Постанова

Іменем України

25 листопада 2019 року

м. Київ

справа №753/19310/16-ц

провадження № 61- 27436св18

Верховний Суд у складі постійної колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду:

Калараша А. А. (суддя-доповідач), Мартєва С.Ю., Штелик С. П.,

учасники справи:

позивач - Публічне акціонерне товариство Банк «Контракт» в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Шкурко Віктора Михайловича,

представник позивача - Пацуля Валерій Миколайович,

відповідач - ОСОБА_1 ,

розглянувши у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства Банк «Контракт» в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Шкурко Віктора Михайловича, на рішення Дарницького районного суду м. Києва від 13 березня 2017 року, ухвалене під головуванням судді Комаревцевої Л.В., та ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 24 травня 2017 року, постановлену у складі колегії суддів Слюсар Т.А., Волошиної В.М., Панченка М.М.,

ВСТАНОВИВ:

Описова частина

Відповідно до пункту 4 розділу XIII Перехідних положень ЦПК України у редакції Закону України від 3 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Короткий зміст позовних вимог

У жовтні 2016 року Публічне акціонерне товариство Банк «Контракт» (далі - ПАТ Банк «Контракт») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на те, що 12 січня 2015 року між ПАТ Банк «Контракт» та ОСОБА_1 було укладено договір № ФО/(UAH)/3562 про відкриття та обслуговування рахунку/рахунків фізичної особи з використанням банківської платіжної картки/карток.

Позивач зазначав, що банк в повному обсязі виконав свої зобов`язання за вищезазначеним договором, відкривши поточний рахунок № НОМЕР_1 в гривні, надавши держателю платіжну картку типу MasterCard World Wide, про що свідчить розписка відповідача в заяві-анкеті від 12 січня 2015 року про відкриття рахунку/рахунків, початкову емісію БПК та встановлення кредитного ліміту, який згідно п. 4 вказаної заяви-анкети встановлено не було. Відповідач при здійсненні операцій зі зняття готівки та при здійсненні розрахунків у безготівковій формі з використанням банківської платіжної картки за рахунком в межах витратного ліміту та встановлених добових обмежень по зняттю готівки, допустив перевитрату витратного ліміту, тобто скористався належними банку коштами понад залишок коштів на своїй банківській картці, чим допустив несанкціонований овердрафт.

Посилаючись на вищевикладене, позивач просив суд: стягнути з ОСОБА_1 на користь позивача суму заборгованості за договором № ФО/(UAH)/3562 в сумі 26 272, 50 грн, з яких: 9318,70 грн. - заборгованість за простроченим кредитом, 11 460,69 грн - заборгованість за простроченими процентами, 4 730,81 грн - інфляційні нарахування на суму простроченого кредиту та прострочених процентів, 762,30 грн - 3 % річних від суми заборгованості за простроченим кредитом та від суми прострочених відсотків.

Короткий зміст судових рішень

Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 13 березня 2017 року у задоволенні позову відмовлено.

Ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 24 травня 2017 року рішення Дарницького районного суду м. Києва від 13 березня 2017 року залишено без змін.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції, з висновками якого погодився суд апеляційної інстанції, виходив з того, що Банком не доведено те, що при підписанні договору від 12 січня 2015 року позивач надав та ознайомив відповідача з діючими у Банку Правилами від 22 грудня 2011 року, або з діючими на час укладення договору Тарифами Банку, які фактично є складовими частинами, відсутності підпису відповідача про знайомлення зі змістом Правил та Тарифів, а також різність курсу валют, який взятий за основу при здійсненні розрахунку заборгованості з офіційним та оприлюдненим курсом купівлі-продажу валюти.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

Скаржник просив суд оскаржувані судові рішення скасувати, та ухвалити нове судове рішення про задоволення позовних вимог.

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції

У вересні 2017 року ПАТ Банк «Контракт»в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Шкурко Віктора Михайловича, подав до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ касаційну скаргу на рішення Дарницького районного суду м. Києва від 13 березня 2017 року, та ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 24 травня 2017 року.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 09 жовтня 2017 року відкрито касаційне провадження в указаній справі і витребувано цивільну справу № 753/19310/16-ц з Дарницького районного суду м. Києва.

