ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Постанова

Іменем України

20 листопада 2019 року

м. Харків

Справа № 635/5118/19

Провадження № 22-ц/818/5295/19

Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого: Пилипчук Н.П. ,

суддів: Кругової С.С., Маміної О.В.,

за участю секретаря судового засідання : Плахотнікової І.О. ,

Учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідачі ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Харкові цивільну справу

за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

за апеляційною скаргою скаргу ОСОБА_1 на рішення Харківського районного суду Харківської області від 29 серпня 2019 року, ухвалене суддею Пілюгіною О.М., в залі суду в с. Покотилівка,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернулася до суду із вказаним позовом.

В обґрунтування заявлених вимог посилалася на те, що подружнє життя з відповідачем не склалося, сім`я розпалася по причині втрати порозуміння та поваги один до одного. Сторони шлюбні стосунки не підтримують, спільного господарства не ведуть. Шлюб між сторонами носить формальний характер і його збереження суперечить інтересам позивача. На примирення позивач не згодна. Від шлюбу сторони мають малолітню дочку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

У зв`язку із чим, після уточнення позовних вимог просила розірвати шлюб з відповідачем, зареєстрований 26 грудня 2015 року у відділі державної реєстрації актів цивільного стану по місту Харкову Харківського міського управління юстиції, актовий запис № 3175.

Рішенням Харківського районного суду Харківської області від 29 серпня 2019 року позовні вимоги ОСОБА_1 - повністю задоволено.

Шлюб, між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , зареєстрований 26 грудня 2015 року у відділі державної реєстрації актів цивільного стану по місту Харкову Харківського міського управління юстиції, актовий запис № 3175 розірвано. Дружині ОСОБА_1 після розірвання шлюбу залишено прізвище « ОСОБА_4 ».

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове. Посилається на порушення судом норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи.

Апеляційна скарга мотивована тим, що в матеріалах справи міститься уточнена позовна заява, яка позивачем не складалася та не подавалася до суду. В первісній позовній заяві позивач також просила суд визначити місце проживання дитини. Від вказаних позовних вимог позивач не відмовлялася. Також вказує, що не зверталася до суду із заявою про розгляд справи без участі позивача. Вказує, що повноваження на ведення справи у суді нікому не давала. Суд першої інстанції повинен був встановити чи не суперечить розірвання шлюбу інтересам дитини. Суд першої інстанції, належним чином не з`ясував обставини по справі, дійсні причини позову про розірвання шлюбу та не врахував інтереси малолітньої дитини. Суд першої інстанції помилково послався на ст. 112,113 СК України, оскільки позов був пред`явлений на підставі ст.. 110 СК України. Суд першої інстанції, в порушення процесуальних норм, не повідомив позивача про час та місце розгляду справи.

ОСОБА_2 надав до суду пояснення щодо апеляційної скарги та просив залишити апеляційну скаргу без задоволення, рішення суду першої інстанції без змін. Посилався на те, що твердження апелянта про те, що вона не зверталася до суду із уточненою позовною заявою та заявами про розгляд справи за її відсутності спростовуються матеріалам справи. Вказує, що спір між сторонами щодо визначення місця проживання дитини відсутній, оскільки дитина проживає разом із матір`ю, проти чого відповідач не заперечує. Також зазначає, що суд першої інстанції обґрунтовано дійшов висновку про наявність підстав для розірвання шлюбу.

Відповідно до ч.1 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судова колегія, заслухавши доповідь судді, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Судом першої інстанції встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 26 грудня 2015 року у відділі державної реєстрації актів цивільного стану по місту Харкову Харківського міського управління юстиції, актовий запис № 3175 від 26 грудня 2015 року, що підтверджено свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_1 , що видано 26 грудня 2015 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Харкову Харківського міського управління юстиції.

Від шлюбу сторони мають малолітню дочку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про що свідчить копія свідоцтва про її народження.

Згідно з положеннями ст.ст. 105 ч.3, 110ч.1, 111, 112 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства; з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя; постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Законом закріплено право подружжя на припинення шлюбу шляхом його розірвання у будь-який момент існування шлюбу. Існують випадки, коли рішення щодо розірвання шлюбу позитивно сприймається лише одним із подружжя у той час, як інший прагне зберегти шлюбні відносини та сім`ю. Відсутність вільної згоди на розірвання шлюбу іншим з подружжя не є перепоною. В Україні регулювання шлюбно-сімейних правовідносин здійснюється на принципах добровільності, взаємоповаги, взаєморозуміння. Встановивши право одного з подружжя на пред`явлення позову про розірвання шлюбу, держава забезпечує принцип свободи шлюбу та принцип свободи розірвання шлюбу.

Доводи апелянта про те, що вона не зверталася до суду із уточненою позовною заявою та не відмовлялися від позовних вимог щодо визначення місця проживання дитини спростовуються матеріалами справи.

