Постанова

Іменем України

13 листопада 2019 року

м. Київ

справа № 201/7735/15-ц

провадження № 61-29202св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Луспеника Д. Д.,

суддів: Воробйової І. А., Гулька Б. І., Лідовця Р. А., Черняк Ю. В. (суддя-доповідач),

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк»,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» на рішення Апеляційного суду Дніпропетровської області від 15 серпня 2017 року у складі колегії суддів: Максюти Ж. І., Демченко Е. Л., Куценко Т. Р.,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог

У листопаді 2015 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» (далі - ПАТ КБ «ПриватБанк») про стягнення грошових коштів за договором банківського вкладу.

Позов мотивовано тим, що вона уклала з ПАТ КБ «ПриватБанк» в особі філії «Кримське РУ ПАТ КБ «ПриватБанк» такі договори банківського вкладу: «Вклад Копилка» від 15 жовтня 2009 року; «Вклад Копілка» від 15 жовтня 2009 року № SAMDN3046; «Вклад Стандарт» від 05 вересня 2011 року; «Вклад Стандарт на 12 місяців» від 07 червня 2013 року; «Вклад Стандарт на 12 місяців» від 26 липня 2013 року; «Депозит плюс» від 18 грудня 2013 року; «Приват-вклад» від 18 грудня 2013 року.

Посилаючись на те, що після закінчення строку дії договорів банк не повернув їй грошові кошти, ОСОБА_1 просила стягнути з ПАТ КБ «ПриватБанк» на свою користь грошові кошти за договорами банківського вкладу з нарахованими відсотками в розмірі 46 581,58 доларів США, 5 511,04 євро та 57 688,86 грн, а також витрати на правову допомогу в розмірі 4 000 грн.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 09 листопада 2015 року у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивачкою не доведено розмір депозитних вкладів на час звернення до суду з цим позовом або його залишок в разі зняття коштів з вкладу та розмір нарахованих відсотків.

Ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 08 лютого 2016 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилено, рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 09 листопада 2015 року залишено без змін.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 грудня 2016 року касаційну скаргу ОСОБА_1 , подану представником - ОСОБА_2 , задоволено частково.

Ухвалу Апеляційного суду Дніпропетровської області від 08 лютого 2016 року скасовано, справу направлено на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Короткий зміст рішення суду апеляційної інстанції

Рішенням Апеляційного суду Дніпропетровської області від 15 серпня 2017 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено.

Рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 09 листопада 2015 року скасовано.

Позов ОСОБА_1 задоволено.

Стягнуто з ПАТ КБ «ПриватБанк» на користь ОСОБА_1 грошові кошти за договорами банківського вкладу в розмірі 46 581,58 доларів США, 5 511,01 євро та 57 688,86 грн, які складаються з:

1) 955,40 доларів США - сума вкладу, 538,90 доларів США - проценти за договором банківського вкладу від 15 жовтня 2009 року № SAMDN3909 «Вклад Копилка»;

2) 236,50 євро - сума вкладу, 133,48 євро - проценти за договором банківського вкладу від 15 жовтня 2009 року № SAMDN4046 «Вклад Копилка»;

3) 18 200 доларів США - сума вкладу, 4 640,63 доларів США - проценти за договором банківського вкладу від 05 вересня 2011 року № SAMDN5577 «Вклад Стандарт»;

4) 18 817,05 доларів США - сума вкладу, 3429,60 доларів США - проценти за договором банківського вкладу від 07 червня 2013 року № SAMDN9011 «Вклад Стандарт на 12 місяців»;

5) 4 548 євро - сума вкладу, 593,06 євро - проценти за договором банківського вкладу від 26 липня 2013 року № SAMDN8499 «Вклад Стандарт на 12 місяців»;

6) 40 000 грн - сума вкладу, 9 328,80 грн - проценти за договором банківського вкладу від 18 грудня 2013 року № SAMDNWFD700 «Депозит плюс»;

7) 7 487 грн - сума вкладу, 873,06 грн - проценти за договором банківського вкладу від 18 грудня 2013 року № SAMDNWFD000 «Приват-вклад».

Стягнути з ПАТ КБ «ПриватБанк» на користь ОСОБА_1 11 673,40 грн в рахунок відшкодування судових витрат.

