Справа № 638/8991/18
Провадження № 2/638/1565/19

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 березня 2019 року Дзержинський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді Семіряд І.В.

за участю секретарів Монастирьової І.М., Комлєва Д.В.,

ОСОБА_1, ОСОБА_2Ю,

за участю

представника позивача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк», треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору: Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу ОСОБА_5, Приватний виконавець виконавчого округу Харківської області ОСОБА_6 «Про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню»,-

ВСТАНОВИВ:

22.06.2018 р. ОСОБА_4 звернувся до суду з зазначеним позовом, в обґрунтування позовних вимог зазначено, що 10.05.2018 р. приватним виконавцем виконавчого округу Харківської області ОСОБА_6, була винесена постанова про відкриття виконавчого провадження № 56375572. Вказане виконавче провадження відкрите на підставі виконавчого напису приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу ОСОБА_5 від 31.10.2017 р., зареєстрованого в реєстрі за № 24162, про стягнення з позивача боргу за договором відновлювальної кредитної лінії № 805/6/18/8-014 від 28.01.2008 р., в розмірі 1 628 989,19 грн., та витрат по вчиненню виконавчого напису в невизначеному розмірі. Про існування виконавчого напису позивач дізнався в травні 2018 р. після ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження. 28.01.2008 між позивачем та відповідачем, було укладено договір відновлювальної кредитної лінії № 805/6/18/8-014, про надання кредиту траншами, загальна сума якого не перевищує 119 000,00 дол. США. За час дії кредитного договору, позивач проводив перемовини з представниками відповідача, щодо реструктуризації та розміру виниклої заборгованості. В процесі перемовин позивачу було повідомлено про необхідність підготовки документів для проведення реструктуризації, та підписання додаткової угоди, тому позивач не мав наміру відмовлятися від реструктуризації заборгованості, було тільки нез`ясованим питання щодо суми заборгованості, а тому і на даний час сума заборгованості має спірний характер, тому не може вважатися безспірною. Як з`ясувалось пізніше, в період перемовин, відповідачем було вчинено виконавчій напис, про існування якого позивач дізнався лише після ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження. Також позивач зазначив, що він не міг знати ні прізвище нотаріуса, який вчиняє виконавчий напис, ні суми, які стягуються з нього, ні періоду за який суми стягуються, тобто був позбавлений права надіслати нотаріусу свою згоду чи незгоду з сумами заборгованості які були зазначені у виконавчому написі.

Позивач зазначав, що у виконавчому написі, вказано, що підставою його здійснення саме за Кредитним договором, є Закон України "Про нотаріат", глава 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться в безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою КМУ від 29.06.1999 р. № 1172. Окрім того, вказані правовідносини регулюються Постановою КМУ № 662 від 26.11.2014 р. «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», проте приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу ОСОБА_5 не мав права вчиняти виконавчий напис щодо стягнення за Кредитним договором, так як застосування Постанови № 662, здійснюється з урахуванням постанови Окружного адміністративного суду міста Києва № 826/20084/14 від 20.03.2015 р. та постанови Київського апеляційного адміністративного суду № 826/20084/14 від 22.02.2017 р. про що зазначено в самій Постанові № 662. Постанова Київського апеляційного адміністративного суду № 826/20084/14 від 22.02.2017 р. набрала законної сили з моменту її проголошення 22.02.2017.

Таким чином, станом на дату вчинення оскаржуваного виконавчого напису, кредитний договір, вже не був тим документом, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчого напису нотаріуса, тому позивач, вважає вказаний виконавчий напис таким, що не підлягає виконанню, так як він вчинений з порушенням вимог чинного законодавства України.

ПАТ «Укрсоцбанк» подано відзив на позову заяву, у якому зазначено, що при вчиненні виконавчого напису, приватний нотаріус діяв правомірно, у відповідності з законодавством України, зокрема, згідно Закону України "Про нотаріат", главі 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться в безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою КМУ від 29.06.1999 р. № 1172. Окрім того, на думку представника відповідача заборгованість, щодо якої вчинено виконавчий напис, є безспірною, так як банком подано для вчинення виконавчого напису документи, передбачені переліком. У зв'язку з чим відповідач просив відмовити у задоволенні позову.

