Головуючий суду 1 інстанції - Журавель Т.С.
Доповідач -Коновалова В.А.
Справа № 428/3317/18
Провадження № 22-ц/810/422/18
ЛУГАНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

Іменем України

17 січня 2019 року м. Сєвєродонецьк

Луганський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого - Коновалової В.А.,

суддів: Луганської В.М., Назарової М.В.,

за участю секретаря судового засідання Перишкіна Т.М.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_2,

відповідач - публічне акціонерне товариство «Луганськгаз»,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Луганського апеляційного суду в порядку спрощеного провадження справу

за апеляційною скаргою ОСОБА_2

на рішення Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 09 жовтня 2018 року, ухвалене у складі судді Журавель Т.С. в м. Сєвєродонецьк Луганської області, повний текст рішення складено 12 жовтня 2018 року,

за позовом ОСОБА_2 до публічного акціонерного товариства «Луганськгаз» про повернення грошових коштів та зобов'язання відшкодувати збиток внаслідок інфляції,

в с т а н о в и в:

Короткий зміст позовних вимог

У березні 2018 року ОСОБА_2 звернулася до суду із позовом до публічного акціонерного товариства «Луганськгаз» про повернення грошових коштів та зобов'язання відшкодувати збиток внаслідок інфляції, в обґрунтування якого вказала, що 05 травня 2014 року між нею та відповідачем укладено договір № 1136/23/01-23-14 на приєднання до газових мереж житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1, вартістю 19434 грн. Позивачем також сплачено ПДФО у сумі 622,85 грн., за погодження проекту газопостачання - 186,55 грн. та послуги банку - 83,25 грн., а всього витрачено кошти у сумі 20326,65 грн.

Робота по виконанню договору повинна розпочинатися з моменту здійснення оплати (квитанція № k111/D/24 від 13.05.2014 року) і закінчитися згідно п. 3.1 розділу III вказаного договору в термін до 6 місяців. Проте, зобов'язання публічним акціонерним товариством «Луганськгаз» не були виконані. При цьому, відповідач мав термін до 6 місяців, оскільки переміщення публічного акціонерного товариства «Луганськгаз» до м. Сєвєродонецька відбулося згідно Постанови КМУ № 595 від 07.10.2014 року.

Пунктом 5.2 (абзац 3) розділу V вказаного договору передбачено, що про неможливість вчасно виконати договірні зобов'язання сторона повинна повідомити не пізніше 20 календарних днів з дати настання таких обставин. Відповідачем не надавалося таке повідомлення позивачу.

ОСОБА_2 також вказала, що протягом чотирьох років відповідач користується сплаченими коштами та ігнорує її звернення щодо повернення цих коштів. Внаслідок інфляції за 2015 року сума її збитків збільшилась на 8801,44 грн. Загалом сума збитку складає 29128,09 грн.

З урахуванням викладеного, позивач просив суд зобов'язати публічне акціонерне товариство «Луганськгаз» повернути ОСОБА_2 кошти в сумі 20326,65 грн., сплачені згідно договору № 1136/23/01-23-14 від 05 травня 2014 року, зобов'язати публічне акціонерне товариство «Луганськгаз» відшкодувати ОСОБА_2 збитки внаслідок інфляції за 2015 рік в сумі 8801,44 грн.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 09 жовтня 2018 рокуу задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до публічного акціонерного товариства «Луганськгаз» про повернення грошових коштів та зобов'язання відшкодувати збиток внаслідок інфляції, відмовлено.

Суд першої інстанції обґрунтував рішення тим, що у зв'язку з закінченням строку позовної давності, про застосування якої заявлено відповідачем, позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати рішення Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 09 жовтня 2018 року, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

АРГУМЕНТИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

(1) Доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

ОСОБА_2 вказує на те, що відповідно до ч. 1 ст. 264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку, та на її звернення про повернення грошових коштів у відповідях публічне акціонерне товариство «Луганськгаз» визнає невиконання договору та запевняє, що товариство не відмовляється надати послуги за договором.

Позивач зазначає про те, що відповідно до ст. 263 ЦК України перебіг позовної давності зупиняється, якщо пред'явлення позову перешкоджала надзвичайна або невідворотна за даних умов подія (непереборна сила) та вона вимушено покинула свою домівку і втратила кошти, які відповідач визнає як заборгованість, але не повертає.

