КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 березня 2019 року м. Київ

Справа 754/4762/16-ц

Апеляційне провадження №22-ц/824/2643/2019

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: судді-доповідача: Соколової В.В.

суддів: Андрієнко А.М., Поліщук Н.В.

секретар Луговий Р.В.

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Деснянського районного суду м. Києва ухваленого під головуванням судді Бабко В.В. 13 вересня 2018 року у м. Києві, дата складення повного тексту рішення не зазначена, у справі за позовом ОСОБА_2 до Деснянського відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції в місті Києві, Державного підприємства «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України, ОСОБА_3, старшого державного виконавця Деснянського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві Вархушевої Ради Миколаївни, треті особи: ОСОБА_5, ОСОБА_6 про визнання електронних торгів недійсними,

В С Т А Н О В И В

В червні 2016 року ОСОБА_2 звернулася до суду з вищевказаним позовом, в якому просила визнати проведені 10 березня 2015 року електронні торги з реалізації нерухомого майна, а саме гаражного боксу НОМЕР_1, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, що належав їй на праві власності - недійсними. Визнати недійсним акт про проведення прилюдних торгів від 27 квітня 2016 року про реалізацію гаражного боксу НОМЕР_1 у ГБК «Вигурівщина» за адресою: м. Київ, вул. Електротехнічна, 74, який придбаний ОСОБА_7

Позовні вимоги обгрунтовувала тим, що 10 березня 2015 року в межах виконавчого провадження відбулися прилюдні торги з реалізації гаражного боксу, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, та належить на праві власності позивачу. Про факт передачі арештованого майна на реалізацію позивача у встановлений законом строк повідомлено не було, як і не було повідомлено про проведення прилюдних торгів. Дана інформація не була відображена у Єдиному реєстрі виконавчих проваджень. Про неправомірні дії позивач дізналась випадково, від чоловіка який зателефонував до адміністрації гаражного кооперативу та повідомив про торги. Позивач не погоджується з висновком про оцінку, оскільки реальна вартість гаражного боксу значно перевищує ту ціну, яка зазначена у висновку, 23 грудня 2014 року позивачем було подано заяву про рецензування звіту про оцінку майна. На дану заяву державним виконавцем відредаговано не було та передано майно для реалізації на прилюдних торгах. Звіт про оцінку нерухомого майна складений та описаний суб'єктом оціночної діяльності 27 серпня 2014 року, а прилюдні торги з реалізації майна відбулись лише 10 березня 2015 року позивач вважає, що на час проведення прилюдних торгів звіт про оцінку нерухомого майна від 27 серпня 2014 року втратив чинність. Таким чином, при проведенні прилюдних торгів із реалізації спірного майна за ціною, визначеною звітом про оцінку майна від 27 серпня 2014 року, який втратив чинність, було порушено установлені законодавством правила про порядок реалізації майна на прилюдних торгах.

Рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 13 вересня 2018 року в задоволенні позову ОСОБА_2 до Деснянського відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції в місті Києві, Державного підприємства «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України, ОСОБА_3, старшого державного виконавця Деснянського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві Вархушевої Ради Миколаївни, треті особи: ОСОБА_5, ОСОБА_6 про визнання електронних торгів недійсними - відмовлено.

Не погодилась із рішенням суду позивач, нею подано апеляційну скаргу, в якій зазначається про незаконність рішення, як такого, що ухвалене з порушенням норм матеріального права та при неповному з'ясуванні всіх обставин, що мають значення для розгляду справи по суті. Зазначає, що судом першої інстанції їй було відмовлено у задоволені заяви про зміну предмету спору, посилаючись що зміст заявлених вимог у заяві про зміну предмету позову зводиться до зміни і предмета позову, обставин, з якими пов'язані вимоги, що вимагає від учасників справи іншої форми звернення до суду. Позивач вважає таку ухвалу суду першої інстанції в цій частині незаконною та не обґрунтованою, оскільки відповідно до ч. 3 ст. 49 ЦПК України до закінчення підготовчого засідання позивач має право змінити предмет або підстави позову шляхом подання письмової заяви.

