Постанова

Іменем України

21 січня 2019 року

м. Київ

справа № 640/593/17

провадження № 61-27762св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Крата В. І. (суддя-доповідач), Антоненко Н. О., Журавель В. І.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_9,

відповідачі: товариство з обмеженою відповідальністю інформаційне агентство «Статус-Кво», публічне акціонерне товариство «Ідея Банк»,

третя особа - Київський відділ державної виконавчої служби м. Харкова Головного територіального управління юстиції у Харківській області,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи касаційну скаргу ОСОБА_9 на рішення Київського районного суду м. Харкова від 29 травня 2017 року у складі судді: Попрас В. О. та ухвалу апеляційного суду Харківської області від 21 вересня 2017 року у складі колегії суддів: Кружиліної О. А., Бровченка І. О., Кіся П. В.,

ВСТАНОВИВ:

У січні 2017 року ОСОБА_9 звернувся з позовом до ТОВ інформаційне агентство «Статус-Кво», ПАТ «Ідея Банк», третя особа - Київський ВДВС м. Харкова ГТУЮ у Харківській області, про визнання інформації недостовірною, зобов'язання її спростувати та стягнення компенсації моральної шкоди.

Позовні вимоги мотивовані тим, що він є співробітником управління патрульної поліції у м. Харкові та є власником автомобіля Volkswagen Passat B-7, 2011 року випуску, білого кольору, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_2 (далі - Volkswagen Passat B-7), який 04 жовтня 2014 року придбав за договором купівлі-продажу у ОСОБА_5, сплативши повну вартість автомобіля у сумі 290 000 грн. Чітко дотримуючись вимог законодавства, позивач згідно встановленого порядку поставив автотранспортний засіб на облік та отримав свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу Volkswagen Passat B-7, 2011 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1.

Під час оформлення угоди купівлі-продажу жодної заборони на відчуження автотранспортного засобу не існувало, працівниками ДАІ було проведено повну перевірку автомобіля та видано свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, що окремо підтверджує добросовісність позивача, як набувача автотранспортного засобу.

Підставою для звернення до суду були ті обставини, що він дізнався про те, що належний йому автомобіль заарештований Київським ВДВС м. Харків ГТУЮ у Харківській області за боргами невідомої особи ОСОБА_6 перед ПАТ «Ідея Банк». Позивач не є боржником по жодному виконавчому провадженню, не повинен відповідати за боргами третьої особи.

Через мережу Інтернет позивач дізнався, що відповідачі розповсюджують відносно нього недостовірну інформацію, яка зачіпає його честь, гідність та підлягає спростуванню у встановленому законом порядку. Ця інформація щодо нібито неправомірного з боку позивача заволодіння авто Volkswagen Passat B-7 є недостовірною та такою, що направлена на приниження честі та гідності, хоча позивач з відповідачами не мав жодних правовідносин. На думку позивача поширена інформація вказує на те, що він є ніби боржником, не виплачує кредити. Ця інформація є негативною і має ознаки наклепу, хоча позивач є державним службовцем, який формує нинішню реформу МВС, прагне до справедливості та жодним чином не порушує закон. Позивач є інспектором поліції, працює в колективі, тому поширення негативної та недостовірної інформації суттєво принижує честь та ділову репутацію позивача серед широкого кола осіб та реформи взагалі. Позивачу завдано моральну шкоду та шкоду здоров'ю, у зв'язку з чим він був вимушений звернутися до лікаря з болями у серці та високим тиском через зазначені обставини.

Позивач просив:

визнати такими, що не відповідають дійсності, принижують його честь, гідність та ділову репутацію, відомості, поширені 08 грудня 2016 року на офіційному сайті ТОВ інформаційне агентство «Статус Кво» в статті під назвою «Банкиры обвиняют харьковских патрульних в бездеятельности», а саме: «Вскоре возле автомобиля появился его владелец, который представился сотрудником патрульной полиции города ОСОБА_9. Для того чтобы препятствовать действиям государственного исполнителя, он обратился к своему начальнику и сослуживцам, а также своим знакомым. (3 абзац). Вскоре на место происшествия прибыл некий Евгений. который представился знакомым владельца автомобиля. Ковалевский передал ему ключи и документы на автомобиль Volkswagen Passat В-7. После этого Евгений вместе с Ковалевским скрылся на залоговом автомобиле», - сообщили в банке, отметив при этом, что никто из полицейских, находившихся на месте, не препятствовал происходящему (4 абзац)»;

