Постанова

Іменем України

28 листопада 2019 року

м. Київ

справа № 219/14094/18-ц

провадження № 61-15923св19

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Гулейкова І. Ю. (суддя-доповідач), Ступак О. В., Усика Г. І.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - Публічне акціонерне товариство «По газопостачанню та газифікації «Донецькоблгаз»,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства «По газопостачанню та газифікації «Донецькоблгаз» на рішення Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 20 травня 2019 року у складі судді Дубовика Р. Є. та постанову Донецького апеляційного суду від 23 липня 2019 року у складі колегії суддів:

Папоян В. В., Біляєвої О. М., Корчистої О. І.,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог і рішень судів

У грудні 2018 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства «По газопостачанню та газифікації «Донецькоблгаз»

(далі - ПАТ «По газопостачанню та газифікації «Донецькоблгаз») про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди.

Позовні вимоги мотивувала тим, що з 23 грудня 1996 року вона перебувала з відповідачем у трудових відносинах, працювала на різних посадах, а з 01 вересня 2015 року займала посаду провідного інженера виробничо-технічного відділу Артемівського управління по газопостачанню та газифікації ПАТ «По газопостачанню та газифікації «Донецькоблгаз».

Вказувала на те, що між трудовим колективом та адміністрацією товариства виник колективний спір, у зв`язку із цим її було включено до складу ініціативної групи, як уповноважену колективом представляти інтереси працівників, що і стало підставою для психологічного тиску на неї з боку відповідача.

Звертала увагу на те, що у жовтні 2018 року, після проведення перевірки роботи виробничо-технічного відділу, їй було оголошено догану за порушення трудової дисципліни, а саме - невиконання посадових обов`язків, визначених посадовою інстанцією провідного інженера виробничо-технічного відділу.

Наказом від 08 листопада 2018 року № 97, після проведення повторної перевірки, на неї накладено дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення.

Наказом від 08 листопада 2018 року № 129-л її було звільнено з роботи на

підставі пункту 3 частини першої статті 40 Кодексу законів про працю України

(далі - КЗпП України).

Посилаючись на те, що нею не було допущено порушень посадових обов`язків, а підставою для її звільнення стало негативне ставлення до неї з боку адміністрації товариства внаслідок її участі у роботі ініціативної групи, ОСОБА_1 , з урахуванням уточнень позовних вимог, просила поновити її на посаді провідного інженера виробничо-технічного відділу Артемівського управління по газопостачанню та газифікації ПАТ «По газопостачанню та газифікації «Донецькоблгаз»

з 08 листопада 2018 року; стягнути з відповідача на її користь середній заробіток час вимушеного прогулу, а також 10 000,00 грн на відшкодування моральної шкоди, завданої незаконним звільненням.

Рішенням Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 20 травня

2019 року позов задоволено частково. Визнано незаконними накази начальника Артемівського управління по газопостачанню та газифікації ПАТ «По газопостачанню та газифікації «Донецькоблгаз» ОСОБА_3. від 08 листопада 2018 року № 97 «Про накладення на ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення» та

№ 129-Л про припинення трудового договору з ОСОБА_1 Поновлено

ОСОБА_1 на посаді провідного інженера виробничо-технічного відділу Артемівського управління по газопостачанню та газифікації ПАТ «По газопостачанню та газифікації «Донецькоблгаз» з 08 листопада 2018 року. Стягнуто з ПАТ «По газопостачанню та газифікації «Донецькоблгаз» на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу у розмірі 36 469,05 грн з наступним відрахуванням всіх необхідних платежів та податків. Стягнуто з ПАТ «По газопостачанню та газифікації «Донецькоблгаз» на користь ОСОБА_1

4 000,00 грн на відшкодування моральної шкоди. Вирішено питання про розподіл судових витрат. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позову, суд першої інстанції виходив з того, що звільнення позивача відбулось з порушенням вимог трудового законодавства, оскільки відповідачем до позивача ОСОБА_1 за одне порушення трудової дисципліни застосовано два дисциплінарних стягнення, а саме: 17 жовтня

2018 року - догана, 08 листопада 2018 року-звільнення, що є незаконним відповідно до положень частини другої статті 149 КЗпП України. При цьому, у наказі про звільнення відповідачем не конкретизовано порушень, допущених

ОСОБА_1 , що свідчить про відсутність систематичного невиконання без поважних причин обов`язків, покладених на неї трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку, що могло бути підставами для застосування дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення за пунктом 3 частини першої

статті 40 КЗпП України.

