ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

іменем України

21 листопада 2019 року м. Чернігів

Унікальний номер справи № 731/262/19

Головуючий у першій інстанції - Семенченко О. М.

Апеляційне провадження № 22-ц/4823/1380/19

Чернігівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого: Бечка Є.М.,

суддів: Євстафіїва О.К., Іванової Г.П.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Варвинського районного суду Чернігівської області від 29 серпня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Управління поліції охорони в Чернігівській області про визнання протиправним та скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,

дата складання повного тексту: 03 вересня 2019 року, смт.Варва,

В С Т А Н О В И В :

В травні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Управління поліції охорони в Чернігівській обл., в якому просив визнати незаконним та скасувати наказ відповідача № 86 о/с від 11 квітня 2019 року в частині його звільнення з роботи за п.2 ст.36 КЗпП (у зв`язку з закінченням дії договору); поновити його на посаді охоронника взводу охорони об`єктів та публічної безпеки Прилуцького міжрайонного відділу Управління поліції охорони в Чернігівській області з 11 квітня 2019 року; стягнути з відповідача середній заробіток за час вимушеного прогулу.

Позовні вимоги мотивовані тим, що з 03 липня 2018 року по 11 квітня 2019 року, ОСОБА_1 працював на посаді охоронника ЦО Прилуцького МВ УПО в Чернігівській обл. Наказом УПО в Чернігівській області №86 о/с його звільнено з роботи за п. 2 ст. 36 КЗпП (у зв`язку з закінченням дії договору). Позивач вважає даний наказ незаконним, оскільки договір між УПО в Чернігівській обл. та УПО в Дніпропетровській обл. на послуги охорони на умовах субпідряду укладений на період з 21 червня 2018 року по 20 червня 2019 року, позивача прийнято на посаду охоронника на період дії вказаного договору, тому звільнення з 11 квітня 2019 року є неправомірним. Також позивач зазначив, що його було звільнено в період перебування його у черговій відпустці за 2019 рік, що суперечить нормам КЗпП України.

Рішенням Варвинського районного суду Чернігівської області від 29 серпня 2019 року у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

Суд виходив з того, що договір №1255/43/23/Д-2018/111/1642 про надання послуг з охорони від 19 червня 2019 року, на період дії якого позивач ОСОБА_1 прийнятий на посаду, втратив чинність з 00:00 год. 11 квітня 2019 року, що підтверджується додатковою угодою та наказом №1504/д від 11 квітня 2019 року, тому саме з цього моменту виникає правова підстава для припинення строкового трудового договору, укладеного між відповідачем та позивачем ОСОБА_1 . Оскільки суд не знайшов підстав для поновлення позивача на роботі, то відсутні також і підстави для виплати йому середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Не погоджуючись з даним рішенням ОСОБА_1 звернувся до суду з апеляційною скаргою та, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким задовольнити його позов у повному обсязі.

Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що суд першої інстанції самоусунувся від проведення обґрунтованої та детальної перевірки доводів, щодо обставин розірвання трудового договору, чи мала місце економічна і юридична необхідність розірвання договору, чи наступили правові наслідки розірвання договору, передбачені п.2 ст.653 ЦК України, чи припинені зобов`язання сторін по договору. Судом не з`ясовано необхідність існування двох ідентичних договорів за різною нумерацією, не з`ясовано обставини звідки і коли з`явився договір №1254/43/23/Д-2018/111/1642, адже станом на 29 серпня 2019 року він не був доданий до матеріалів справи, а суду і позивачу надано завірені копії договору №1255/43/23/Д-2018/111/1642.

ОСОБА_1 вказує, що судом не з`ясовано обставини, чому відповідачем не виконані вимоги ухвали суду від 31 травня 2019 року та від 09 серпня 2019 року, щодо витребування доказів.

Особа, яка подає апеляційну скаргу звертає увагу, що окремі документи, надані відповідачем як докази, містять розбіжності та неточності, а саме: витяг з Наказу Управління поліції охорони в Чернігівській обл. №1504 датований 11 квітня 2019 року, а сам наказ №1504 датований 18 квітня 2019 року, виявляється, що витяг з наказу з`явився на сім днів раніше самого наказу. В наказі УПО в Чернігівській обл. №2107 від 24 червня 2019 року наказ №1504 датується вже 11 квітня 2019 року.

