Сквирський районний суд Київської області
Справа № 376/796/19
Провадження № 2/376/597/2019
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"22" серпня 2019 р. Сквирський районний суд Київської області

в складі: головуючого судді Коваленка О.М.,

при секретарі Ткаченко Ю.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Сквира Київської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 в інтересах неповнолітнього ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , третя особа: Орган опіки та піклування Сквирської міської ради про встановлення батьківства, -

встановив:

Позивачка ОСОБА_1 , яка діє в інтересах неповнолітнього ОСОБА_2 звернулася до суду з вищевказаним позовом.

В обгрунтування позовних вимог вказала, що вона перебувала з ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , актовий запис №70 Сквирського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області, Свідоцтво про смерть НОМЕР_1 НОМЕР_2 , в цивільному шлюбі.

Від вказаного шлюбу ІНФОРМАЦІЯ_2 в них народився син ОСОБА_2 , що підтверджується Свідоцтвом про народження Серія НОМЕР_3 , видане відділом реєстрації актів цивільного стану Сквирського районного управління юстиції Київської області, актовий запис №32.

Оскільки батьки дитини не перебували у зареєстрованому шлюбі, в актовому записі про народження відомості про батька було записано відповідно до ч.1 ст.135 СК України.

Після смерті ОСОБА_4 , відповідно до ст. 36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» неповнолітній ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 має право на пенсію у зв`язку з втратою годувальника.

Тому на підставі вищевикладеного позивачка ОСОБА_1 просить суд:

Визнати, що ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 є батьком ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ;

Внести зміни до актового запису про народження ОСОБА_2 за №32 від 19.03.2002 року відділу реєстрації актів громадянського стану Сквирського районного управління юстиції Київської області в графі «батько» змінивши прізвище з « ОСОБА_5 » на « ОСОБА_6 ».

В судове засідання позивачка ОСОБА_1 не з`явилася, надала до канцелярії суду заяву, в якій просила провести розгляд справи без її участі, позов підтримала в повному обсязі та просила не проводити фіксацію судового засідання технічними засобами (а.с.25).

Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не з`явився, про час та розгляд справи був повідомлений належним чином, надав до канцелярії суду заяву, в якій вказав, що не заперечує проти задоволення позовних вимог та просить не проводити фіксацію судового засідання технічними засобами (а.с.32).

Представник третьої особи - Сквирської міської ради, також у судове засідання не з`явився та надав до канцелярії суду заяву в якій вказав, що проти задоволення позовних вимог позивача не заперечує, справу слухати у відсутність представника Сквирської міської ради та не проводити фіксацію судового процесу технічними засобами (а.с.29).

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для задоволення позову, з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 перебувала з ОСОБА_4 , в цивільному шлюбі, що ніким не заперечується.

Від вказаного шлюбу ІНФОРМАЦІЯ_2 у вищевказаних осіб народився син ОСОБА_2 , що підтверджується копією Свідоцтва про народження Серія НОМЕР_3 , видане відділом реєстрації актів цивільного стану Сквирського районного управління юстиції Київської області, актовий запис №32 (а.с.7).

Оскільки батьки дитини не перебували у зареєстрованому шлюбі, в актовому записі про народження відомості про батька було записано відповідно до ч.1 ст.135 СК України.

Те, що ОСОБА_4 був батьком ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 підтверджується заявами свідків: ОСОБА_7 яка вказала, що вона є дочкою ОСОБА_1 і підтверджує, те що ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 дійсно є батьком ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с.15); ОСОБА_9 , яка є подругою ОСОБА_1 з 1990 року, і підтверджує, що ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 є батьком ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с.16).

ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , актовий запис №70 Сквирського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області, копія Свідоцтва про смерть Серія НОМЕР_2 (а.с.14).

Після смерті ОСОБА_4 , відповідно до ст. 36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» неповнолітній ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 має право на пенсію у зв`язку з втратою годувальника.

Статтею 7 Конвенції про права дитини гарантовано, що дитина має бути зареєстрована зразу ж після народження і з моменту народження має право на ім`я і набуття громадянства, а також, наскільки це можливо, право знати своїх батьків і право на їх піклування.

Частиною 1 статті 7 СК України визначено, що сімейні відносини регулюються цим Кодексом та іншими нормативно-правовими актами.

Зі змісту норм ст. 121 СК України випливає, що права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями 122 та 125 цього Кодексу.

Дитина, яка зачата і (або) народжена у шлюбі, походить від подружжя (згідно ст. 122 СК України).

Відповідно до вимог п. 3 ч.2 ст. 125 СК України, якщо мати і батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається за рішенням суду.