визнати такими, що не відповідають дійсності, принижують честь, гідність та ділову репутацію позивача ОСОБА_9, відомості, поширені відносно позивача 08 грудня 2016 року на офіційному сайті ПАТ «Ідея Банк» в статті під назвою «Через бездіяльність співробітників поліції Ідея Банк не зміг вилучити заставний автомобіль», а саме: «Незабаром біля автомобіля з'явився його власник, який представився співробітником патрульної поліції міста Харкова ОСОБА_9. Для того щоб перешкоджати діям державного виконавця, він звернувся до свого начальника і товаришам по службі, а також своїх знайомим. Незабаром на місце події прибув Євген, який представився знайомим власника автомобіля. ОСОБА_9 передав йому ключі і документи на автомобіль Volkswagen Passat B-7. Після цього Євген разом з ОСОБА_9 зник на заставному автомобілі. Жоден з поліцейських, які прибули на місце події з самого початку проведення виконавчих дій, в тому числі екіпаж патрульної поліції, який прибув на службовому автомобілі з державним номерним знаком 1975, не прийняли заходи по затриманню порушника. Згідно з чинним законодавством, такі дії кваліфікуються як умисне перешкоджання виконанню рішення суду (ст. 382 КК) і передбачають позбавлення волі на строк до 3 років. «Дії поліцейських, які відкрито незаконно перешкоджають і втручаються в діяльність державного виконавця під час проведення виконавчих дій та стають на незаконний захист своїх колег (що зафіксовано на відео, знятому представником банку), ставлять під загрозу зриву не тільки реформу правоохоронної, а й судової системи, оскільки мова йде про перешкоджання виконанню законних рішень судів. Це в свою чергу, негативно позначається на інвестиційному кліматі країни. Реформа правоохоронної системи зможе дати позитивні паростки тільки після того, як подібні незаконні дії поліцейських взагалі не матимуть місце або хоча б будуть швидко і рішуче припинятися. Крім того, даний випадок створює в Україні небезпечний прецедент неповернення законних боргів банкам, які в результаті будуть нести збитки і будуть змушені скорегувати свою фінансову діяльність. Все це в кінцевому підсумку підірве і без того ослаблене довіру населення до української фінансової системи», - сказала радник голови правління Ідея Банку з юридичних питань ОСОБА_10»;

зобов'язати відповідачів ТОВ інформаційне агентство «Статус Кво» та ПАТ «Ідея Банк» у строк 10 календарних днів з дня набрання законної сили судовим рішенням спростувати поширену ними 08 грудня 2016 року недостовірну інформацію шляхом розміщення повідомлення про спростування тим способом, яким вона була поширена;

стягнути з відповідачів солідарно моральну шкоду у розмірі 50 000 грн та судові витрати.

Рішенням Київського районного суду м. Харкова від 29 травня 2017 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Харківської області від 21 вересня 2017 року, у задоволенні позовних вимог ОСОБА_9 відмовлено.

Рішення судів першої та апеляційної інстанцій мотивовані тим, що публікація ТОВ інформаційне агентство «Статус Кво» є відтворенням матеріалу, який було опубліковано офіційними представниками ПАТ «Ідея Банк», на що в тексті статті є відповідне посилання на відповідний відкритий лист банку та цитування радника голови правління «Ідея Банк» з юридичних питань. Метою публічного звернення до прокуратури було не поширення недостовірної інформації щодо позивача, а реалізація відповідачем ПАТ «Ідея Банк» свого конституційного права, визначеного статтею 40 Конституції України. Крім того, критична оцінка певних фактів і недоліків, думки та судження, критичні рецензії творів не можуть біти підставою для задоволення позовних вимог.

У жовтні 2017 року ОСОБА_9 подав касаційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржені рішення і ухвалити нове рішення про задоволення позову. При цьому посилався на те, що судами неправильно застосовано норми матеріального права та порушено норми процесуального права.

Касаційна скарга мотивована тим, що суди зробили помилковий висновок про оціночність суджень, оскільки інформація, яка викладена у статті, містить фактичні дані. Вважає, що відповідачі згідно статті 277 ЦК України не довели достовірність поширеної інформації. Стверджує, що суди не прийняли до уваги показання свідка про моральні страждання позивача.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 20 листопада 2017 року відкрито касаційне провадження у справі.