Також особа, яка подає апеляційну скаргу, зауважує, що поза увагою суду залишився і той факт, що окремі документи відповідача, а саме: лист №1477/43/23/01-2019 і наказ №2107 від 24 червня 2019 року датовані більш як через два місяці після звільнення позивача з посади охоронця та не відповідають вимогам ст.83, ст.84 ЦПК України.

Особа, яка подає апеляційну скаргу зазначає, що посилання суду на правовий висновок сформований у Постанові Верховного суду України від 18 квітня 2018 року не може бути мотивованим по тій причині, що з боку позивача не було допущено грубих порушень законодавства, а звільнили його не за п.8, а за пунктом 2 ст.36 КЗпП України. ОСОБА_1 наголошує, що на виконання даної постанови суд не провів обґрунтованої та детальної перевірки доказів про підстави звільнення.

Також ОСОБА_1 зазначає, що судом не з`ясована обставина, чому підставою для відпустки за 2018 рік була заява позивача, але самої заяви відповідач не надав суду.

ОСОБА_1 не погоджується з висновком суду, що позивачем не було поданоу суду жодних доказів того, що відповідач фактично як виконував так і виконує обов`язки по наданню послуг по хорони НПС «Гнідинці Укрнафта» по теперішній час, адже він звертався з відповідними клопотаннями про витребування таких доказів, які залишились не виконаними. В той же час, вважає, що відповідь Головного УНП у Чернігівській обл., Варвинського відділення поліції Прилуцького відділу поліції на його запит, що вогнепальна зброя працівникам охорони ЦО Прилуцького МВ УПО в Чернігівській обл. по охорони НПС «Гнідицні» видається з 01 липня 2018 року по теперішній час і її видача не припинялась жодного дня, підтверджує той факт, що розірвання договору по охороні НПС «Гнідинці» було віртуальним. Зауважує, що всі надані відповідачем документи були направлені на те, щоб ввести в оману суд, є невдалою та прихованою маніпуляцією з документами, мета якої звільнити з посади небажаний персонал.

Від Управління поліції охорони в Чернігівській обл. надійшов відзив, в якому сторона відповідача просить залишити рішення суду першої інстанції без змін, а апеляційну скаргу ОСОБА_1 без задоволення.

Доводи відзиву зводяться до викладу обставин справи. Сторона відповідача вказує, що твердження позивача про відсутність підстав вважати припиненим Договір №1255/4/23/Д-2018 спростовується документами сторін за вказаним договором. Вказують, що ОСОБА_1 було повідомлено про припинення трудових відносин листом від 11 квітня 2019 року та про необхідність з`явитися до відділу кадрового забезпечення для отримання трудової книжки, чого позивач не зробив.

Представник відповідача зазначає, що 01 лютого 2019 року ОСОБА_1 звернувся з заявою про надання відпустки як учасник ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС 2-ї категорії за 2019 рік, вказана відпустка надана в повному обсязі з 14 лютого 2019 року по 01 березня 2019 року. Також позивачу надавалась щорічна оплачувана відпустка за період роботи з 03 липня 2018 року по 02 липня 2019 року, тривалістю 14 календарних днів з 24 грудня 2019 року по 06 січня 2019 року та тривалістю 12 календарних днів з 19 березня 2019 року по 30 березня 2019 року. Позивач мав би право на продовження строку щорічної відпустки на 2 дні, коли він перебував на лікарняному в межах строку надання щорічної відпустки, однак про своє перебування на лікарняному повідомив лише після звільнення з роботи, заяву про продовження строку відпустки не подавав. За його заявою було проведено перевірку Управлінням Держпраці у Чернігівській області, проте порушень з боку відповідача не зафіксовано. Звертають увагу, що позивач останній раз перебував на робочому місці 09 лютого 2019 року, потім двічі був у відпустці та тричі перебував на лікарняному.