Посилаючись на наведене, суд першої інстанції дійшов висновку про наявність підстав для скасування оспорюваних ОСОБА_1 наказів, поновлення її на посаді та стягнення з відповідача на користь позивача середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Крім того, встановивши, що відповідачем були порушенні трудові права позивача, що призвело до моральних страждань останньої і вимагало від неї додаткових зусиль для організації свого життя, суд першої інстанції, з урахуванням принципу розумності та справедливості, стягнув з відповідача на користь позивача 4 000,00 грн на відшкодування моральної шкоди.

Постановою Донецького апеляційного суду від 23 липня 2019 року апеляційну скаргу ПАТ «По газопостачанню та газифікації «Донецькоблгаз» залишено без задоволення, рішення суду першої інстанції залишено без змін.

Залишаючи без рішення суду першої інстанції, апеляційний суд, погодившись з його висновками, виходив з того, що звільнення позивача відбулось з порушенням вимог трудового законодавства, а тому вона підлягає поновленню на посаді з виплатою середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Також, апеляційним судом зазначено, що вирішуючи питання про розмір виплат передбачених статтею 235 КЗпП України, суд першої інстанції правильно виходив з розрахунку середнього заробітку працівника відповідно до Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України

від 08 лютого 1995 року № 100 (далі - Порядок), розмір якого не спростований відповідачем.

Крім того, дійшовши висновку про незаконне звільнення ОСОБА_1 , суд першої інстанції обґрунтовано стягнув з відповідача на її користь моральну шкоду, розмір якої визначено судом з урахуванням принципу розумності та справедливості.

Короткий зміст та узагальнюючі доводи касаційної скарги та позиція інших учасників справи

У серпні 2019 року ПАТ «По газопостачанню та газифікації «Донецькоблгаз» подало до Верховного Суду касаційну скаргу на рішення Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 20 травня 2019 року та постанову Донецького апеляційного суду від 23 липня 2019 року, у якій просить скасувати оскаржувані судові рішення та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Зазначає, що скасовуючи оскаржувані позивачем накази та поновлюючи її на посаді суди дійшли помилкового висновку про притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності двічі за одне і те саме порушення трудової дисципліни, не звернувши уваги на те, що доповідні записки про результати перевірок не є тотожними та з них убачається систематичність порушень. При цьому позивач не оскаржувала наказ

від 17 жовтня 2018 року про оголошення догани та не надала пояснень щодо допущених нею порушень.

Вважає, безпідставними посилання судів на відсутність в наказі про звільнення зазначень конкретних пунктів посадової інструкції позивача, порушення яких були нею допущенні, оскільки відповідачем як підстава для звільнення позивача зазначено рішення профспілкового комітету товариства, під час прийняття якого профспілковою організацією були розглянуті всі документи, долучені відповідачем до подання, надана оцінка всім обставинам, викладеним у ньому та зроблено обґрунтований висновок про надання згоди на звільнення позивача з посади у зв`язку із систематичними порушеннями трудової дисципліни.

Безпідставними вважає також посилання судів на наявність підстав для стягнення з відповідача на користь позивача середнього заробітку за час вимушеного прогулу за період з 08 листопада 2018 року по день ухвалення рішення судом першої інстанції, оскільки після звільнення позивач працевлаштувалась та отримувала заробітну плату, розмір якої має бути вирахуваний з суми середнього заробітку, стягнутого на користь позивача.

У листопаді 2019 року ОСОБА_1 подала до Верховного Суду відзив на касаційну скаргу ПАТ «По газопостачанню та газифікації «Донецькоблгаз», в якому зазначала про безпідставність її доводів та відсутність підстав для скасування оскаржуваних відповідачем судових рішень, оскільки їх ухвалено на підставі повного та всебічного розгляду справи.