Треті особи приватний нотаріус ОСОБА_5 та приватний виконавець ОСОБА_6 у судове засідання не з'явились, про день та час слухання справи були повідомлені належним чином, про причини неявки суду не сповістили.

Приватним нотаріусом ОСОБА_5 на виконання ухвали суду, було надіслано копії документів наданих йому відповідачем, для вчинення 31.10.2017 виконавчого напису, зареєстрованого в реєстрі за № 24162, про стягнення з позивача боргу за договором відновлювальної кредитної лінії № 805/6/18/8-014 від 28.01.2008 р., в розмірі 1628 989,19 грн.

У судовому засіданні представник позивача ОСОБА_3 підтримав позовну заяву, просив задовольнити з підстав, викладених у ній.

Суд, вислухавши представника позивача, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного:

Приписами ст. ст. 12, 81 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Судом встановлено, що 28.01.2008 р. між позивачем та відповідачем, було укладено договір відновлювальної кредитної лінії № 805/6/18/8-014, про надання кредиту траншами, загальна сума якого не перевищує 119 000,00 дол. США. Протягом дії зазначеного кредитного договору до нього вносились числені зміни, що оформлювалось відповідними додатковими угодами (а.с.11)

10.05.2018 р. приватним виконавцем виконавчого округу Харківської області ОСОБА_6, була винесена постанова про відкриття виконавчого провадження № 56375572 (а.с.10).

Вказане виконавче провадження відкрите на підставі виконавчого напису приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу ОСОБА_5 від 31.10.2017 р., зареєстрованого в реєстрі за № 24162, про стягнення з позивача боргу за договором відновлювальної кредитної лінії № 805/6/18/8-014 від 28.01.2008 р., в розмірі 1 628 989,19 грн., та витрат по вчиненню виконавчого напису в невизначеному розмірі (а.с.9).

Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом «Про нотаріат»та іншими актами законодавства України (частина перша статті 39 Закону «Про нотаріат»).Цим актом є, зокрема, Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року № 296/5 та зареєстрований у Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за № 282/20595.

Так, згідно зі ст. 87 ЗУ «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Статтею 88 ЗУ «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті Закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.

Порядок вчинення нотаріальних дій містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису (пункти 1, 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку).

Підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку передбачено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 . При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. При цьому цей Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій.

Так, безспірною заборгованістю є заборгованість боржника, яка виключає можливість спору, зокрема, щодо її розміру, строків, за яких вона нарахована тощо, а відтак, і документів, які підтверджують її безспірність і на підставі яких нотаріус вчиняє виконавчий напис. Документи, що встановлюють заборгованість, насамперед мають бути однозначними, беззаперечними та стовідсотково підтверджувати наявність у боржника заборгованості перед кредитором.

Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем.

Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов'язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів.

Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого.

З огляду на наведене та з урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87,88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису.

При вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. (Постанова КЦС ВС від 23.01.2018 року по справі № 310/9293/15).

Разом із тим, законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів.

При цьому ст. 50 ЗУ «Про нотаріат» передбачає, що нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти.

Також заслуговують на увагу, посилання позивача на відсутність законодавчих підстав для вчинення виконавчого напису.

Так, згідно п.2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 року №1172 (із змінами, внесеними Постановою КМУ від 26.11.2014 року № 662), передбачено можливість стягнення у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів заборгованості з підстав, що випливають із кредитних відносин, за умови подання нотаріусу оригіналу кредитного договору та засвідченої стягувачем виписки з рахунку боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості.

Постановою Київського апеляційного адміністративного суду № 826/20084/14 від 22.02.2017, визнано незаконною та нечинною постанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014 року "Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів" в частині, а саме: п. 1 Змін, що вносяться до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, в частині "а після слів "заставлене майно" доповнити словами "(крім випадку, передбаченого пунктом 1-1цього переліку)";

доповнити розділ пунктом 1-1 такого змісту: "1-1. Іпотечні договори, що передбачають право звернення стягнення на предмет іпотеки у разі прострочення платежів за основним зобов'язанням до закінчення строку виконання основного зобов'язання.