У грудні 2017 року ПАТ «Ідея Банк» через представника Жовтонецького В. М. надіслало заперечення на касаційну скаргу, в яких просить касаційну скаргу відхилити, а оскаржені рішення залишити без змін.

Заперечення мотивовані безпідставністю доводів касаційної скарги, оскільки позивач не довів факту того, що інформація у статті є недостовірною та що внаслідок поширення інформації відбулося порушення його особистих немайнових прав.

У статті 388 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), в редакції Закону України № 2147-VІІІ від 03 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», який набрав чинності 15 грудня 2017 року, передбачено, що судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

На підставі підпункту 6 пункту 1 розділу XIII Перехідні положення ЦПК України справу передано до Касаційного цивільного суду.

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII Перехідні положення ЦПК України касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Колегія суддів відхиляє аргументи, які викладені в касаційних скаргах, з таких мотивів.

Суди встановили, що на примусовому виконанні у Київському ВДВС м. Харків ГТУЮ у Харківській області перебуває виконавче провадження ВП № 56213311 з примусового виконання виконавчого листа № 640/18297/15-ц, виданого 04 жовтня 2016 року Київським районним судом м. Харкова, за яким в рахунок погашення кредитних зобов'язань на користь ПАТ «Ідея Банк» за кредитними договором № 910.10626, укладеним між ПАТ «Ідея Банк» та ОСОБА_6 в розмірі 175 894,29 грн, звернуто стягнення на предмет, а саме - автомобіль Volkswagen Passat В-7, 2011 р. в. колір білий, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_2, шляхом продажу зазначеного автомобіля ПАТ «Ідея Банк» будь-якій третій особі покупцю від імені власника), за ціною не нижче ринкової, визначеної незалежним суб'єктом оціночної діяльності, для чого надати ПАТ «Ідеа Банк» усі права та повноваження на відчуження транспортного засобу, в том числі, але не виключно: проводити всі необхідні дії в органах ДАЇ МВС України та всіх інших державних та недержавних органах /установах/, отримувати дублікати документів на транспортний засіб, отримувати, виготовляти ключі, їх дублікати, отримувати відомості про транспортний засіб/ особу власника, які пов'язані з продажем автомобіля тощо.

04 жовтня 2016 року державним виконавцем Ляховою О. М. Київського ВДВС м. Харкова ГТУЮ у Харківській області винесена постанова про відкриття виконавчого провадження ВП №56213311 з виконання вищезазначеного виконавчого листа.

03 листопада 2016 року державним виконавцем Ляховою О. М. Київського ВДВС м. Харкова ГТУЮ у Харківській області винесена постанова про арешт майна та оголошення зборони на його відчуження, якою накладено арешт на автомобіль Volkswagen Passat В-7, 2011 р.в., колір білий, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_2 та заборонено здійснювати його відчуження.

15 листопада 2016 року головним державним виконавцем Головко В.Л. Київського ВДВС м. Харкова ГТУЮ у Харківській області винесена постанова про розшук майна боржника та оголошено розшук автомобіль Volkswagen Passat В-7, 2011 р.в., номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_2.

23 листопада 2016 року головним державним виконавцем Головко В. Л. здійснено виїзд за адресою: м. Харків, вул. Шевченко, 315, за місцезнаходженням транспортного засобу, який перебуває у розшуку.

У ході проведення виконавчих дій було встановлено, що ключі від автомобіля Volkswagen Passat В-7, 2011 р.в., колір білий, номер шасі (кузова,рами) НОМЕР_2 знаходяться у ОСОБА_9., якому було запропоновано надати доступ до автомобіля для подальшого проведення виконавчих дій.

Згідно складеного головним державним виконавцем Головко В. Л. акту державного виконавця, ОСОБА_9 доступу державному виконавцю до автомобіля не надав, передав ключі третій особі, яка сіла за кермо та поїхала з місця проведення виконавчих дій, на автомобілі який перебував у розшуку, в присутності працівників поліції, які для забезпечення громадського порядку були викликані представником ПАТ «Ідея Банк».