Вказує на те, що суди попередніх інстанцій дійшли обґрунтованого висновку про відсутність систематичного порушення позивачем трудової дисципліни та підстав для її звільнення за пунктом 3 частини першої статті 40 КЗпП України. Вважає єдиною підставою для її звільнення були неприязні стосунки з адміністрацією товариства та тиск за участь в ініціативній групі під час розгляду колективного трудового спору.

Звертає увагу на те, що відповідачем не повністю виконано рішення суду першої інтонації, а саме - не виплачено їй середній заробіток за час вимушеного прогулу та моральну шкоду, що свідчить про порушення відповідачем законодавства.

Рух справи у суді касаційної інстанції

Ухвалою Верховного Суду від 30 вересня 2019 року відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою ПАТ «По газопостачанню та газифікації «Донецькоблгаз» на рішення Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 20 травня

2019 року та постанову Донецького апеляційного суду від 23 липня 2019 року, витребувано цивільну справу та надано строк на подання відзивів на касаційну скаргу.

Позиція Верховного Суду

Згідно з частиною другою статті 389 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим (частина перша статті 263 ЦПК України).

Частиною першою статті 400 ЦПК України передбачено, що під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду дійшов висновку, що касаційна скарга підлягає залишенню без задоволення, аоскаржувані судові рішення - без змін, оскільки їх ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судами встановлено, що з 23 грудня 1996 року ОСОБА_1 працювала на різних посадах в Артемівському управління по газопостачанню та газифікації ПАТ «По газопостачанню та газифікації «Донецькоблгаз».

На підставі наказу від 01 вересня 2015 року № 166 позивач була переведена на посаду провідного інженера виробничо-технічного відділу Артемівського управління по газопостачанню та газифікації ПАТ «По газопостачанню та газифікації «Донецькоблгаз».

Наказом Артемівського управління по газопостачанню та газифікації ПАТ «По газопостачанню та газифікації «Донецькоблгаз» від 02 березня 2017 року

№ 28 була затверджена посадова інструкція провідного інженера виробничо-технічного відділу, з якою позивач ознайомлена під підпис.

Відповідно до посадової інструкції провідний інженер виробничо-технічного відділу зобов`язаний:

- контролювати виконання планових завдань по комплексному приборному обстеженню газопроводів, оцінкою їх технічного стану (пункт 2.3);

- контролювати укладення договорів на технічне обслуговування підвідних мереж і споруд на них, внутрішніх систем газопостачання підприємств, КБО і фізичних осіб (пункт 2.6);

- готувати технічні умови на газифікацію КБО, житлових будинків згідно з наданими даними відповідно до Порядку приєднання до газових мереж (пункт 2.11).

За змістом доповідної записки від 17 жовтня 2018 року робочою комісією ПАТ «По газопостачанню та газифікації «Донецькоблгаз» під час перевірки встановлені порушення в роботі відділу виробничо-технічного відділу Артемівського управління по газопостачанню та газифікації, а саме:

- у відділі знаходяться 163 заяви на розробку технічних умов (приєднання та реконструкцію систем газопостачання), що є порушенням Порядку приєднання до газових мереж.

- не виконаний контроль за формування та виконанням графіку з виконання плану комплексного приладового обстеження газопроводів на 2018 рік. План комплексного приладового обстеження на 2018 рік не прошитий і не пронумерований. Не складені акти оцінки технічного стану газопроводів, заплановані у 2018 році.

- відсутній контроль за укладанням договорів на технічне обслуговування трьох газорегуляторних пунктів та одного шафного регуляторного пункту. З 2016 року не укладаються договори з Товариством з додатковою відповідальністю «Сініат» на експлуатацію, ремонт і технічне обслуговування газоредукуючого обладнання.

- відсутні відповідні договори з балансоутримувачами багатоквартирного житлового фонду.

