У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"25" листопада 2019 р. Дніпровський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді Астахової О.О.

при секретарі Індик М.В.,

за участю

позивача ОСОБА_5

представника позивача ОСОБА_3

відповідача ОСОБА_4

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_4 про визначення місця проживання дитини,

в с т а н о в и в:

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 02 вересня 2019 року відкрито провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_4 про визначення місця проживання дитини. Розгляд справи проводиться за правилами загального позовного провадження та призначено справу до підготовчого судового зсідання.

У підготовчому судовому засіданні представник позивача подала заяву про забезпечення позову в якій просить заборонити відповідачу вчиняти будь-які дії спрямовані на зміну місця проживання дитини ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1. А також заборонити відповідачу особисто або через третіх осіб вивозити за межі України дитину без нотаріально посвідченогої згоди його матері ОСОБА_5.

Мотивуючи тим, що дитина проживає на даний час з баьтьком, який має можливість змінювати місце свого проживання та дитини. Також, у позивача є реальні побоювання, що син може виїхати з батьком за кордон без її згоди .

Виходячи з вищеозначеного позивач просить про застосування вказаних видів забезпечення позову, оскільки вважає, що невжиття заходів забезпечення позову, може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду, про можливе задоволення позовних вимог, що змушує позивача звернувся до суду із вказаною заявою.

Суд, заслухавши заяву про забезпечення позову, думку відповідача, який заперечував проти забезпечення позову, дослідивши матеріали справи прийшов до наступного висновку.

Згідно із ч.ч. 1-2 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до предявлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

За приписом ст. 150 ЦПК України позов забезпечується, зокрема, забороною вчиняти певні дії, встановленням обов`язку вчинити певні дії .

Перелік зазначених у цій статті видів забезпечення позову не є вичерпним, а відтак у разі необхідності суд може забезпечити позов іншими заходами, необхідними для забезпечення.

Європейський суд з прав людини зауважує, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. (HUNT v. UKRAINE, № 31111/04, &#167; 54, ЄСПЛ, від 07 грудня 2006 року). При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (MAMCHUR v. UKRAINE, № 10383/09, § 100, ЄСПЛ, від 16 липня 2015 року).

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має оцінювати обґрунтованість доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням наявності зв"язку між конкретним заходом щодо забезпечення позову і змістом позовних вимог та обставинами, на яких вони ґрунтуються, і доказами, які наведені на їх підтвердження, та положеннями законодавства, яким позивач обґрунтовує свої права.

При цьому співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання.

Дотримуючись зазначених вимог закону суд приходить до висновку, що позивачем наведено обставини та надано докази того, що між сторонами дійсно виник спір, дитина на даний час проживає з батьком, що не заперечується сторонами, за адресою: АДРЕСА_1. А тому суд приходить до висновку, що обраний позиивачем спосіб забезпечення позову у виді заборони відповідачу вчиняти будь-які дії спрямовані на зміну місця проживання дитини ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1 є обгрунтованим і таким, що підлягає задоволенню до ухвалення у даній справі судового рішення.

Щодо заборони відповідачу особисто або через третіх осіб вивозити за межі України дитину без нотаріально посвідченогої згоди його матері ОСОБА_5, то суд виходить з наступного.

Відповідно до статті 3 Закону України "Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України", постановою КМУ від 27 січня 1995 р. N 57 затверджено Правила перетинання державного кордону громадянами України. Пунктами 3,4 Правил визначені підстави виїзду з України громадян, які не досягли 16-річного віку. Виїзд дитини з України здійснюється у супроводі обох батьків або у супроводі одного із батьків за згодою другого. Підпунктами 2-4 п.4 Правил визначені умови, за яких виїзд дитини здійснюється без згоди другого з батьків.

Законодавством фактично визначені певні обмеження щодо перетинання кордону, і тільки за відсутності згоди одного з батьків на виїзд дитини за кордон, дане питання вирішуються в судовому порядку в позовному провадженні.

За таких обставин, такий вид забезпечення позову застосований бути не може, оскільки дане обмеження має встановлюватися рішенням суду, а не процесуальними заходами забезпечення позову .

Таким чином, доводи позивача про необхідність вжиття заходів забезпечення позову шляхом обмеження у виїзді за кордон без дозволу матері фактично зводиться до окремого виду самостійних вимог у позовному провадженні, що не є видом забезпечення позову у розумінні ст.150 ЦПК України.

Крім того, пунктами 1-4 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22 грудня 2006 року "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову", судам роз`яснено, що при вирішенні питання про забезпечення позову суд здійснює оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття заходів до забезпечення позову з урахуванням адекватності вимог заявника, забезпечення збалансованості інтересів сторін, наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, ймовірності утруднення виконання рішення суду в разі невжиття таких заходів.

З огляду на означене, відсутні підстави для застосування заходу забезпечення позову шляхом заборони ОСОБА_4, ідентифікаційний код НОМЕР_1, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 особисто або через третіх осіб вивозити за межі України ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1 без нотаріально посвідченої згоди його матері ОСОБА_5 до прийняття рішення по даній справі.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 149-153, 259-260, 353-355 ЦПК Українии суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Заяву представник позивача ОСОБА_3 про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_4 про визначення місця проживання дитини задовольнити частково.

Заборони ОСОБА_4, ідентифікаційний код НОМЕР_1, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 вчиняти будь-які дії спрямовані на зміну місця проживання дитини ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 до ухвалення у даній справі судового рішення.

В іншій частині відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Дніпровський районний суд м. Києва протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Суддя О.О. Астахова