ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 березня 2019 року м.Суми

Справа №589/4255/16-ц

Номер провадження 22-ц/816/1524/19

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Левченко Т. А. (суддя-доповідач),

суддів - Криворотенко В. І. , Хвостик С. Г.

за участю секретаря судового засідання - Попової А.П.,

сторони:

позивач - Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк»,

відповідач - ОСОБА_1,

розглянув у відкритому судовому засіданні в приміщенні Сумського апеляційного суду в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк»

на рішення Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 26 вересня 2018 року, ухвалене у складі судді Курбанової А.Р., в приміщенні Шосткинського міськрайонного суду Сумської області, повний текст судового рішення складено 26 грудня 2018 року, -

В С Т А Н О В И В:

У жовтні 2016 року Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк», правонаступником всіх прав та зобов'язань якого є Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (далі - АТ КБ «ПриватБанк»), звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором. Свої вимоги мотивує тим, що відповідач з метою отримання банківських послуг звернулась до ПАТ КБ «ПриватБанк», у зв'язку з чим підписала заяву № б/н від 04 липня 2008 року, згідно якої отримала кредит у розмірі 5300 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті, складає між нею та банком Договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві.

Так як відповідач порушила взяті на себе зобов'язання за кредитним договором, АТ КБ «ПриватБанк» просить стягнути з неї заборгованість на загальну суму 16 924,86 грн та судові витрати.

Рішенням Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 26 вересня 2018 року позов ПАТ КБ «ПриватБанк» задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором від 04 липня 2008 року в сумі 5520 грн 89 коп.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» судовий збір 449 грн 50 коп.

В іншій частині позову - відмовлено.

В апеляційній скарзі АТ КБ «ПриватБанк», не погоджуючись з рішенням суду в частині незадоволених позовних вимог, посилаючись на те, що рішення суду в цій частині ухвалено з порушенням норм матеріального та процесуального права, за недоведеністю обставин, що мають значення та невідповідності висновків суду обставинам справи, просить скасувати рішення суду в частині незадоволених позовних вимог та ухвалити в цій частині нове рішення, задовольнивши позов АТ КБ «ПриватБанк» в цій частині в повному обсязі.

При цьому вказує на те, що всі операції за кредитним договором, а також те, як проводилося нарахування чітко відображені в розрахунку заборгованості, що не було проаналізовано судом першої інстанції. Відповідачем вказаний розрахунок заборгованості не спростовано, котррозрахунок не наданий, судово-бухгалтерська експертиза з метою з'ясування питання відповідності нарахуванння по договору не проводилась, а надані до суду документи належним чином не досліджені.

Від ОСОБА_1 надійшла заява, в якій просить справу розглянути в її відсутність, апеляційну скаргу відхилити, а рішення суду - залишити без змін.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника АТ КБ «ПриватБанк» Гакаля Р.В., який підтримав апеляційну скаргу, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Частково задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що з наданого позивачем розрахунку, а також виписки по картковому рахунку відповідача вбачається, що відповідач належним чином не виконувала своїх договірних зобов'язань з повернення тіла кредиту та сплати процентів. При цьому, оскільки в обґрунтування своїх вимог позивач посилається саме на розрахунок, проведений станом на 31 травня 2015 року, враховуючи, що відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи, суд вважає обґрунтованими вимоги позивача в частині стягнення заборгованості, яка станом на 31 травня 2015 року становила 5520 грн 89 коп.

Проте повністю погодитись з такими висновками суду не можна, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено та з матеріалів справи вбачається, що 04 липня 2018 року між сторонами укладено кредитний договір № б/н шляхом оформлення й підписання відповідної заяви та довідки про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 30 днів пільгового періоду», за яким відповідач отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку - кредитка «Універсальна». Згідно вказаної заяви базова процентна ставка по кредиту складає 3% на місяць на залишок заборгованості, щомісячна комісія - 0, при порушенні позичальником строків платежів по будь-якому з грошових зобов'язань, передбачених даним договором, більш ніж на 120 днів, у зв'язку з чим банк змушений звернутися в суд, позичальник зобов'язаний сплатити банку штраф в розмірі 250 грн + 5% від суми позову (а. с. 16).

