Справа № 369/24/19
Провадження № 2/369/134/19
РІШЕННЯ

Іменем України

11.11.2019 року Києво-Святошинський районний суд Київської області в складі

головуючої судді Ковальчук Л.М.,

при секретарі Заїка О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «УКРГАЗ», третя особа Голосіївський районний відділ державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві про зняття арешту з майна,

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «УКРГАЗ», третя особа Голосіївський районний відділ державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві про зняття арешту з майна, посилаючись на те, що 15.08.2013 року державним виконавцем відділу ДВС Голосіївського РУЮ у м. Києві було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № 39397730, якою відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого листа № 2/369/1486/13, виданого 16.07.2013 року Києво-Святошинським районним судом Київської області, про стягнення з ОСОБА_2 на користь ТОВ «УКРГАЗ» боргу в розмірі 57797,27 грн.

04.03.2014 року було винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження ВП № 39397730, якою накладено арешт на все майно, що належить боржнику ОСОБА_2 та заборонено здійснювати відчуження будь-якого майна, яке належить боржнику.

25.12.2015 року було винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачеві ВП № 39397730, виконавчий документ повернуто стягувачу на підставі п. 2 ч. 1 ст. 47 ЗУ «Про виконавче провадження».

ТОВ «УКРГАЗ» не подавало повторно до стягнення виконавчий лист у зв`язку із виконанням позивачем рішення суду.

На даний час відсутні відкриті виконавчі провадження щодо позивача.

Строк пред`явлення виконавчого документа до виконання закінчився 26.12.2018 року, стягувач не звертався з заявою про поновлення строку на пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Позивач звернулась до третьої особи із заявою про зняття арешту з майна, однак третьою особою було надано відповідь, що арешт майна може бути знятий за рішенням суду, оскільки виконавче провадження завершене та не перебуває на виконанні.

Наявність заборон на рухоме та нерухоме майно є порушенням права власності, оскільки позивач позбавлений можливості зареєструвати своє право власності, що стало підставою для звернення до суду.

Також позивач вказував, що оскільки постановою Київського апеляційного суду від 09.10.2019 року встановлено, що ОСОБА_1 сплатила заборгованість в сумі 57196,30 грн. 28.11.2013 року, то підстав для подальшого перебування майна під арештом немає.

У судове засідання представник позивача не з`явився, надав заяву про розгляд справи за відсутності представника, просив задовольнити позов.

У судове засідання представник відповідача не з`явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, просив відмовити в задоволенні позову.

У судове засідання представник третьої особи не з`явився, повідомлявся належним чином, причини неявки не повідомив.

Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши дійсні обставини, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 02.07.2010 року ОСОБА_2 зареєструвала шлюб та змінила прізвище на Дремлюх.

05.06.2013 року Києво-Святошинським районним судом Київської області винесено заочне рішення по справі № 369/2106/13-ц, яким стягнуто з ОСОБА_2 на користь ТОВ «УКРГАЗ» суму заборгованості у розмірі 57196,30 грн. та судовий збір у розмірі 600,97 грн.

Згідно Виконавчого листа від 16.07.2013 року № 369/2106/13-ц вказано про стягнення з ОСОБА_2 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «УКРГАЗ» суму заборгованості у розмірі 57196,30 грн. та судовий збір у розмірі 600,97 грн.

25.07.2013 року відповідач звернувся до третьої особи із заявою про відкриття виконавчого провадження.

Згідно постанови від 15.08.2013 року про відкриття виконавчого провадження ВП № 39397730 відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого листа № 2/369/1486/13 виданого 16.07.2013 року Києво-Святошинським районним судом Київської області про стягнення з ОСОБА_2 на користь ТОВ «УКРГАЗ» борг в розмірі 57797,27 грн.

Згідно постанови від 04.03.2014 року про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження ВП № 39397730 накладено арешт на все майно, що належить боржнику ОСОБА_2 , та заборонено здійснювати відчуження будь-якого майна, яке належить боржнику.