За результатами проведеної перевірки комісія зробила висновок, що провідним інженером ОСОБА_1 не виконуються в повному обсязі посадові обов`язки, покладені на неї пунктами 2.3, 2.6, 2.11 посадової інструкції. Враховуючи вищенаведене, комісія наполягала на усуненні та недопущенні у подальшому наведених порушень та притягненні до дисциплінарної відповідальності провідного інженера ОСОБА_1

Актом від 17 жовтня 2018 року № 91 встановлено, що ОСОБА_1 повідомлено про необхідність надання письмових пояснень щодо невиконання посадових обов`язків, проте від їх надання остання відмовилась.

Наказом від 17 жовтня 2018 року № 90 ОСОБА_1 оголошено догану за порушення трудової дисципліни, а саме - невиконання посадових обов`язків, покладених на неї пунктами 2.3, 2.6, 2.11 посадової інструкції провідного інженера виробничо-технічного відділу.

Наказ від 17 жовтня 2018 року № 90 про оголошення догани ОСОБА_1 не оскаржувався.

Згідно з доповідною запискою від 06 листопада 2018 року робочою комісією

ПАТ «Донецькоблгаз» встановлено, що станом на 06 листопада 2018 року порушення в роботі виробничо-технічного відділу, виявлені під час попередньої перевірки

від 17 жовтня 2018 року, не усунені.

За результатами проведеної повторної перевірки комісія зробила висновок, що провідним інженером ОСОБА_1 не виконуються в повному обсязі посадові обов`язки, покладені на неї пунктами 2.3, 2.6, 2.11 посадової інструкції. Враховуючи вищенаведене, комісія наполягала на усуненні та недопущенні у подальшому наведених порушень та притягненні до дисциплінарної відповідальності провідного інженера ОСОБА_1

06 листопада 2018 року ОСОБА_1 на ім`я начальника Артемівського управління по газопостачанню та газифікації ПАТ «По газопостачанню та газифікації «Донецькоблгаз» ОСОБА_3 направлено письмове пояснення, у якому нею зазначено, що про критичну ситуацію з обробкою заяв на розробку технічних умов керівництво повідомлялось службовими записками інженера виробничо-технічного відділуОСОБА_4 та начальника виробничо-технічного відділу Остапенка С. В., на які керівництво управління не відреагувало.

Відповідно до виписки з протоколу засідання профспілкового комітету первинної профспілкової організації «Газовики Донбасу» від 08 листопада 2018 року членами профспілкового комітету розглянуто подання начальника Артемівського управління по газопостачанню та газифікації від 06 листопада 2018 року про надання згоди на звільнення провідного інженера виробничо-технічного відділу ОСОБА_1 на підставі пункту 3 частини першої статті 40 КЗпП України, та відкритим голосуванням більшістю голосів було прийняте рішення надати згоду на звільнення ОСОБА_1 на підставі зазначеної вище норми трудового законодавства.

Наказом начальника Артемівського управління по газопостачанню та газифікації

від 08 листопада 2018 року № 97 до провідного інженера виробничо-технічного відділу ОСОБА_1. за систематичне невиконання без поважних причин обов`язків, покладених на неї посадовою інструкцією, враховуючи попереднє дисциплінарне стягнення, було застосовано дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення.

Наказом від 08 листопада 2018 року № 129-Л ОСОБА_1 було звільнено за систематичне невиконання трудових обов`язків на підставі пункту 3 частини першої статті 40 КЗпП України. Підставою для звільнення зазначено рішення профспілкового комітету «Газовики Донбасу» від 08 листопада 2018 року.

Нормативно-правове обґрунтування

Частина шоста статті 43 Конституції України гарантує громадянам захист від незаконного звільнення.

Підстави розірвання трудового договору з ініціативи власника передбачені у

статтях 40, 41 КЗпП України.

За передбаченими пунктом 3 частини першої статті 40 КЗпП України підставами працівник може бути звільнений лише за проступок на роботі, вчинений після застосування до нього дисциплінарного або громадського стягнення за невиконання без поважних причин обов`язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку.

