Номер провадження: 88-ц/813/7/19
Номер справи місцевого суду: 520/9563/15-ц
Доповідач Погорєлова С. О.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.03.2019 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Одеського апеляційного суду у складі:

головуючого судді: Погорєлової С.О.

суддів: Заїкіна А.П., Калараш А.А.

за участю секретаря: Томашевської К.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за заявою ОСОБА_1 про перегляд за нововиявленими обставинами рішення апеляційного суду Одеської області від 20 вересня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про витребування майна з чужого незаконного володіння та визнання права власності,-

встановила:

У липні 2015 року ОСОБА_1 звернувся до Київського районного суду з позовом до ОСОБА_2 про визнання права власності на садовий будинок загальною площею 212,5 кв.м. та земельну ділянку площею 0,0296 га, які знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 (т. 1, а. с. 1-2).

09 листопада 2015 року до суду надійшов уточнений позов від ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про витребування майна з чужого володіння та визнання права власності на садовий будинок загальною площею 212,5 кв.м. та зальну ділянку площею 0,0296 га, які знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 (т. 1, а. с. 88-91).

В обґрунтування свого позову посилався на те, що йому на праві власності належить садовий будинок та земельна ділянка, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1, на підставі договору дарування від 22 лютого 2003 року. 11 липня 2005 року ОСОБА_1 отримав державний акт на право власності на вказану земельну ділянку серія НОМЕР_1, який було видано Одеським міським управлінням земельних ресурсів. 09 жовтня 2007 року у позивача стався інсульт. 31 жовтня 2007 року у зв'язку з важким станом здоров'я позивача на реанімаційному літаку було перевезено для лікування в приватну лікарню м. Грац, Австрія. По поверненню до м. Одеса, ОСОБА_1 дізнався, що в його домі, який розташований по АДРЕСА_1, живуть сторонні особи.

Надалі позивачу стало відомо, що 03 грудня 2009 року Київським районним судом м. Одеси ухвалено заочне рішення у цивільної справі за позовом ОСОБА_1 до Одеської міської ради про визнання права власності на реконструйований садовий будинок АДРЕСА_1, що розташований на земельний ділянці площею 0,0296 га, ділянка НОМЕР_2, загальної площею 276,1 кв.м., яким позовні вимоги були задоволені в повному обсязі. ОСОБА_1 посилався на те, що він позов до суду не подавав, а також на те, що матеріали справи містять два заочних рішення Київського районного суду м. Одеси від 03 грудня 2009 року та від 04 грудня 2009 року, у зв'язку із чим 27 червня 2013 року звернувся до суду із заявою про перегляд заочного рішення. Ухвалою апеляційного суду Одеської області від 20 листопада 2013 року рішення Київського районного суду міста Одеси від 04 грудня 2009 року було скасовано, позов залишений без розгляду.

Крім того, позивачу стало відомо, що на підставі договору купівлі-продажу від 14 січня 2010 року, укладеного між ОСОБА_3, який діяв від імені ОСОБА_1, та ОСОБА_2, остання придбала садовий будинок, за адресою: АДРЕСА_1, загальною площею 276,1, площа земельної ділянки 296 кв.м. В п. 1.3 цього договору зазначено, що цей садовий будинок належить продавцю на підставі заочного рішення Київського районного суду міста Одеси від 04 грудня 2009 року, яке скасоване, у зв'язку із цим ОСОБА_1 звернувся до суду із вказаним позовом.

Заочним рішенням Київського районного суду м. Одеси від 02 грудня 2015 року позов ОСОБА_1 задоволено. Витребувано від ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 садовий будинок, що знаходиться в АДРЕСА_1, розташований на земельній ділянці - 0,0296 га. Визнано за ОСОБА_1 право власності на садовий будинок, що знаходиться в АДРЕСА_1, та складається з садового будинку, загальною площею літ. «А» - 212,5 кв.м., розташованого на земельній ділянці - 0,0296 га, яка належить ОСОБА_1 на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку, виданого 11.07.2005 року Одеським міським управлінням земельних ресурсів. Стягнуто з ОСОБА_2 в дохід держави судовий збір у розмірі 6 577,20 гривень (т. 1 а. с. 122-124).

Рішенням апеляційного суду Одеської області від 20 вересня 2017 року апеляційну скаргу представника ПАТ «Фідобанк» задоволено. Заочне рішення Київського районного суду м. Одеси від 02 грудня 2015 року скасовано. Ухвалено нове рішення. У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про витребування майна з чужого володіння та визнання права власності відмовлено (т. 2 а. с. 262-265).

Вказане рішення суду у касаційному порядку сторонами у справі оскаржено не було.

ОСОБА_1 02 жовтня 2017 року, 08 грудня 2017 року, 23 лютого 2018 року звертався до суду апеляційної інстанції з заявами про перегляд рішення апеляційного суду Одеської області від 20 вересня 2017 року за нововиявленими обставинами (т. 3 а.с. 20-28, т. 3 а.с. 120-126, т. 4 а.с. 13-19). Ухвалами апеляційного суду Одеської області від 23 листопада 2017 року, від 22 лютого 2018 року, від 17 квітня 2018 року у задоволенні заяв ОСОБА_1 було відмовлено (т. 3 а.с. 115-117, т. 3 а.с. 5-7, т. 4 а.с. 77-80).