Згідно зі статтею 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

У травні 2018 року справу №753/19310/16-ц передано до Верховного Суду.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

Касаційна скарга мотивована тим, що судом апеляційної інстанції не враховано, що між проведенням операції за допомогою картки та списанням коштів з рахунку існує проміжок часу, протягом якого курс валют може коливатися, як в бік зменшення, так і в бік збільшення. Тому сума, яка фактично списується з рахунку, через курсову різницю може відрізнятися від суми, на яку клієнт розраховує при оплаті карткою або при знятті готівки через банкомат.

Операції із зняття валюти в розташованих за межами України банкоматах проводились Відповідачем в період з 16 по 23 січня 2015 року. Списання коштів з рахунку відповідача проводилось 27 січня 2015 року згідно Правил міжнародної платіжної системи. При цьому, банк застосовував курси валют 21,00 грн за один долар США та 23,70 грн за один Євро, які були встановлені на початок операційного дня 27 січня 2015 року згідно розпорядження № 18 від 27 січня 2015 року на встановлення комерційних курсів купівлі-продажу іноземної валюти з операцій по платіжним карткам (ПК).

Висновок апеляційного суду про те, що застосування банком такого курсу валюти, є помилковим та, як наслідок, необґрунтовано завищено розмір сум проведених відповідачем транзакцій у перерахунку із валюти операцій у валюту рахунку, не відповідає дійсності з наступних підстав, оскільки застосування такого порядку курсоутворення для проведення операцій з використанням банківської платіжної картки передбачений пунктами 1.38.1, 1.39.2 Правил Банку.

Надання клієнтам інформації про курси купівлі-продажу валют, що були застосовані банком при здійсненні операцій з використанням банківської платіжної картки, є обов`язковим банку лише за запитом клієнтів, та жодним нормативним актом Національного банку України не встановлено вимог щодо звітування комерційних банків стосовно курсів купівлі-продажу валют, які застосовуються при здійсненні операцій з використанням банківської платіжної картки.

Відповідач свідомо відмовився від отримання повідомлень банку про здійснені операції з використанням електронного платіжного засобу користувача та не замовив послуги мобільного банкінгу та не вказав, яким саме чином мав отримувати виписку по рахунку.

Судом апеляційної інстанції не враховано, що надані відповідачем курси валют використовувалися банками при проведенні операцій з купівлі-продажу готівкової іноземної валюти виключно у касі та відділеннях банку, тобто при безпосередньому зверненні клієнта до банку, а не при проведенні операцій із застосування банківських платіжних карток через банкомат, що розташований за межами України.

Оскільки розрахунок за здійснені клієнтом операції з використанням банківської платіжної картки відбувається за курсом, який встановлюється банком через кілька днів після ініціювання клієнтом операції, то попереднє його повідомлення про розмір витрат не є можливим, а тому визнання права відповідача на інформацію порушеним є передчасним. Тому доказів щодо попереднього повідомлення відповідача про здійснення операцій з використанням банківської платіжної картки не може бути та факт такого повідомлення не має значення для розгляду справи по суті, оскільки відповідач фізично не міг бути ознайомлений у день ініціювання операції про розмір понесених витрат за курсами валют, які будуть встановлені та застосовані у день розрахунку 27 січня 2015 року відповідно.

В даному випадку відповідач усвідомлено проводив зняття грошових коштів у валюті відмінній від валюти ведення рахунку, тобто знімав з відкритого в українській гривні рахунку грошові кошти в доларах США та Євро. Позивачем в період з 21 - 27 січня 2015 року проведено списання грошових сум з карткового рахунку відповідача, відкритого в гривні, в сумі, еквівалентній сумі знятої відповідачем через банкомат, розташований за межами України, іноземної валюти. Своїми діями відповідач здійснений міжбанківський переказ.

Застосування окремого курсу, встановленого банком для операцій з банківськими платіжними картками саме на день списання коштів відповідно до Правил Банку, і є порядком установлення курсу купівлі-продажу, обміну або конвертації іноземної валюти під час здійснення операцій з використанням електронних платіжних засобів.