Додатково ОСОБА_2 посилається на те, що про невиконання відповідачем свого зобов'язання вона дізналась з Розпорядження КМУ від 05 травня 2015 року № 428-р «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження». 10 червня 2015 року вона направила відповідачу заяву з проханням повернути кошти, на яку отримала відповідь, що публічне акціонерне товариство «Луганськгаз» визнає невиконання договору та запевняє, що товариство не відмовляється надати послуги за договором, а тому виникла домовленість про продовження строку виконання договірних зобов'язань у письмовій формі від 07 липня 2015 року.

Також, ОСОБА_2 вказує, що 23 квітня 2017 року вона зверталася з позовом до відповідача за місцем свого перебування, проте ухвалою Орджонікідзевського суду м. Харкова їй роз'яснено про необхідність подання позову за місцезнаходженням відповідача.

Крім того, позивач зазначає, що оскільки форс-мажорні обставини тривають, тому строк позовної давності не закінчився.

(2) Позиція інших учасників справи

У відзиві на апеляційну скаргу публічне акціонерне товариство «Луганськгаз» посилається на те, що воно позбавлено можливості вчасно виконати договірні зобов'язання перед позивачем, оскільки об'єкт позивача знаходиться на території непідконтрольній українській владі. Також, відповідач зазначає про те, що позовні вимоги не підлягають задоволенню у зв'язку зі спливом строку позовної давності.

Позивач в судове засідання не з'явився, про дату, час і місце повідомлений належним чином і в установленому законом порядку.

В судовому засіданні представник позивача апеляційну скаргу підтримав, надавши аналогічні пояснення викладені в апеляційній скарзі.

Представник ПАТ «Луганськгаз» в судовому засіданні апеляційну скаргу не визнав, просив відмовити у її задоволенні.

ПОЗИЦІЯ АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність й обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів апеляційного суду приходить до наступного.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Згідно ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Ухвалюючи рішення суд першої інстанції виходив з того, що початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Упозивача, враховуючи п. 3.1.1 договору № 1136/23/01-23-14 від 05 травня 2014 року, укладеного між публічним акціонерним товариством «Луганськгаз» та ОСОБА_2, таке право виникло 05 листопада 2014 року, проте до суду позивач звернувся лише в 28 березня 2018 року.

Ухвалою Орджонікідзевського районного суду Луганської області від 27.04.2017 року відмовлено у відкритті провадження по адміністративній справі за позовом ОСОБА_2 до ПАТ «Луганськгаз» про повернення коштів, поданим 26.04.2017 року.

При цьому суд першої інстанції зазначив, що оскільки позов ОСОБА_2 було пред'явлено з порушенням правил підсудності, перебіг позовної давності у даних спірних правовідносинах не переривався та сплинув 05 листопада 2017 року.

Тому, з урахування викладеного суд першої інстанції дійшов висновку про відмову у задоволенні позову у зв'язку з закінченням строку позовної давності.

Проте, з таким висновком суду погодитися не можна, виходячи з наступного.

Суд першої інстанції, зазначаючи про пропуск позивачем встановленої статтею 257 ЦК України позовної давності, не врахував того, що перш ніж застосовувати позовну давність, суд повинен з'ясувати та зазначити в судовому рішенні, чи порушене право або охоронюваний законом інтерес позивача, за захистом якого той звернувся до суду, та у разі коли такі право чи інтерес не порушені, суд відмовляє в позові з підстав його необґрунтованості. Лише якщо буде встановлено, що право або охоронюваний законом інтерес особи дійсно порушені, але позовна давність спливла, і про це зроблено заяву іншою стороною у справі, суд відмовляє в позові у зв'язку зі спливом позовної давності за відсутності наведених стороною позивача поважних причин її пропуску.

Однак, в рішенні суду першої інстанції не міститься висновків щодо наявності чи відсутності порушеного права позивача.

Судом першої інстанції встановлено та вбачається із матеріалів справи, що 05 травня 2014 року між публічним акціонерним товариством «Луганськгаз» та ОСОБА_2 було укладено договір № 1136/23/01-23-14 на приєднання до газових мереж.

Згідно п. 1.1 вказаного договором до газових мереж власника, що перебувають у його власності, користуванні, господарському віданні чи експлуатації, приєднується житловий будинок, місцезнаходження якого: «АДРЕСА_1».

В п. 2.1 та п. 2.2 договору передбачено, що власник забезпечує приєднання об'єкта замовника (будівництво та введення в експлуатацію газових мереж зовнішнього газопостачання об'єкта замовника від місця забезпечення потужності до точки приєднання) відповідно до схеми зовнішнього газопостачання, що додаються до цього договору та є його невід'ємними частинами, а також здійснює підключення об'єкта замовника до власних газових мереж на умовах цього договору. Замовник оплачує власнику вартість приєднання та забезпечує в установленому порядку будівництво (встановлення) та введення в експлуатацію внутрішніх систем газоспоживання (газопостачання) власного об'єкта.

Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори (пункт 1 частини другої статті 11 ЦК України).

Цивільні обов'язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обов'язковим для неї (частини перша та друга статті 14 ЦК України).

Відповідно до ст. 526 ЦК зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За своєю правовою природою укладений між сторонами договір є договором підряду.

Відповідно до частини першої статті 837 ЦК України, за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов'язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу.

Частиною першою статті 530 ЦК України встановлено, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Пунктом 4.1. договору передбачено, що загальний розмір плати за приєднання становить 19434 грн.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (частина перша статті 12 ЦПК).

Згідно з положеннями частини третьої статті 12 та частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених .

В частині другій статті 78 ЦПК України зазначено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Звертаючись до суду із позовом, на підтвердження виконання п. 4.1 договору № 1136/23/01-23-14 на приєднання до газових мереж, позивачем надано належні та допустимі докази сплати суми 19434 грн., а саме квитанція № 111/D/24 від 13 травня 2014 року, акт приймання-передачі проектно-кошторисної документації від 05.05.2014 року № 23.

Як під час розгляду справи в суді першої інстанції, так і під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції представниками відповідача не оспорювалися обставини виконання позивачем п. 4.1 договору № 1136/23/01-23-14 на приєднання до газових мереж.

У відповідності до п. 3.1. вказаного договору власник зобов'язаний: забезпечити в установленому порядку в термін до 6 місяців приєднання об'єкта замовника (будівництво та введення в експлуатацію газових мереж зовнішнього газопостачання об'єкта замовника від місця забезпечення потужності до точки приєднання) за умови своєчасної оплати за приєднання, визначеної розділом IV цього договору, установити в точці приєднання вузол обліку природного газу для проведення комерційних розрахунків та забезпечити його захистом від несприятливих погодних умов та несанкціонованого доступу; підключити об'єкт замовника до власних газових мереж не пізніше 5 робочих днів (якщо підключення не потребує припинення газопостачання іншим споживачам) або 15 робочих днів (якщо підключення потребує припинення газопостачання іншим споживачам) після виконання таких умов: введення в експлуатацію газових мереж зовнішнього газопостачання об'єкта замовника; оплати замовником повної вартості за приєднання, визначеної розділом IV цього договору; узгодження власником проекту внутрішнього газопостачання та введення внутрішніх систем газоспоживання (газопостачання) об'єкта замовника в експлуатацію; складання на об'єкт замовника акта розмежування балансової належності газопроводів та експлуатації відповідальності сторін.

Отже, умовами договору передбачено, що ПАТ «Луганськгаз» зобов'язано в термін до 6 місяців з дати оплати замовником повної вартості за приєднання, виконати роботи.

Оскільки позивачем сплачена сума за договором 13 травня 2014 року, то відповідач відповідно до умов договору повинен був виконати роботу у період з 14 травня 2014 року по 13 листопада 2014 року.

Проте, ПАТ «Луганськгаз» не надано суду належних, допустимих та достатніх доказів на підтвердження виконання робіт по приєднанню об'єкта замовника (будівництво та введення в експлуатацію газових мереж зовнішнього газопостачання об'єкта замовника від місця забезпечення потужності до точки приєднання), як у термін передбачений п. 3.1 договору№ 1136/23/01-23-14, так і на час розгляду справи в суді апеляційної інстанції, що є його процесуальним обов'язком (ст.ст. 12, 81 ЦПК України).

Зазначені вище обставини свідчать про те, що позивач надав суду докази на підтвердження виконання ним умов договору № 1136/23/01-23-14 зі свого боку, проте відповідач не надав належних, допустимих та достатніх доказів виконання взятих на себе зобов'язань за вказаним вище договором.

Як вбачається із матеріалів справи, 10 червня 2015 року, 17 вересня 2015 року позивач зверталася з заявою до відповідача про повернення сплачених грошових коштів за договором №1136/23/01-23-14 від 05.05.2014 року, оскільки роботи з будівництва газопостачання не були виконані.

У відповіді № 06-02-61/1146 від 07.07.2015 року ПАТ «Луганськгаз» повідомило, що згідно Розпорядження КМУ від 5 травня 2015 р. № 428-р м. Луганськ перебуває під контролем незаконних воєнізованих озброєних формувань. Фактично виникла ситуація, за якої товариство через дію надзвичайних та невідворотних обставин непереборної сили, на які неможливо вплинути, попередити їх настання чи запобігти їх негативному впливу, позбавлено можливості вчасно виконати договірні зобов'язання. Товариство жодним чином не відмовляється від обов'язку надати послуги за договором та звертає увагу позивача на відсутність вини виконавця у ситуації, яка склалась та діє по теперішній час.

Згідно листів ПАТ «Луганськгаз» № 01-02-61/1671 від 05.10.2015 року та № 01-02-42/502 від 23.02.2016 року останнє жодним чином не відмовляється від обов'язку надати послуги за договором № 1136/23/01-23-14 від 05.05.2014 року та звертає увагу на відсутність своєї вини. Фактично виникла ситуація, за якої товариство через дію надзвичайних невідворотних обставин непереборної сили, на які неможливо вплинути, позбавлено можливості вчасно виконати договірні зобов'язання. Враховуючи вищезазначене, оскільки територія, на якій знаходиться об'єкт позивача, є непідконтрольною українській владі, товариство не має можливості здійснити огляд місця, де знаходиться власність позивача до того часу, поки органи державної влади не почнуть здійснювати свої повноваження в повному обсязі.

26 травня 2016 року позивачем було надіслано відповідачу претензію про повернення грошових коштів за невиконання робіт по договору № 1136/23/01-23-14 від 05.05.2014 року, сума якої складає 29128,09 грн.

У відповіді на претензію № 01-02-42/1078 від 16.06.2016 року ПАТ «Луганськгаз» повідомило, що у випадку надання на адресу товариства документів, що підтверджують місце проживання позивача на території, яка контролюється українською владою, товариство розгляне питання можливості повернення грошових коштів, отриманих за договором № 1136/23/01-23-14 від 05.05.2014 року (в межах фінансової можливості компанії). В черговий раз ПАТ "Луганськгаз" повідомляло, що жодним чином не відмовляється від виконання своїх обов'язків за договором.

Згідно з частиною першою статті 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Порушенням зобов'язання, в розумінні статті 610 ЦК України, є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

В разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов'язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди (стаття 611 ЦК України).

Згідно ч. 2 ст. 849 ЦК України якщо підрядник своєчасно не розпочав роботу або виконує її настільки повільно, що закінчення її у строк стає явно неможливим, замовник має право відмовитися від договору підряду та вимагати відшкодування збитків.

Пунктом 5.1 договору № 1136/23/01-23-14 на приєднання до газових мереж передбачено, що у випадку порушення сторонами своїх зобов'язань за цим договором вони несуть відповідальність визначену чинним законодавством.

Під час розгляду справи в суді першої інстанції представником відповідача було заявлено клопотання про застосування строку позовної давності.

Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Визначення початку відлику позовної давності міститься в статті 261 ЦК України, відповідно до частини першої якої перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Частиною 5 статті 261 ЦК України передбачено, що за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання.

На правовідносини, які виникли між сторонами у цій справі, поширюються положення статті 257 ЦК України, якими встановлено загальну позовну давність у три роки.

Як зазначалося вище, виконати роботи за умовами договору № 1136/23/01-23-14 відповідач повинен був до 13 листопада 2014 року, однак не виконав, тому з цього часу почався перебіг строку позовної давності і у позивача виникло право на звернення до суду за захистом свого права. Із позовом до суду позивач звернувся 28 березня 2018 року.

Відповідно до статті 264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку. Після переривання перебіг позовної давності починається заново.

Правила переривання перебігу позовної давності (стаття 264 ЦК України) застосовуються судом незалежно від наявності чи відсутності відповідного клопотання сторін у справі.

Колегія суддів вважає, що аналіз змісту направлених відповідачем на адресу позивача листів від 07.07.2015 року, 05.10.2015 року, 23.02.2016 року, та відповіді на претензію від 16.06.2016 року свідчить про переривання строку позовної давності, оскільки в них ПАТ «Луганськгаз» жодним чином не відмовляється від виконання своїх обов'язків за договором, тобто відповідач визнає існування невиконаного зобов'язання.

Отже, з 17.06.2016 року перебіг позовної давності розпочався заново.

Виходячи з засад добросовісності сторні у договірних правовідносинах позивач розраховував на настання результатів у вигляді виконання ПАТ «Луганськгаз» своїх обов'язків за договором № 1136/23/01-23-14 від 05.05.2014 року.

У частині першій статті 2 ЦПК України зазначено, що метою цивільного судочинства є ефективний захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

За змістом статей 15 та 16 ЦК України кожна особа має право на звернення до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу у разі їх порушення, невизнання або оспорювання.

У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (частина друга статті 5 Цивільного процесуального кодексу.

Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Таке право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам.

Звертаючись до суду із позовом позивач просив суд зобов'язати публічне акціонерне товариство «Луганськгаз» повернути ОСОБА_2 кошти в сумі 20326,65 грн., сплачені згідно договору № 1136/23/01-23-14 від 05 травня 2014 року, посилаючись на те, що зобов'язання за договором № 1136/23/01-23-14 не виконується більше чотирьох років, до газових мереж, повинен був приєднуватися житловий будинок, місцезнаходження якого: АДРЕСА_1, тобто будинок який розташований на окупованій території.

Під час розгляду справи встановлено, що зобов'язання за договором № 1136/23/01-23-14 від 05 травня 2014 року про приєднання житлового будинку до газових мереж ПАТ «Луганськгаз» не може бути виконано, у зв'язку з проведенням антитерористичної операції на території Луганської та Донецької області, яка розпочалася відповідно до указу Президента України «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року "Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України"№ 405/2014 від 14 квітня 2014 року, та на час розгляду справи є окупованою територією відповідно до Закону України «Про особливості державної політики із забезпечення державного суверенітету України на тимчасово окупованих територіях у Донецькій та Луганській областях». Позивач проживає на підконтрольній українській власті території, що підтверджується матеріалами справи.

За таких обставин, колегія суддів вважає, оскільки право позивача порушено невиконанням ПАТ «Луганськгаз» умов договору № 1136/23/01-23-14 від 05 травня 2014 року про приєднання житлового будинку до газових мереж, тому ефективним способом захисту прав позивача є стягнення з відповідача на користь ОСОБА_2 коштів в сумі 19434 грн., сплачених позивачем в рахунок виконання робіт.

Вимога позивача про повернення ПАТ «Луганськгаз» коштів в сумі 892,65 грн., не підлягає задоволенню, оскільки позивачем у відповідності до вимог ст. 81 ЦПК України не надано належних, допустимих та достатніх доказів на підтвердження сплати цих коштів за договором № 1136/23/01-23-14 від 05 травня 2014 року.

Щодо відшкодування збитку внаслідок інфляції, то вимога не підлягає задоволенню, оскільки сплата коштів з урахуванням установленого індексу інфляції поширюється лише на випадки прострочення виконання грошового зобов'язання, а не виконання робіт.

Щодо суті апеляційної скарги

Суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення (п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України).

Апеляційний суд вважає, що рішення суду про відмову ОСОБА_2 у задоволенні позовних вимог слід скасувати відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України та ухвалити нове судове рішення яким позовні вимоги ОСОБА_2 до публічного акціонерного товариства «Луганськгаз» про стягнення грошових коштів та інфляції задовольнити частково.

Стягнути з публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Луганськгаз» на користь ОСОБА_2 грошові кошти в сумі 19434 грн. В іншій частині позовних вимог відмовити за необґрунтованістю.

Щодо судових витрат

Оскільки позивач звільнений від сплати судового збору, а апеляційна скарга задоволена частково, то з публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Луганськгаз» підлягає стягненню судовий збір в дохід держави за подання позовної заяви в сумі 470,24 грн., за подання апеляційної скарги в сумі 705,35 грн.

Керуючись ст.ст. 367, п. 2 ч. 1 ст. 374, ст. 376, 384 ЦПК України, Луганський апеляційний суд у складі колегії суддів,

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 09 жовтня 2018 року скасувати та ухвалити нове судове рішення.

Позовні вимоги ОСОБА_2 до публічного акціонерного товариства «Луганськгаз» про стягнення грошових коштів та інфляції задовольнити частково.

Стягнути з публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Луганськгаз» (адреса: вулиця Гагаріна, буд. 87, місто Сєвєродонецьк, Луганська область, код ЄДРПО 05451150) на користь ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, паспорт НОМЕР_1, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 грошові кошти в сумі 19434 (дев'ятнадцять тисяч чотириста тридцять чотири) грн.

В іншій частині позовних вимог відмовити за необґрунтованістю.

Стягнути з публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Луганськгаз» (адреса: вулиця Гагаріна, буд. 87, місто Сєвєродонецьк, Луганська область, код ЄДРПО 05451150) судовий збір в дохід держави за подання позовної заяви в сумі 470,24 грн., за подання апеляційної скарги в сумі 705,35 грн.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено 21 січня 2019 року.

Головуючий В.А. Коновалова

Судді В.М. Луганська

М.В. Назарова