01 листопада 2018 року ОСОБА_1 вчетверте звернувся до апеляційного суду із заявою про перегляд рішення апеляційного суду Одеської області від 20 вересня 2017 року у зв'язку із нововиявленими обставинами, в якій просить рішення апеляційного суду скасувати, заочне рішення Київського районного суду м. Одеси від 02 грудня 2015 року залишити в силі. У заяві ОСОБА_1 посилався на те, що, по-перше, нововиявленою обставиною у справі є відповідь Київського районного суду м. Одеси, з якої вбачається, що заочне рішення Київського районного суду м. Одеси від 04 грудня 2009 року по справі 2-7197/09 набрало законної сили тільки 23 березня 2010 року. Дані обставини не були відомі на момент розгляду справи, а видане свідоцтво про право власності від 28 грудня 2009 року, на думку заявника, є незаконним, оскільки приватний нотаріус не мав права проводити нотаріальні дії по посвідченню договору купівлі-продажу від 14 січня 2010 року та по посвідченню іпотечного договору від 14 січня 2010 року. По-друге, нововиявленою обставиною у справі ОСОБА_1 вважає відповідь з Австрії щодо посвідчення та видачі останннім довіреності у м. Грац, Австрія. Заявник вважає, що вказана довіреність не є документом, що міг би підтвердити наявність у ОСОБА_1 вільного волевявлення на розпорядження належним йому майном (т.4, а.с. 84-89).

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та перевіривши наведені у заяві про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами доводи, колегія суддів дійшла висновку, що у задоволенні заяви ОСОБА_1 необхідно відмовити, з наступних підстав.

Згідно ч.3 ст. 429 ЦПК України, за результатами перегляду судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами суд може відмовити у задоволенні заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами та залишити відповідне судове рішення в силі.

З матеріалів справи вбачається, що рішенням апеляційного суду Одеської області від 20 вересня 2017 року апеляційну скаргу представника Публічного акціонерного товариства «Фідобанк» було задоволено.

Заочне рішення Київського районного суду м. Одеси від 02 грудня 2015 року скасовано та ухвалено нове рішення.

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про витребування майна з чужого володіння та визнання права власності - відмовлено.

При цьому, апеляційний суд виходив з того, що ПУАТ «Фідобанк», як правонаступник ПУАТ «ЕРСТЕ БАНК», є іпотекодержателем за іпотечним договором № 011/0321/10/08460/1 від 14 січня 2010 року, за яким іпотекодавцем є ОСОБА_2, а предметом іпотеки є майно, яке розташовано в АДРЕСА_1,площею 0,0296 га, яке належить їй на підставі договору купівлі-продажу від 14 січня 2010 року. ПУАТ «Фідобанк», як іпотекодержатель спірного нерухомого майна, згоди на повернення спірного будинку у власність ОСОБА_1 не надавав. Отже, справа щодо повернення іпотечного майна у власність ОСОБА_1 розглядалася без притягнення банку до участі у справі, чим порушені права та охоронювані законом інтереси банку, як іпотекодержателя спірного майна.

Таким чином, колегія суддів дійшла висновку про те, що суд першої інстанції, розглядаючи справу без залучення до участі у справі апелянта - ПУАТ «Фідобанк», вирішив питання стосовно прав та обов'язків банку без його участі у справі, чим порушив норми процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Враховуючи, що суд апеляційної інстанції не має повноважень відповідно до вимог чинного законодавства щодо залучення до участі у справі на стадії апеляційного провадження осіб, які не брали участі у суді першої інстанції, апеляційний суд дійшов висновку, що відсутні правові підстави для задоволення позову позивача саме з підстав не залучення до участі у справі ПУАТ «Фідобанк» права та інтереси якого вирішуються оскаржуваним судовим рішенням.

Таким чином, заочне рішення Київського районного суду м. Одеси від 02 грудня 2015 року було скасовано судом апеляційної інстанції у зв'зку із порушенням судом першої інстанції норм процесуального права.

Рішення апеляційного суду Одеської області від 20 вересня 2017 року не було оскаржено у касаційному порядку ОСОБА_1

Звертаючись до суду апеляційної інстанції із заявою про перегляд рішення апеляційного суду Одеської області від 20 вересня 2017 року за нововиявленими обставинами, ОСОБА_1 посилався на те, що, по-перше, нововиявленою обставиною у справі є відповідь Київського районного суду м. Одеси, з якої вбачається, що заочне рішення Київського районного суду м. Одеси від 04 грудня 2009 року по справі 2-7197/09 набрало законної сили тільки 23 березня 2010 року. Дані обставини не були відомі на момент розгляду справи, а видане свідоцтво про право власності від 28 грудня 2009 року, на думку заявника, є незаконним, оскільки приватний нотаріус не мав права проводити нотаріальні дії по посвідченню договору купівлі-продажу від 14 січня 2010 року та по посвідченню іпотечного договору від 14 січня 2010 року. По-друге, нововиявленою обставиною у справі ОСОБА_1 вважає відповідь з Австрії щодо посвідчення та видачі останннім довіреності у м. Грац, Австрія. Заявник вважав, що вказана довіреність не є документом, що міг би підтвердити наявність у ОСОБА_1 вільного волевявлення на розпорядження належним йому майном.