Разом з тим не вважаються зміною підстав позову доповнення його новими обставинами при збереженні в ньому первісних обставин та зміна посилання на норми матеріального чи процесуального права (Постанова Верховного Суду від 13 березня 2018року у справі № 916/1764/17). Отже, позивач доповнила свої позовні вимоги нормативно-правовим обґрунтуванням, судовою практикою та новими обставинами, які мають суттєве значення для розгляду справи при збережені в ньому первісних обставин. Також вказує на те, що суд першої інстанції безпідставно відмовив в задоволенні клопотання про залучення ДП «Національні інформаційні системи» до участі у справі в якості співвідповідача, та безпідставно не взяв до уваги той факт, що ДП «Інформаційний центр» жодного разу не з'явився на судове засідання, не надав жодних документів стосовно організації та проведення торгів щодо спірного лоту, не надав будь-яких пояснень. Крім того, ДП «Інформаційний центр» станом на час розгляду справи знаходиться в стані припинення. Вказує на те, що ціна гаражного боксу, яка зазначена у звітіпро оцінку значно занижена, оскільки реальна вартість гаражного боксу значно перевищує ту ціну, яка зазначена у звіті, крім того, сам звіт про оцінку нерухомого майна від 27 серпня 2014 року втратив чинність, оскільки з моменту його складення та дати проведення прилюдних торгів минуло більше шести місяців. Також зазначає, що організацією, яка проводила електронні торги в Протоколах про проведення електронних торгів вказана адреса лота, яка не відповідає дійсності. Крім того судом першої інстанції повністю проігноровано те, що гараж придбано в шлюбі, а тому він належить позивачу і відповідачу на праві спільної сумісної власності , однак згоду ОСОБА_5 на реалізацію вказаного гаражу отримано не було, а тому прилюдні торги є недійсними. На підставі викладеного просить, скасувати рішення суду першої інстанції та постановити нове судове рішення, яким прилюдні торги визнати недійсними, визнати недійсним складений старшим державним виконавцем Вахрушевою Р.М. акт про проведення прилюдних торгів і застосувати наслідки недійсності правочину. Судові витрати покласти на відповідачів.

У відзиві на апеляційну скаргу відповідач ОСОБА_3 вказує на те, що суд першої інстанції при ухваленні оскаржуваного рішення в повній мірі розглянув наявні в справі документи і матеріали, всебічно і повно з'ясував фактичні обставини справи, оцінив докази наявні в матеріалах справи, які мають значення для розгляду справи і дійшов вірного висновку про відмову в задоволенні позовних вимог.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_2 - ОСОБА_8 підтримав апеляційну скаргу з підстав викладених у ній, просив про задоволення заявлених ними вимог.

Відповідач ОСОБА_3 та його представник ОСОБА_9, представник Деснянського районного ВДВС міста Києва ГТУЮ у місті Києві, державний виконавець - Вахрушева Р.М. заперечували проти доводів апеляційної скарги, вважають рішення суду першої інстанції законним і обґрунтованим, просили залишити його без змін.

Представник третьої особи ОСОБА_6 - ОСОБА_10 заперечував щодо задоволення апеляційної скарги, просив рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Інші учасники справи повідомлялися про розгляд справи апеляційним судом в порядку встановленому процесуальним законом, своїх представників в судове засідання не направили, причини неявки не повідомили. Тому їх неявка, згідно з ч.2 ст. 372 ЦПК України, не перешкоджає розгляду справи апеляційним судом.

Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників судового розгляду, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість ухваленого рішення, колегія суддів виходить з наступного.

Судом встановлено, що заочним рішенням Деснянського районного суду міста Києва від 31 серпня 2010 року позовні вимоги ОСОБА_6 задоволено та видано 05 квітня 211 року виконавчий про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_6 грошових коштів у розмірі 91259,39 грн.

Постановою відділу державної виконавчої служби Деснянського районного управління юстиції у м. Києві від 14 квітня 2011року відкрито виконавче провадження та надано боржнику строк для самостійного виконання рішення до 21 квітня 2011 року.

Постановою державного виконавця відділу державної виконавчої служби Деснянського районного управління юстиції у м. Києві ОСОБА_11 від 18 квітня 2011 року накладено арешт на все майно, що належить позивачу на праві власності, складено акт опису й арешт майна, згідно з яким описане майно потребує оцінки експерта.

Відповідно до звіту про оцінку майна - гаражного боксу НОМЕР_1 у ГБК «Вигурівщина», який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 в м. Києві, власником якого є ОСОБА_2, та висновку про оцінку майна від 27 серпня 2014 року, ринкова вартість об'єкту оцінки, становить 108138,00 грн.

Державним виконавцем 01 вересня 2014 року на адресу стягувача та боржника направлені листи з копією першої сторінки висновку про вартість майна боржника від 27 серпня 2014 року.

Згідно із відомостей по лоту №15767 державним виконавцем інформація про лот була внесена 05 листопада 2014 року об 11.17 год, стартова ціна - 108138,00 грн, однак у цей день торги не відбулися оскільки від жодного учасника не надійшла цінова пропозиція.

Електронні торги 23 січня 2015 року з продажу арештованого майна не відбулись, державним виконавцем в порядку положень ч. 5 ст. 62 Закону України «Про виконавче провадження» 23 січня 2015 року та 06 лютого 2015 року проведено уцінку арештованого майна.

В межах виконавчого провадження 10 березня 2015 року відбулися прилюдні торги з реалізації нерухомого майна, а саме: гаражного боксу НОМЕР_1 у ГБК «Вигурівщина», який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.

Результати торгів, що відбулись 10 березня 2015 року, були оформлені протоколом №86483 по лоту №45293 про проведення електронних торгів. Майно, що було реалізовано: гаражний бокс НОМЕР_1 у ГБК «Вигурівщина», який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1; ціна продажу - 86510,40 грн.

Державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України 26 травня 2016 року видано акт про проведені електронні торги де зазначено, що переможцем торгів визнано ОСОБА_3.

Відповідно до Свідоцтва від 27 травня 2016 року, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу ОСОБА_12 посвідчила, що ОСОБА_3 належить на праві власності майно, що складається з гаражного боксу НОМЕР_1 у ГБК «Вигурівщина» за адресою: АДРЕСА_1.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не надано жодних доказів, які б свідчили та підтверджували те, що проведення електронних торгів спричинило порушення прав чи інтересів позивача.

Колегія суддів вважає, що такі висновки суду першої інстанції відповідають обставинам справи та вимогам чинного законодавства.

Згідно зі ст. ст. 12, 13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів.

Відповідно до ч. 1 ст. 62 Закону України «Про виконавче провадження» реалізація арештованого майна, крім майна, вилученого з обігу згідно із законом, та майна, зазначеного в ч. 8 ст. 57 цього Закону, здійснюється шляхом його продажу на прилюдних торгах, аукціонах або на комісійних умовах.

Порядок реалізації арештованого майна шляхом проведення електронних торгів регулюється Тимчасовим порядком реалізації арештованого майна шляхом проведення електронних торгів, затвердженим наказом Міністерства юстиції України 16 квітня 2014 року № 656/5, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 16 квітня 2014 року за № 427/25204.

Пунктом 5 Розділу V Тимчасового порядку визначено, що переможцем електронних торгів визнається учасник, від якого на момент завершення електронних торгів надійшла найвища цінова пропозиція.

Таким чином, електронні торги є видом прилюдних торгів, за яких переможцем стає той учасник, від якого надійшла найвища цінова пропозиція.

В Розділі ІІ вказано, що реалізація майна здійснюється після визначення його вартості (оцінки) відповідно до статті 58 Закону України «Про виконавче провадження».