Згідно Інформаційної довідки з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна № 10476915 від 08.10.2013 року вказано тип обтяження- арешт нерухомого майна ОСОБА_2 .

Згідно Витягу про реєстрацію в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна № 43673403 від 11.03.2014 року вказано тип обтяження арешт рухомого майна ОСОБА_2

Згідно постанови від 25.12.2015 року про повернення виконавчого документа стягувачеві ВП № 39397730 виконавчий документ повернуто стягувачу на підставі п. 2 ч. 1 ст. 47 ЗУ «Про виконавче провадження».

Згідно Інформаційної довідки № 148017024 від 04.12.2018 року (РНОКПП НОМЕР_1 ) вбачається, що в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно наявний запис про обтяження: арешт нерухомого майна, підстава виникнення- постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, серія та номер: 39397730, виданий 04.03.2014, видавник: Відділ державної виконавчої служби Голосіївського РУЮ у м. Києві.

Згідно Інформації про виконавче провадження від 28.12.2018 року, № виконавчого провадження 39397730, стан виконавчого провадження завершено, виконавчий лист від 16.07.2013 № 2/369/1486/13 Києво-Святошинського районного суду Київської області, боржник ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 ), стягувач ТОВ «УКРГАЗ» (Код ), остання дія: повернення ВД стягувачеві п. 2 ч. 1 ст. 47 (відсутність у боржника майна), дата 25.12.2015.

Згідно Інформації з Єдиного реєстру боржників від 28.12.2018 року, тип боржника фізична особа, РНОКПП НОМЕР_1 за вказаними параметрами запиту в Єдиному реєстрі боржників інформація відсутня.

07.12.2018 року позивач звернулась до третьої особи Голосіївського РВ ДВС м. Києва ГТУЮ у м. Києві із заявою про зняття арешту та заборони відчуження.

19.12.2018 року третьою особою надано відповідь, в якій вказано, щодо примусового виконання виконавчого листа № 2/369/1486/13 від 16.07.2013 виданого Києво-Святошинським районним судом Київської області про стягнення з ОСОБА_2 на користь ТОВ «Укргаз» боргу у розмірі 57 797,27 грн. повідомляється:

15.08.2013 державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження.

04.03.2014 винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження. Відповідний запис внесено до Єдиного реєстру.

25.12.2015 державним виконавцем винесено постанову про повернення виконавчого документу стягувачу, керуючись п. 2 ст. 47 ЗУ «Про виконавче провадження», оскільки майно боржника, на яке можливо звернути стягнення боргу не розшукано. Здійснені державним виконавцем заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними.

Згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження № 39397730 від 04.03.2014 накладено арешт на все нерухоме майно боржника.

Виконавче провадження завершене та на виконанні не перебуває, у зв`язку з чим вирішити питання про зняття арешту з майна не виявляється можливим. Відповідно до ст. 59 ЗУ «Про виконавче провадження» арешт з майна може бути знятий за рішенням суду.

09.10.2019 року Київським апеляційним судом винесено постанову по справі № 369/2106/13-ц, якою апеляційну скаргу представника відповідача ОСОБА_3 ОСОБА_4 залишено без задоволення, а заочне рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 05.06.2013 року без змін. При цьому, судом апеляційної інстанції встановлено, що «з матеріалів справи слідує, що відповідачу ОСОБА_1 було відомо про фактичну загальну площу об`єкту будівництва, оскільки остання сплатила заборгованість в сумі 57 196,30 грн. за таку площу 28.11.2013 року, що підтверджується відповідною квитанцією (а.с. 139)»

Вирішуючи спір по суті, суд зазначає наступне:

Згідно ст. 1 Протоколу 1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод Кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Відповідно до ст. 41 Конституції України Кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Громадяни для задоволення своїх потреб можуть користуватися об`єктами права державної та комунальної власності відповідно до закону. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

За ст. 15 Цивільного кодексу України Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Згідно ст. 16 Цивільного кодексу України Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

В ст. 316 Цивільного кодексу України визначено, що Правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Відповідно до ст. 317 Цивільного кодексу України Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна.