Рішення суду мотивовано тим, що ПАТ КБ «ПриватБанк» порушило свої зобов`язання за договорами банківського вкладу. При цьому ПАТ КБ «ПриватБанк» не спростувало належними та допустимими доказами наявність депозитних зобов`язань перед позивачем за вказаними вище договорами, не спростувало відомостей про відкриття по таких договорах особових рахунків, наявності платіжних банківських документів про внесення вкладів позивачем на загальну суму 37 972,45 доларів США, 4 784,50 євро та 47 487 грн.

Також банком не було надано доказів на спростування розрахунків обсягів коштів за договорами вкладу та розрахованих позивачем відсотків, не було надано власного розрахунку.

Короткий зміст вимог касаційної скарги та її доводів

У касаційній скарзі, поданій у серпні 2017 року до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, ПАТ КБ «ПриватБанк» просить скасувати рішення апеляційного суду та ухвалити нове рішення у справі про відмову у задоволенні позову, обґрунтовуючи свою вимогу порушенням судом норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Касаційна скарга мотивована тим, що вирішуючи вказаний спір, апеляційний суд залишив без уваги те, що вимогу ОСОБА_1 від 10 травня 2015 року про розірвання договорів вкладу та виплату їй сум вкладів і нарахованих процентів ПАТ КБ «ПриватБанк» отримало 22 травня 2015 року, тоді як провадження у цій справі судом першої інстанції відкрито 18 травня 2015 року, що унеможливило добровільне вирішення цього питання.

Заявлений позивачкою розмір вкладів з нарахованими процентами суперечить змісту до пункту 3.3 Положення про порядок здійснення банками України вкладних (депозитних) операцій з юридичними і фізичними особами, затвердженого постановою Національного банку України від 03 грудня 2003 року № 516, відповідно до якого повернення банківського вкладу та нарахування процентів до настання строку, визначеного у договорі вкладу сторонами, можливе виключно у випадках, коли це передбачено умовами договору банківського вкладу (депозиту). За таких умов до виплати позивачці належать проценти у розмірі 1 % річних або підлягають застосуванню знижуючі коефіцієнти, що узгоджується із наказом ПАТ КБ «ПриватБанк» від 05 січня 2004 року № 7.

Короткий зміст позиції інших учасників справи

Відзив на касаційну скаргу ПАТ КБ «ПриватБанк» Карнаухова О. М. до суду не подала.

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 27 жовтня 2017 року відкрито касаційне провадження в указаній справі і витребувано із Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська цивільну справу № 201/7735/15-ц.

Статтею 388 ЦПК України в редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», що набрав чинності 15 грудня 2017 року, визначено, що судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

Підпунктом 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України передбачено, що касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

У травні 2018 року цивільну справу № 201/7735/15-ц передано до Верховного Суду.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 05 червня 2019 року справу № 201/7735/15-ц призначено судді-доповідачеві Черняк Ю. В.

Ухвалою Верховного Суду від 30 жовтня 2019 року справу за позовом ОСОБА_1 до ПАТ КБ «ПриватБанк» про стягнення грошових коштів за договором банківського вкладу призначено до судового розгляду.

Фактичні обставини, встановлені судами

Під час розгляду справи суди встановили, що ОСОБА_1 уклала з ПАТ КБ «ПриватБанк» в особі філії «Кримське РУ ПАТ КБ «ПриватБанк» такі договори банківського вкладу: «Вклад Копилка» від 15 жовтня 2009 року; «Вклад Копілка» від 15 жовтня 2009 року № SAMDN3046; «Вклад Стандарт» від 05 вересня 2011 року; «Вклад Стандарт на 12 місяців» від 07 червня 2013 року; «Вклад Стандарт на 12 місяців» від 26 липня 2013 року; «Депозит плюс» від 18 грудня 2013 року; «Приват-вклад» від 18 грудня 2013 року.

10 травня 2015 року ОСОБА_1 направила ПАТ КБ «ПриватБанк» вимогу про повернення банківського вкладу за договором банківського вкладу «Вклад Копилка» від 15 жовтня 2009 року у розмірі 955,40 доларів США та 538,90 доларів США - проценти за договором; за договором банківського вкладу «Копілка» № SAMDN3046 від 15 жовтня 2009 року суму вкладу у розмірі 236,50 євро та 133,48 євро - проценти за договором; за договором банківського вкладу «Вклад Стандарт»

від 05 вересня 2011 року сума вкладу - 18 200 доларів США та 4 640,63 доларів США - проценти за договором; за договором банківського вкладу «Вклад Стандарт на 12 місяців» від 07 червня 2013 року вклад у розмірі 18 817,05 доларів США, 3 429,60 доларів США - проценти за договором; за договором банківського вкладу «Вклад Стандарт на 12 місяців» від 26 липня 2013 року суму вкладу у розмірі 4 548 євро та 593,06 євро - проценти за договором; за договором банківського вкладу «Депозит плюс» від 18 грудня 2013 року суму вкладу у розмірі 40 000 грн та 9 328,80 грн - проценти за договором; за договором банківського вкладу «Приват-вклад» від 18 грудня 2013 року суму вкладу у розмірі 7 487 грн та 873,06 грн - проценти за договором. Також ОСОБА_1 просила закрити рахунки, відкриті на виконання вказаних договорів (а. с. 114-115).