Оскільки Національним банком України не встановлюються будь-які додаткові вимоги щодо порядку утворення курсів, які застосовуються під час здійснення операцій з використанням електронних платіжних засобів, то поширене тлумачення «порядку установлення курсу» з метою його прогнозування, яке використовується апеляційним судом та відповідачем, є безпідставним та не має аналогів в банківській системі України.

Висновок апеляційного суду, що 27 січня 2015 року банк не оприлюднював даних про установлення курсу купівлі-продажу, обміну іноземної валюти під час здійснення операцій з використанням банківської платіжної картки, в зв`язку з чим ці курси не можуть застосовуватися до спірних правовідносин, не відповідає дійсності та є помилковим оскільки жодним нормативним актом не встановлений обов`язок банків подавати як до Національного банку України інформацію щодо встановлення комерційних курсів купівлі-продажу іноземної валюти за операціями з використанням банківської платіжної картки, а у Національного банку України не існує обов`язку збирання та розміщення інформації стосовно установлення банками та, зокрема, ПАТ Банком «Контракт» курсу купівлі-продажу, обміну іноземної валюти під час здійснення операцій з використанням банківської платіжної картки, на сайтах Національного банку України, та інших установ.

З`ясування факту надсилання SМS-повідомлень та їхній зміст не має значення для розгляду даного спору, оскільки відповідач фізично не міг бути ознайомлений у день ініціювання операцій 16 - 23 січня 2015 року про розмір остаточних витрат, розмір яких буде з`ясований після встановлення банком курсів валют для проведення операцій з банківськими платіжними картками у день розрахунку 27 січня 2015 року, відповідно.

Відзив на касаційну скаргу до суду не надходив.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

Судами встановлено, що 12 січня 2015 року між ПАТ Банком «Контракт» та ОСОБА_1 було укладено договір про відкриття та обслуговування рахунку фізичної особи з використанням банківської платіжної картки карток ( том 1, а.с.9).

На підставі п.1.1 вказаного договору Банком держателю відкритий рахунок № НОМЕР_2 в гривні, емітована та надана в користування держателю платіжна картка типу МаstегСагdWorldwide, а також здійснювалося обслуговування рахунку на умовах передбачених договором, Правилами та Тарифами на обслуговування операцій з міжнародними пластиковими картками, емітованими ПАТ Банк «Контракт» для фізичних осіб.

Пунктом 1.2. договору встановлено, що при користуванні платіжної карткою держателем можуть здійснюватися такі види операцій, як внесення або зняття готівки, здійснення безготівкових розрахунків в межа витратного ліміту та встановлених добових обмежень по зняттю готівки/розрахункам за допомогою банківської платіжної картки.

За умовами п. 2.1. договору поповнення рахунку проводиться у валюті, в якій відкрито рахунок, у готівковій або безготівковій формі, але не менше суми витратного ліміту та відповідної суми за обслуговування рахунку, які передбачені Тарифами на обслуговування операцій з міжнародними платіжними картками, емітованими ПАТ Банк «Контракт» для фізичних осіб (надалі - Тарифи). Нарахування процентів за використання кредитного ліміту/Овердрафту за рахунком (п. 2.3. договору) здійснюється відповідно до вимог Правил відкриття та обслуговування рахунків фізичних осіб з використанням банківських платіжних карток ПАТ Банк «Контракт», затверджених наказом ОД-164 від 22 грудня 2011 (надалі - Правила), договору та/або договору укладеного при наданні кредитного ліміту/Овердрафту.

Пунктом 2.4. договору передбачено, що сторони домовились, що перелік операцій, які вчиняються Банком за рахунком, права та обов`язки сторін, їх відповідальність, порядок нарахування та сплати процентів, визначаються Правилами, Договором та Тарифами, Правилами відповідної платіжної системи та нормами чинного законодавства України.

Відповідно до п. 4.2. договору, його підписання засвідчує не лише ознайомлення держателя з умовами договорів платіжної картки, а й з затвердженими Банком Правилами та Тарифами.