Відповідно до довідки про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 30 днів пільгового періоду» від 04 липня 2008 року, з умовами якої відповідач погодилася, про що свідчить її особистий підпис на вказаній довідці, зазначено тип картки -VISA Classic, тип кредитної лінії - відновлювальна, базова відсоткова ставка - 3% на місяць (UAH), 2,0% (USD) (розраховується на залишок заборгованості, виходячи із розрахунку 360 днів на рік), розмір щомісячних платежів 7% від заборгованості, але не менше 50 грн (10 дол. США) і не більше залишку заборгованості, строк внесення платежів - до 25 числа місяця, наступного за звітним (а. с. 17).

З довідки наданої позивачем вбачається, що строк дії останньої платіжної картки за кредитним договором, якою користувалася відповідач, становить до 09/18 (а. с. 103).

Частиною 1 статті 634 ЦК України встановлено, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Відповідно до положень ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Своїм підписом в заяві відповідач засвідчила, що вона ознайомилася та погоджується з умовами і правилами надання банківських послуг, а також тарифами банку, які надані їй для ознайомлення в письмовому вигляді.

Згідно ст. ст. 526, 529 ч. 1 ЦПК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться; якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

В наданому позивачем розрахунку зазначено, що станом на 11 жовтня 2016 року розмір заборгованості ОСОБА_1 перед банком становить 16 924 грн 86 коп. та складається: із заборгованості по тілу кредиту в сумі - 7315 грн 17 коп., заборгованості по відсотках за користування кредитом - 6435 грн 40 коп., нарахована пеня за прострочене зобов'язання 1380 грн 25 коп., нарахована пеня за несвоєчасність сплати боргу на суму від 100 грн - 750 грн 00 коп, заборгованість по судовим штрафам 1044 грн 00 коп.

Висновок суду першої інстанції, що позивач у позові просить стягнути заборгованість саме станом на 31.05.2015 року є помилковим, оскільки в своїх вимогах банк ставить питання про стягнення суми коштів у розмірі 16 924,86 грн, на підтвердження чого надав відповідний розрахунок станом на 11.10.2016 року, а в змісті позовної заяві невірно вказав цю дату, що не є підставою для відмови у задоволенні позовних вимог, які зазначені в резолютивній частині позовної заяви.

З розрахунку заборгованості також вбачається, що відповідач періодично вносила кошти, які йшли як на погашення заборгованості по тілу кредиту, так і процентів за користування кредитними коштами, останній платіж зі сплати процентів нею було здійснено 22.05.2015 року на суму 200 грн, а зі сплати кредиту 25.05.2016 року. Таким чином відповідач, підписуючи заяву від 04.07.2008 року та Довідку про умови кредитування, користуючись кредитними коштами та здійснюючи погашення заборгованості, висловила свою згоду з формою договору та його умовами.

Крім того з виписки по картковому рахунку вбачається, що ОСОБА_1 активно користувалася карткою, здійснювала оплату в інтернет-магазині, поповнення мобільного телефону, здійснювала оплату товарів тощо.

Отже, підлягають задоволенню вимоги позивача щодо стягнення з ОСОБА_1 заборгованості по тілу кредиту згідно розрахунку банку на суму 7315 грн 17 коп.

Стосовно стягнення заборгованості по процентам за користування кредитними коштами колегія суддів зазначає наступне.

Згідно підписаної відповідачем заяви та довідки про умови кредитування від 04 липня 2008 року вбачається, що розмір базової процентної ставки становить 3% на місяць. Згідно розрахунку заборгованості з 01.01.2013 року розмір процентної ставки становив - 2,5% на місяць, з 01.09.2014 року - 2,9% на місяць, з 01.04.2015 року - 3,6% на місяць.

Оскільки відповідач постійно вносила кошти, які йшли як на погашення заборгованості по тілу кредиту, так і процентів за користування кредитними коштами, то таким чином вона погодилась на дані умови, в тому числі щодо зміни процентної ставки.

А тому колегія суддів погоджується з розміром заборгованості по процентам, які підлягають стягненню з ОСОБА_1 згідно розрахунку позивача на суму 6435 грн 40 коп.

Колегія суддів не може взяти до уваги твердження відповідача у відзиві на позов про те, що банком пропущено строк позовної давності на звернення з цим позовом, оскільки, як вже зазначалося, строк дії останньої, виданої за кредитним договором платіжної карти до 09/18. Крім того відповідач постійно здійснювала погашення заборгованості як по кредиту, так і по процентам за користування кредитними коштами, що відповідно до ч. 1 ст. 264 ЦК України є перериванням перебігу позовної давності. В підтвердження своїх заперечень щодо розрахунку заборгованості позивача, відповідачем не надано суду будь-яких доказів, які б його спростовували.

