Справа № 128/2547/19
РІШЕННЯ

Іменем України

04 грудня 2019 року м. Вінниця

Вінницький районний суд Вінницької області в складі:

головуючого судді Бондаренко О.І.

секретаря судового засідання Нагірняк Т.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці в залі суду цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування моральної шкоди, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 про відшкодування моральної шкоди, мотивуючи тим, що 07.05.2019 року о 16 год. 00 хв. на а/д М-21 «Виступовичі - Житомир - Могилів-Подільський» ОСОБА_2, керуючи транспортним засобом марки «ВА32104» д.н.з. НОМЕР_1 , не вибрав безпечної швидкості руху, щоб мати змогу постійно контролювати рух та безпечно керувати автомобілем, не дотримався дистанції, внаслідок чого здійснив зіткнення з автомобілем марки «DAEWOO LANOS» д.н.з. НОМЕР_2 яким керував позивач.

Внаслідок вищевказаного удару, автомобіль під керуванням позивача здійснив зіткнення з транспортним засобом, що стояв попереду, а саме: автомобілем марки «Opel Corsa» номерний знак НОМЕР_3 під керуванням ОСОБА_3 , від чого автомобілі отримали технічні пошкодження.

По даному факту відносно ОСОБА_2 було складено адміністративний протокол за ст. 124 КУпАП.

Постановою Вінницького районного суду Вінницької області від 28.05.2019 року по справі №128/1250/19 ОСОБА_2 було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення за ст.124 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді 340 грн. штрафу в прибуток держави.

В момент зіткнення автомобіля під керуванням відповідача з автомобілем позивача, в його автомобілі знаходилася дружина - ОСОБА_4 та двоє малолітніх дітей: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Від зіткнення автомобілів діти отримали забої, перенесли фізичний біль, страх та хвилювання; після ДТП одразу ж були доставлені каретою швидкої медичної допомоги до травмпункту Вінницької обласної дитячої клінічної лікарні, де їм була надана перша спеціалізована медична допомога та було оглянуто лікарями травматологом і хірургом.

Також обом дітям було проведено ультразвукове дослідження органів черевної порожнини та нирок; вони тривалий час оглядалися лікарями Вінницької обласної дитячої клінічної лікарні, здавали різні аналізи та проходили обстеження.

Позивач та його дружина дуже сильно хвилювалися за здоров`я дітей: малолітньому сину ОСОБА_6 було лише три місяці, а син ОСОБА_5 перебуває на « Д » обліку з діагнозом деформація грудної клітини, в квітні 2018 року йому було поведено операцію з приводу вродженої вади серця.

В результаті ДТП, що мала місце 07.05.2019 року, позивач переніс сильний нервовий стрес, душевні переживання та хвилювання за здоров`я своїх дітей, які внаслідок ДТП отримали забої, перенесли шок, нервовий стрес, сильно плакали, і по своєму малолітньому віку не могли пояснити ні йому, ні дружині, а ні лікарям про те, що у них болить та що їх турбує.

Крім того, з моменту ДТП і до відшкодування шкоди страховою компанією, сім`я позивача була позбавлена можливості використовувати автомобіль за призначенням, який їм так вкрай необхідний, оскільки син Даниїл перебуває на «Д» обліку і потребує частих поїздок до лікарні для періодичних оглядів у лікарів кардіолога, педіатра, гастроентеролога, йому обмеженні фізичні навантаження.

В молодшого сина Ельдара дисплазія кульшових суглобів, з метою лікування йому необхідно лікування: ЛФК, масаж; стремена Павліка №1, періодичний огляд у лікаря хірурга-ортопеда.

Пошкодження автомобіля в ДТП призвело до значних незручностей та порушення нормального ритму життя, так як позивач був позбавлений можливості забезпечити дітей належним лікуванням, оскільки без автомобіля доставляти дітей до лікарні не було змоги, що призводило до душевних хвилювань та незручностей.

Так, позивачу доводилося доставляти дітей до лікарні громадським транспортом, також він був змушений витрачати кошти, яких і так вкрай не вистачає на «таксі», щоб доставити дітей до лікарні.

Внаслідок вищевказаних винних дій відповідача ОСОБА_2 , що виразилися у порушенні ПДР України та спричинені ДТП, позивачу було завдано майнової та моральної шкоди.

Майнова шкода виразилася у пошкодженні транспортного засобу та витратах на лікування, обстеження дітей. Майнова шкода по пошкодженню транспортного засобу була відшкодована страховою компанією.