Згідно ч.1 ст. 423 ЦПК України рішення, постанова або ухвала суду, якими закінчено розгляд справи, що набрали законної сили, можуть бути переглянуті за нововиявленими або виключними обставинами.

Необхідними умовами для визначення відповідної обставини нововиявленою, передбаченою пунктом 1 частини другої статті 423 ЦПК України є те, що, по-перше, вона існувала на час розгляду справи; по-друге, ця обставина не могла бути відома заявникові на час розгляду справи; по-третє, вона входить до предмета доказування у справі та може вплинути на висновки суду про права та обов'язки учасників справи.

Таким чином, посилання ОСОБА_1 у заяві на те, що нововиявленою обставиною у справі є відповідь Київського районного суду м. Одеси, з якої вбачається, що заочне рішення Київського районного суду м. Одеси від 04 грудня 2009 року по справі 2-7197/09 набрало законної сили тільки 23 березня 2010 року, - є необгрунтованим та безпідставним, оскільки законом визначено, що обставини, що обґрунтовують вимоги або заперечення сторін чи мають інше істотне значення для правильного вирішення справи, існували на час ухвалення судового рішення, але залишалися невідомими учасникам справи, та стали відомими тільки після ухвалення судового рішення, є нововиявленими обставинами.

Обставини, які виникли чи змінилися тільки після ухвалення судового рішення, а тому не могли бути враховані судом при ухваленні судового рішення, є новими обставинами і можуть бути підставою для пред'явлення нової позовної вимоги або інших вимог на стадії виконання судового рішення.

Таким чином, обставина, на яку посилається заявник ОСОБА_1, зокрема на факт набрання законної сили рішенням Київського районного суду м. Одеси від 04 грудня 2009 року 23 березня 2010 року, за своєю правовою природою не є нововиявленою, і не дає підстав для перегляду у зв'язку із нововиявленими обставинами рішення апеляційного суду апеляційного суду Одеської області від 20 вересня 2017 року.

Про існування договору іпотеки № 10.01-40/289/1, згідно умов якого передано в іпотеку банку садовий будинок АДРЕСА_1 разом з земельною ділянкою на якій він знаходиться, ОСОБА_1 був обізнаний, володів усією інформацією щодо вирішення цього питання про недійсність зазначеного договору в судовому порядку та, за бажанням, міг звернутися до суду першої інстанції з вимогою про визнання кредитного договору та договору іпотеки недійсними.

Крім того, необгрунтованим та безпідставним є визначення ОСОБА_1, у якості нововиявленої обставини у справі, відповідь з Австрії щодо посвідчення та видачі заявником довіреності у м. Грац, Австрія, яка, на думку ОСОБА_1 свідчить про те, дана вказана довіреність не є документом, що міг би підтвердити наявність у заявника вільного волевявлення на розпорядження належним йому майном.

Питання щодо надання правової оцінки довіреності, виданої ОСОБА_1 07 грудня 2007 року на ім'я ОСОБА_4 та посвідченої у Австрії, апеляційним судом при розгляді справи №520/9563/15-ц за апеляційною скаргою представника Публічного акціонерного товариства «Фідобанк» на заочне рішення Київського районного суду м. Одеси від 02 грудня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про витребування майна з чужого володіння та визнання права власності, - не вирішувалось. Відповідь з м. Грац (Австрія), на яку посилається заявник, надійшла на адресу Голосіївського районного суду м. Києва 08 лютого 2018 року, тобто після ухвалення рішення апеляційним судом Одеської області, що також унеможливлює вважати вказану відповідь нововиявленою обставиною.

Згідно положень статті 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Таким чином, питання щодо правомірності видачі довіреності від 07 грудня 2007 року не може бути підставою для перегляду рішення апеляційного суду Одеської області від 20 вересня 2017 року, однак, може бути підставою для зверення заявника із відповідним позовом до суду першої інстанції.

При зазначених обставинах, колегія суддів вважає, що обставини, вказані у заяві ОСОБА_1, не можуть бути визнані нововиявленими, у зв'язку із чим у задоволенні заяви ОСОБА_1 про перегляд рішення апеляційного суду Одеської області від 20 вересня 2017 року за нововиявленими обставинами необхідно відмовити.

Керуючись ст. ст. 374, 390, 423, 429 ЦПК України, колегія суддів, -

ухвалила:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про перегляд за нововиявленими обставинами рішення апеляційного суду Одеської області від 20 вересня 2017 року- відмовити.

Рішення апеляційного суду Одеської області від 20 вересня 2017 року- залишити в силі.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення до суду касаційної інстанції.

Повний текст судового рішення складений 14 березня 2019 року.

Головуючий С.О. Погорєлова

Судді А.П. Заїкін

А.А. Калараш