Сторона відповідача звертає увагу, що позивач, усвідомлюючи, що трудові відносини носять строковий характер, помилково вважає, що договір продовжує діяти в той час, коли таке припущення позивача спростовується іншими документами. Припинення трудового договору по закінченні строку не потребує заяви чи якогось волевиявлення працівника. Свою волю на укладення строкового трудового договору він вже висловив, коли писав заяву про прийняття на роботу за строковим договором та посилається на Постанову Верховного Суду України від 26 грудня 2018 року в якій зазначено, що звільнити працівника у зв`язку з закінченням строку трудового договору можна як у період тимчасової непрацездатності, так і в період перебування його у відпустці. Строк дії трудового договору укладеного між позивачем та відповідачем закінчився в день припинення дії господарського договору №1255/43/23/Д-2018.

Вказує, що твердження позивача про те, що припинення договірних відносин було викликано бажанням відповідача звільнити небажаний персонал не знаходять свого підтвердження і є лише припущенням позивача.

Також відповідач просить не приймати до уваги листа №Г-96 від 16 вересня 2019 року Варвинського ВП Прилуцького ВП ГУНП в Чернігівській обл., оскільки даний доказ подано всупереч ст.356 ЦПК України.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги та відзиву, перевіривши законність рішення суду першої інстанції, колегія суддів вважає, що скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ст.263 ЦПК України передбачено, що рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосування норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Таким вимогам рішення суду першої інстанції відповідає.

Судом встановлено, що між Управлінням поліції охорони в Дніпропетровській області та Управлінням поліції охорони в Чернігівській області 19 червня 2018 року було укладено Договір №1255/43/23/Д-2018/111/1642 за умовами якого Управлінням поліції охорони в Чернігівській області, як виконавець послуг, зобов`язувалось з 21 червня 2018 року по 20 червня 2019 року включно на свій ризик та своїми силами, а також необхідними засобами, на умовах субпідряду надати послуги з охорони особливо важливих об`єктів трубопровідного транспорту Філії «ПДМН», що полягають у охороні НПС «Гнідинці» (с.Гнідинці, Варвинського р-ну, Чернігівської обл.). Всього для охорони задіяний 1 працівник поліції охорони (а.с.4-6, 33-38, 64-69). До даного договору приведено розрахунок вартості послуг з охорони з УПО в Чернігівській обл. (а.с.7, 39, 70), дислокацію (а.с.7 зв., 71) та розроблено календарний графік (а.с.8, 40, 72).

Наказом Управління поліції охорони в Чернігівській обл. від 26 червня 2018 року у зв`язку з підписанням договору субпідряду від 19 червня 2018 року №1255/43/23/Д-2018/111/1642 на забезпечення охорони НПС «Гнідинці» наказано начальнику Прилуцького МВ УПО забезпечити виставлення поста, належну організацію та контроль за несенням служби нарядом воєнізованої охорони, сталий контроль за своєчасним проведення розрахунків за надані охоронні послуги, призначено відповідальну особу, а командиру взводу наказано скласти облікову карту на пост охорони, укомплектувати літерну справу, розробити та забезпечити пост службовою документацією тощо (а.с.42, 125-126).

ОСОБА_1 25 червня 2018 року подав заяву на ім`я в.о. начальника Управління поліції охорони в Чернігівській області про прийняття його з 03 липня 2018 року на посаду охоронника взводу охорони об`єктів та публічної безпеки Прилуцького міжрайонного відділу Управління поліції охорони в Чернігівській області на період дії договору по охороні ПДМНАТ Укртранснафта с. Гнідинці Варвинського району (а.с.9, 47, 76, 124).

Згідно копії витягу з наказу Управління поліції охорони в Чернігівській області від 27 червня 2018 року №147о/с (а.с.50) ОСОБА_1 прийнято охоронником взводу охорони об`єктів та публічної безпеки Прилуцького міжрайонного відділу Управління поліції охорони в Чернігівській області на період дії договору від 19 червня 2018 року №1255/43/23/Д-2018/111/1642 по охороні НПС «Гнідинці» АТ «Укртранснафта» з випробувальним терміном 1 місяць, з посадовим окладом 1985 грн в місяць (а.с.50, 61-62, 74). Копія наказу Управління поліції охорони в Чернігівській області №147о/с від 27 червня 2018 року (а.с.127-129).

