Справа № 449/686/18 Головуючий у 1 інстанції: Борняк Р.О.
Провадження № 22-ц/811/2848/19 Доповідач в 2-й інстанції: Ванівський О. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 листопада 2019 року Львівський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Ванівського О.М.,

суддів: Левика Я.А., Струс Л.Б.,

розглянувши у м. Львові в порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Перемишлянського районного суду Львівської області від 05 квітня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної шкоди, -

в с т а н о в и в :

позивачка ОСОБА_2 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної шкоди.

В обґрунтування позовних вимог покликалася на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 р. біля 18 год. АДРЕСА_1 м. Бібрка Перемишлянського району Львівської області, коли її син ОСОБА_3 на автомобілі Форд Мондео, р.н. НОМЕР_1 , який належить позивачці, проїжджав біля будинку АДРЕСА_2 , відповідач ОСОБА_1 вибіг з окриками на дорогу, чим змусив ОСОБА_3 фактично зупинити автомобіль, а потім металевим предметом вдарив по задньому склу дверей багажника і розбив його. В результаті протиправних дій ОСОБА_1 , їй, як власниці автомобіля марки Форд Мондео, р/н НОМЕР_1 , була завдана матеріальна шкода, яку в ході розгляду справи позивачка уточнила та збільшила з 15500, 00грн. до 29848,15грн., що відповідає вартості відновлювального ремонту автомобіля встановленої висновком судової автотоварознавчої експертизи.

Оскаржуваним рішенням суду позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , жителя АДРЕСА_2 в користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_2 , жительки АДРЕСА_3 матеріальну шкоду в сумі 29848 (двадцять дев`ять тисяч вісімсот сорок вісім) грн. 15 (п`ятнадцять) коп..

Стягнуто з ОСОБА_1 в користь ОСОБА_2 вартість проведеної автотоварознавчої експертизи в сумі 850,00 грн.

Стягнуто з ОСОБА_1 в користь ОСОБА_2 сплачений нею при подачі заяви судовий збір у розмірі 704,80грн.

Рішення суду оскаржив ОСОБА_1 .

В апеляційній скарзі зазначає, що не погоджується з рішенням, вважає його незаконним та необґрунтованим, постановленим з порушенням норм матеріального і процесуального права, а висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи. Зазначає, суд першої інстанції при прийнятті оскаржуваного рішення від 05 квітня 2019 року дійшов до помилкового висновку про задоволення даного позову ОСОБА_2 до нього про стягнення матеріальної шкоди, оскільки сторона позивача не довела, що саме він розбив заднє скло в автомобілі «Форд», так як такий автомобіль під керуванням неповнолітнього сина позивача Богдана - ОСОБА_4 з місця події, поїхав у невідомому напрямку і до його гаража по АДРЕСА_4 м АДРЕСА_5 Бібрки повернувся вже чоловік позивача ОСОБА_5 лише через 20-30 хвилин, але де на протязі цього часу знаходився вказаний автомобіль - ні поліція, ні суд не встановлювали.

Крім того, в судовому засіданні було встановлено і доведено, що в його руці був дерев`яний малярський пензлик, яким він фарбував металеву конструкцію біля свого гаражу, Відтак - від удару на віддалі пензликом було неможливо розбити заднє скло автомобіля.

Також, звертає увагу суду на те, що суд, всупереч вимогам частини 8 статті 83 ЦПК України, прийняв до розгляду збільшення позовних вимог на підставі висновку авто товарознавчої експертизи щодо автомобіля «Форд» позивача ОСОБА_2 , хоч в судовому засіданні було встановлено, що даний автомобіль не був ремонтований і сторона позивача не була позбавлена можливості провести таку експертизу до початку підготовчого судового засідання по даній справі.

Просить оскаржуване рішення скасувати та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позову.

Відзив на апеляційну скаргу не подавався.

Згідно з ч.1 ст. 369 ЦПК України апеляційна скарга розглядається судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

У ч. 2 ст.247 ЦПК України зазначено, що якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Відповідно до частин 4,5 ст.268 ЦПК України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення.

Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є частиною національного законодавства, кожна людина при визначенні її громадянських прав і обов`язків має право на справедливий судовий розгляд.

Згідно п. п. 1-5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Колегія суддів вважає, що оскаржуване рішення суду відповідає зазначеним вимогам.

Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що внаслідок неправомірних дій, вчинених відповідачем, позивачу було завдано матеріальну шкоду, яка підлягає стягненню з врахуванням характеру вчиненого діяння відповідача.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду зважаючи на наступне.

Судом встановлено такі обставини.

10 березня 2018 р. біля 18 год. в м. Бібрка Перемишлянського району Львівської області, коли ОСОБА_3 на автомобілі Форд Мондео, р/н НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_2 , проїжджав біля будинку АДРЕСА_2 , відповідач ОСОБА_1 кинув металевий предмет в сторону автомобіля Форд Мондео, р/н НОМЕР_1 , який вдарив по задньому склу дверей багажника і розбив його.