Статтею 319 Цивільного кодексу України визначено, що Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

В ст. 321 Цивільного кодексу України вказано: Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Згідно ст. 391 Цивільного кодексу України Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно до ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» Особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. У разі набрання законної сили судовим рішенням про зняття арешту з майна боржника арешт з такого майна знімається згідно з постановою виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини.

Виконавець зобов`язаний зняти арешт з коштів на рахунку боржника не пізніше наступного робочого дня з дня надходження від банку документів, які підтверджують, що на кошти, які знаходяться на рахунку, заборонено звертати стягнення згідно із цим Законом, а також у випадку, передбаченому пунктом 10 частини першої статті 34 цього Закону. У всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду.

Згідно п. 2 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 03.06.2016 року «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» Позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно). Позови на захист майнових прав малолітніх та неповнолітніх дітей боржника (засудженого) можуть бути пред`явлені їхніми законними представниками, а у випадках, встановлених законом, органами та особами, яким надано право захищати права, свободи чи інтереси інших осіб (статті 3, 45 ЦПК).

Відповідачами в справі є боржник, особа, в інтересах якої накладено арешт на майно, а в окремих випадках - особа, якій передано майно, якщо воно було реалізоване. Як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, має бути залучено відповідний орган державної виконавчої служби, а також відповідний орган доходів і зборів, банк та іншу фінансову установу, які у випадках, передбачених законом, виконують судові рішення (стаття 3 Закону України від 21 квітня 1999 року № 606-XIV "Про виконавче провадження" (у редакції Закону України від 04 листопада 2010 року № 2677-VI) (далі - Закон про виконавче провадження).

Враховуючи вищевикладене, оцінюючи обставини справи, керуючись положеннями законодавства, суд задовольняє позовні вимоги позивача, оскільки виконавче провадження завершено, відсутні виконавчі провадження щодо позивача, строк пред`явлення виконавчого документа до виконання закінчився 26.12.2018 року, стягувач не звертався з заявою про поновлення строку на пред`явлення виконавчого документа до виконання, позивач сплатила борг в розмірі 57196,30 грн., а тому відсутні підстави для подальшого перебування майна позивачу під арештом.

Відповідно до ст. 77 Цивільного процесуального кодексу України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Згідно вимог ст. 80 Цивільного процесуального кодексу України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до вимог ст. 81 Цивільного процесуального кодексу України вказано, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

За ч. 4 ст. 82 Цивільного процесуального кодексу України Обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України Судовий збір та інші судові витрати покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Позивач не заявляла до стягнення судові витрати з відповідача, а заявлені відповідачем судові витрати покладаються на відповідача.

Керуючись ст. 1 Протоколу 1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод,ст. 41 Конституції України, ст.ст. 15, 16, 316, 317, 319, 321, 391 Цивільного кодексу України, ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження», ст.ст. 259, 263, 264, 265, 268 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити.

Зняти арешт та заборону відчуження всього нерухомого майна ОСОБА_1 , який накладено постановою про арешт майна боржника та заборони на його відчуження від 04.03.2014 року державного виконавця відділу державної виконавчої служби Голосіївського районного управління юстиції в рамках виконавчого провадження ВП № 39397730.

Інформація про позивача: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 .

Інформація про відповідача: Товариство з обмеженою відповідальністю «УКРГАЗ», Код , місце знаходження: 08135, Київська обл., Києво-Святошинський р-н, с. Чайки, вул. Печерська, буд. 26, приміщення 1, кім. 42.

Інформація про третю особу: Голосіївський районний відділ державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві, Код , місце знаходження: 03127, м. Київ, вул. Ломоносова, буд. 22/15.

Повне рішення суду складено 04 грудня 2019 року.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом 30 днів з дня складення повного рішення суду.

Суддя Ковальчук Л.М.