В підтвердження майнової шкоди по лікуванню дітей у позивача не збереглися відповідні квитанції, тому ним не заявлено вимогу про відшкодування майнової шкоди.

Моральна шкода полягає в перенесених душевних хвилюваннях та стражданнях, в тому числі за життя та здоров`я дітей та дружини, які в момент ДТП перебували в машині, та пережитих хвилюваннях, викликаних незручностями у використанні автомобіля.

В момент ДТП позивач переніс сильний фізичний біль, однак з цим питанням він навіть не звертався до лікаря, оскільки його фізичний біль був ніщо в порівнянні з тим нервовим потрясінням, стресом, хвилюванням та душевних стражданнях, які він пережив за здоров`я своїх малолітніх дітей.

Пережитий ним емоційний стрес, який супроводжувався почуттями розгубленості, обурення, тривоги, страху за життя та здоров`я дітей та дружини негативно відбився на здоров`ї позивача та самопочутті.

Наслідки перенесення стресу, душевних страждань та хвилювань призвели до появи негативних психосоматичних та психоемоційних змін: порушення сну, швидка втомлюваність, пасивність, знижений настрій, пригніченість, дратівливість, чутливість, фіксованість на негативних переживаннях за подальший розвиток та здоров`я дітей, емоційна напруга, насторога, тривога з приводу майбутнього дітей, оскільки, зі слів лікарів, внаслідок ДТП діти пережили фізичний біль, стрес та хвилювання, що в подальшому може негативно відбитися на їх психоемоційному розвитку.

З моменту ДТП, а саме: з 07.05.2019 року по сьогоднішній день, позивач досі відчуває нервову напругу та тривогу, у нього погіршився сон, з`явилися головні болі, яких раніше не було.

Таким чином, внаслідок спричинення відповідачем ДТП, позивачу була заподіяна моральна шкода, розмір відшкодування якої, враховуючи характер та обсяг фізичних, душевних, психічних страждань та переживань, характеру немайнових втрат він оцінює в розмірі 20000 грн., які просить стягнути з відповідача на його користь, оскільки на момент звернення до суду з даним позовом, відповідачем не сплачено жодної копійки у відшкодування моральної шкоди, хоча спочатку він говорив про те, що відшкодує моральну шкоду добровільно, а в подальшому навіть не запитав про стан здоров`я дітей та його і дружини; навіть не попросив пробачення за скоєне. Одним словом проявив байдужість, як до скоєного адміністративного правопорушення, так і до його наслідків.

Оскільки добровільно відповідачем моральна шкода не відшкодована, позивач звертається до суду з даним позовом.

18.11.2019 року відповідачем ОСОБА_2 надано суду відзив на позовну заяву позивача, у якому він зазначив, що заявлений позов не визнає, оскільки він є недоведеним, тобто таким, що не підтверджується наданими позивачем доказами. Дійсно, з його вини, 07.05.2019 року о 16 год. 00 хв., на автодорозі М-21 «Виступовичі-Житомир-Могилів-Подільський» трапилася ДТП, внаслідок чого автомобіль «DAEWOO LANOS» д.н.з. НОМЕР_2 , яким керував позивач, отримав технічні пошкодження. Постановою Вінницького районного суду Вінницької області від 28.05.2019 року його було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП та накладено адмінстягнення у виді 340 гривень штрафу в прибуток держави, які він одразу вніс на відповідний рахунок банківської установи.

Що стосується матеріальної шкоди, пов`язаної з пошкодженням транспортного засобу, власником якого є ОСОБА_9 , то такі вимоги до нього не заявлялися, так як їх відшкодувала страхова компанія.

Моральна шкода, яку позивач оцінює в 20 000грн., полягає в тому, що в момент зіткнення в автомашині ОСОБА_1 знаходилися малолітні діти, які отримали забої, перенесли фізичний біль, страх та хвилювання.

Ті обставини, що діти перехвилювалися та отримали страх, він не заперечував з моменту скоєння ДТП і не заперечує по даний час, тому одразу просив пробачення у подружжя ОСОБА_4 за скоєне і визнав свою провину, про що заявляв працівникам ПП та в суді.

Разом з тим, докази, надані позивачем на обґрунтування тих обставин, що діти дійсно отримали забої, в зв`язку з чим перенесли фізичний біль та що їм була надана спеціалізована медична допомога, спростовують, а не підтверджують вказані обставини.