Позивач ОСОБА_9 просив визнати такими, що не відповідають дійсності, принижують його честь, гідність та ділову репутацію - відомості, поширені 08 грудня 2016 року на офіційному сайті ТОВ інформаційне агентство «Статус Кво» та на офіційному сайті ПАТ «Ідея Банк».

При відмові у задоволенні позову суди зробили висновок, що публікація ТОВ інформаційне агентство «Статус Кво» є відтворенням матеріалу, який було опубліковано офіційними представниками ПАТ «Ідея Банк», на що в тексті статті є відповідне посилання на відповідний відкритий лист банку та цитування радника голови правління «Ідея Банк» з юридичних питань. Метою публічного звернення до прокуратури було не поширення недостовірної інформації щодо позивача, а реалізація відповідачем ПАТ «Ідея Банк» свого конституційного права, визначеного статтею 40 Конституції України.

Колегія суддів погоджується із цим висновком судів з таких підстав.

Згідно статті 201 ЦК України честь, гідність і ділова репутація є особистими немайновими благами, які охороняються цивільним законодавством.

У частині першій статті 277 ЦК України передбачено, що фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї недостовірної інформації, має право на спростування цієї інформації.

Тлумачення статті 277 ЦК України свідчить, що позов про спростування недостовірної інформації підлягає задоволенню за такої сукупності умов: поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; поширення інформації, що порушує особисті немайнові права; врахування положень статті 10 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практики Європейського суду з прав людини щодо її застосування.

Згідно статті 40 Конституції України усі мають право направляти індивідуальні чи колективні письмові звернення або особисто звертатися до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та посадових і службових осіб цих органів, що зобов'язані розглянути звернення і дати обґрунтовану відповідь у встановлений законом строк.

Тлумачення статті 40 Конституції України свідчить, що у випадку, коли особа звертається до органів державної влади, органів місцевого самоврядування із заявою, в якій міститься та чи інша інформація, і в разі, якщо цей орган компетентний перевірити таку інформацію та надати відповідь, проте в ході перевірки інформація не знайшла свого підтвердження, вказана обставина не може сама по собі бути підставою для задоволення позову, оскільки у такому випадку мала місце реалізація особою конституційного права, передбаченого статтею 40 Конституції, а не поширення недостовірної інформації.

Аналогічне роз'яснення висловлено і Верховним судом України (абзац 2 пункту 16 постанови Пленуму № 1 від 27 лютого 2009 року «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи»).

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з рішенням Конституційного Суду від 10 квітня 2003 року звернення до правоохоронного органу про порушення прав особи не може вважатись поширенням відомостей, які порочать честь, гідність чи ділову репутацію. Хоча Конституційний Суд дійшов такого висновку у контексті тлумачення положень Цивільного кодексу 1963 року (стаття 7), який втратив чинність до того, як відбулися оскаржувані події, заявниця могла обґрунтовано сподіватися, що цей висновок так само буде застосовний і до «нового» Цивільного кодексу 2003 року. Така правова позиція підтверджується постановою Пленуму Верховного Суду від 27 лютого 2009 року (SIRYK v. UKRAINE, N 6428/07, § 37, ЄСПЛ, від 31 березня 2011 року).

Оскільки метою публічного звернення до прокуратури було не поширення недостовірної інформації щодо позивача, а реалізація відповідачем ПАТ «Ідея Банк» свого конституційного права, визначеного статтею 40 Конституції України, а не є поширенням недостовірної інформації, суди зробили обґрунтований висновок про відсутність підстав для задоволення позову.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов'язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов'язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку, що оскаржені рішення постановлені без додержання норм матеріального і процесуального права та зводяться до переоцінки доказів у справі, що, відповідно до положень статті 400 ЦПК України, знаходиться поза межами повноважень Верховного Суду. У зв'язку з наведеним, колегія суддів вважає, що касаційну скаргу слід залишити без задоволення, а оскаржені рішення без змін.

Оскільки оскаржені рішення залишені без змін, а скарга без задоволення, то судовий збір за подання касаційної скарги покладається на особу, яка подала касаційну скаргу.

Керуючись статтями 400, 401, 409, 410, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_9 залишити без задоволення.

Рішення Київського районного суду м. Харкова від 29 травня 2017 року та ухвалу апеляційного суду Харківської області від 21 вересня 2017 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді: В. І. Крат

Н.О. Антоненко

В.І. Журавель