У таких випадках враховуються ті заходи дисциплінарного стягнення, які встановлені чинним законодавством і не втратили юридичної сили за давністю або зняті достроково (стаття 151 КЗпП України), і ті громадські стягнення, які застосовані до працівника за порушення трудової дисципліни у відповідності до положення або статуту, що визначає діяльність громадської організації, і з дня накладення яких до видання наказу про звільнення минулого не більше одного року.

Згідно зі статтею 149 КЗпП України за кожне порушення трудової дисципліни може бути застосовано лише одне дисциплінарне стягнення. До таких видів стягнень згідно з часиною першою статті 147 КЗпП України належать: догана та звільнення.

Звільнення працівника за пунктом 3 статті 40 КЗпП України - є видом дисциплінарного стягнення.

У справах про поновлення на роботі осіб, звільнених за невиконання без поважних причин обов`язків, покладених на нього трудовим договором, судам необхідно з`ясувати, у чому конкретно проявилося порушення, що стало приводом до звільнення, чи могло воно бути підставою для розірвання трудового договору за пунктом 3 статті 40 КЗпП України, чи додержані власником або уповноваженим ним органом передбачені статтями 147-1, 148, 149 КЗпП України правила і порядок застосування дисциплінарних стягнень, зокрема, чи не закінчився встановлений для цього строк, чи не застосовувалось вже за цей проступок дисциплінарне стягнення, чи враховувались при звільненні ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяна ним шкода, обставини, за яких вчинено проступок, і попередня робота працівника.

Для правомірного розірвання роботодавцем трудового договору на підставі пункту 3 статті 40 КЗпП України необхідна наявність сукупності таких умов: порушення має стосуватися лише тих обов`язків, які є складовими трудової функції працівника чи випливають з правил внутрішнього трудового розпорядку; невиконання чи неналежне виконання працівником трудових обов`язків має бути винним, скоєним без поважних причин умисно або з необережності; невиконання або неналежне виконання трудових обов`язків повинно бути систематичним; враховуються тільки дисциплінарні й громадські стягнення, які накладаються трудовими колективами і громадськими організаціями відповідно до їх статутів; з моменту виявлення порушення до звільнення може минути не більше місяця.

Систематичним невиконанням обов`язків вважається таке, що вчинене працівником, який раніше допускав порушення покладених на нього обов`язків і притягувався за це до дисциплінарної відповідальності, проте застосовані заходи дисциплінарного чи громадського стягнення не дали позитивних наслідків і працівник знову вчинив дисциплінарний проступок.

Звільнення працівника з підстав, не передбачених законом, або з порушенням установленого законом порядку свідчить про незаконність такого звільнення та тягне за собою поновлення порушених прав працівника.

Частиною третьою статті 235 КЗпП України визначено, що при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року, не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

Установивши, що дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення застосовано до ОСОБА_1 за дисциплінарний проступок, за який позивачу вже було оголошено догану, суди попередніх інстанції дійшли обґрунтованого висновку, що відповідачем порушено передбачені статтями 147-1, 148, 149 КЗпП України правила і порядок застосування дисциплінарних стягнень, а тому звільнення позивача за пунктом 3 частини першої статті 40 КЗпП України є незаконним. При цьому судами правильно зазначено, що в оскаржуваному позивачем наказі не конкретизовано причин її звільнення саме на підставі пункту 3 частини першої статті 40 КЗпП України, а під час судового розгляду відповідачем не доведено систематичність порушень позивачем трудової дисципліни.

Доводи касаційної скарги про те, суди не звернули уваги на те, що підставою для звільнення позивача стало рішення профспілкового комітету первинної профспілкової організації «Газовики Донбасу» від 08 листопада 2018 року про надання згоди на звільнення позивача, яке прийнято на підставі з`ясування всіх обставин дисциплінарного проступку, є безпідставними, оскільки попередня згода чи незгода на звільнення працівника, який є членом профспілкової організації, з боку профспілкової організації є засобом захисту прав працівника, а отже рішення про надання згоди на звільнення працівника не може бути безумовною підставою для звільнення, оскільки під час розгляду трудових спорів за участю членів профспілки суди оцінюють докази законності звільнення в їх сукупності.

