Постанова

Іменем України

27 листопада 2019 року

м. Київ

справа № 635/7457/15-ц

провадження № 61-24978св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Червинської М. Є. (суддя-доповідач),

суддів: Бурлакова С. Ю., Коротенка Є. В., Коротуна В. М., Курило В. П.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

представники позивача: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

відповідач - ОСОБА_5 ,

представник відповідача - ОСОБА_6 ,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу ОСОБА_5 на рішення апеляційного суду Харківської області у складі колегії суддів: Кругової С. С., Колтунової А. І., Пилипчук Н. П. від 02 жовтня 2017 року,

ВСТАНОВИВ:

Підпунктом 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України у редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» передбачено, що касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

1. Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У серпні 2015 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_5 про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу та поділ спільного сумісного майна подружжя.

Позовна заява мотивована тим, що з 2002 року по жовтень 2012 року він почав проживати з відповідачем однією сім`єю як чоловік та дружина, вести спільне господарство та спільний бюджет, виховували спільну дитину, проте офіційно шлюб вони не зареєстрували.

Позивач зазначав, що проживаючи однією сім`єю та маючи спільний бюджет, вони придбали житловий будинок літ. «А-1» за АДРЕСА_1 , житловою площею 66, 3 кв. м, загальною площею 103, 50 кв. м та надвірні будівлі: дві вбиральні літ. «Д, М», дві каналізаційні ями літ. «Е, Ж», колонка літ. «К», огорожа № 1, вартістю 1 383 500 грн; п`ятикімнатну квартиру АДРЕСА_2 , загальною площею 97, 3 кв. м, вартістю 1 159 626 грн; автомобіль марки MITSUBISHI PAJERO SPORT, реєстраційний номер НОМЕР_1 , 2004 року випуску, номер шасі НОМЕР_4 , вартістю 240 344 грн. Наприкінці 2012 року припинили фактичні шлюбні відносини.

Посилаючись на те, що спірне майно придбано під час його фактичного проживання з відповідачем однією сім`єю, позивач з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог просив суд встановити факт проживання однією сім`єю без державної реєстрації з відповідачем ОСОБА_5 в період з 01 січня 2004 року по жовтень 2012 року; визнати об`єктами спільної сумісної власності подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_5 житловий будинок, квартиру, автомобіль.

У порядку поділу спільного сумісного майна подружжя визнати за ОСОБА_1 право особистої приватної власності на п`ятикімнатну квартиру АДРЕСА_2 , загальною площею 97, 3 кв. м та автомобіль марки MITSUBISHI PAJERO SPORT, реєстраційний номер НОМЕР_1 , 2004 року випуску, номер шасі НОМЕР_4

У порядку поділу спільного сумісного майна подружжя визнати за ОСОБА_5 право особистої приватної власності на житловий будинок житловий будинок літ. «А-1» за АДРЕСА_1 , житловою площею 66, 3 кв. м, загальною площею 103, 50 кв. м та надвірні будівлі: дві вбиральні літ. «Д, М», дві каналізаційні ями літ. «Е, Ж», колонка літ. «К», огорожа № 1.

Різницю загальної вартості майна подружжя, що складає 16 740 грн, стягнути з позивача на користь відповідача.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Харківського районного суду Харківської області від 04 квітня 2017 року у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

Відмовляючи у задоволенні позову про визнання спірного житлового будинку з надвірними спорудами спільним сумісним майном подружжя, суд першої інстанції виходив із того, що оскільки вказаний будинок придбаний 14 червня 2005 року, тобто до розірвання попереднього шлюбу позивача, то приписи статті 74 СК України на спірні правовідносини не поширюються.

Відмовляючи у задоволенні позову про визнання спірної квартири та автомобіля спільним сумісним майном подружжя, суд першої інстанції виходив із того, що факт спільного проживання відповідача та позивача після розірвання шлюбу останнього не визначений конкретним періодом, тому на вказане майна не розповсюджується правовий режим, передбачений статтею 74 СК України, а доказів ведення сторонами спільного господарства, побуту та бюджету на час його придбання суду не надано.

Короткий зміст рішення суду апеляційної інстанції

Рішенням апеляційного суду Харківської області від 02 жовтня 2017 року апеляційну скаргу представника ОСОБА_3 , яка діє в інтересах ОСОБА_1 , задоволено. Рішення Харківського районного суду Харківської області від 04 квітня 2017 року скасовано, ухвалено нове рішення про задоволення позову ОСОБА_1 .

Встановлено факт проживання ОСОБА_1 і ОСОБА_5 однією сім`єю без реєстрації шлюбу з 01 січня 2004 року по жовтень 2012 року.