Під правилами розуміються правила відкриття та обслуговування карткових рахунків та банківських платіжних карток ПАТ Банк «Контракт», які затверджені правлінням банку та розміщені на сайті www.kontrakt.ua.

За умовами п. 1.18 Правил, кошти з рахунку держателя картки використовуються для розрахунків за операціями з використання банківських платіжних карток, а також для здійснення інших операцій не заборонених чинним законодавством України. Строк списання коштів з рахунку при використанні банківської платіжної картки, встановлюється згідно правил відповідної платіжної системи і обчислюється як період часу між датою здійснення операції з використання платіжної картки і датою фактичного списання коштів з рахунку.

Відповідно до виписки від 20 жовтня 2016 року за договором у період з 12 січня 2015 року по 20 жовтня 2016 року, станом на 16 січня 2015 року на рахунку позивача (на депозиті) знаходилось 45 000 грн. Крім того, 22 січня 2015 року відповідач вніс на свій рахунок в банку 31 855,04 грн. Ці кошти не надавалась позивачем (банком), а належали особисто відповідачу і не були кредитними. Тобто, станом на 22 січня 2016 року на рахунку відповідача знаходились не кредитні, а належні відповідачу особисті грошові кошти, в сумі 76 855,04 грн (45 000 + 31 855,04) (том 1, а.с.12-15).

Зняття готівки відповідачем здійснювалось 16, 17, 18, 19, 22, 23 січня 2015 року Готівка, знята відповідачем 16, 17, 18, 19 січня 2015 року - була списана Банком з рахунку 17 та 21 січня 2015 року. В свою чергу, готівка, знята відповідачем 22 та 23 січня 2015 року, була Банком списана 27 січня 2015 року, тому сума списання остаточно становила 84 218,28 грн.

Встановлено, що валютою транзакції були Євро та долар США, а валютою рахунку - гривні.

Зняття коштів (їх проведення по рахункам) здійснювалось у Євро та доларах США, їх фактичне отримання відповідачем та списання банком з рахунку - здійснювалось в гривнях.

При списанні 27 січня 2015 року з рахунку позивача грошових коштів в рахунок покриття готівки в іноземній валюті, знятій відповідачем 22 та 23 січня 2015 року, позивач застосовував той курс Євро до гривні, який нібито був встановлений банком станом на 27 січня 2015 року.

З виписки встановлюється, що при проведенні позивачем транзакції та фактичному знятті (списанні) грошових коштів, позивач застосував курс Євро до гривні у такому співвідношенні: 27 січня 2015 року 100 Євро = 2 395,26 грн.

Згідно листа Національного банку України від 05 вересня 2016 року, за даними Системи підтвердження угод на міжбанківському валютному ринку України, станом на 27 січня 2015 року було зареєстровано таку інформацію щодо середніх курсів за операціями з купівлі/продажу ПАТ Банк «Контракт» на готівковому валютному ринку України: Євро - купівля 18,61, продаж - 18,63 (том 1, а.с.109-110).

Згідно листа Уповноваженої особи ФГВФО на ліквідацію ПАТ Банк «Контракт» від 22 вересня 2016 року у ПАТ Банк «Контракт» станом на 27 січня 2015року діяли такі комерційні курси купівлі-продажу: Євро - купівля 18,61, продаж - 18,63, Долар США - купівля 16,58 грн, продаж - 16,59 грн (том 1, а.с.111).

Операції, які здійснював відповідач (внесення готівки в гривні та зняття готівки у валюті), належить до валютних операцій.

Згідно листа НБУ від 04 листопада 2014 року № 24-011/64178 «Про проведення валютних аукціонів» під час встановлення курсів купівлі-продажу іноземних валют у касі уповноважені банки як курсовий орієнтир можуть використовувати значення індикативного валютного курсу за попередній день з відхиленням до 5 відсотків (том 1, а.с.82).

ОСОБА_1 було надано суду розрахунок, з якого вбачається здійснення ним по картковому рахунку операцій за період з 16 по 23 січня 2015 року у сумі 75 602,12 гри.

Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Згідно із положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог частин першої і другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Перевіривши наведені у касаційній скарзі доводи, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції, з висновками якого погодився суд апеляційної інстанції, виходив з того, що Банком не доведено те, що при підписанні договору від 12 січня 2015 року позивач надав та ознайомив відповідача з діючими у Банку Правилами від 22 грудня 2011 року, або з діючими на час укладення договору Тарифами Банку, які фактично є складовими частинами, відсутності підпису відповідача про знайомлення зі змістом Правил та Тарифів, а також різність курсу валют, який взятий за основу при здійсненні розрахунку заборгованості з офіційним та оприлюдненим курсом купівлі-продажу валюти.

Колегія суддів погоджується з вказаними висновками суду першої та апеляційної інстанції з огляду на наступне.

Статтею 1066 ЦК України визначено, що за договором банківського рахунка банк зобов`язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком.

Банк має право використовувати грошові кошти на рахунку клієнта, гарантуючи його право безперешкодно розпоряджатися цими коштами.

Банк не має права визначати та контролювати напрями використання грошових коштів клієнта та встановлювати інші, не передбачені договором або законом, обмеження його права розпоряджатися грошовими коштами на власний розсуд.

Якщо відповідно до договору банківського рахунка банк здійснює платежі з рахунка клієнта, незважаючи на відсутність на ньому грошових коштів (кредитування рахунка), банк вважається таким, що надав клієнтові кредит на відповідну суму від дня здійснення цього платежу (стаття 1069 ЦК України).

Права та обов`язки сторін, пов`язані з кредитуванням рахунка, визначаються положеннями про позику та кредит (параграфи 1 і 2 глави 71 цього Кодексу), якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно пунктом 1.18 правил відкриття та обслуговування рахунків фізичних осіб з використанням банківських платіжних карток ПАТ Банку «Контракт» (далі - правила) кошти з рахунку використовуються для розрахунків за операціями з використанням БПК, а також для здійснення інших операцій, які не заборонені чинним законодавством України, включаючи нормативно-правові акти НБУ. Строк списання коштів з рахунку держателя за операціями з використання БПК встановлюється згідно з правилами відповідної платіжної системи і обчислюється як період часу між датою здійснення операції з використанням БПК і датою фактичного списання коштів з рахунку держателя.

Відповідно до пункту 1.38.1 правил у разі якщо валюта проведення операції з використанням БПК є долар США, євро або гривня та така валюта відрізняється від валюти ведення рахунку, банк списує з рахунку кошти у валюті ведення рахунку у сумі, що еквівалентна сумі операції. Сума операції перераховується у валюту ведення рахунку за курсом, встановленим банком на день списання.

Згідно з пунктом 1.39.2 правил у разі, якщо валюта розрахунку з використанням БПК є відмінною від долара США, євро або гривні і така валюта відрізняється від валюти ведення рахунку, банк здійснює списання суми операції у валюті рахунку в розмірі, достатньому для розрахунку з банком-еквайром/банком-спонсором за проведену операцію. Сума до списання виставляється та перераховується банком у валюту ведення рахунку за курсом встановленим банком на день списання.

Згідно з пунктом 28.5 статті 28 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» якщо валюта, в якій проводиться міжбанківський переказ, не збігається з валютою, списаною з рахунка клієнта, емітент може виконати операції з купівлі-продажу необхідної валюти на міжбанківському валютному ринку України в порядку, встановленому Національним банком України, або провести внутрішньобанківський кліринг.

Відповідно до підпункту 3 пункту 8 розділу I Положення про порядок емісії електронних платіжних засобів і здійснення операцій з їх використанням, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 05 листопада 2014 року № 7058 внутрішньобанківські правила залежно від особливостей діяльності банку повинні містити, крім іншого, порядок установлення курсу купівлі-продажу, обміну іноземної валюти під час здійснення операцій з використанням електронних платіжних засобів.

Встановивши, що середньозважений курс, що склався за операціями із купівлі-продажу банками України на готівковому валютному ринку долара США складав станом на 27 січня 2015 року 16,588 грн за 1 долар США (купівля), 16,59 - продаж, Євро (гривень за одиницю: купівля 18,61, продаж 18,63, суд апеляційної інстанції дійшов правильного висновку про те, що застосований банком курс валюти 21 грн за 1 долар США та 23, 95 за 1 Євро станом на 27 січня 2015 року суперечить пункту 28.5 статті 28 Закону «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні». Застосований банком курс значно перевищує наявний на той час курс валют на міжбанківському валютному ринку України.