В той же час, вирішуючи позовні вимоги про стягнення пені та штрафів, колегія суддів виходить з наступного.

Цивільно-правова відповідальність - це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обов'язку новим, або у приєднанні до невиконаного обов'язку нового додаткового.

Покладення на боржника нових додаткових обов'язків як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу).

Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (частина друга статті 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 ЦК України).

За положеннями статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.

Враховуючи вищевикладене та відповідно до статті 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення - строків виконання грошових зобов'язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. (Правовий висновок Верховного Суду України у справі № 6-2003цс15).

ПАТ КБ «ПриватБанк» надано суду докази про порушення відповідачем умов кредитного договору, яке полягає у несплаті щомісячних платежів на погашення кредиту та процентів. В той же час за це порушення банком нараховано і пеню, і штраф, що відповідно до наведеної правової позиції Верховного Суду України, є подвійною цивільно-правовою відповідальністю за одне і те саме порушення.

Крім того Умовами кредитування, які підписані відповідачем, нарахування пені за порушення зобов'язання не передбачено.

Стосовно стягнення штрафів, в заяві від 04 липня 2008 року , підписаній відповідачем, зазначено, що при порушенні позичальником строків платежів по будь-якому з грошових зобов'язань, передбачених даним договором, більш ніж на 120 днів, у зв'язку з чим банк змушений звернутися в суд, позичальник зобов'язаний сплатити банку штраф в розмірі 250 грн + 5% від суми позову.

АТ КБ «ПриватБанк» надано суду докази про порушення відповідачем умов кредитного договору, яке полягає у несплаті щомісячних платежів на погашення кредиту та процентів.

У зв'язку з цим колегія суддів вважає за необхідне стягнути з відповідача неустойку у виді штрафу в розмірі 937 грн 53 коп., який складається з фіксованої частини - 250 грн та процентної складової - 687 грн 53 коп. - 5 % від суми заборгованості, а вимоги АТ КБ «ПриватБанк» про стягнення пені задоволенню не підлягають, виходячи з наведених вище підстав.

Отже, виходячи з викладеного, рішення суду першої інстанції на підставі п. 1, п. 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про часткове задоволення позову та стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПриватБанк» заборгованості за кредитним договором № б/н від 04.07.2008 року у розмірі 14 688 грн 10 коп., яка складається з заборгованості по тілу кредиту в сумі 7315 грн 17 коп.; заборгованості по процентам за користування кредитом в сумі 6435 грн 40 коп.; штрафів в сумі 937 грн 53 коп.

Відповідно до ч.ч. 1, 13 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Отже, пропорційно задоволеної частини позовних вимог та апеляційної скарги з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПриватБанк» підлягають стягненню судові витрати в розмірі 1195 грн 89 коп. судового збору за розгляд справи в суді першої інстанції та 2444 грн 49 коп. за подання апеляційної скарги.

Відповідно до положень п. 1 ч. 6 ст. 19 ЦПК України справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб відносяться до малозначних справ.

Враховуючи, що ціна позову складає 16 924 грн 86 коп., дана справа є малозначною, а тому касаційному оскарженню відповідно до п. 1 ч. 6 ст. 19, п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України не підлягає.

Керуючись ст. ст. 367; 374 ч. 1 п. 2; 376 ч. 1 п. 1, 4; 381-382 ЦПК України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» задовольнити частково.

Рішення Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 26 вересня 2018 року в даній справі скасувати та ухвалити нове рішення.

Позов Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором № б/н від 04.07.2008 року у розмірі 14 688 гривень 10 копійки, яка складається із заборгованості по тілу кредиту в сумі 7315 гривень 17 копійок; заборгованості по процентам за користування кредитом в сумі 6435 гривень 40 копійок; штрафів в сумі 937 гривень 53 копійки.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» судові витрати в сумі 1195 гривень 89 копійок за розгляд справи в суді першої інстанції та судові витрати в сумі 2444 гривні 49 копійок за подання апеляційної скарги.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і відповідно до п. 1 ч. 6 ст. 19, п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повне судове рішення складено 18 березня 2019 року.

Головуючий: Т.А. Левченко

Судді: В.І. Криворотенко

С.Г. Хвостик