23.09.2019 Єдиний унікальний номер 205/5808/19
Провадження №2/205/2360/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 вересня 2019 року м. Дніпро

Ленінський районний суд м. Дніпропетровська в складі: головуючого судді Шавули В.С. розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Акціонерного товариства ДТЕК «Дніпровські електромережі» до ОСОБА_1 про відшкодування збитків,

В С Т А Н О В И В :

Позивач 04.07.2019р. звернувся до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська з позовом ОСОБА_1 про відшкодування збитків (а.с.1-2).

Позовна заява мотивована тим, що під час проведення представниками позивача технічної перевірки стану електричних приладів обліку і електроустановок у відповідача за адресою: АДРЕСА_1 , що проводилась 23.10.2018р., виявлено самовільне підключення струймоприймачів до електричної мережі , що не належить АТ ДТЕК «Дніпровські електромережі» поза засобом комерційного обліку електричної енергії запорошенням схеми комерційного обліку електричної енергії. Самовільне підключення виконано дротом 2*2,5 мм. Від ввідного до облікового дроту на горищі на окрему без облікову розетку з метою без облікового споживання електричної енергії. Самовільне підключення виконано приховане, виявити яке при контрольному огляді приладу обліку та без використання спеціальних технічних засобів енергія споживається, приладом обліку не враховується. Порушень продемонстровано споживачу.

Враховуючи вищевикладене позивач вимушений був звернутися до суду із даним позовом, в якому просить стягнути з відповідача на свою користь суму вартості недорахованої електричної енергії в розмірі 80 691,08грн. та судові витрати по справі.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 08.06.2019р. відкрито провадження у вказаній справі, ухвалено проводити розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін (а.с.24).

21 серпня 2019 року відповідач надав суду відзив на позов, в якому посилаючись на викладені обставини просить відмовити у задоволенні позову (а.с.29-30).

Позивач відповідь на відзив суду не надав.

У відповідності до ст..2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

За правилами ч.5 ст.. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

За ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ст.12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ч.1,7 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи.

Статтею 6 Європейської Конвенції з прав людини та основоположних свобод 1950 року, передбачено, що кожен має право на справедливий та публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановлений законом, який вирішить спір щодо його права та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Відповідно до ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання та на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Згідно ч.1 ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового права або майнового права та інтересу.

Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

В ході судового розгляду справи встановлено, що за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрований ОСОБА_1 (а.с.27).

Представниками ПАТ «ДТЕК Дніпрообленерго» 23.10.2018 року за адресою: АДРЕСА_1 , проведено перевірку стану електричних приладів обліку, за результатами якої було складено акт Н про порушення за №126774, згідно якого виявлено порушення Правил роздрібного ринку електричної енергії, затверджених постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 14.03.2018 року № 312 (далі - Правила), а саме самовільне підключення струймоприймачів до електричної мережі , що не належить АТ ДТЕК «Дніпровські електромережі» поза засобом комерційного обліку електричної енергії запорошенням схеми комерційного обліку електричної енергії. Самовільне підключення виконано дротом 2*2,5 мм. Від ввідного до облікового дроту на горищі на окрему без облікову розетку з метою без облікового споживання електричної енергії. Самовільне підключення виконано приховане, виявити яке при контрольному огляді приладу обліку та без використання спеціальних технічних засобів енергія споживається, приладом обліку не враховується. Порушень продемонстровано споживачу (а.с.3-4).

Згідно наданого позивачем розрахунку розміру відшкодування збитків по акту Н про порушення за №1267745 від 23.10.2018 року, сума заподіяної відповідачем шкоди становить 80 691,08 грн. (а.с.8).

Відносини з приводу постачання фізичним особам електричної енергії регулюються статтею 714 ЦК України, статтями 24,27 Закону України «Про електроенергетику», ПРРЕЕ та Методикою № 562.

Згідно зі ст.. 26 Закону України «Про електроенергетику» споживання енергії можливе лише на підставі договору з енергопостачальником. Споживач енергії зобов`язаний додержуватись вимог нормативно-технічних документів та договору про постачання енергії.

Відповідно до ст.. 714 ЦК України, за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання.

Окрім того, виходячи з положень статей 6, 626-631, 526 ЦК України укладений договір є обов`язковим для належного виконання сторонами відповідно до його умов, вимог ЦК України та інших актів цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Згідно з нормою ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно до п. 3.1.1. Правил роздрібного ринку електричної енергії, затвердженими Постановою НАЦІОНАЛЬНА КОМІСІЯ, ЩО ЗДІЙСНЮЄ ДЕРЖАВНЕ РЕГУЛЮВАННЯ У СФЕРАХ ЕНЕРГЕТИКИ ТА КОМУНАЛЬНИХ ПОСЛУГ (НКРЕКП) від 14.03.2018 № 312, 3.1.1. постачання (продаж) електричної енергії споживачу здійснюється за договором про постачання електричної енергії споживачу обраним споживачем електропостачальником, який отримав відповідну ліцензію, за вільними цінами, крім постачання електричної енергії постачальником універсальної послуги або постачальником «останньої надії».

Відповідно до частини 1 статті 27 Закону України «Про електроенергетику» правопорушення в електроенергетиці тягне за собою встановлену законодавством України цивільну, адміністративну і кримінальну відповідальність. Правопорушення в електроенергетиці є: крадіжка електричної і теплової енергії, самовільне підключення до об`єктів електроенергетики і без приладів обліку.

Згідно частини 1 статті 1166 Цивільного Кодексу України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Зважаючи на вищевикладене та враховуючи надані докази, суд приходить до висновку, що вимоги АТ «ДТЕК Дніпрообленерго» є необґрунтованими, безпідставними та недоведеними, так як жодних достовірних, достатніх, допустимих доказів у підтвердження своїх вимог, зокрема того, що між сторонами виникли договірні правовідносини як того вимагає законодавство щодо надання послуг електропостачання, позивачем не надано, що у свою чергу позбавляє можливості встановити факт порушення саме ОСОБА_1 Правил роздрібного ринку електричної енергії та завдання ним майнової шкоди.

Відповідно до ст.. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Обґрунтовуючи своє рішення, суд приймає до уваги вимоги ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», відповідно до якої суди застосовують при розгляді справи Конвенцію та практику Суду як джерело права та висновки Європейського суду з прав людини, зазначені в рішенні у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) від 9 грудня 1994 року, серія А, № 303А, п. 2958.

Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

Таким чином, аналізуючи в сукупності наявні по справі докази, за своїм власним переконанням, суд дійшов висновку, що позовні вимоги АТ «ДТЕК Дніпрообленерго» до ОСОБА_1 про відшкодування збитків не підлягають задоволенню у повному обсязі.

Крім того, вирішуючи питання щодо судових витрат, згідно статті 141 ЦПК України, суд враховує те, що позов задоволенню не підлягає то і судові витрати відшкодовуванню не підлягають за рахунок відповідача.

На підставі викладеного та керуючись ст. 1166 ЦК України, ст. 27 Закону України «Про електроенергетику», ст.ст. 4,6,10,12,13, 81-83, 141, 263-264, 268, 279 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В :

В задоволенні позовних вимог Акціонерного товариства «ДТЕК Дніпрообленерго» до ОСОБА_1 про відшкодування збитків, - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо скаргу про апеляційне оскарження не було подано.

Повний текст судового рішення складено 27 вересня 2019 року.

Суддя В.С. Шавула