Постанова

Іменем України

17січня 2019 року

м. Київ

справа № 761/31140/15-ц

провадження № 61-12776св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у складі:

Синельникова Є. В. (суддя-доповідач), Білоконь О. В., Хопти С. Ф.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_4,

відповідач - ОСОБА_5,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргуОСОБА_5 на рішення Шевченківського районного суду міста Києва, у складі судді Романишеної І. П., від 08 квітня 2016 року та рішення Апеляційного суду міста Києва, у складі колегії суддів: Левенця Б. Б., Мазурик О. Ф., Махлай Л. Д.,

від 05 квітня 2017 року,

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2015 року ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом до

ОСОБА_5 про відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди (далі - ДТП).

Позовна заява мотивована тим, що 20 травня 2015 року по вулиці О. Теліги у м. Києві сталась ДТП за участю автомобіля Volkswagen, реєстраційний номер НОМЕР_1, під керуванням ОСОБА_5, та автомобіля ChevroletLaccetti, реєстраційний номер НОМЕР_2, під керуванням позивача. Постановою Шевченківського районного суду міста Києва від 02 червня 2015 року ОСОБА_5 визнано винним у зазначеній ДТП. В результаті ДТП автомобіль позивача отримав механічні пошкодження. Відповідно до звіту про оцінку майна № 4603/05/15-2, виконаного 08 червня 2015 року

ТОВ «Сател Груп», вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля ChevroletLaccetti, реєстраційний номер НОМЕР_2, в результаті ДТП, становить 71 587,23 грн. ПАТ «СК «Іллічівське» виплатило позивачу страхове відшкодування у розмірі 49 тис. грн.

Посилаючись на статті 1166, 1194 ЦК України позивач просив суд стягнути з відповідача на його користь різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою у розмірі 22 587,23 грн, витрати, пов'язані з проведенням оцінки матеріального збитку, у розмірі 600 грн та 10 тис. грн в рахунок відшкодування моральної шкоди.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Києвавід 08 квітня 2016 рокупозов ОСОБА_4 задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_5. на користь ОСОБА_422 857,23 грнв рахунок відшкодуваннямайнової шкоди, завданої в результаті ДТП; витрати, пов'язані з проведенням оцінки вартості матеріального збитку, у розмірі 600 грн та 1 тис. грн в рахунок відшкодування моральної шкоди. В іншій частині позову відмовлено. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішення суду першої інстанції мотивовано наявністю підстав для стягнення з відповідача на користь позивача різниці між фактичним розміром майнової шкоди та страховою виплатою. Позивачем також понесені витрати, пов'язані з оцінкою вартості матеріальних збитків. Враховуючи доведеність душевних страждань, завданих позивачу в результаті ДТП, суд виходив із того, що з відповідача підлягає стягненню 1 тис. грн в рахунок відшкодування моральної шкоди.

РішеннямАпеляційного міста Києва від 05 квітня2017 року апеляційну скаргуОСОБА_5задоволено частково, рішення суду першої інстанції змінено у частині стягнення з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 майнової шкоди, завданої внаслідок ДТП, зменшено її розмір з 22857,23 грн до 22 587,23 грн.В іншій частині рішення суду першої інстанції залишено без змін.

Апеляційний суд погодився із наявністю підстав для стягнення з відповідача на користь позивача різниці між фактичною шкодою та страховим відшкодуванням, а також із розміром грошової компенсації на відшкодування моральної шкоди, зазначивши, що районний суд визначив її з урахуванням засад розумності, виваженості і справедливості. При цьому апеляційний суд виправив арифметичну помилку, допущену районним судом в резолютивній частині.

У касаційній скарзі ОСОБА_5 просить скасувати оскаржені судові рішення та направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції, посилаючись на неправильне застосування апеляційним судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга мотивована тим, що суди попередніх інстанцій не врахували, що звіт про оцінку майна № 4603/05/15-2 не є висновком експерта та не може бути доказом вартості майнового збитку, завданого позивачу в результаті ДТП, оскільки проведений з численними порушеннями, зокрема методики оцінювання, що вказує на його недопустимість. В матеріалах справи відсутні докази, що підставою для виплати позивачу страхового відшкодування був саме звіт про оцінку майна № 4603/05/15-2. Суди не взяли до уваги ухилення позивача від проведення судової експертизи та ненадання пошкодженого транспортного засобу для проведення експертизи, на проведенні якої наполягав відповідач.

Відзиву на касаційну скаргу не надходило.