Для одержання виконавчого напису подаються:

а) оригінал нотаріально посвідченого іпотечного договору;

б) оригінал чи належним чином засвідчена копія договору, що встановлює основне зобов'язання;

в) засвідчена стягувачем копія письмової вимоги про усунення порушення виконання зобов'язання, що була надіслана боржнику та майновому поручителю (в разі його наявності), з відміткою стягувача про непогашення заборгованості;

г) оригінали розрахункового документа про надання послуг поштового зв'язку та опису вкладення, що підтверджують надіслання боржнику письмової вимоги про усунення порушення виконання зобов'язання;

ґ) довідка фінансової установи про ненадходження платежу".

п. 2 Змін, що вносяться до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів:

"Доповнити перелік після розділу "Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами" новим розділом такого змісту:

"Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин

2. Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов'язаннями.

Для одержання виконавчого напису додаються:

а) оригінал кредитного договору;

б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості.".

Зобов'язати Кабінет Міністрів України опублікувати резолютивну частину постанови суду про визнання незаконною та нечинною постанови Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014 року "Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів" в частині, у виданні, в якому її було офіційно оприлюднено, після набрання постановою законної сили.

Постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 у справі № 826/20084/14, залишеною без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 року, тобто Постанову Кабінету Міністрів України від 26.11.2014 року № 662 в частині доповнення Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, зазначеним пунктом 2, визнано незаконною та нечинною.

Відповідно до ч. 5 ст. 254 КАС України в редакції, що діяла на момент винесення зазначених судових рішень, постанова або ухвала суду апеляційної чи касаційної інстанції за наслідками перегляду, постанова Верховного Суду України набирають законної сили з моменту проголошення, а якщо їх було прийнято за наслідками розгляду у письмовому провадженні, - через п'ять днів після направлення їх копій особам, які беруть участь у справі.

Таким чином, станом на 31.10.2017 у приватного нотаріуса ОСОБА_5 були відсутні правові підстави для вчинення виконавчого напису щодо стягнення з позивча на користь ПАТ «Укрсоцбанк», заборгованості, що виникла за договором відновлювальної кредитної лінії № 805/6/18/8-014 від 28.01.2008 р.

Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що оскаржуваний виконавчий напис не відповідає вимогам законодавства, зокрема ст. 87 ЗУ «Про нотаріат» та Постанові Кабінету Міністрів України №1172 від 29.06.1999, оскільки вчинений на не передбаченому Переліком борговому документі - кредитному договорі, який нотаріально не посвідчений, а тому не підлягає виконанню.

Згідно з вимогами ст. ст. 133,141 ЦПК України судові витрати, понесені позивачем, підлягають стягненню з ПАТ «Укрсоцбанк».

На підставі викладеного і керуючись ст. ст. 12, 19, 81, 133, 141, 259, 264, 265 ЦПК України, 15, 16, 18 ЦК України, ЗУ «Про нотаріат», Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, який затверджений Наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012р. № 296/5, Постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999р. № 1172, суд -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_4 до Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк», треті особи, які не заявляють самостійні вимоги щодо предмету спору: Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу ОСОБА_5, Приватний виконавець виконавчого округу Харківської області ОСОБА_6, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню - задовольнити.

Визнати виконавчий напис, вчинений 31.10.2017 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_5, яким запропоновано стягнути з ОСОБА_4 на користь Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» заборгованості за договором відновлювальної кредитної лінії № 805/6/18/8-014 від 28.01.2008, в розмірі 1628 989,19 грн, таким, що не підлягає виконанню.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» (місцезнаходження м. Київ, вул. Ковпака,29, 03150, ідентифікаційний код 00039019) на користь ОСОБА_4 (61166, м. Харків, вул. Авіаційна, 77, РНОКПП НОМЕР_1) сплачену суму судового збору у розмірі 704 (сімсот чотири) грн 80 коп.

У відповідності до п.п. 15.5) п. 15 розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення може бути оскаржено шляхом подачі апеляційної скарги до Харківського апеляційного суду через Дзержинський районний суд міста Харкова протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного тексту рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 19.03.2019.

Суддя І.В. Семіряд