Провадження № 2/331/90/2019
Справа № 331/3284/18
15 січня 2019 року м. Запоріжжя
Жовтневий районний суд м. Запоріжжя у складі:
головуючого судді: Антоненко М.В.
за участю секретаря : Андрієнко С.О.,
розглянувшив порядку загального позовного провадження справу за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства комерційного банка «ПРИВАТБАНК», треті особи: Олександрівський відділ державної виконавчої служби м. Запоріжжя Головного територіального управління юстиції в Запорізькій області, Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Швець Руслан Олегович про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.
Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства комерційного банка «ПРИВАТБАНК», треті особи: Олександрівський відділ державної виконавчої служби м. Запоріжжя Головного територіального управління юстиції в Запорізькій області, Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Швець Руслан Олегович про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.
Ухвалою судді Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 15 травня 2018 року по справі відкрите провадження, ухвалено справу розглядати за правилами загального позовного провадження.
Ухвалою судді Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 17 липня 2018 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.
У судове засідання представник позивача ОСОБА_3 не з*явився. Надав суду заяву з проханням розглянути справу за його відсутності. На задоволенні позовних вимог наполягає, проти винесення заочного рішення не заперечує.
За клопотанням позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України.
Представник відповідача ПАТ КБ «ПриватБанк», третя особа Олександрівський відділ державної виконавчої служби м. Запоріжжя Головного територіального управління юстиції в Запорізькій області та третя особа приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Швець Р.О. в судове засідання не з'явилисяся, про день, час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином, про причини неявки суд не повідомили, заяв про розгляд справи за своєї відсутності не подавали.
За вказаних обставин, суд на підставі п. 1 ч. 3 ст. 223 ЦПК України розглянув справу за відсутності відповідача та третіх осіб.
Згідно зі ст. 280 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином, повідомлений про дату, час і місце судового засідання і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
У зв'язку із неявкою в судове засідання сторін, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписуючого пристрою не здійснювалося.
Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про задоволення позову, виходячи з наступного.
Рішенням Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 17 лютого 2009 року по справі № 2-513/09 кредитний договір № ZPJKAU10170028 від 07.06.2006 року укладений між ЗАТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_1 було розірвано, та з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» була стягнута заборгованість у розмірі 25 305,36 гривень. Зазначене рішення суду набуло чинності 02.03.2009 року.

21.04.2009 року держвиконавцем Олександрівського (Жовтневого) ВДВС Запорізького МУЮ на підставі виконавчого листа виданого Жовтневим районним судом м. Запоріжжя № 2-513 , виданого 20.03.2015 року, було відкрите виконавче провадження про стягнення з ОСОБА_1 на користь ЗАТ КБ «Приватбанк» суми боргу 25 588,41 гривня.

Відповідно до довідки Олександрівського ВДВС Запорізького МУЮ від 30.08.2017 року №7484, станом на 29.08.2017 року стягнення за виконавчим листом припиненні у зв*язку з повним фактичним виконанням, сума боргу 25 588,41 грн. стягнута та перерахована стягувану в повному обсязі, стягнуті витрати та виконавчий збір.

27 квітня 2015 року Жовтневий районний суд м. Запоріжжя ухвалив рішення по справі № 331/2037/15-ц, за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, яким в задоволенні позовних вимог Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовлено, оскільки з часу набрання рішенням Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 17.02.2009 року законної сили, а саме 02.03.2009 року, позивач не мав жодної правової підстави щодо нарахування процентів за кредитним договором та відповідних штрафних санкцій.

01.12.2017 року Швець Р.О., приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу, вчинив виконавчий напис за № 23151 щодо стягнення ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» заборгованості за кредитним договором № ZPJKAU10170028 в розмірі 218 181, 92 грн.., а саме:

- заборгованість за тілом кредиту - 25 323, 05 грн.;

- заборгованість за відсотками -118 266, 20 грн.;

- заборгованість з пені - 69 187, 64 грн.;

- заборгованість з комісії - 2 403, 23 грн.,

- вартість вчинення виконавчого напису - 3000 грн.