За таких обставин, касаційний суд погоджується із висновками судів про те, що надане представниками банку письмове розпорядження № 18 від 27 січня 2015 року про встановлення курсів купівлі-продажу іноземної валюти з операції по ПК, згідно якого курс продажу за один долар США складає 21 грн, Євро - 23,70, в силу його невідповідності закону, неоприлюднення та неповідомлення відповідача як споживача банківських послуг, не підлягає застосуванню до спірних відносин.

Як встановлено судами, станом на 27 січня 2015 року ПАТ Банк «Контракт» встановлено комерційний курс валют оприлюднений у встановленому законом порядку, згідно з яким вартість 1 долару США складала 16,59 грн, Євро - 18,63.

За відсутності встановлення іншого курсу валют, відповідно до пункту 1.38.1 Правил відкриття рахунків це значення є курсом, встановленим банком на день списання.

Застосувавши умови цього курсу на момент списання коштів з рахунку відповідача станом на 27 січня 2015 року суд апеляційної інстанції встановив, що від`ємний залишок (овердрафт) за операціями проведеними відсутній.

Судами також встановлено, що сума боргу банком нарахована за Правилами та тарифами на обслуговування операцій з міжнародними платіжними картками, емітованими ПАТ Банк «Контракт» для фізичних осіб, які не були чинними на час укладення договору банківського рахунку, відповідач з ними не ознайомлювався та не погоджувався.

За таких обставин, суди дійшли обґрунтованого висновку про відсутність підстав для задоволення позову.

До аналогічних висновків дійшов Верховний Суду у постановах від 05 вересня 2019 року у справі № 760/13099/16, та від 23 жовтня 2019 року у справі №725/3470/16-ц.

Доводи касаційної скарги про те, що порядок встановлення курсу валют та списання коштів з рахунку клієнта встановлений правилами відкриття та обслуговування рахунків фізичних осіб з використання банківських карток ПАТ «Банк «Контракт», з якими погодився відповідач підписуючи договір не впливають на правильність висновків судів, оскільки вказаними правилами не визначено, що списання коштів з картки клієнта відбувається за курсом валют, який є відмінним від встановленого банком та оприлюдненого комерційного курсу валют.

Посилання заявника на те, що відповідач не вказав у заяві-анкеті про необхідність його повідомлення щодо руху коштів за карткою та не зазначив номер телефону на який потрібно відправляти смс-повідомлення, не звільняє позивача від обов`язку у спосіб, передбачений договором повідомляти клієнта про здійснення операцій з використанням електронного платіжного засобу відповідно до пункту 14.14. статті 14 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні».

Колегія суддів перевірила доводи касаційної скарги на предмет законності судових рішень виключно в межах заявлених в суді першої інстанції вимог та які безпосередньо стосуються правильності застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального і дотримання норм процесуального права, у зв`язку із чим, не вдається до аналізу і перевірки інших доводів, які за своїм змістом зводяться до необхідності переоцінки доказів та встановлення обставин, що за приписами статті 400 ЦПК України знаходиться поза межами повноважень суду касаційної інстанції.

Аналізуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що доводи касаційної скарги не спростовують законності та обґрунтованості судових рішень.

Висновки Верховного Суду за результатом розгляду касаційних скарг

Наведені в касаційній скарзі доводи не спростовують висновків суду першої та апеляційної інстанції та не дають підстав вважати, що судами порушено норми матеріального та процесуального права, а лише зводяться до переоцінки доказів.

Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне касаційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржувані судові рішення - без змін.

Керуючись статтями 400, 401, 402, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду,

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства банк «Контракт» в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Шкурко Віктора Михайловича залишити без задоволення.

Рішення Дарницького районного суду м. Києва від 13 березня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 24 травня 2017 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Судді: А. А. Калараш

С. Ю. Мартєв

С. П. Штелик