Так, довідки № 4074 та № 4073 від 07.05.2019 року свідчать про те, що діти ОСОБА_5 та ОСОБА_6 дійсно були оглянуті хірургом та травматологом, але будь-яких пошкоджень у них не виявлено. Результати ультразвукових досліджень ОСОБА_5 та ОСОБА_6 також спростовують ті обставини, що діти в результаті ДТП отримали будь-які пошкодження внутрішніх органів та головного мозку.

Додані до позову дослідження сечі №1, 2 та аналізи крові №2, 5 віл 07.05.2019 року також спростовують ті обставини, що діти отримали забої, фізичний біль та те, що їх стан здоров`я після ДТП змушував батьків тривалий час возити громадським транспортом їх дітей на чергові огляди до лікарів. Таких показань жодне із проведених досліджень не містить.

Результати прийому провідного хірурга-ортопеда «Альтамедіка плюс» від 30-31.05.2019 року також спростовують обставини щодо підстав задоволення моральної шкоди, оскільки в результаті огляду хворого ОСОБА_5 - інваліда дитинства, його стан визнано задовільним та рекомендовані ті процедури та медичні препарати, які необхідні йому при такому захворюванні, як дисплазія кульшових суглобів.

Він співчуває по людськи ОСОБА_1 з цього приводу, але задоволення вимог про відшкодування моральної шкоди саме з цих підстав законом не передбачено.

В заявленому позові ОСОБА_1 вказує на те, що він до цього часу не просив у них вибачення і в добровільному порядку не відшкодував моральну шкоду.

Він також глибоко пережив те, що сталося, не дивлячись на те, що в результаті зіткнення тяжкі наслідки або навіть середньої важкості наслідки не наступили. Разом з тим, він впевнений в тому, що не так діти, бо вони не встигли перелякатися, як їх батьки отримали страх за малолітніх дітей. Тому, згоден був відшкодувати моральну шкоду в сумі 2000 грн. і не більше, але така сума їх не влаштувала і вони заявили, що суд стягне на їх користь значно більшу суму.

Для нього, як для людини передпенсійного віку, який ще до кінця 2019 року працюватиме аби утримувати свою сім`ю, важко відірвати від сім`ї навіть 2000 грн.

Так, довідка №584 від 02.10.2019 року, видана сільським головою, свідчить проте, що його сім`я складається з шести осіб; співмешканка ОСОБА_11 та невістка ОСОБА_12 не працюють, здійснюють догляд за онуком - ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який страждає на захворювання органів руху та судомний синдром, а також затримку розумового розвитку, в зв`язку з чим визнаний інвалідом дитинства.

Як свідчить довідка №44 від 11.11.2019 року заробітна плата відповідача становить в середньому 8 004,83 грн. на місяць.

Згідно ст.23 ч.3 ЦК України розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних, душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, а також з урахуванням інших обставин, що мають істотне значення, зокрема, матеріального стану особи, яка спричинила моральну шкоду. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Наступною підставою для стягнення моральної шкоди в сумі 20 000 грн. позивач вказує на те, що він також отримав сильний фізичний біль, хоча до лікарів навіть не звертався, а тому доказів в цій частині суду не надано.

Також ОСОБА_1 посилається на те, що пережите негативно вплинуло на його стан здоров`я та самопочуття.

Душевні страждання негативно вплинули на його психосоматичний та психоемоційний стан, призвели до порушення сну, пригніченості, дратівливості. Він до цього часу відчуває нервову напругу і тривогу. Погіршився сон, з`явилися головні болі, яких раніше не було.

Ці та інші перераховані позивачем обставини не підтверджені жодним доказом, тому рахувати викладені в позові обставини доведеними немає передбачених законом підстав.

Згідно п.9 постанови Пленуму ВСУ від 31.03.1995 року №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної шкоди» розмір відшкодування суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин.

Виходячи зі змісту п.9 постанови Пленуму ВСУ позивач не довів жодним із доказів характеру та обсягу страждань (фізичних, психічних тощо). Не довів також характер немайнових витрат, їх тривалість, можливість відновлення тощо.

Навпаки, докази, які додані до заявленого позову, спростовують викладені в цій частині обставини.

У відповідності до ст. 263 ч.ч. 1, 5 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах Верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин справи, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Викладене дозволяє дійти висновку про те, що заявлений ОСОБА_1 позов про відшкодування моральної шкоди в сумі 20000 грн. є необґрунтованим, а тому відповідач просить в його задоволенні відмовити.