За відсутності доказів на підтвердження підстав для накладання на позивача дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення, зазначені вище твердження відповідача не беруться Верховним Судом до уваги.

Посилання в касаційній скарзі на те, що систематичне порушення позивачем трудових обов`язків, покладених на неї пунктами 2.3, 2.6, 2.11 посадової інструкції підтверджується доповідними записками членів комісії, які здійснювали перевірку відділу, в якому працювала позивач, від 17 жовтня та від 06 листопада 2018 року, є безпідставними, оскільки зводяться до неправильного тлумачення відповідачем вимог трудового законодавства. Судами правильно встановлено, що порушення, встановлене актом від 17 жовтня 2018 року, за що позивачу було оголошено догану, та порушення зафіксоване комісією 06 листопада 2018 року, що стало підставою для накладання на позивача дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення, є одне і те саме порушення, а тому позивача було двічі притягнуто до дисциплінарної відповідальності, що свідчить про порушення відповідачем вимог трудового законодавства.

При цьому Верховний Суд звертає увагу на те, що за змістом статті 4 цієї Конвенції Міжнародної Організації Праці № 158 про припинення трудових відносин з ініціативи підприємця 1982 року, яку ратифіковано Постановою Верховної Ради України

від 04 лютого 1994 року N 3933-XII, тягар доведення законної підстави для звільнення лежить на роботодавцеві, а отже, доводи заявника про те, що позивач не довела незаконності свого звільнення не може бути підставою для відмови у задоволення позову, оскільки такий висновок суперечить принципу розподілу тягаря доказування у трудових справах.

Ухвалюючи рішення у справі, суд першої інстанції, з висновками якого погодився апеляційний суд, правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, що підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідивши наявні у справі докази і надавши їм належну оцінку, встановивши, що при звільненні позивача допущено порушення вимог чинного трудового законодавства, дійшов правильного та обґрунтованого висновку про поновлення ОСОБА_1 на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу на підставі статті 235 КЗпП Українита моральної шкоди.

Доводи заявника про те, що суди неправильно здійснили розрахунок заробітної плати за час вимушеного прогулу, є необґрунтованими, оскільки судом першої інстанції застосований механізм здійснення розрахунку середньої заробітної плати визначений Порядком обчислення середньої заробітної плати, що затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року № 100.

Твердження заявника про те, що при обчисленні суми середнього заробітку за час вимушеного прогулу судами не було враховано доходи, які були отримані позивачем після її звільнення у період вимушеного прогулу є безпідставними з огляду на те, що відповідачем не доведено отримання позивачем доходу у період її вимушеного прогулу, при цьому процесуальним правом на звернення із клопотанням про витребування доказів на підтвердження зазначених обставин, відповідач не скористався.

При цьому, під час ухвалення рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року, не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу.

Виплата середнього заробітку проводиться за весь час вимушеного прогулу. Законом не передбачено будь-яких підстав для зменшення його розміру за певних обставин.

Аналогічна позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 25 травня 2016 року у справі № 6-511цс16 та постанові Великої Палати Верховного Суду

від 20 червня 2018 року у справі № 826/808/16.

Таким чином, у судів не було необхідності з`ясовувати обставини про отримання позивачем доходу в період її вимушеного прогулу.

Інші доводи касаційної скарги не спростовують висновків судів по суті вирішення указаного позову та не дають підстав вважати, що судами попередніх інстанцій порушено норми матеріального та процесуального права, а зводяться до переоцінки доказів, що знаходиться поза межами повноважень суду касаційної інстанції.

Викладене дає підстави для висновку, що касаційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а оскаржувані судові рішення - без змін із підстав, передбачених статтею 410 ЦПК України.

Керуючись статтями 409, 410 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства «По газопостачанню та газифікації «Донецькоблгаз» залишити без задоволення.

Рішення Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 20 травня

2019 року та постанову Донецького апеляційного суду від 23 липня 2019 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді:І. Ю. Гулейков

О. В. Ступак

Г. І. Усик