Визнано житловий будинок літ. «А-1» з надвірними будівлями/вбиральні літ. «Д», літ. «М», каналізаційні ями літ. «Е», літ. «Ж», колонка літ. «К», огорожа №1, за адресою: АДРЕСА_1 ; квартиру АДРЕСА_3 , загальною площею 97,3 кв. м та автомобіль марки MITSUBISHI PAJERO SPORT, реєстраційний номер НОМЕР_1 , 2004 року випуску, номер шасі НОМЕР_4 , спільною сумісною власністю ОСОБА_1 і ОСОБА_5 .

Визнано за ОСОБА_1 в порядку поділу майна подружжя право власності на квартиру АДРЕСА_3 , загальною площею 97,3 кв. м. та на автомобіль марки MITSUBISHI PAJERO SPORT, реєстраційний номер НОМЕР_1 , 2004 року випуску, номер шасі НОМЕР_4 .

Визнано за ОСОБА_5 в порядку поділу майна подружжя право власності на житловий будинок літ. «А-1» з надвірними будівлями /вбиральні літ. «Д», літ. «М», каналізаційні ями літ. «Е», літ. «Ж», колонка літ. «К», огорожа № 1, за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 103,50 кв. м.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_5 компенсацію в сумі 16 470 грн.

Судове рішення суду апеляційної інстанції мотивоване тим, що позивачем доведено належними та допустимими доказами факт спільного проживання як чоловіка та дружини однією сім`єю без реєстрації шлюбу з ОСОБА_5 з 01 січня 2004 року по жовтень 2012 року. Оскільки спірні житловий будинок, квартира та автомобіль були набуті сторонами за час перебування у фактичних шлюбних відносинах, то в силу статті 60, частини першої статті 70, частини першої статті 74 СК України, спірне майно належить їм на праві спільної сумісної власності і підлягає поділу в обраний позивачем спосіб, оскільки відповідач не довела, що спірне майно набуте за кошти, які належали їй особисто.

Узагальнені доводи касаційної скарги

У жовтні 2017 року ОСОБА_5 подала до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ касаційну скаргу, у якій, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення апеляційного суду та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Касаційна скарга мотивована тим, що апеляційний суд не врахував, що позивачем не було надано належних та допустимих доказів того, що позивач та відповідач вели спільне господарство та побут, а спірне майно було придбане за рахунок коштів спільного бюджету; позивачем не доведено наявність офіційних джерел доходів у спірний період та понесення ним витрат на придбання спірного майна; не надав належної оцінки доводам відповідача про придбання спірного майна за особисті кошти. Крім того, судом не враховано, що на час придбання спірного житлового будинку (14 червня 2005 року) позивач перебував у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_7 , тому на вказане майно не поширюється правовий режим спільного сумісного майна подружжя. Більша частина показань свідків, допитаних зі сторони позивача, носила суперечливий характер, в тому числі і щодо періоду сумісного проживання сторін. Разом із тим, вирішуючи питання про стягнення на користь відповідача грошової компенсації вартості майна, суд не врахував, що вказана сума не вносилася позивачем на депозитний рахунок суду, а відповідач не давала згоди на таку компенсацію.

Відзив на касаційну скаргу до суду не надходив.

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 20 листопада 2017 року відкрито касаційне провадження в указаній справі і витребувано цивільну справу № 635/7457/15-ц з Харківського районного суду Харківської області. Зупинено виконання рішення апеляційного суду Харківської області від 02 жовтня 2017 року до закінчення касаційного розгляду.

Згідно зі статтею 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

Указана справа передана до Верховного Суду.

Ухвалою Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 11 листопада 2019 року вказану справу призначено до судового розгляду.

Фактичні обставини справи, встановлені судом

Суд установив, що звертаючись до суду з указаним позовом, ОСОБА_1 посилався на те, що з 01 січня 2004 року по жовтень 2012 року він проживав з ОСОБА_5 однією сім`єю без реєстрації шлюбу.

ІНФОРМАЦІЯ_1 у сторін народився син ОСОБА_8 , у свідоцтві про народження якого серія НОМЕР_5 батьками записані ОСОБА_1 та ОСОБА_5

14 червня 2005 року на підставі договору купівлі-продажу на ім`я ОСОБА_5 зареєстровано житловий будинок АДРЕСА_1 , літ. «А-1», житловою площею 66,3 кв. м., загальною площею 103,50 кв. м, надвірні будівлі: дві вбиральні літ. «Д, М», дві каналізаційні ями літ. «Е, Ж» колонка літ. «К», огорожа № 1, вартістю 138 3500 грн.

02 липня 2009 року на підставі договору купівлі-продажу на ім`я ОСОБА_5 зареєстрована квартира АДРЕСА_2 , загальною площею 97,3 кв. м, вартістю 1 159 626 грн.

29 січня 2011 року на підставі договору купівлі-продажу на ім`я ОСОБА_5 придбаний автомобіль MITSUBISHI PAJERO SPORT, реєстраційний номер НОМЕР_1 , 2004 року випуску, номер шасі НОМЕР_4 , вартістю 240 344 грн.