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу та визначення місця проживання дитини. (а.с 1-3)

Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 05 липня 2019 року позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, про визначення місця проживання дитини залишено без руху та надано позивачу строк для усунення недоліків, а саме для спати судового збору за другу вимогу немайнового характеру.

17 липня 2019 року на виконання ухвали суду від 05 липня 2019 року представник позивача адвокат Герасеменя О.Ю., який діяв від імені ОСОБА_1 на підставі ордеру серія ХВ № 000052 подав через канцелярію суду уточнену позовну заяву, з якої вбачається, що позивач просить лише розірвати шлюб.

Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Так, відповідно до ч.ч.1,6 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. В суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Отже, вимоги, що стосуються визначення місця проживання дітей та участі батьків у вихованні своїх дітей не були підставою і предметом позову, а тому не можуть розглядатися судом апеляційної інстанції і братися до уваги у контексті спірних правовідносин. У даному випадку мова йде лише про наявність підстав для розірвання шлюбу між сторонами.

Відповідач наділений правом звернутися до суду за захистом свого порушеного права в порядку ст.16 ЦК України в самостійному провадженні із позовом про визначення місця проживання дитини.

В основному доводи апеляційної скарги зводяться до того, що позивачка не зверталася до суду із уточненою позовною заявою та заявами про розгляд справи за її відсутності.

Однак, такі доводи не підтверджені належними та допустимими доказами та спростовуються матеріалами справи.

Доводи апелянта про те, що судом першої інстанції було порушено норми Сімейного кодексу України, оскільки справа була розглянута за її відсутності не ґрунтується на законі.

У суді першої інстанції позивач, в особі представника, через канцелярію суду та шляхом поштового відправлення подала заяви, в яких просила розглядати справу у її відсутності. Позовні вимоги просила задовольнити (а.с.26,31).

Вищевказані заяви позивач не відкликала, доказів того, що такі заяви вона не підписувала, а її представник діяв неправомірно - не надала.

Відповідно ч.3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних матеріалів.

З матеріалів справи вбачається, що відповідач подав суду письмові пояснення, в яких проти задоволення вимог позивача не заперечував, просив розірвати шлюб з позивачем, також просив розглянути справу без його участі. (а.с 28-29)

Тобто, позивач та відповідач висловили свої позиції в справі щодо остаточного її вирішення по суті, чим реалізували своє процесуальне право.

Суд першої інстанції не визнавав явку позивача в судове засідання для надання особистих пояснень обов`язковою та враховуючи заяви сторін у справі суд першої інстанції обґрунтовано дійшов висновку про можливість розгляду справи за відсутності учасників справи, на підставі наявних матеріалів.

Доводи апелянта про те, що суд першої інстанції у разі зазначення про згоду на розірвання шлюбу обох із подружжя повинен був застосовувати ст. 109 СК України не приймаються судовою колегією виходячи з такого.

Статтею 109 СК України передбачено порядок розірвання шлюбу за рішенням суду за спільною заявою подружжя, яке має дітей.

Так, ч. 1 ст. 109 СК України визначено, що подружжя, яке має дітей, має право подати до суду заяву про розірвання шлюбу разом із письмовим договором про те, з ким із них будуть проживати діти, яку участь у забезпеченні умов їхнього життя братиме той з батьків, хто буде проживати окремо, а також про умови здійснення ним права на особисте виховання дітей.

Однак, позовна заява була подана лише ОСОБА_1 керуючись ст. 110 СК України.

Позивач вказує, що суд не встановив дійсні причини розірвання шлюбу та не врахував інтереси дитини.

Між тим, позивач в апеляційній скарзі інші причини розірвання шлюбу окрім тих, що були наведені нею в позовній заяві - не зазначає, в чому конкретно полягає порушення інтересів дитини не вказує.

Позивач посилається на роз`яснення , що містяться в Постанові Пленуму Верховного Суду України № 11 від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства про розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ майна подружжя» та наголошує, що сімейне законодавство не передбачає можливості розірвання шлюбу представником одного з подружжя або їх обох за довіреністю останніх, а правила ЦК про представництво, довіреність і доручення на ці правовідносини не поширюються.

Між тим, позивач не оспорює, що первісний позов про розірвання шлюбу підписаний нею особисто та звернення до суду із такими вимогами відповідає її волевиявленню.

Отже позов про розірвання шлюбу пред`явлений не представником позивача, а особисто ОСОБА_1 .

Порушень норм права, які б призвели до неправильного вирішення справи судом не встановлено.

Апеляційна скарга не містить доводів на спростування висновків суду першої інстанції, які є обґрунтованими та узгоджуються з матеріалами справи, при встановленні обставин справи судом не було порушено норм цивільного процесуального законодавства й правильно застосовано норми матеріального права.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. 367, 368, 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Харківського районного суду Харківської області від 29 серпня 2019 року залишити без змін.

Постанова апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття , але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Головуючий Н.П.Пилипчук

Судді О.В. Маміна

С.С. Кругова