В судове засідання 04.12.2019 року представник позивача ОСОБА_1 - адвокат Білозор О.Л. не з`явився, надав суду заяву в якій просить розглянути справу у його відсутність, позовні вимоги свого довірителя підтримує та просить їх задоволити.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання 04.12.2019 року не з`явився, попередньо надавши суду заяву, в якій просить справу розглянути в його відсутність, позов не визнає та просить відмовити в його задоволенні.

Відповідно до ст. 247 ч.2 ЦПК України, суд вважає, що справу можливо розглянути без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Суд, дослідивши матеріали справи, врахувавши відзив відповідача, приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення.

Як встановлено по справі, згідно постанови Вінницького районного суду Вінницької області від 28.05.2019 року, 07.05.2019 о 16 год. 00 хв. на А/Д М-21 «Виступовичі - Житомир - Могилів-Подільський» водій ОСОБА_2 , керуючи транспортним засобом марки «ВАЗ 2104» д.н.з. НОМЕР_1 , не вибрав безпечної швидкості руху, щоб мати змогу постійно контролювати рух та безпечно керувати автомобілем, не дотримався дистанції, внаслідок чого здійснив зіткнення з автомобілем марки «Daewoo Lanos» д.н.з. НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_1 , який, в свою чергу, внаслідок удару здійснив зіткнення з транспортним засобом, що стояв попереду, а саме: автомобілем марки «Opel Corsa» д.н.з. НОМЕР_4 під керуванням ОСОБА_3 , від чого автомобілі отримали технічні пошкодження. Вказаною постановою суду ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та призначено йому адміністративне стягнення у виді штрафу в сумі 340 (триста сорок) гривень на користь держави (а.с. 12).

Судом також встановлено, стверджується позивачем, визнається та не заперечується відповідачем, що в момент скоєння ДТП в автомобілі, яким керував позивач, перебували, крім самого позивача, його дружина та малолітні діти: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 9 - 11).

Дитині Лівандовському Даниїлу встановлена інвалідність до досягнення ним 18 - ти років (а.с. 19); він перебуває на «Д» обліку з приводу деформації грудної клітини (а.с. 22); 10.04.2018 року по 23.04.2018 року дитина перебувала на лікуванні в «Інституті серця МОЗ України», з метою дообстеження та проведення оперативного втручання, діагноз при поступленні: підаортальний дефект міжшлуночкової перетинки з множинними проривами по типу аневризми, помірна дилатація лівого шлуночка, СН ІІ ст. (а.с. 20).

Згідно довідок травмпункту ВОДКЛ №4073 та №4074 від 07.05.2019 року, дата скоєння ДТП, діти оглядалися лікарями нейрохірургом, хірургом та травматологом, даних за ЧМТ не виявлено (а.с. 14).

Також, 07.05.2019 року ОСОБА_6 та Лівандовському Даниїлу проведено ультразвукове дослідження органів черевної порожнини та нирок, заключення: органи черевної порожнини та нирки без особливостей (а.с. 15 - 16).

ОСОБА_6 , якому на момент скоєння ДТП було 3 три місяці, 07.05.2019 року було проведено ультрасонографію головного мозку, заключення - зміщення серединних структур мозку не виявлено (а.с.17).

Дітям також було проведено дослідження сечі та крові (а.с. 17 - 18).

Вже після ДТП, 30.05.2019 року, дитина ОСОБА_6 був оглянутий провідним дитячим хірургом - ортопедом з приводу скарг на обмеження рухів в правому кульшовому суглобі та йому встановлено діагноз: дисплазія кульшових суглобів (а.с. 21).

Визначаючи розмір відшкодування моральної шкоди, суд має врахувати масштабність порушення прав позивача, характер та тривалість створених позивачу незручностей.

Відповідно до ч. 2 ст. 23 ЦК України, моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна.

Згідно п. 3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

У відповідності до ч. 1 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовуються особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб.

Відповідно до ч.3 ст. 23 ЦК України моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Задовольняючи вимоги щодо компенсації моральної шкоди, Європейський суд з прав людини посилається на зазнані заявниками незручності, певне розчарування та страждання в результаті встановленого порушення (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Антоненков та інші проти України»), інші конкретизовані вияви немайнових втрат заявника, а іноді не вважає за потрібне чітко кваліфікувати їх вид і характер (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Чуян проти України»).

Деякі питання відшкодування моральної шкоди узагальнював Верховний Суд України, зокрема в п.3 Постанови Пленуму «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31.03.1995 року № 4 визначив, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Пошкодження автомобіля фактично порушує режим права власності позивача, зумовлює необхідність витрачати час на ремонт автомобіля, замість того щоб присвятити цей час сім`ї, роботі чи іншим речам, яким би позивач за інших обставин бажав би присвятити час або надав перевагу.

