою.

За договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку.

Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (стаття 526 цього Кодексу).

Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником (частина перша статті 553 ЦК України).

У разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.

Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що й боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки (частини перша, друга статті 554 ЦК України).

Припинення поруки пов`язане, зокрема, із закінченням строку її чинності.

За змістом частини четвертої статті 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання не пред`явить вимоги до поручителя.

З огляду на положення другого речення частини четвертої статті 559 ЦК України можна зробити висновок про те, що вимогу до поручителя про виконання ним солідарного з боржником зобов`язання за договором повинно бути пред`явлено в судовому порядку в межах строку дії поруки, тобто протягом шести місяців з моменту настання строку погашення чергового платежу за основним зобов`язанням (якщо умовами договору передбачено погашення кредиту періодичними платежами). У разі пред`явлення банком вимог до поручителя більш ніж через шість місяців після настання строку для виконання відповідної частини основного зобов`язання в силу положень частини четвертої статті 559 ЦК України порука припиняється в частині певних щомісячних зобов`язань щодо повернення грошових коштів поза межами цього строку.

Такий висновок суду відповідає правовій позиції, висловленій у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13 червня 2018 року у справі № 408/8040/12 (провадження № 14-145цс18).

У справі, що переглядається, поряд з установленням строку дії договору кредиту сторони визначили й строки виконання боржником окремих зобов`язань (внесення щомісячних платежів) у вигляді платежів до дати, встановленої у графіку, що входять до змісту зобов`язання, яке виникло на основі договору.

Враховуючи наведене, строк пред`явлення вимоги до поручителя обраховується окремо за кожним щомісячним платежем, а відтак стягнення кредитної заборгованості з ОСОБА_2 має відбуватись у межах шестимісячного строку з моменту настання строку погашення чергового платежу відповідної частини основного зобов`язання.

Як встановлено судом і підтверджується матеріалами справи:

- ОСОБА_2 припинила виконання своїх зобов`язань з 20 січня 2015 року;

- банк скориставшись своїм правом передбаченим умовами кредитного договору та в силу ч.2 ст. 1050 ЦК України змінив строк виконання основного зобов`язання, направивши повідомлення позичальнику та поручителю про виконання зобов`язань за кредитним договором у повному обсязі, яке вони отримали 09.09.2015 року і мали виконати на 32-й день, тобто 11.10.2015 року;

- з позовом про стягнення заборгованості в тому числі з поручителя банк звернувся до суду 03 грудня 2015 року.

При таких обставинах не можна вважати, що порука ОСОБА_2 припинилася у повному обсязі, але разом з тим, є підстави для висновку, що порука припинилась в частині щомісячних платежів, строк внесення яких настав за шість місяців до подачі цього позову, тобто до 03.06.2015 року.

З розрахунку заборгованості за кредитним договором, який наданий банком вбачається, що станом на 20.05.2015 року максимальний залишок заборгованості за тілом кредиту складав 70 612 доларів США.

За умовами кредитного договору з урахуванням додаткової угоди № 1 від 24.12.2008 року та додаткової угоди № 2 від 20.02.2009 року сторони реструктиризували заборгованість по кредиту та змінили схему погашення кредиту, встановивши, що загальний розмір щомісячного ануїтетного платежу становить 810 доларів США, з яких 208,33 доларів США - на повернення тіла кредиту. Відповідно до графіку погашення заборгованості максимальний залишок заборгованості за шість місяців до подачі позову, тобто на 03.06.2015 року становить 57 083,62 доларів США, в той час, як у розрахунку банку максимальний залишок заборгованості за тілом кредиту зазначений у розмірі 70 612 доларів США.

Проте, будь-які докази узгодженого сторонами нового графіку повернення тіла кредиту, в матеріалах справи відсутні.

Враховуючи наведене, з поручителя на користь кредитора підлягає стягненню заборгованість у розмірі 57 083,62 доларів США.

В іншій частині вимог про стягнення тіла кредиту слід відмовити.

Крім того Банком заявлені вимоги про стягнення процентів за користування кредитом у розмірі 8 466,50 доларів США, які нараховуються на суму фактичної заборгованості за тілом кредиту (строкової та простроченої).

Оскільки порука припинилася в частині щомісячних платежів, строк внесення яких настав за шість місяців до подачі цього позову, тобто до 03.06.2015 року, то у задоволенні вимог ПАТ «УкрСиббанк» про стягненя процентів у розмірі 3 841,15 доларів США слід відмовити.

Крім того, судова колегія звертає увагу, що частина процентів за договірною ставкою банком розрахована вже після закінчення строку кредитного договору з урахуванням зміни цього сроку Банком на 11.10.2015 року. Тому судова колегія приймає до уваги проценти розраховані до цієї дати- 6922,71 доларів США.

Тому стягненню з поручителя на користь позивача підлягають проценти у розмірі 3 081,56 доларів США (6 922,71 - 3 841,15). В решті вимог про стягнення процентів слід відмовити.

Що стосується вимог про стягнення пені, то судова колегія звертає увагу на таке.

Так, зі змісту абз. 5,6 п. 8.1. Договору споживчого кредиту № 0 від 28.03.2008 року пеня нараховується за кожний день прострочення в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від гривневого еквіваленту суми простроченого платежу, сума якого (еквіваленту) розраховується за офіційним обмінним курсом НБУ гривні до валюти заборгованості станом на дату нарахування такої пені, якщо сума заборгованості виражена в іноземній валюті.

Проте, з наданого банком розрахунку вбачається, що за період розрахунку заборгованості по пені за період з 21.02.2015 року до 25.11.2015 року відбулося 200 змін курсу долара США до гривні, при цьому мінімальний курс зафіксований 15.05.2015 року на рівні 2056,93 грн. за 100 доларів США, а максимальний 26.02.2015 року - 3001,01 грн. за 100 доларів США. Між тим, банком при розрахунку заборгованості застосовано курс НБУ на 25.11.2015 року 2394,24 грн. за 100 доларів США, що не відповідає умовам Договору споживчого кредиту № 0 від 28.03.2008 року.

Дані обставини залишилися поза увагою суду першої інстанції.

Оскільки обґрунтування заявлених вимог про стягнення пені є процесуальним обов`язком позивача, але єдиним доказом, який надано ПАТ «УкрСиббанк» - розрахунок заборгованості по пені не відповідає умовам кредитного договору, а в судове засіданні до суду апеляційної інстанції представник банку не з`явився, нового розрахунку заборгованості з вказівкою про приєднання його до справи в якості доказу з наведенням винятковості обставин не подання цього доказу в суді першої інстанції не представив, у апеляційного суду відсутні підстави для прийняття до уваги розрахунку заборгованості по пені, який доданий до позовної заяви.

Тому в задоволенні заявлених вимог про стягнення розрахунку заборгованості по пені з поручителя на користь ПАТ «УкрСиббанк» слід відмовити.

Крім того, судова колегія звертає увагу, що частина розрахованої Банком пені припадає на період після закінчення строку дії кредитного договору.

Таким чином з ОСОБА_2 на користь ПАТ «УкрСиббанк» слід стягнути заборгованість за договором споживчого кредиту № 0 від 28.03.2008 року у розмірі 60 165,18 доларів США (57 083,62+3 081,56).

При цьому за умовами договору поруки та в розумінні ст. 554 ЦК України боржник і поручитель відповідають перед кредитором, як солідарні боржники (додаткова відповідальність умовами договору поруки не передбачена).

Тому відповідальність поручителя ОСОБА_2 перед кредитором є солідарною з боржником у розмірі заборгованості за кредитним договором 60 165,18 доларів США.

Оскільки рішення суду першої інстанції переглядається лише в частині вимог до поручителя ОСОБА_2 і за результатами перегляду рішення суду першої інстанції апеляційним судом ухвалено нове судове рішення про стягнення з поручителя заборгованість за кредитним договором у розмірі 60 165,18 доларів США, а відповідальність поручителя і боржника в цій частині є солідарною, апеляційний суд у відповідності до ст. 267 ЦПК України ввважає за необхідне визначити порядок його виконання.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 367, 374, 376, 381, 383 ЦПК України, Одеський апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» - задовольнити частково.

Рішення Київського районного суду м. Одеси від 15 червня 2017 року в частині відмови у задоволенні позовних вимог Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором скасувати та ухвалити в цій частині нове судове рішення.

Позов ПАТ «УкрСиббанк» до ОСОБА_2 - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» заборгованість за кредитним договором № 0 від 28 березня 2008 року у загальному розмірі 60 165,18 доларів США, яка складається із заборгованості за кредитом у розмірі 57 083,62 доларів США, заборгованості за процентами за користування кредитом у розмірі 3 081,56 доларів США.

В решті вимог ПАТ «УкрСиббанк» до ОСОБА_2 - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» судові витрати у розмірі 109 907 грн. 64 коп.

Визначити порядок виконання рішення Одеського апеляційного суду:

Стягувати на користь Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» заборгованість за кредитним договором № 0 від 28 березня 2008 року у загальному розмірі 60 165,18 доларів США солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_1 .

Стягнення судових витрат у розмірі 27 930 грн. 24 коп. з ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» здійснювати у рівних частках з ОСОБА_4 ля ОСОБА_5 , тобто по 13965 грн. 12 коп.

Судові витрати у розмірі 81 977 грн. 40 коп. підлягають стягненню особисто з ОСОБА_2 .

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення.

Повний текст судового рішення складено: 02.12.2019 року

Головуючий О.М. Таварткіладзе

Судді: А.П. Заїкін

С.О. Погорєлова