Житомирський апеляційний суд
Справа №272/1443/18 Головуючий у 1-й інст. Карповець В. В.
Категорія 41 Доповідач Талько О. Б.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 листопада 2019 року Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючої судді: Талько О.Б.

суддів: Шевчук А.М., Коломієць О.С.

за участю секретаря Кравчук Л.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі цивільну справу №272/1443/18 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про захист честі, гідності та ділової репутації, зобов`язання спростувати інформацію та відшкодування моральної шкоди, за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Андрушівського районного суду Житомирської області від 31 липня 2019 року, постановлене під головуванням судді Карповця В.В.,

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду з вказаним позовом, у якому просив зобов`язати відповідачів спростувати, як такі, що не відповідають дійсності, порочать честь, гідність та його ділову репутацію, поширені відомості, викладені у зверненні до сесії Зарубинецької сільської ради Андрушівського району, голови Зарубинецької сільської ради, депутатів та членів виконкому Зарубинецької сільської ради Андрушівського району, а також у листі до голови районної ради Осадчуку О.В., у спосіб, у який вони були поширені.

Окрім того, просив стягнути із відповідачів по 10000 грн. з кожного на відшкодування спричиненої йому моральної шкоди.

В обгрунтування своїх вимог зазначив, що ОСОБА_2 та ОСОБА_3 постійно поширюють інформацію серед жителів міста Андрушівка та сіл району, про те, що він, як керівник відділу в Андрушівському районі Головного управління Держгеокадастру в Житомирській області, зловживає своїм службовим становищем, зокрема, незаконно передає землі запасу, розташовані на території Зарубинецької сільської ради Андрушівського району Житомирської області, особам, які не мали права набувати у власність та користуватися цими земельними ділянками; при вирішенні земельних питань покриває беззаконня посадових осіб органу місцевого самоврядування.

Позивач вказує, що такими діями відповідачі принижують його честь, гідність та ділову репутацію. Окрім усного розповсюдження вказаної інформації, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 також поширювали зазначену інформацію в листах, які надходили до Зарубинецької сільської ради Андрушівського району, Андрушівської районної ради та які розповсюджувалися серед жителів населених пунктів Андрушівського району. Внаслідок поширення зазначеної негативної та недостовірної інформації йому завдано моральних страждань, він втратив душевний спокій та були порушені його стосунки колегами і знайомими.

Рішенням Андрушівського районного суду Житомирської області від 31 липня 2019 року позовну заяву задоволено частково.

Cтягнуто із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 5000 грн. на відшкодування моральної шкоди та 1585 грн. 80 коп. судового збору.

В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 , посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення та ухвалити нове ,- про відмову у задоволенні позову.

На підтвердження доводів апеляційної скарги зазначає, що суд першої інстанції не врахував ту обставину, що після відкриття провадження у справі позивач пообіцяв йому відмовитись від позовних вимог за умови, якщо він на зборах жителів села Зарубинці принесе свої вибачення за розповсюдження негативної інформації про нього, а також опублікує відповідний текст у районній газеті « Новини Андрушівщини». На виконання даної домовленості такий текст повідомлення був опублікований у цій газеті, проте ОСОБА_1 не виконав свою обіцянку та не відмовився від позовних вимог про відшкодування моральної шкоди. Також вказує, що суд не надав належної оцінки тій обставині, що поширена ним інформація була спрямована на проведення перевірки незаконних, на його думку, дій голови сільської ради та вирішення питання про відсторонення останньої від займаної посади. Зазначає, що він фактично реалізував своє право на звернення, забезпечене йому Конституцією України, захищаючи права жителів села Тарасівки. Крім того, судом безпідставно зазначено, що він визнав позовні вимоги, оскільки таке твердження суперечить його поясненням, наданим під час судових засідань.

В судовому засіданні ОСОБА_2 підтримав апеляційну скаргу та пояснив, що поширення даної інформації зумовлене виключно необхідністю захистити інтереси територіальної громади.

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні не визнав апеляцій скаргу та пояснив, що тривалий час ОСОБА_2 поширює серед мешканців Андрушівського району негативну інформацію щодо нього, яка не відповідає дійсності.

Представник ОСОБА_3 в судовому засіданні зазначив, що при вирішенні спору покладається на виваженість суду та вважає, що будь-які звернення до органів місцевого самоврядування не повинні містити інформацію, яка принижує честь і гідність певної особи.

Дослідивши матеріали справи та заслухавши пояснення осіб, які з`явились в судове засідання, колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 обіймає посаду керівника відділу в Андрушівському районі Головного управління Держгеокадастру в Житомирській області.

Обгрунтовуючи позовні вимоги, ОСОБА_1 надав суду колективну заяву жителів сіл Зарубинці, Тарасівка та Лісівка, адресовану сесії Зарубинецької сільської ради, текст якої містить наступне: « Хто дав право ОСОБА_4 та ОСОБА_1 втручатися в діяльність територіальних громад?- це корупція. Вони вже тоді запланували передати пасовища як вільні земельні ділянки спочатку в облдержгеокадастр, а потім в Житомир Агро-Інвест».

Під час розгляду справи судом першої інстанції ОСОБА_2 визнав ту обставину, що текст зазначеної заяви був надрукований ним.