Наказом Управління поліції охорони в Чернігівській обл. від 20 грудня 2018 року №32о/с ОСОБА_1 надавалась щорічна відпустка за період роботи з 03 липня 2018 року по 03 липня 2019 року, тривалістю 14 календарних днів з 24 грудня по 06 січня 2019 року (а.с.53, 78, 130), перебування у відпустці позивачем не спростоване.

Вбачається, що ОСОБА_1 є учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС (а.с.14)

З копії заяви ОСОБА_1 вбачається, що він звертався про надання додаткової відпустки, як учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС з 14 лютого 2019 року за 2019 рік (а.с.49, 133).

Наказом Управління поліції охорони в Чернігівській обл. від 04 лютого 2019 року №30о/с ОСОБА_1 надана відповідна додаткова оплачувана відпустка тривалістю 16 календарних днів з 14 лютого по 01 березня 2019 року (а.с.51, 79, 131-132).

З копії заяви ОСОБА_1 від 14 березня 2019 року, вбачається, що позивача просить в зв`язку зі станом здоров`я надати чергову відпустку за 2019 рік з 19 березня 2019 року та зазначив, що станом на 14 березня 2019 року перебуває на лікуванні в лікарні МВС ДУ ТМО МВС України в Чернігівській обл. (а.с.10, 48, 77, 134).

Наказом Управління поліції охорони в Чернігівській обл. від 20 березня 2019 року №64о/с ОСОБА_1 надана відповідна щорічна відпустка тривалістю 12 календарних днів з 19 березня по 30 березня 2019 року (а.с.52, 80, 135-136).

Згідно листа начальника Управління поліції охорони в Дніпропетровській обл. від 11 квітня 2019 року №929/43/23/01-2019, повідомлено начальника УПО в Чернігівській області, що з 11 квітня 2019 року об`єкт «Укртранснафта» НПС «Гнідинці», с.Гнідинці, Варвинського р-ну Чернігівської області перейде під охорону УПО Дніпропетровської обл. (а.с.43, 73, 137) та укладено Додаткову угоду №1 до Договоур від 19 червня 2018 року № 1254/43/23/Д-2018/111/1642 про надання послуг з охорони на умовах субпідряду від 11 квітня 2019 року про припинення дії договору (а.с.138).

Наказом Управління поліції охорони в Чернігівській області від 11 квітня 2019 року у зв`язку з письмовим зверненням керівництва УПО Дніпропетровської області (листи від 11 квітня 2019 року №929/43/23/01-2019 та №934/43/23/01-2019) з 00:00 11 квітня 2019 року договір від 19 червня 2018 року №1254/43/23/Д-2018/111/1642 по охороні об`єкту НСП «Гнідинці» АТ «Укртранснафта» наказано вважати таким, що втратив чинність. Начальникові Прилуцького МВ УПО Немеричу В .А. приписано забезпечити зняття поста з даного часту та дня за договором №1255/43/23/Д-2018/111/1642 від 19 червня 2018 року (а.с.44, 63). Також 11 квітня 2019 року підписано акт №111-003663 прийому-здачі виконаних робіт/послуг за період з 00:00 год. 01 квітня по 00:00 11 квітня 2019 року за договором №1255/43/23/Д-2018/111/1642 (а.с.142).

Наказом Управління поліції охорони в Чернігівській обл. від 11 квітня 2019 року №86о/с звільнено ОСОБА_1 з займаної посади з 11 квітня 2019 року та вирішено утримати заробітну плату за використану наперед відпустку за 3 календарних дня (а.с.55, 75, 141).

Т.в.о. начальника відділу кадрового забезпечення Управління поліції охорони в Чернігівській обл. 11 квітня 2019 року направлено листа ОСОБА_1 про отримання трудової книжки (а.с.11, 82).