Згідно із ч. 1 ст. 58 Закону України «Про виконавче провадження» визначення вартості майна боржника проводиться державним виконавцем за ринковими цінами, що діють на день визначення вартості майна. Для проведення оцінки нерухомого майна та майна, вартість якого перевищує сто неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, державний виконавець залучає суб'єкта оціночної діяльності - суб'єкта господарювання, який здійснює свою діяльність відповідно до Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні».

Відповідно до ч. 5 ст. 58 вказаного Закону звіт про оцінку майна у виконавчому провадженні вважається чинним протягом шести місяців з дня його підписання суб'єктом оціночної діяльності - суб'єктом господарювання. Після закінчення цього строку оцінка майна проводиться повторно.

Тимчасовим порядком реалізації арештованого майна шляхом проведення електронних торгів передбачено підстави й порядок призначення повторних електронних торгів, а також порядок уцінки нереалізованого майна.

Так, згідно з пунктом 6 розділу 5 вказаного Тимчасового порядку, якщо до часу завершення електронних торгів не надійшла жодна цінова пропозиція, електронні торги вважаються такими, що не відбулися.

Відповідно до пунктів 1, 2 розділу 8 Тимчасового порядку у разі якщо електронні торги не відбулися, нереалізоване майно (лот), яке (який) виставлялося (виставлявся) на електронні торги, підлягає уцінці (повторній уцінці). Уцінка (повторна уцінка) майна проводиться відповідно до статті 62 Закону України «Про виконавче провадження».

За змістом пунктів 5, 6 розділу 8 Тимчасового порядку уцінка майна проводиться державним виконавцем у десятиденний строк з дня визнання електронних торгів такими, що не відбулися, після чого реалізація майна за вказаною ціною повинна бути проведена в місячний строк з дати проведення перших електронних торгів. Повторні електронні торги проводяться в місячний строк з дня проведення уцінки (повторної уцінки) майна згідно з вимогами, визначеними цим Порядком. Вартість майна, зазначена в уцінці (повторній уцінці), є стартовою ціною реалізації майна на повторних електронних торгах. Другі (треті) електронні торги предмета іпотеки проводяться в місячний строк з дати проведення перших (других) електронних торгів відповідно.

Відповідно ч.1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюванних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно із правовим висновком Верховного Суду України, викладеним у постанові від 18 листопада 2015 року у справі № 6-1884цс15, головною умовою, яка повинна бути встановлена судами, є наявність порушень, що могли вплинути на результат торгів, а тому окрім наявності порушення норм закону при проведенні прилюдних торгів підлягає встановленню наявність порушення прав і законних інтересів особи, яка їх оспорює, способом захисту яких є визнання прилюдних торгів недійсними.

Аналогічний правовий висновок висловлений Верховним Судом України у постановах від 22 лютого 2017 року у справі № 6-2677цс17, від 12 жовтня 2016 року у справі № 6-1981цс16.

З урахуванням наведеного, правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, уповноважених захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси. Суд повинен установити, чи були порушені, не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні.

Звертаючись до суду із позовом, як на підставу для визнання електронних (прилюдних) торгів недійсними позивач посилалась на порушення суб'єктами, які здійснювали підготовку та проведення торгів, встановлених законодавством правил проведення торгів, регламентованих ст. 58 Закону України «Про виконавче провадження», згідно із якою прилюдні торги повинні відбутись у межах шестимісячного строку з моменту підписання звіту про оцінку майна.

При цьому, не зазначила, в чому саме полягало порушення її прав у результаті того, що акт про оцінку майна був складений та підписаний 27 серпня2014 року, а електронні торги відбулися 10 березня 2015року - після спливу шестимісячного строку з моменту підписання звіту.

Крім того, позивачами не надано доказів того, що ринкова вартість гаражуна момент проведення електронних торгів була вищою порівняно з тією вартістю, за якою гараж було продано на цих торгах, і що, відповідно, могло б вплинуло на розмір погашення заборгованості за виконавчим провадженням.

Доводи апеляційної скарги щодо порушення прав позивача внаслідок заниження ціни гаражу (лоту) відхиляються колегією суддів з огляду на наступне.

Так, за Звітом про оцінку майна від 17 листопада 2017 року ринкова вартість гаражного боксу, станом на 10 березня 2015 року становить 181000,00 грн, проте, як зазначено у цьому звіті оцінка здійснювалась станом на 10 березня 2015 року (т.2 а.с. 81,82). Також в матеріалах справи міститься Висновок про вартість об'єкта незалежної оцінки від 25 жовтня 2017 року, згідно із вказаним Висновком ринкова вартість гаражного боксу станом на 24 жовтня 2017 року становить 239000, 00 грн (т. 2 а.с. 83).

Звітом проведеним в ході виконавчого провадження, була визначена ціна гаражного боксу станом на 27 серпня 2014 року. Таким чином, наявна різниця в датах здійснення оцінки не дає підстав для висновку про невідповідність визначеної ціни риночним цінам на час здійснення оцінки.

Крім того, як вбачається з матеріалів справи, майно було передано на реалізацію 05 листопада 2014 року, тобто до закінчення 6-ти місячного строку чинності Звіту. При цьому слід також враховувати, що двічі електронні торги не були проведені у зв'язку з чим, в порядку ст. 62 Закону України «Про виконавче провадження» ціна знижувалась, тобто відбувалась уцінка вартості майна. Але остаточна ціна визначена в межах визначених Законом України «Про виконавче провадження» та в порядку визначеному Тимчасовим порядком, так як становить 80% від першочергової вартості.

Також, вирішуючи даний спір, суд першої інстанції правильно виходив з того, що сам лише факт проведення торгів після закінчення строку дії звіту про оцінку є формальним і не може бути безумовною підставою для визнання прилюдних торгів недійсними, оскільки підставою для пред'явлення позову про визнання прилюдних торгів недійсними є наявність порушення норм закону при проведенні торгів водночас із порушенням прав і законних інтересів особи, яка їх оспорює. Сукупність цих обставин позивачем під час розгляду справи не доведена.

Доводи апеляційної скарги про те, що реалізація арештованого майна, яке є спільним сумісним майном подружжя, відбулася без згоди іншого з подружжя на таку реалізацію, є необґрунтовані, оскільки зазначені порушення не тягнуть за собою визнання недійсними результатів електронних торгів. До того ж вказана обставина не свідчить про порушення прав позивача. А її чоловік не позбавлений права на захист власних прав у разі їх порушення.

Посилання позивача на те, що її не було належним чином повідомлено про проведення електронних торгів та щодо інших дій державного виконавця не можуть бути підставою для визнання таких торгів недійсними. Головною умовою визнання торгів недійсними, є наявність порушень, що могли вплинути на результат торгів. Окрім наявності порушення норм закону при проведенні прилюдних торгів, повинні бути й порушення прав і законних інтересів особи, яка їх оспорює, способом захисту яких є визнання прилюдних торгів недійсними.

Інші докази та обставини, на які посилається позивач у апеляційній скарзі, були предметом дослідження судом першої інстанції та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановленні судом першої інстанції були дотримані норми матеріального та процесуального права.

За наведених обставин, колегія суддів апеляційного суду приходить до висновку, що суд першої інстанції повно та всебічно з'ясував обставини справи, дав їм належну правову оцінку. Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду. Рішення суду відповідає вимогам чинного законодавства, наданим доказам, обставинам справи і підстав для його скасування з мотивів, викладених в апеляційній скарзі, колегія суддів апеляційного суду не вбачає.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 381- 384 ЦПК України, суд апеляційної інстанції

П О С Т А Н О В И В

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - залишити без задоволення.

Рішення Деснянського районного суду м. Києва від 13 вересня 2018 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 30 (тридцяти) днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя-доповідач: В.В.Соколова

Судді: А.М. Андрієнко

Н.В.Поліщук

Повний текст постанови складений 15 березня 2019 року.