ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 листопада 2019 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого Пищиди М.М.

суддів Ткаченко І.Ю., Петешенкової М.Ю.

за участю секретаря судового засідання Бондаренка В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпро цивільну справу за апеляційною скаргою комунального підприємства «Дніпроводоканал» Дніпровської міської ради на рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 18 липня 2019 року у справі за позовом комунального підприємства «Дніпроводоканал» Дніпровської міської ради до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за комунальні послуги,-

В С Т А Н О В И Л А:

У червні 2018 року позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за комунальні послуги.

В обґрунтування своїх позовних вимог посилався на те, що 20 жовтня 2017 року між позивачем та відповідачкою укладено договір реструктуризації її заборгованості за комунальні послуги.

Відповідно до умов якого їй надано розстрочку на щомісячне рівномірне погашення заборгованості за отримані нею комунальні послуги, що фактично надані у житловому приміщенні - у квартиру АДРЕСА_1 , яка станом на 20 жовтня 2017 року складає 11 260, 60 гривень.

Станом на 01 березня 2018 року заборгованість відповідачки за комунальні послуги складає 10838, 72 гривень.

Просив стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість по оплаті за житлово-комунальні послуги у розмірі 10838, 72 гривень та судові витрати (а.с. 2-3).

Рішенням Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 18 липня 2019 року у задоволенні позову КП «Дніпроводоканал» Дніпровської міської ради відмовлено у повному обсязі (а.с.64-65).

Не погодившись з вказаним рішенням суду, КП «Дніпроводоканал» Дніпровської міської ради звернулося до суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

В обґрунтування апеляційної скарги посилається на те, що судом першої інстанції було неповно та неправильно встановлено деякі обставини, що мають значення для справи, внаслідок неправильного дослідження і оцінки наданих суду доказів.

Зазначає, що судом першої інстанції належним чином не досліджено копію платіжного доручення, з якого вбачається, що відповідач сплатив суму у розміру 13 000 грн, 19 жовтня 2017 року, а договір реструктуризації було укладено 20 жовтня 2017 року, тим самим, ще раз підтверджується, що визначена сума була сплачена для укладення договору реструктуризації (обов`язкова умова для укладення договору), а не сплачена по договору для закриття заборгованості.

Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що відповідно до паспорту громадянки України, ОСОБА_1 з 19 березня 2007 року зареєстрована в квартирі АДРЕСА_1 (а.с. 8).

Як вбачається із розрахунку заборгованості за комунальні послуги по квартирі АДРЕСА_1 , у період з березня 1997 року по березень 2018 року борг відповідача становив 10 838, 72 гривень (а.с. 5-7).

У жовтні 2017 року ОСОБА_1 оплатила заборгованість у сумі, яку їй вказав позивач, у розмірі 13 000 гривень.

20 жовтня 2017 року ОСОБА_1 отримала довідку № 25 про відсутність у неї заборгованості за квартплату та інші комунальні послуги (а.с. 25).

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції, враховуючи ст. 257 ЦК України та сплату відповідачем у жовтні 2017 року комунальних послуг, дійшов до висновку про відсутність заборгованості.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції.

Відповідно до статті 67 ЖК України плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, теплова енергія та інші послуги) береться, крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами.

Положеннями статті 68 ЖК України встановлено, що наймач повинен своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги.

Згідно статті 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» власник приміщення - це фізична або юридична особа, якій належить право володіння, користування та розпорядження приміщенням, зареєстроване в установленому законом порядку.

Згідно статті 19 Закону України Про житлово-комунальні послуги відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах. Учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є: власник, споживач, виконавець, виробник, при чому виробник послуг може бути і їх виконавцем.

Відповідно до статті 22 «Про питну воду та питне водопостачання» споживачі питної води зобов`язані своєчасно вносити плату за використану питну воду відповідно до встановлених тарифів на послуги централізованого водопостачання і водовідведення.

У відповідності до пункту 18 діючих Правил надання населенню послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 630 від 21 липня 2005 року розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Плата за послуги вноситься не пізніше 20-го числа місяця, що настає за розрахунковим, якщо договором не встановлено інший строк.

Відповідно до статтей 526, 527, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином і у встановлений строк згідно з вимогами закону, а одностороння відмова від їх виконання не допускається.

З матеріалів справи вбачається, що КП «Дніпроводоканал» Дніпровської міської ради є комунальним унітарним підприємством, яке надає послуги водопостачання та водовідведення (а.10-11).

Відповідно до розрахунку заборгованості, наданого КП «Дніпроводоканал» Дніпровської міської ради, відповідач має заборгованість, що утворилася за період часу з 1997 року по березень 2018 року в розмірі 10 838, 72 грн. (а.с.5-7).

Сплата наданих послуг відповідачем проводилася, але не регулярно та не в повному обсязі.

19 жовтня 2017 року ОСОБА_1 оплатила заборгованість у сумі, яку їй вказав позивач, у розмірі 13 000 гривень.

20 жовтня 2017 року, КП «Дніпроводоканал» Дніпропетровської міської ради видано довідку про відсутність заборгованості ОСОБА_1

20 жовтня 2017 року між КП «Дніпроводоканал» Дніпропетровської міської ради та ОСОБА_1 було укладене Договір реструктуризації заборгованості за комунальні послуги.

Відповідач у суді першої інстанції заявив про застосування строків позовної давності у даній справі (а.с.59-62).

Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта статті 267 ЦК України).

Частинами першою, п`ятою статті 261 ЦК України встановлено, що перебіг починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права. За зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання.

Позовна давність відповідно до частини першої статті 260 ЦК України обчислюється за загальними правилами визначення строків, встановленими статтями 253-255 цього Кодексу.

Частиною другою статті 264 ЦК України визначено, що позовна давність переривається у разі пред`явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач.

Враховуючи заяву про застосування строків позовної давності, позивач має право звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права лише в межах трирічного строку позовної давності.

З матеріалів справи вбачається, що КП «Дніпроводоканал» Дніпропетровської міської ради звернулося до суду зі вказаними позовними вимогами 22 червня 2018 року та просило стягнути заборгованість за житлово-комунальні послуги, що утворилася з 1997 року по березень 2018 року в розмірі 10 838, 72 гривень.

Враховуючи трирічний строк позовної давності, а саме період з квітня 2015 року по березень 2018 року, сума заборгованості становить 11 223,56 гривень.

Натомість, протягом періоду з квітня 2015 рік по березень 2018 рік відповідачем сплачено 13 000 гривень.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що вказана заборгованість була сплачена відповідачем по справі, що свідчить про відсутність правових підстав для стягнення неіснуючої заборгованості з відповідача.

Отже, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відмову у задоволенні позовних вимог.

Доводи апеляційної скарги про неповне з`ясування обставин у справі, порушення норм матеріального права є безпідставними.

Приведені в апеляційній скарзі інші доводи зводяться до тлумачення діючого законодавства, незгоди з рішенням суду, переоцінки висновків рішення суду та не спростовують правильність рішення суду першої інстанції.

Будь-яких інших доказів, що спростовують правильність рішення суду в апеляційній скарзі не наведено, тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду залишити без змін.

Що стосується судових витрат понесених апелянтом, то колегія суддів їх не переглядає, оскільки апеляційна скарга залишена без задоволення.

На підставі викладеного, керуючись ст. 367, 368, 374, 375, 381 - 384 ЦПК України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу комунального підприємства «Дніпроводоканал» Дніпровської міської ради залишити без задоволення.

Рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 18 липня 2019 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена відповідно до чинного законодавства.

Судді: