ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 грудня 2019 року

м.Суми

Справа №591/6049/18

Провадження № 22-ц/816/4956/19

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача Орлова І.В.,

суддів: Левченко Т.А., Хвостика С.Г.,

учасники справи:

позивач Акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк»,

відповідач ОСОБА_1 ,

розглянувши у письмовому провадженні апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» на заочне рішення Зарічного районного суду м. Суми від 05 вересня 2019 року (суддя Грищенко О.В., дата складення повного тексту рішення 05 вересня 2019 року) в цивільній справі за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

в с т а н о в и в:

10 жовтня 2018 року Акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк» (далі АТ КБ «Приватбанк») звернулось до ОСОБА_1 з позовом про стягнення 75117,13 гривень кредитної заборгованості. Позов мотивовано тим, що 08 грудня 2009 року між банком та відповідачкою укладено кредитний договір, за умовами якого ОСОБА_1 отримала кредит у розмірі 25000 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Скориставшись кредитними коштами, зобов`язань з вчасного їх повернення позичальниця не виконала, тому станом на 04 жовтня 2018 року утворилась заборгованість на загальну суму 75117,13 гривень, яка складається з 36366,82 гривень боргу по тілу кредиту, 17298,06 гривень боргу по процентам за користування кредитом, 17399,05 гривень пені, 500 гривень штрафу (фіксована частина) та 3553,20 гривень штрафу (процентна складова).

Заочним рішенням Зарічного районного суду м. Суми від 05 вересня 2019 року позов АТ КБ «ПриватБанк» задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором №б/н від 08 грудня 2009 року в сумі 36366,82 гривень та судові витрати в розмірі 1762 гривень.

В іншій частині позову відмовлено за необґрунтованістю.

АТ КБ «ПриватБанк» подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального права, просить рішення суду в частині відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення боргу по процентам за користування кредитом скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення про задоволення цих вимог.

Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що плата за користування кредитом є істотним фактором при наданні кредитних коштів, тому оскаржуваним рішенням не тільки знехтувано принципи платності кредитного договору, а і порушено стабільність функціонування фінансового сектору держави.

Рішення суду в частині стягнення боргу по тілу кредиту та відмови у задоволенні позову про стягнення пені і штрафу не оскаржується.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційна скарга розглядається без повідомлення учасників справи.

Згідно з ч. 1 ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї (ч. 2 ст. 367 ЦПК України).

Переглянувши справу за наявними в ній доказами, перевіривши матеріали справи, апеляційний суд з доводами апеляційної скарги не погоджується, з огляду на таке.

Відмовляючи у задоволенні позову в частині стягнення з ОСОБА_1 боргу по процентам за користування кредитом у сумі 17298,06 гривень, суд першої інстанції виходив з того, що у заяві позичальниці від 08 грудня 2009 року процентна ставка не зазначена та, крім того, Умови та Правила надання банківських послуг, які позивач додав до позовної заяви, відповідачкою не підписані.

Водночас, у підписаній 08 грудня 2009 року ОСОБА_1 заяві № НОМЕР_1 про надання банківських послуг містяться наступні умови кредитування: 300 гривень кредитного ліміту на кредитну картку № НОМЕР_2 «Кредитка «Універсальна» з базовою процентною ставкою 2,5% на місяць та строком повернення кредитних коштів, який відповідає строку дії кредитної картки.

Зазначених обставин щодо умов кредитного договору про розмір процентної ставки за користування кредитним лімітом та строку дії кредитного договору, який відповідає строку дії кредитної картки, суд першої інстанції не врахував, проте рішення суду про відмову у задоволенні вимог про стягнення боргу по процентам за користування кредитом є правильним з огляду на таке.

Видана ОСОБА_1 08 грудня 2009 року кредитна картка № НОМЕР_2 «Кредитка «Універсальна» діяла до 30 жовтня 2013 року і станом на цю дату згідно з розрахунком заборгованість по процентам за користування кредитними коштами відсутня.

Ураховуючи те, що сторонами договору обумовлено строк кредитування, який відповідає строку дії кредитної картки № НОМЕР_2 , тому починаючи з 01 листопада 2013 року банк не мав права нараховувати позичальниці проценти за користування кредитними коштами. Умов щодо пролонгації (продовження) дії укладеного між сторонами кредитного договору на тих самих або інших умовах заява позичальниці № 125102355 не містить.

Додані до позовної заяви Умови та Правила надання банківських послуг, як правильно зазначив суд першої інстанції, не можуть бути взяті до уваги, оскільки позичальницею вони не підписані. Доказів на підтвердження того, що саме ці Умови та Правила надання банківських послуг розуміла відповідачка, ознайомилася і погодилась з ними, підписуючи заяву № 125102355, суду не надано. Про те, що ці умови на момент отримання відповідачкою кредитних коштів взагалі містили умови щодо сплати процентів за користування кредитними коштами саме у зазначеному в цих документах розмірах і порядку нарахування не доведено.

Отже, оскільки Умови та Правила надання банківських послуг, які знаходяться в матеріалах даної справи, не містять підпису відповідачки, тому, як безпомилково вважав місцевий суд, їх не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами 08 грудня 2009 року шляхом підписання заяви позичальниці № 125102355.

Таким чином, подальше нарахування банком боргу по процентам за користування кредитом за період з 01 листопада 2013 року по 04 жовтня 2018 року на загальну суму 17298,06 гривень умовами укладеного між сторонами 08 грудня 2009 року кредитного договору, строк дії якого завершився 30 жовтня 2013 року, не передбачено. Додаткові угоди щодо продовження строку дії кредитного договору на тих самих або інших умовах ОСОБА_1 та АТ КБ «Приватбанк» не укладали.

З огляду на позицію суду першої інстанції стосовно того, що Умови та Правила надання банківських послуг у даній справі не є частиною укладеного 08 грудня 2009 року кредитного договору, з якою погоджується апеляційний суд, доводи АТ КБ «Приватбанк» щодо порушеного права на отримання плати (процентів) за користування кредитними коштами є безпідставними.

Вимог про стягнення процентів за користування позиченими коштами з підстав та у розмірах, встановлених актами законодавства, зокрема статтями 625, 1048 ЦК України, позивач не заявляв.

Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Отже, вирішуючи спір, суд першої інстанції ухвалив законне та обґрунтоване рішення про відмову у задоволенні позову в оскаржуваній частині. Підстав для скасування даного рішення за доводами апеляційної скарги немає.

Оскільки суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, то відповідно до статті 141 ЦПК України новий розподіл понесених сторонами судових витрат не здійснюється.

Відповідно до ч. 6 ст. 19, п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України судове рішення у даній справі, як малозначній, не підлягає касаційному оскарженню.

Керуючись статтями 367, 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» залишити без задоволення, а рішення Зарічного районного суду м. Суми від 05 вересня 2019 року в оскарженій частині залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя-доповідач І.В.Орлов

Судді: Т.А.Левченко

С.Г.Хвостик