Відповідно до висновку Перемишлянського ВП Золочівського ВП ГУ НП у Львівській області №260 від 10.03.2018р. встановлено, що 10.03.2018р. о 18.00год. ОСОБА_1 знаходився біля свого гаража по АДРЕСА_4 . В цей час повз нього на великій швидкості проїхав автомобіль Форд, а через деякий час, коли даний автомобіль повертався назад, він кинув в його сторону малярську кісточку (пензлик), яку тримав у руках. За твердженням ОСОБА_6 10.03.2018р. біля 18.00год., коли він рухався на автомобілі Форд Мондео, р/н НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_2 , по АДРЕСА_4 , на проїзджу частину дороги вийшов чоловік, а коли він його обминув, почув удар ззаду автомобіля, звук битого скла та побачив розбите заднє скло автомобіля.

Як вбачається з свідоцтва про реєстрацію ТЗ ІНС НОМЕР_3 , власником транспортного засобу марки Ford Mondeo, р/н НОМЕР_1 , є ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Частинами 1-3 статті 22 ЦК України встановлено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

У відповідності до ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи відшкодовується у повному обсязі особою, яка її завдала.

Загальні підстави цивільно-правової відповідальності за завдану майнову шкоду в деліктних (позадоговірних) відносинах передбачені ст. 1166 ЦК України. Згідно із зазначеною нормою обов`язковими умовами такої відповідальності є наявність шкоди, протиправної поведінки заподіювача шкоди, причинного зв`язку між шкодою і протиправною поведінкою та вина заподіювача шкоди.

За змістом роз`яснень, які містяться у п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 року № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи.

Для наявності деліктної відповідальності необхідна наявність складу правопорушення, а саме: наявність шкоди, протиправна поведінка заподіювача шкоди, причинний зв`язок між шкодою та поведінкою заподіювача, вина. Для застосування такої міри відповідальності, як відшкодування шкоди, потрібна одночасна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення.

Цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях покладає на позивача обов`язок довести наявність шкоди та її розмір, протиправність поведінки заподіювача шкоди та причинний зв`язок такої поведінки із заподіяною шкодою, та одночасно передбачає презумпцію вини; якщо в процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди.

З огляду на наведене та з урахуванням визначених цивільним процесуальним законом принципів змагальності й диспозитивності цивільного процесу, у деліктних правовідносинах на відповідача покладено обов`язок доведення відсутності його вини, якщо позивачем доведено завдання йому шкоди.

Тому задовольняючи позов про стягнення майнової шкоди, суд керувався статтями 22, 1166, 1192 ЦК України та вірно виходив із того, що позивачем доведено факт заподіяння шкоди, у зв`язку з пошкодженням належного йому майна, внаслідок неправомірних дій відповідача. У процесі судового розгляду відповідачем не спростовано відсутність його вини в заподіяні шкоди позивачу.

Крім цього, відповідно до ч.2 ст.1166 ЦК України звільнення особи від відповідальності за завдану шкоду є можливим лише в тому випадку, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Статтею 77 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Так, з матеріалів справи вбачається, що зметою встановлення розміру матеріального збитку за заявою ОСОБА_2 від 15 січня 2019 року, проведено судову авто товарознавчу експертизу. Відповідно до Висновку експерта №08/19 від 17.01.2019 року судової авто товарознавчої експертизи, складеного ОСОБА_7 , який має кваліфікацію судового експерта, вартість відновлювального ремонту автомобіля FORD MONDEO 2.5 24V, реєстраційний номер НОМЕР_1 , станом на момент дослідження становить 29848, 15 грн.

За послуги проведення даної експертизи, було витрачено 850,00 гривень (підтверджується товарним чеком від 17.01.2019р.)

Розмір шкоди, що встановлений за допомогою висновку експерта є належним письмовим доказом, наданим в обґрунтування своїх вимог позивачем та не оспорений у встановленому законом порядку відповідачем.

Крім цього, судова експертиза проведена за заявою позивача, так як розмір пред`явленої позивачем шкоди відповідачем не заперечувався.

Правильність висновків суду відповідачем не спростовано. Не доведено останнім, що завдана ним матеріальна шкода автомобілю належного позивачу становить менше 29848, 15 грн. або, що ним шкода автомобілю позивача взагалі не завдавалася.

Позивачем доведено факт завдання йому шкоди, протиправність дій відповідача, причинний зв`язок між ними, а відповідач відповідно до вимог статей 12, 81 ЦПК України це не спростував і не довів відсутності своєї вини.

Європейський суд з прав людини вказав що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Інші доводи апеляційної скарги не дають підстав для скасування судового рішення.

Відповідно до статті 375 ЦПК суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.374 ч.1 п.1, 375, 383,384, 389- 391 ЦПК України, суд апеляційної інстанції, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Перемишлянського районного суду Львівської області від 05 квітня 2019 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови, в порядку визначеному ст.ст. 389-391 ЦПК України.

Повний текст постанови складений 19 листопада 2019 року.

Головуючий Ванівський О.М.

Судді Левик Я.А.

Струс Л.Б.