Вказану вимогу банк отримав 22 травня 2015 року (а. с. 115, зворот).

Крім того, згідно із завіреними дублікатами чеків ОСОБА_1 08 липня 2013 року внесла кошти у розмірі 150,79 доларів США, 08 серпня 2013 року у розмірі 157,3 доларів США, 08 вересня 2013 року у розмірі 158,33 долари США, 08 жовтня 2013 року у розмірі 154,48 доларів США, 08 листопада 2013 року у розмірі 160,92 долари США, 08 грудня 2013 року у розмірі 157,02 долари США. Призначення вказаних коштів - капіталізація процентів за договором № SAMDN9011 (договір банківського вкладу «Вклад Стандарт на 12 місяців» від 07 червня 2013 року).

Під час розгляду справи в суді першої інстанції позивач на вимогу суду надала для огляду оригінали договорів вкладів, а також квитанції про внесення коштів за рахунки банківських вкладів, відкритих відповідно до цих договорів.

Позиція Верховного Суду

У частині третій статті 3 ЦПК України визначено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з частиною другою статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Частинами першою та другою статті 400 ЦПК України визначено, що під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, і застосовані норми права

Згідно із частиною першою статті 1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов`язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором.

Відповідно до частини першої статті 1059 ЦК України договір банківського вкладу укладається в письмовій формі. Письмова форма договору банківського вкладу вважається додержаною, якщо внесення грошової суми підтверджено договором банківського вкладу з видачею ощадної книжки або сертифіката чи іншого документа, що відповідає вимогам, встановленим законом, іншими нормативно-правовими актами у сфері банківської діяльності (банківськими правилами) та звичаями ділового обороту.

Пунктом 1.4 глави 1 Положення про порядок здійснення банками України вкладних (депозитних) операцій з юридичними і фізичними особами, затвердженого постановою Національного банку України від 03 грудня 2003 року № 516 (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), передбачено, що залучення банком вкладів (депозитів) юридичних і фізичних осіб підтверджується: договором банківського рахунку; договором банківського вкладу (депозиту) з видачею ощадної книжки; договором банківського вкладу (депозиту) з видачею ощадного (депозитного) сертифіката; договором банківського вкладу (депозиту) з видачею іншого документа, що підтверджує внесення грошової суми або банківських металів і відповідає вимогам, установленим законом, іншими нормативно-правовими актами у сфері банківської діяльності (банківськими правилами) та звичаями ділового обороту.

Відповідно до пункту 2.1. Положення про порядок здійснення банками України вкладних (депозитних) операцій з юридичними і фізичними особами грошові кошти в національній та іноземній валюті або банківські метали, залучені від юридичних і фізичних осіб, обліковуються банками на відповідних рахунках, відкриття яких здійснюється банком на підставі укладеного в письмовій формі договору банківського вкладу (депозиту) або договору банківського рахунку та інших документів відповідно до законодавства України, у тому числі нормативно-правових актів Національного банку України з питань відкриття банками рахунків у національній та іноземній валюті.

Пунктом 2.9 указаного Положення про порядок здійснення банками України вкладних (депозитних) операцій з юридичними і фізичними особами передбачено, що укладення договору банківського рахунку та договору банківського вкладу (депозиту) може здійснюватися відокремленим підрозділом банку - юридичної особи за наявності належним чином оформленої уповноваженим особам довіреності на підписання документів.

Згідно з пунктом 1.17 глави 1 розділу IV Інструкції про ведення касових операцій банками в Україні (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) за операціями з видачі готівки або приймання її для зарахування на відповідний рахунок із застосуванням платіжних пристроїв формується та роздруковується відповідний касовий документ (квитанція/чек банкомата, сліп) на паперовому носії, який видається клієнту.