Долучений до матеріалів справи лист ОСОБА_2 від 26 вересня 2018 року, адресований голові та депутатам Зарубинецької сільської ради, а також членам виконкому Зарубинецької сільської ради, містить наступну інформацію: Начальник земельного відділу Андрушівського району ОСОБА_1 в присутності начальника обласної інспекції Ясана В.К. пообіцяв перевірити земельну ділянку, а після зміни обласного начальника відмовився, бо він покриває беззаконня в діях по земельних питаннях в Зарубинецькій сільській раді під керівництвом ОСОБА_5

У додатковій письмовій інформації ОСОБА_2 , адресованій голові районної ради Осадчуку О.В., зазначено, що : Коли прибула ОСОБА_6 в Тарасівку, троє нахалів: бувший голова райради ОСОБА_4 , ОСОБА_1 і ОСОБА_5 , почали вмовляти її, щоб обладнання, заплановане в с.Тарасівку, встановили на території дитячих садків в с.Зарубинцях і с.Лісівка додатково, дітей с.Тарасівка обікрали….

У ст.34 Конституції України та ст.10 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод закріплене право кожного на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань.

Кожен має право вільно збирати, зберігати, використовувати і поширювати інформацію усно, письмово або в інший спосіб на свій вибір.

За змістом зазначених норм кожному гарантується право на свободу висловлення поглядів, у тому числі, право поширювати інформацію без втручання органів державної влади, за умови, що вони діють добросовісно і надають правильну і достовірну інформацію, не завдаючи при цьому шкоди репутації окремих осіб і не порушуючи їх прав.

Праву на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань відповідає обов`язок не поширювати про особу недостовірну інформацію та таку, що ганьбить її гідність, честь чи ділову репутацію.

Частиною 1 ст.277 ЦК України передбачено, що фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї та (або) членів її сім`ї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації.

Зі змісту ст.ст.270 та 297 ЦК України вбачається, що фізична особа має право на повагу до честі та гідності. Фізична особа має право звернутися до суду з позовом про захист її гідності та честі.

Згідно із ст.275 ЦК України захист особистого немайнового права здійснюється способами, встановленими главою 3 цього Кодексу, в т.ч. і шляхом відшкодування моральної шкоди (п.9 ч.2 ст.16 ЦК України).

Аналогічне право на відшкодування моральної шкоди внаслідок порушення особистого немайнового права особи передбачено у ст.280 ЦК України.

Згідно з роз`ясненнями, які містяться у п.19 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 лютого 2009 року №1 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи», вирішуючи питання про визнання поширеної інформації недостовірною, суди повинні визначати характер такої інформації та з`ясовувати, чи є вона фактичним твердженням, чи оціночним судженням.

Зміст вищевказаних заяви та листів свідчить про те, що поряд із повідомленням про факти незаконних, на думку ОСОБА_2 , дій посадових осіб органів місцевого самоврядування, він зазначає про перевищення позивачем своїх службових повноважень та вчинення корупційного правопорушення.

Отже, суд першої інстанції прийшов до обгрунтованого висновку про те, що поширена ОСОБА_2 інформація стосовно позивача є фактичним твердженням негативного характеру.

Під час розгляду справи судом першої інстанції у районній газеті Новини Андрушівщини (випуск №8 (9954) від 22 лютого 2019 року) було опубліковане повідомлення, зміст якого свідчить про те, що ОСОБА_2 через недостовірну інформацію, надану посадовими особами Зарубинецької сільської ради, Андрушівської райдержадміністрації та облдержгеокадастру, безпідставно звинуватив начальника в Андрушівському районі Головного управління Держгеокадастру в Житомирській області ОСОБА_1 у некомпетентності, та зазначив, що в присутності депутатів Зарубинецької сільської ради та жителів с.Зарубинці на слуханні, яке відбулося 19 лютого 2019 року в приміщенні будинку культури с.Зарубинці, вибачився перед ОСОБА_1 (а.с.77).

Враховуючи вищезазначену обставину, суд прийшов до висновку про те, що ОСОБА_2 спростував поширену ним інформацію негативного змісту, що, в свою чергу, є підставою для часткового задоволення позовних вимог та відшкодування моральної шкоди.

Колегія суддів погоджується з таким висновком, оскільки наведені у ч.1 ст.277 та ст. 280 ЦК України способи захисту є самостійними способами правового захисту. Закон не передбачає можливість відшкодування такої шкоди лише за умови вирішення судом питання про спростування недостовірної інформації.

Вирішуючи даний спір, суд також звертає увагу на ту обставину, що у додатковій письмовій інформації, адресованій голові районної ради, окрім фактичних тверджень, міститься й суб`єктивна думка ОСОБА_2 щодо позивача, висловлена у формі образи, що порушує особисті немайнові права останнього.

Таким чином, суд, врахувавши засади справедливості, добросовісності, розумності та виваженості, стягнув з відповідача на користь ОСОБА_1 5000 грн. на відшкодування моральної шкоди.

З огляду на вищезазначене, рішення в частині позовних вимог до ОСОБА_2 слід залишити без змін.

В іншій частині рішення не оскаржується, отже не є предметом апеляційного розгляду.

Керуючись ст. ст. 259,268,367,374,375,381-384 ЦПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а рішення Андрушівського районного суду Житомирської області від 31 липня 2019 року в частині позовних вимог до ОСОБА_2 , - без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуюча Судді:

Повний текст постанови складений 2 грудня 2019 року.