Наказом Управління поліції охорони в Чернігівській обл. від 18 квітня 2019 року №1504д у зв`язку з письмовим зверненням керівництва УПО Дніпропетровської області (листи від 11 квітня 2019 року №929/43/23/01-2019 та №934/43/23/01-2019) з 00:00 11 квітня 2019 року договір від 19 червня 2018 року №1254/43/23/Д-2018/111/1642 по охороні об`єкту НСП «Гнідинці» АТ «Укртранснафта» наказано вважати таким, що втратив чинність. Начальникові Прилуцького МВ УПО Немеричу В .А. забезпечити зняття поста з даного часту та дня за договором №1255/43/23/Д-2018/111/1642 від 19 червня 2018 року та вчинення інших дій (а.с.139-140).

З листа т.в.о. начальника Управління поліції охорони в Дніпропетровській обл. від 24 червня 2019 року №1477/43/23/01-2019 вбачається, що з метою усунення технічної помилки у реєстраційному номері договору, яка була допущена у листі від 11 квітня 2019 року №929/43/23/01-2019 щодо розірвання договору субпідряду між УПО Дніпропетровської області та УПО в Чернігівській області, просять виправити на №1255/43/23/Д-2018/111/164 (а.с.144), у зв`язку з чим наказом Управління поліції охорони в Чернігівській області від 24 червня 2019 року №2107д внесені відповідні зміни (а.с.145).

Також вбачається, що 06 березня 2019 року було проведено оперативну нараду на якій слухали, крім іншого, інформацію начальника сектору фізичної охорони Шевченка В.М. про стан роботи із замовниками охоронних послуг згідно наказу №23-2019 та ухвалили начальнику Прилуцького МВ з метою забезпечення належного виконання договірних зобов`язань, щодо охорони об`єкту ПДМН в с.Гніденці, посилити контроль за належним виконанням функціональних обов`язків охоронниками підрозділу, які виконують функції по охороні вказаного об`єкту ПДМН, шляхом проведення додаткових гласних і негласних перевірок. Забезпечити належну взаємодію з керівниками об`єкта, з питань належного виконання заходів охорони, що підтверджується відповідним витягом з протоколу №9 (а.с.54).

З Акту інспекційного відвідування юридичної особи, яка використовує найману працю №25-01-104/0532, який складено інспектором праці Управління держпраці у Чернігівській області 02 серпня 2019 року, вбачається, що порушень не виявлено (а.с.146-148).

Крім того, матеріали справи містять копію листка непрацездатності ОСОБА_1 з якого вбачається, що він перебував на лікуванні з 29 березня 2019 року по 03 квітня 2019 року (а.с.81); копію заяви ОСОБА_1 до відповідача про видачу йому копій заяви на прийняття на посаду охоронця, копії договору, заяви на отримання відпустки як учасника ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС за 2018 та 2019 роки, заяви на отримання чергової відпустки за 2019 рік, матеріали перевірки та протокол рішення про відсторонення ОСОБА_1 з посади охоронця, виписку з наказу №86 о/с щодо звільнення з посади (а.с.21-22, 23); копію довідки про доходи ОСОБА_1 (а.с.96); копію Договору №1254/43/23/Д-2018/111/1642 про надання послуг з охорони на умовах субпідряду від 19 червня 2018 року (а.с.114-119), копію облікової картки поста по охороні публічної безпеки та порядку Прилуцького МВ УПО Чернігівської області (а.с.143).

Відповідно до статті 43 Конституції України кожен має право на працю. Частина шоста статті 43 Конституції України гарантує громадянам захист від незаконного звільнення.

Згідно з частиною першою статті 21 КЗпП України трудовий договір - угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату, забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором та угодою сторін.

Відповідно до статті 23 КЗпП України трудовий договір може бути укладений на визначений строк, встановлений за погодженням сторін; таким, що укладається на час виконання певної роботи.

Строковий трудовий договір укладається у випадках, коли трудові відносини не можуть бути встановлені на невизначений строк з урахуванням характеру наступної роботи, або умов її виконання, або інтересів працівника та в інших випадках, передбачених законодавчими актами.

Строковий трудовий договір може укладатися на будь-який строк, визначений за погодженням сторін. При укладенні трудового договору на певний строк цей строк встановлюється угодою сторін і може визначатися не тільки конкретним періодом, але також і настанням певної події.