Пунктом 2.9 глави 2 розділу IV Інструкції, у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, передбачено, що банк (філія, відділення) зобов`язаний видати клієнту після завершення приймання готівки квитанцію (другий примірник прибуткового касового ордера) або інший документ, що є підтвердженням про внесення готівки у відповідній платіжній системі. Квитанція або інший документ, що є підтвердженням про внесення готівки у відповідній платіжній системі, має містити найменування банку (філії, відділення), який здійснив касову операцію, дату здійснення касової операції (у разі здійснення касової операції в післяопераційний час - час виконання операції або напис чи штамп «вечірні» чи «післяопераційний час»), а також підпис працівника банку (філії, відділення), який прийняв готівку, відбиток печатки (штампа) або електронний підпис працівника банку (філії, відділення), засвідчений електронним підписом САБ.

Отже, за нормами вказаної Інструкції на квитанції повинні міститися: підпис працівника банку (філії, відділення), який прийняв готівку, відбиток печатки (штампа) або електронний підпис працівника банку (філії, відділення), засвідчений електронним підписом САБ.

Аналіз зазначених норм матеріального права дає підстави для висновку про те, що письмова форма договору банківського вкладу вважається дотриманою, якщо внесення грошової суми підтверджено договором банківського вкладу з видачею ощадної книжки або сертифіката чи іншого документа, що відповідає вимогам, встановленим законом, іншими нормативно-правовими актами у сфері банківської діяльності (банківськими правилами) та звичаями ділового обороту. При цьому квитанція (другий примірник прибуткового касового документа) або інший документ є підтвердженням внесення готівки у відповідній платіжній системі.

Переглядаючи рішення суду першої інстанції в апеляційному порядку, суд апеляційної інстанції встановив, що між сторонами укладені договори банківського вкладу. Факт внесення грошових коштів підтверджується квитанціями, які містять усі необхідні реквізити. Під час розгляду справи в суді першої інстанції позивач на вимогу суду надала для огляду оригінали договорів вкладів, а також квитанції про внесення коштів за рахунки банківських вкладів, відкритих відповідно до цих договорів, що зафіксовано на носії інформації, на який здійснювався технічній запис судового засідання. Тому апеляційний суд дійшов правильного висновку про те, що, не повертаючи грошові кошти за вимогою ОСОБА_1 , банк не виконав належним чином покладених на нього зобов`язань та позбавив вкладника права користуватись належним їй майном.

За правилами частин першої та другої статті 1060 ЦК України договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад). За договором банківського вкладу незалежно від його виду банк зобов`язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім вкладів, зроблених юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлені договором.

Відповідно до частини п`ятої статті 1061 ЦК України проценти на банківський вклад нараховуються від дня, наступного за днем надходження вкладу у банк, до дня, який передує його поверненню вкладникові або списанню з рахунка вкладника з інших підстав.

Частиною другою статті 625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Зазначаючи про невідповідність умовам договорів суми відсотків, які підлягають стягненню з ПАТ КБ «ПриватБанк» на користь позивачки, відповідач не спростував належними та допустимими доказами позовні вимоги в цій частині, не надав суду відомостей про узгодження з ОСОБА_1 порядку нарахування відсотків у випадку дострокового повернення грошових коштів за договорами вкладів з урахуванням знижуючих коефіцієнтів.

Отже, висновки суду апеляційної інстанції про виникнення у відповідача грошового зобов`язання повернути позивачу на її вимогу суму вкладу та нарахованих на неї відсотків ґрунтуються на встановлених обставинах і належним чином оцінених судом доказах.

Колегія суддів вважає, що апеляційний суд, дотримуючись вимог статей

303-315 ЦПК України 2004 року, правильно визначив характер спірних правовідносин, встановив у повному обсязі фактичні обставини справи, які мають суттєве значення для її вирішення, оцінив докази у їх сукупності та дійшов обґрунтованого висновку про стягнення з відповідача на користь позивачки банківських вкладів у визначеному нею розмірі.

З урахуванням наведеного колегія суддів вважає, що рішення суду апеляційної інстанції ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, а доводами касаційної скарги ці висновки не спростовуються.

Згідно із статтею 410 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і законне рішення з одних лише формальних міркувань.

Керуючись статтями 400, 409, 410, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» залишити без задоволення.

Рішення Апеляційного суду Дніпропетровської області від 15 серпня 2017 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий Д. Д. Луспеник

Судді: І. А. Воробйова

Б. І. Гулько

Р. А. Лідовець

Ю. В. Черняк