Перевіривши доводи касаційної скарги та матеріали справи, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Згідно з положеннями частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Згідно з частиноюпершоюстатті 400 ЦПК Українипід час розглядусправи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційноїскаргиправильністьзастосування судом першоїабоапеляційноїінстанції норм матеріальногочипроцесуального права і не можевстановлюватиабо (та) вважатидоведенимиобставини, що не буливстановлені в рішеннічивідкинуті ним, вирішуватипитання про достовірністьабонедостовірність того чиіншогодоказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Під час розглядусправи суди встановили, що20 травня 2015 року

ОСОБА_5, керуючи автомобілем Volkswagen, реєстраційний номер НОМЕР_1,по вулиці О. Теліги у м. Києві, не дотримався безпечної дистанції, внаслідок чого здійснив зіткнення з автомобілем ChevroletLacetti, реєстраційний номер НОМЕР_2, під керуванням ОСОБА_4

Внаслідок ДТП автомобіль ChevroletLacetti, реєстраційний номер НОМЕР_2,отримав механічні пошкодження.

Постановою Шевченківського районного суду міста Києва від 02 червня

2015 року у справі № 761/14731/15-ц ОСОБА_5 визнано винним у вчиненні зазначеної ДТП (а.с.7).

Відповідно до звіту про оцінку транспортного засобу № 4603/05/15-2, виконаного 08 червня 2015 року ТОВ «Сател Груп», вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля Chevrolet Lacetti,реєстраційний номер НОМЕР_2, з урахуванням фізичного зносу автомобіля становить 71587,23 грн (а.с.10-21).

За проведення товарознавчого дослідження позивач сплатив 600 грн, що підтверджується квитанцією (а.с.9).

Ухвалою Апеляційного суду міста Києва від 27 вересня 2016 року на підставі клопотанняОСОБА_5. призначено судову автотоварознавчу експертизу (а.с. 156-160).

17 березня 2017 року до Апеляційного суду міста Києва надійшло повідомлення судових експертів Київського науково-дослідного інституту судових експертиз про неможливість надання висновку у зв'язку з тим, що не надано об'єкт дослідження у пошкодженому стані або детальні кольорові фотографії всіх пошкоджених складових які перебували в зоні удару

(а.с. 202-204).

Цивільно-правова відповідальність водія автомобіля Volkswagen, реєстраційний номер НОМЕР_1, була застрахована у ПАТ«СК «Іллічівське», яке здійснило позивачу виплату страхового відшкодування

у розмірі 49 тис. грн (а.с. 8).

У статті 1166 ЦК Українивизначено, що майнова шкода, заподіяна майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, що її заподіяла. Особа, яка завдалашкоди, звільняєтьсявідїївідшкодування, якщо вона доведе, щошкодизавдано не з її вини.

Згідно зі статтею 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

За змістом 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Статтею1194 ЦК Українипередбачено, що особа, яка застрахувала свою цивільнувідповідальність, у разінедостатностістраховоївиплати (страхового відшкодування) для повноговідшкодуваннязавданої нею шкодизобов'язанасплатитипотерпіломурізницюміжфактичнимрозміромшкоди і страховою виплатою (страховимвідшкодуванням).

Задовольняючичастковопозов, суди попередніх інстанцій на підставідоказів, поданих сторонами, якіналежним чином оцінені, врахувавшиположенняЦК України,дійшлиобґрунтованоговисновку про те, щовнаслідок ДТП, яка сталася з вини ОСОБА_5, щовстановленопостановою суду у справі про адміністративнеправопорушення, належнийпозивачуавтомобільотримавмеханічніпошкодження, а отжеОСОБА_5. повинен сплатитирізницюміжфактичнимрозміромзавданої внаслідок ДТП шкоди і страховимвідшкодуванням, сплаченимПАТ «СК «Іллічівське», а такожвитрати, повязані з проведенняоцінкиматеріальногозбитку.При визначенні розміру моральної шкоди суди врахували обставини, які мають суттєве значення, глибину фізичних та душевних страждань та дотримались вимог розумності і справедливості.

Доводи касаційної скарги полягають у переоцінці зібраних у справі доказів, зокрема звіту про оцінку транспортного засобу № 4603/05/15-2, виконаного 08 червня 2015 року ТОВ «Сател Груп», якому надана оцінка судами під час дослідження доказів, що виходить за межі повноважень суду касаційної інстанції, визначених у статті 400 ЦПК України. Представник позивача повідомляв суд, що автомобіль позивача не було надано експертам для проведення судової автотоварознавчої експертизи у зв'язку з тим, що на момент розгляду справи зазначений транспортний засіб відчужено іншій особі.

Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Ураховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне залишити касаційну скаргу без задоволення, а оскарженесудове рішення - без змін.

Керуючись статтями 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першоїсудової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_5залишити без задоволення.

Рішення Шевченківського районного суду м. Києвавід 08 квітня 2016 року у незміненій під час апеляційного перегляду частині та рішення Апеляційного суду міста Києвавід 05 квітня 2017 рокузалишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді: Є. В. Синельников

О. В. Білоконь

С. Ф. Хопта