Згідно ст. 128 СК України, за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільно процесуального кодексу України.

Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений матір`ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття.

Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений особою, яка вважає себе батьком дитини. Позов про визнання батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 цього Кодексу.

Згідно із ч. 1ст. 130 СК України у разі смерті чоловіка, який не перебував у шлюбі з матір`ю дитини, факт його батьківства може бути встановлений за рішенням суду. Заява про встановлення факту батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 цього Кодексу.

Пленум Верховного Суду України в п.15 постанови №5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення вказав», що заяви про встановлення фактів батьківства чи визнання батьківства розглядаються судом, якщо у свідоцтві про народження певна особа не вказана батьком дитини (наприклад , запис про батька дитини проведено за вказівкою матері, яка не перебувала у шлюбі, або ж такий запис зовсім відсутній) і можуть бути подані матір`ю, опікуном чи піклувальником дитини чи самою дитиною після досягнення повноліття.

Суд також враховує, що у пункті 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм СК України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснено, що відповідно до статей 213, 215 ЦПК України 2004 року, рішення щодо визнання батьківства (материнства) має ґрунтуватися на всебічно перевірених судом даних, що підтверджують або спростовують заявлені вимоги чи заперечення проти них, а його резолютивна частина - містити всі відомості, необхідні для реєстрації батьківства (материнства) в органах реєстрації актів цивільного стану (прізвище, ім`я та по батькові матері й батька, число, місяць і рік їх народження, громадянство, а також номер актового запису про народження дитини, коли та яким органом його вчинено).

Відповідно до абз. 9 п. 20 Правил державної реєстрації актів громадянського стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України № 52/5 від 18.10.2000 р., при вирішенні судом спорів про визнання батьківства, материнства, оспорювання батьківства чи материнства, встановлення фактів батьківства та материнства зміни до актових записів про народження вносяться відповідно до законодавства, яке регулює порядок внесення змін до актових записів цивільного стану.

Згідно із п. 2.13.1 Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, затверджених наказом Міністерства юстиції України № 96/5 від 12.01.2011р., (далі - Правила) підставою для внесення змін в актові записи цивільного стану є, зокрема, рішення суду про визнання батьківства (материнства), усиновлення (удочеріння), про скасування раніше винесеного рішення суду про визнання батьківства, виключення відомостей про батька (матір) дитини з актового запису про народження, скасування або визнання усиновлення (удочеріння) недійсним, про визнання шлюбу недійсним, установлення неправильності в актовому записі цивільного стану та інші, у яких зазначено про внесення конкретних змін в актові записи цивільного стану.

Відповідно до п. 2.16.4. Правил на підставі рішення суду про визнання батьківства (материнства) в актовому записі про народження змінюються відомості про батька та вносяться пов`язані з цим інші зміни згідно із зазначеними в рішенні суду.

Суд враховує, що ніхто не заперечує факту батьківства ОСОБА_4 відносно дитини - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що в сукупності з фактичними обставинами справи та процесуальною поведінкою її учасників дає підстави дійти висновку, що ОСОБА_4 дійсно являється рідним батьком неповнолітньої дитини.

Приймаючи рішення суд діє виключно в інтересах майбутніх прав та обов`язків дитини.

В ч. 1 ст. 134 СК України наголошується на тому, що на підставі заяв осіб, зазначених у статті 126 цього Кодексу, або рішення суду орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни до актового запису про народження, складеного органами державної реєстрації актів цивільного стану України, та видає нове Свідоцтво про народження.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 76,81, 141, 247, 258,259, 263-265,354 ЦПК України, ст. ст. 7,121,125,128,130 Сімейного Кодексу, ст. 7 Конвенції про права дитини, п.15 постанови №5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення вказав», що заяви про встановлення фактів батьківства чи визнання батьківства, п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм СК України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», суд -

в и р і ш и в :

Позов ОСОБА_1 в інтересах неповнолітнього ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , третя особа: Орган опіки та піклування Сквирської міської ради про встановлення батьківства - задовольнити в повному обсязі.

Визнати, що ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 є батьком ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ;

Внести зміни до актового запису про народження ОСОБА_2 за №32 від 19.03.2002 року відділу реєстрації актів громадянського стану Сквирського районного управління юстиції Київської області в графі «батько» змінивши прізвище з « ОСОБА_5 » на « ОСОБА_6 ».

З текстом рішення можливо ознайомитися за адресою: court.gov.ua

Рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного суду через суд першої інстанції на протязі 30 днів.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або в разі розгляду справи (вирішення справи) без повідомлення (виклику) учасників справи зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Суддя: О.М. Коваленко