За таких обставин суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відсутність підстав для визнання незаконним та скасування наказу УПО в Чернігівській області від 11 квітня 2019 року в частині звільнення позивача з роботи за п.2 ст.36 КЗпП України, оскільки ОСОБА_1 було прийнято на роботу саме на період дії договору №1255/43/23/Д-2018/111/1642 по охороні НПС «Гнідинці» АТ «Укртранснафта», який закінчено за заявою замовника.

Доводи апеляційної скарги, що суд першої інстанції самоусунувся від проведення обґрунтованої та детальної перевірки доводів, щодо обставин розірвання трудового договору, не заслуговують на увагу. Не заслуговують на увагу посилання позивача на те, що його було незаконно звільнено, адже подаючи заяву про прийняття його на роботу на період дії договору №1255/43/23/Д-2018/111/1642, позивач фактично розумів, що укладає строковий трудовий договір, що відповідало його волі.

Доводи ОСОБА_1 , що судом не з`ясовано обставини, чому відповідачем не виконані вимоги ухвали суду від 31 травня 2019 року та від 09 серпня 2019 року, щодо витребування доказів не приймаються судом до уваги, оскільки спростовуються матеріалами справи, адже вбачається, що відповідачем надано витребувані судом докази за їх наявності.

Доводи апеляційної скарги, що окремі документи, надані відповідачем як докази, містять розбіжності та неточності, не можуть бути підставою для скасування вірного по суті рішення суду першої інстанції, оскільки розбіжності були виправлені відповідачем, хоча й пізніше, ніж було звільнено позивача по справі, проте це не впливає на суть рішення.

Доводи ОСОБА_1 , що судом не з`ясована обставина, чому підставою для відпустки за 2018 рік була заява позивача, але самої заяви відповідач не надав суду, не впливають на суть рішення про визнання наказу про звільнення незаконним, адже наказ про надання відпустки ОСОБА_1 за 2018 рік та перебування його у відпустці не оскаржується та не спростовується.

Доводи апеляційної скарги в їх сукупності зводяться до невірного розуміння ОСОБА_1 вимог чинного законодавства та власного тлумачення характеру спірних правовідносин у даній справі.

Відповідно до вимог ст.235 КЗпП України, рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу може бути прийнято при винесенні рішення про поновлення на роботі. Ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позовних вимог про стягнення середнього заробітку, суд першої інстанції, встановивши фактичні обставини справи, які мають суттєве значення для її вирішення, обґрунтовано виходив із того, що порушень прав позивача не відбулося, а тому підстави для стягнення з відповідача на користь позивача середнього заробітку за час вимушеного прогулу відсутні.

Заперечення відповідача, викладені у відзиві на апеляційну скаргу є слушними та такими, що судом апеляційної інстанції приймаються до уваги.

Європейський суд з прав людини вказує на те, що «пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати вмотивування своїх рішень, хоч це не може сприйматись, як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо вмотивування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено лише у світлі конкретних обставин справи» (див. mutatis mutandis рішення Європейського суду з прав людини у справі «Проніна проти України» від 18 липня 2006 року, заява №63566/00, § 23). Апеляційний суд констатує, що судом першої інстанції надано повну оцінку доказів, поданих сторонами при розгляді справи.

Оскільки, судом першої інстанції повно і всебічно з`ясовані всі обставини справи, дана належна правова оцінка доказам, висновки суду відповідають фактичним обставинам справи, а ухвалене рішення відповідає вимогам матеріального і процесуального права, то підстави для його скасування відсутні.

Таким чином, колегія суддів вважає необхідним залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Оскільки у задоволенні апеляційної скарги відмовлено, а позивач звільнений від сплати судового збору на підставі Закону, підстав для нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції, а також розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції, немає.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381, 382, 384, 389 ЦПК України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення, а рішення Варвинського районного суду Чернігівської області від 29 серпня 2019 року - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків встановлених ч.3 ст.389 ЦПК України.

Повний текст постанови виготовлено 21 листопада 2019 року.

Головуючий: Судді: