УХВАЛА

12 березня 2019 року Рівненський міський суд Рівненської області

в особі головуючої судді - Панас О.В.

при секретарі судового засідання - Корнійчук А.В.

з участю:

представника заявника - адвоката ОСОБА_1

державного виконавця - Мічуди Є.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Рівне цивільну справу за скаргою ОСОБА_2 на дії державного виконавця Рівненського міського відділу ДВС Головного територіального управління юстиції в Рівненській області, -

в с т а н о в и в:

ОСОБА_2 звернулася до Рівненського міського суду зі скаргою на дії державного виконавця Рівненського міського відділу ДВС Головного територіального управління юстиції в Рівненській області.

Просила визнати протиправною та скасувати Постанову про накладення штрафу від 17.10.2018 року ВП № 51693958 на ОСОБА_2 у сумі 1 700 грн. 00 коп., винесену державним виконавцем Рівненського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Рівненській області ОСОБА_3 Васильовичем.

Свої вимоги обгрунтовує тим, що 05 листопада 2018 р. вона отримала постанову про накладення штрафу від 17.10.2018 року ВП № 51693958, винесену державним виконавцем Рівненського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Рівненській області ОСОБА_3 Васильовичем, згідно якої за невиконання ухвали Рівненського міського суду Рівненської області по справі № 1715/2795/12 від 17.10.2012 року на неї накладено штраф у розмірі 1700 грн. 00 коп. та зобовязано виконати рішення суду протягом десяти робочих днів та попереджено про кримінальну відповідальність.

Вважає дану постанову безпідставною та такою, що підлягає скасуванню, виходячи з наступного.

17 жовтня 2012 року ухвалою Рівненського міського суду була затверджена мирова угода, відповідно до якої між сторонами, а саме позивачем-відповідачем ОСОБА_4, відповідачем-позивачем ОСОБА_2 та відповідачами ОСОБА_5 і ОСОБА_6 укладено мирову угоду на наступних умовах:

Позивач-відповідач ОСОБА_4 на підставі ст. 205 ЦК України, розуміючи наслідки, передбачені ст. 206 ЦПК України, відмовляється від позову про визнання договору дарування квартири недійсним і просить суд прийняти відмову та закрити провадження по справі;

Відповідач-позивач ОСОБА_2 на підставі ст. 205 ЦК України, розуміючи наслідки, передбачені ст. 206 ЦПК України, відмовляється від позову про усунення перешкод шляхом виселення і просить суд прийняти відмову та закрити провадження у справі;

З метою вирішення спору між ними ОСОБА_2 бере на себе зобовязання здійснювати догляд за ОСОБА_4 до її смерті шляхом надання їй необхідного матеріального забезпечення, а саме коштів на придбання продуктів харчування, медикаментів та оплату комунальних послуг, що будуть нараховуватись за квартиру № 6 на проспекті Миру 15 у м. Рівне;

ОСОБА_2, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 домовилися, що ОСОБА_5 залишається і надалі проживати до дня смерті ОСОБА_4 у квартирі № 6 на проспекті Миру 15 у м. Рівне і надавати їй фізичну допомогу;

ОСОБА_2, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 домовилися, що після смерті ОСОБА_4 ОСОБА_2 придбає за свої власні кошти ОСОБА_5 однокімнатну квартиру у малосімейному будинку в межах м. Рівне за умови догляду ОСОБА_5 за ОСОБА_4 до часу її смерті;

ОСОБА_2 не проти, щоб до настання вищезазначеної у п.п. 3,4,5 даної угоди події у квартирі № 6 на проспекті Миру 15 у м. Рівне тимчасово проживав ОСОБА_7, якщо проти цього не заперечуватимуть ОСОБА_4 та ОСОБА_5

В 09.01.2014 року ОСОБА_4 померла. До її смерті вона виконала умови мирової угоди в повному обсязі, а саме здійснювала догляд за ОСОБА_4, повністю її матеріально утримувала, купувала продукти харчування, медикаменти, оплачувала комунальні послуги, що нараховувались за квартиру № 6 на проспекті Миру 15 у м. Рівне. Окрім того, здійснювала і фізичний догляд за ОСОБА_4, хоча згідно умов мирової угоди, даний догляд повинна була здійснювати ОСОБА_5 Також організацією та фінансуванням поховання ОСОБА_4 займалась також вона.

Так як і було передбачено мировою угодою, після смерті ОСОБА_4, за домовленістю з ОСОБА_5, мала намір придбати останній однокімнатну квартиру у м. Здолбунів. ОСОБА_5 проти цього не заперечувала, так як дана квартира була повноцінна, а не малосімейного типу. Після внесення завдатку за квартиру, намагалась звязатись з ОСОБА_5 для погодження подальших дій стосовно переоформлення квартири. Однак, ОСОБА_5 відмовилась та більше на звязок не виходила.

В серпні 2018 року отримала Постанову про відкриття виконавчого провадження № 51693958 від 19.07.2018 року про примусове виконання мирової угоди, затвердженою ухвалою Рівненського міського суду від 17.10.2012 року.

Яким чином вона має виконати умову мирової угоди, яка полягає у придбанні однокімнатної квартири ОСОБА_5, якщо остання на звязок не виходить, - не зрозуміло. З неофіційних джерел відомо, що ОСОБА_5 перебуває за кордоном, а від її імені діє представник. Однак, придбання квартири можливе лише в присутності ОСОБА_5

Вважає, що дане рішення є немайнового характеру, що полягає у придбанні однокімнатної квартири у малосімейному будинку в межах м. Рівне на користь ОСОБА_5 (стягувача), яка в свою чергу, умисно створює умови, що унеможливлюють виконання даного рішення.

У судовому засіданні представник заявниці ОСОБА_2 адвокат ОСОБА_1 підтримала скаргу у межах її доводів та просила задовольнити.

Представник суб"єкта оскарження - державний виконавець Мічуда Є.В. скаргу не визнав та просив відмовити у її задоволенні. Пояснив, що відкрив виконавче провадження з примусового виконання ухвали Рівненського мського суду про затвердження мирової угоди від 17.10.2012 та встановив десятиденний строк для її добровільного виконання ОСОБА_2 А саме, вважає, що ОСОБА_8, відповідно до п.5 ухвали повинна була придбати квартиру ОСОБА_5 Проте, у визначений термін квартира не була придбана, відтак наклав на неї штраф.

Заслухавши пояснення представника заявника, представника суб"єкта оскарження, дослідивши письмові матеріали справи та оцінивши докази у їх сукупності, суд прийшов до наступних висновків.

Судом встановлено, що ухвалою Рівненського міського суду від 17.10.2012р. була визнана мирова угода відповідно до якої між сторонами, а саме позивачем-відповідачем ОСОБА_4, відповідачем-позивачем ОСОБА_2 та відповідачами ОСОБА_5 і ОСОБА_6 укладено мирову угоду на наступних умовах:

1. Позивач-відповідач ОСОБА_4 на підставі ст. 205 ЦК України, розуміючи наслідки, передбачені ст. 206 ЦПК України, відмовляється від позову про визнання договору дарування квартири недійсним і просить суд прийняти відмову та закрити провадження по справі;

2. Відповідач-позивач ОСОБА_2 на підставі ст. 205 ЦК України, розуміючи наслідки, передбачені ст. 206 ЦПК України, відмовляється від позову про усунення перешкод шляхом виселення і просить суд прийняти відмову та закрити провадження у справі;

3. З метою вирішення спору між ними ОСОБА_2 бере на себе зобовязання здійснювати догляд за ОСОБА_4 до її смерті шляхом надання їй необхідного матеріального забезпечення, а саме коштів на придбання продуктів харчування, медикаментів та оплату комунальних послуг, що будуть нараховуватись за квартиру № 6 на проспекті Миру 15 у м. Рівне;

4. ОСОБА_2, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 домовилися, що ОСОБА_5 залишається і надалі проживати до дня смерті ОСОБА_4 у квартирі № 6 на проспекті Миру 15 у м. Рівне і надавати їй фізичну допомогу;

5. ОСОБА_2, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 домовилися, що після смерті ОСОБА_4 ОСОБА_2 придбає за свої власні кошти ОСОБА_5 однокімнатну квартиру у малосімейному будинку в межах м. Рівне за умови догляду ОСОБА_5 за ОСОБА_4 до часу її смерті;

6. ОСОБА_2 не проти, щоб до настання вищезазначеної у п.п. 3,4,5 даної угоди події у квартирі № 6 на проспекті Миру 15 у м. Рівне тимчасово проживав ОСОБА_7, якщо проти цього не заперечуватимуть ОСОБА_4 та ОСОБА_5

19.07.2018р. державним виконавцем Рівненського міського відділу ДВС ГТУЮ у Рівненській області ОСОБА_3 було відкрите виконавчого провадження № 51693958 про примусове виконання мирової угоди, затвердженою ухвалою Рівненського міського суду від 17.10.2012 року.

Згідно даної постанови, боржнику необхідно було виконати рішення суду протягом 10 робочих днів.

09.08.2018р. постановами державного виконавця Рівненського міського відділу ДВС ГТУЮ у Рівненській області ОСОБА_3 було накладено арешт на усе майно, що належить боржнику та постанова про арешт коштів боржника. Як пояснив державний виконавець у судовому засіданні зазначені заходи виконання були вжиті з метою оплати виконавчого збору та штрафу.

Оглянуті судом Акти державного виконавця від 10.08.2018р., 17.10.2018р. містять констатацію фактів про те що державний виконавець не поспілкувався з ОСОБА_2 у зв"язку з її відстуністю за місцем проживання та неявкою боржниці до відділу ДВС.

Як пояснив державний виконавець у судовому засіданні, примусовому виконанню ухвали суду підлягав п. 5, де вказано що ОСОБА_2, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 домовилися, що після смерті ОСОБА_4 ОСОБА_2 придбає за свої власні кошти ОСОБА_5 однокімнатну квартиру у малосімейному будинку в межах м. Рівне за умови догляду ОСОБА_5 за ОСОБА_4 до часу її смерті.

Тобто, сторони домовилися про вчинення правочину купівлі-продажу квартири, який може відбутися за участі продавця та покупця, а саме продавця, якою мала би бути особа, яка відчужує майно та покупця ОСОБА_5 з участю ОСОБА_2 , яка взяла на себе обов"язок оплатити квартиру.

Ухвала суду не містить чіткої вказівки адреси квартири яку мала придбати ОСОБА_2

Судом не встановлено у який спосіб підлягала до виконання ухвала суду про визнання мирової угоди, виконання п.5 якої, без одночасної участі усіх сторін виконавчого провадження з залученням третіх осіб є неможливою.

Не встановлено ні дій стягувача ОСОБА_5 спрямованих на узгодження її позицій та участі щодо придбання їй квартири ОСОБА_2, що вказує на ухилення ОСОБА_5 від узгодженості дій спрямованих на виконання судового рішення, що не було враховано державним виконавцем при винесенні оспорюваної постанови.

Державним виконавцем може бути винесено постанову про накладення штрафу виключно у разі невиконання боржником судового рішення без поважних причин. Перелік причин, які можуть визнаватися поважними Законом України «Про виконавче провадження» - не встановлений.

За наведених обставин, суд прийшов до висновку, що оспорювана постанова державного виконавця від 17.10.2018р. про накладення штрафу на ОСОБА_2 за невиконання рішення суду у сумі 1700,00 грн. є безпідставною , а відтак підлягає до скасування.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 260, 261, 353,354,356, 447-452 ЦПК України, суд ,- у х в а л и в :

Скаргу ОСОБА_2 задовольнити .

Визнати протиправною та скасувати Постанову про накладення штрафу від 17.10.2018 року ВП № 51693958 на ОСОБА_2 у сумі 1 700 грн. 00 коп., винесену державним виконавцем Рівненського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Рівненській області ОСОБА_3 Васильовичем.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення.

Ухвала суду може бути оскаржена до Рівненського апеляційного суду через Рівненський міський суд протягом п"ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому повна ухвала не була вручена у день її проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, на ухвалу суду - якщо апеляційна скарга подана протягом пятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя О.В.Панас