Після дорожньо-транспортної пригоди, позивач на значний час втратив можливість користуватись своїм транспортним засобом, що порушило його права як власника. Вказана обставина впливала на звичний уклад життя позивача зокрема тим, що позивач, маючи на утриманні двох малолітніх дітей, одному з яких встановлена інвалідність, а другому лише три місяці, не мав можливості використовувати автомобіль для транспортування дітей до лікарні на огляд, консультацію, був змушений використовувати громадський транспорт та «таксі», що завдало позивачу великі незручності та постійні хвилювання.

Крім того, за менш сприятливих обставин вказана ДТП могла б мати набагато серйозніші наслідки і навіть загрожувати здоров`ю і життю позивача, членам його сім`ї, адже в результаті даної дорожньо-транспортної пригоди позивач переніс дуже сильний стрес, хвилювання за життя та здоров`я своїх малолітніх дітей та дружини, що викликало у нього стан підвищеної напруженості, певною мірою беззахисності та в подальшому стан постійної дратівливості і пригніченості.

Верховний Суд України в п.1 Постанови № 4 від 31.03.1995 року звернув увагу судів на те, що встановлене Конституцією та законами України право на відшкодування моральної шкоди є важливою гарантією захисту прав і свобод громадян та законних інтересів юридичних осіб. Тому, суди повинні забезпечити своєчасне, у повній відповідності із законом, вирішення справ, пов`язаних з відшкодуванням такої шкоди.

Визначаючи розмір відшкодування моральної шкоди, суд враховує характер і обсяг фізичних та моральних страждань і переживань позивача, їх тривалість, можливість відновлення, ступінь вини відповідача, а також усі обставини справи у їх сукупності та співставленні, виходячи з принципів розумності та справедливості.

Однак вказаний позивачем розмір моральної шкоди, на думку суду, є завищеним, тому суд критично ставиться до вимоги про стягнення з відповідача моральної шкоди у розмірі 20000 гривень.

Позивачем зазначено, що він зазнав душевних страждань, викликаних нервовим потрясінням, стресом, хвилюванням, які він пережив за здоров`я своїх малолітніх дітей, які були безпосередньо присутні в салоні автомобіля на момент ДТП, одному з яких встановлена інвалідність, а другому лише три місяці.

Також суд враховує, що відповідач ОСОБА_2 працює оператором цементних складів ПрАТ «Обласний завод залізобетонних виробів і конструкцій», його дохід за період з 01.11.2018 року по 31.10.2019 року склав 96058 грн. 02 коп., середньомісячний дохід за останніх 12 місяців складає 8004 грн. 83 коп., що підтверджується довідкою № 44 від 11.11.2019 року.

Крім того, згідно довідки Лаврівської сільської ради Вінницького району Вінницької області №584 від 02.10.2019 року, до складу сім`ї позивача входять шість осіб; онук - ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_3 має захворювання органів руху та судомний синдром, а також затримку розумового розвитку, в зв`язку з чим визнаний інвалідом дитинства.

Враховуючи принцип розумності та справедливості, той факт, що малолітні діти, за життя та здоров`я яких позивач зазнав душевних страждань, переніс стрес та хвилювання, на момент скоєння ДТП, винуватцем якої являється відповідач, безпосередньо перебували в салоні автомобіля, суму компенсації заподіяної моральної шкоди суд оцінює в розмірі 2000 гривень, при чому на думку суду саме такий розмір відповідатиме обставинам справи.

Згідно ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Відповідно до ч.6 ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Враховуючи, часткове задоволення позовних вимог позивача, той факт, що позивач при звернені до суду з даним позовом звільнений від сплати судового збору, суд вважає за необхідне судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 768 грн. 40 коп. стягнути з відповідача на користь держави.

Керуючись ст. ст. 11, 16, 23, 1187 ЦК України, 4, 10, 76, 133, 141, 247, 264, 265, 268, 273 ЦПК України, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 - задоволити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , ІПН НОМЕР_5 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , ІПН НОМЕР_6 компенсацію заподіяної моральної шкоди в розмірі 2000 (дві тисячі) гривень.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІПН НОМЕР_5 на користь держави судовий збір в розмірі 768 грн. 40 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржене до Вінницького апеляційного суду шляхом направлення апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції в 30-ти денний строк з дня проголошення рішення.

Суддя О.І. Бондаренко