Справа № 1327/300/12 Головуючий у 1 інстанції: Кріль М.Д.
Провадження № 22-ц/811/2243/18 Доповідач в 2-й інстанції: Цяцяк Р. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 січня 2019 року Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - судді Цяцяка Р.П.,

суддів: Крайник Н.П. та Шеремети Н.О.,

за участю секретаря Куцика І.Б.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Червоноградського міського суду Львівської області від 19 липня 2018 року,

В С Т А Н О В И В:

Ухвалою Червоноградського міського суду Львівської області від 22 лютого 2012 року, залишеною без змін ухвалою Апеляційного суду Львівської області від 14 червня 2012 року, закрито провадження у справі за позовом ОСОБА_2 до судді Сокальського районного суду Львівської області Ніткевича А.В. про відшкодування моральної шкоди: з тих підстав, що згаданий позов не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства (а.с. 98, 127-128).

18 липня 2018 року позивач ОСОБА_2 подав до суду заяву про перегляд вище згаданої ухвали Червоноградського міського суду Львівської області від 22 лютого 2012 року у зв'язку із нововиявленими обставинами, якими вважає ухвалу Верховного Суду від 14.06.2018 року у справі № 454/1217/14-ц за позовом Фермерського господарства «Бурка В.В.» до Апеляційного суду Львівської області про відшкодування шкоди (.с. 146-150).

Ухвалою Червоноградського міського суду Львівської області від 19 липня 2018 року, що оскаржується, ОСОБА_2 відмовлено у відкритті провадження за нововиявленими обставинами (а.с. 153) і ОСОБА_2 цю ухвалу оскаржив в апеляційному порядку.

Апелянт просить оскаржувану ухвалу скасувати і „направити справу до суду першої інстанції для розгляду по суті", покликаючись на неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи та на порушення норм процесуального та неправильне застосування норм матеріального права.

Вважає, що оскаржувана ним ухвала «не ґрунтується на Конвенції про захист прав людини та основних свобод, дана ухвала не ґрунтується на законності, верховенства права, на вимогах закону, була прийнята без дотримання Конституції та законів України і суддя Червоноградського міського суду Львівської області в порушення присяги в своїй ухвалі при обґрунтуванні своїх покликань не оцінює всіх доказів і даний позов був вирішений відповідно до його внутрішнього переконання, але не ґрунтувався на всебічному, повному і об'єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності і не керуючись законом» (а.с. 156-159).

Апелянт, будучи своєчасно належним чином повідомленим про час і місце апеляційного розгляду справи (а.с. 169, 171), в судове засідання не з'явився і про причини такої неявки суд не повідомив, що (у відповідності до ч.2 ст. 372 ЦПК України) не перешкоджає розглядові справи.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та законність і обґрунтованість оскаржуваної ухвали в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає з наступних підстав.

Частиною 2 ст. 356 ЦПК України встановлено, що в апеляційній скарзі мають бути зазначені в чому полягає незаконність і (або) необґрунтованість рішення або ухвали (неповнота встановлення обставин, які мають значення для справи, та (або) неправильність установлення обставин, які мають значення для справи, внаслідок необґрунтованої відмови у прийнятті доказів, неправильного їх дослідження чи оцінки, неподання доказів з поважних причин та (або) неправильне визначення відповідно до встановлених судом обставин правовідносин тощо); нові обставини, що підлягають встановленню, докази, які підлягають дослідженню чи оцінці, обґрунтування поважності причин неподання доказів до суду першої інстанції, заперечення проти доказів, використаних судом першої інстанції (п.п. 5 і 6).

В той же час, позивач подав апеляційну скаргу, більшу частину тексту якої складають цитати з норм матеріального та процесуального права, а решту її тексту становлять доводи, які ним було наведено у заяві про перегляд ухвали Червоноградського міського суду Львівської області від 22 лютого 2012 року у зв'язку із нововиявленими обставинами, однак у ній не зазначено, в чому саме полягає незаконність і (або) необґрунтованість оскаржуваної ним ухвали (не зазначено, які саме обставин, що мають значення для справи, судом першої інстанції були встановлені неповно та (або) неправильно; які докази по справі судом були неправильно досліджені чи оцінені), не наведено нових обставин, що підлягають встановленню, або доказів, які підлягають дослідженню чи оцінці, так само, як не зазначено заперечень проти доказів, використаних судом першої інстанції (а.с. 157-159).

Європейський суд з прав людини зазначив, що одним із фундаментальних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, який передбачає повагу до принципу res judicata - принципу остаточності рішень суду. Цей принцип наголошує, що жодна зі сторін не має права вимагати перегляду остаточного та обов'язкового рішення суду просто тому, що вона має на меті добитися нового слухання справи та нового її вирішення. Повноваження вищих судових органів стосовно перегляду мають реалізовуватись для виправлення судових помилок та недоліків судочинства, але не для здійснення нового судового розгляду. Перегляд не повинен фактично підміняти собою апеляцію, а сама можливість існування двох точок зору на один предмет не є підставою для нового розгляду. Винятки із цього принципу можуть мати місце лише за наявності підстав, обумовлених обставинами важливого та вимушеного характеру («Пономарьов проти України», № 3236/03, § 40, ЄСПЛ, 03 квітня 2008 року).

УхвалаЧервоноградського міського суду Львівської області від 22 лютого 2012 року, яку заявник просить переглянути у зв'язку із нововиявленими обставинами, набрала законної сили 14 червня 2012 року.

Із заявою про перегляд ухвали Червоноградського міського суду Львівської області від 22 лютого 2012 року на підставі пункту 1 частини другої статті 423 ЦПК України ОСОБА_2 звернувся лише 18 липня 2018 року (а.с. 146-147), тобто - після спливу трирічного строку, який є присічним і поновленню не підлягає (ч.3 ст. 424 ЦПК України).

Враховуючи норми матеріального та процесуального права, практику Європейського суду з прав людини, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відмову у відкритті провадження за нововиявленими обставинами з огляду на те, що з моменту набрання ухвалою законної сили, про перегляд якої ставить питання заявник, та до моменту звернення ОСОБА_2 до суду з цією заявою пройшло більше трьох років, що порушує принцип правової визначеності.

За вище наведених обставин колегія суддів приходить до висновку про те, що оскаржувана ухвала винесена з додержанням норм процесуального права, а тому підстави для її скасування відсутні і апеляційну скаргу на неї, доводи якої висновків цієї ухвали не спростовують, слід залишити без задоволення.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374 п.1, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а ухвалу Червоноградського міського суду Львівської області від 19 липня 2018 року - без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повну постанову складено 21 січня 2019 року.

Головуючий: Цяцяк Р.П.

Судді: Крайник Н.П.

Шеремета Н.О.