2.Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Згідно із положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до вимог частин першої і другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Згідно зі статтею 3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки.

Згідно з частиною першою статті 74 СК України в редакції, яка діяла на час придбання спірного будинку, якщо жінка та чоловік проживають однією сім`єю, але не перебувають у шлюбі між собою, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними.

Тобто з наведеного слідує, що при застосуванні положень статті 74 СК України необхідно виходити з того, що указана норма поширюється на випадки, коли чоловік і жінка не перебувають у будь-якому іншому шлюбі та між ними склалися усталені відносини, що притаманні подружжю.

Суд установив, що з 17 вересня 1994 року ОСОБА_1 перебував у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_7 , який було розірвано рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 25 квітня 2005 року у справі № 2-1417/2005, яке набрало законної сили 29 червня 2005 року.

Частиною другої статті 114 СК України передбачено, що у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу.

Задовольняючи позовні вимоги, апеляційний суд дійшов до висновку та встановив, що сторони перебували у фактичних шлюбних відносинах з 01 січня 2004 року, при цьому не врахував як зазначені обставини щодо перебування відповідача у іншому шлюбі, так вимоги статті 74 СК України.

Дійшовши висновку про встановлення факту проживання сторін однією сім`єю з 1 січня 2004 року та відповідно задовольняючи позовні вимоги про визнання житлового будинку спільним майном як такого, що придбане сторонами під час проживання у фактичних шлюбних відносинах, апеляційний суд не врахував, що будинок був придбаний 14 червня 2005 року, у той час позивач перебував у зареєстрованому шлюбі з іншою жінкою, шлюб між якими було розірвано 29 червня 2005 року. При цьому апеляційний суд допустився висновків, які не ґрунтуються на приписах статті 74 СК України, оскільки перебування в іншому шлюбі виключає поширення на вказане майно інституту спільної сумісної власності як такого, що придбане під час проживання сторін у фактичних шлюбних відносинах.

Той факт, що ІНФОРМАЦІЯ_1 у ОСОБА_1 та ОСОБА_5 народилася спільна дитина не є безумовною правовою підставою вважати, що сторони проживали у фактичних шлюбних відносинах та не спростовує факт перебування позивача у зареєстрованому шлюбі з іншою жінкою.

Для визначення осіб як таких, що перебувають у фактичних шлюбних відносинах, для вирішення майнового спору на підставі статті 74 СК України суди повинні встановити факт проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу в період, протягом якого було придбано спірне майно. Для цього необхідна сукупність таких ознак як спільне проживання, пов`язаність побутом і наявність взаємних прав і обов`язків, що притаманні подружжю.

Відповідно до правового висновку, викладеного у постанові Верховного Суду України від 23 вересня 2015 року у справі № 6-1026цс15 майно, набуте під час спільного проживання особами, які не перебувають у зареєстрованому шлюбі між собою, є об`єктом їхньої спільної сумісної власності, якщо: 1) майно придбане внаслідок спільної праці таких осіб як сім`ї (при цьому спільною працею осіб слід вважати їхні спільні або індивідуальні трудові зусилля, унаслідок яких вони одержали спільні або особисті доходи, об`єднані в майбутньому для набуття спільного майна, ведення ними спільного господарства, побуту та бюджету); 2) інше не встановлено письмовою угодою між ними. У зв`язку із цим суду під час вирішення спору щодо поділу майна, набутого сім`єю, слід установити не лише факт спільного проживання сторін у справі, а й обставини придбання спірного майна внаслідок спільної праці.

Оскільки апеляційним судом встановлений факт сумісного проживання сторін з 1 січня 2004 року та здійснений поділ рухомого і нерухомого майна як сумісного, без з`ясування всіх фактичних обставин справи, суд не визначився із характером спірних правовідносин та нормою матеріального права, що підлягає застосуванню, неправильно визначив обсяг спільного сумісного майна сторін, придбаного у період перебування у фактичних шлюбних відносинах, рішення не відповідає вимогам статті 263 ЦПК України щодо законності й обґрунтованості, що відповідно статті 411 ЦПК є підставою для його скасування.

Оскільки суд касаційної інстанції позбавлений процесуальної можливості встановлювати обставини, які не були перевірені та встановлені судами, враховуючи необхідність встановлення обставин, наведених вище, Верховний Суд дійшов висновку, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню, а ухвалене у справі рішення суду апеляційної інстанції відповідно до статті 411 ЦПК України підлягає скасуванню з направленням справи на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Керуючись статтями 400, 411, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_5 задовольнити частково.

Рішення апеляційного суду Харківської області від 02 жовтня 2017 року скасувати, справу передати на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття.

Постанова суду касаційної інстанції є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий М. Є. Червинська

Судді: С. Ю. Бурлаков

Є. В. Коротенко

В. М. Коротун

В. П. Курило