Олександрійським ВДВС м Запоріжжя ГТУЮ у Запорізькій області на підставі вищевказаного виконавчого напису нотаріуса було відкрито виконавче провадження (ВН № 56028801) з примусового виконання виконавчого документу - нотаріального напису № 23151, виданого 01.12.2017 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Швець Р.О про стягнення з ОСОБА_1 на користь Публічним акціонерним товариством Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» заборгованості за кредитним договором в розмірі 218 181, 92 грн.

Відповідно до ст. 87 Закону України «Про нотаріат», для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до п. 1.2 гл. 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 № 296/5, перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, установлюється Кабінетом Міністрів України.

За змістом п.п. 2.1, 2.2 гл. 16 цього Порядку для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису. У разі якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача

За вимогами п.п. 3.1, 3.2 гл. 16 зазначеного Порядку нотаріус вчиняє виконавчі написи: якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року.

Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком № 1172.

Зазначеним Переліком № 1172, зокрема п. 2, передбачено, що для одержання виконавчого напису за Кредитними договорами, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов'язаннями додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості.

Вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. Така правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду від 23 січня 2018 року по справі № 310/293/15.

Тому при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не потрібно обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87,88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі потрібно перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису (Постанова Верховного Суду по справі № 310/9293/15ц від 23.01.2018).

Дослідженням змісту спірного виконавчого напису встановлено, що приватним нотаріусом не було дотримано вимог чинного законодавства України, що регулює вчинення виконавчих написів. Наявні у нотаріуса документи на час вчинення ним виконавчого напису не свідчили про безспірність заборгованості за кредитним договором.

Крім того, безумовним фактом, який свідчить про небезспірність заборгованості за кредитним договором, є та обставина, що у суді перебував спір з приводу розміру наявної заборгованості. Після набрання рішенням Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 17.02.2009 року по справі № 2-513/09 законної сили, а саме 02.03.2009 року, у Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» відпали правові підстави для звернення до нотаріуса для отримання виконавчого напису. Це рішення було в повному обсязі виконано позивачем.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 17 лютого 2009 року по справі № 2-513/09 кредитний договір № ZPJKAU10170028 від 07.06.2006 року укладений між ЗАТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_1 було розірвано, отже відсутня була правова підстава для вчинення на підставі цього договору виконавчого напису.

З урахуванням наведеного, суд дійшов висновку про скасування виконавчого напису нотаріуса, оскільки на час його вчинення існувало рішення суду про стягнення кредитної заборгованості з позивача, котре набуло законної сили.

Також нотаріус при видачі виконавчого напису не врахував пропуск банком строку позовної давності.

Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч. 4 ст. 267 ЦК України).

Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України).

Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність.

Зокрема, частина друга статті 258 ЦК України передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Відповідно до ст. 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок.

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила; за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (частини перша та п'ята статті 261 ЦК України).

Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у заінтересованої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Як встановлено, виконавчий напис нотаріусом було вчинено 01.12.2017 року, в той же час, як передбачено ст. 88 ЗУ «Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років.

Відповідно до правової позиції Верховного Суду України висловленій у Постанові по справі № 6-27цс15 від 04.03.2015 р.: «Відповідно до статті 88 Закону України «Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.

Як зазначено в самому виконавчому написі, заборгованість була стягнута за період з 07.06.2006 року по 04.08.2017 року, тобто більше ніж за 11 років, що виходить за межі трирічного строку за який нотаріус може вчинити виконавчий напис.

Згідно змісту виконавчого напису, пеня в сумі 69 187, 64 грн. нарахована за період з 07.06.2006 року по 04.08.2017 року, при цьому, виконавчий напис вчинений 01.12.2017 року, тобто з порушенням річного строку позовної давності щодо вимог про стягнення суми пені.

Таким чином, в порушення вимог ст. 88 Закону України «Про нотаріат», виконавчий напис було вчинено з урахуванням заборгованості за межами трьох років з дня виникнення права вимоги в банку, що свідчить про спірність розміру кредитної заборгованості.

Згідно зі ст.ст.12, 13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється виключно на засадах змагальності сторін, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог та на підставі доказів поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору, доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях.

Враховуючи вказані обставини справи, те що оспорюваний виконавчий напис нотаріусом було вчинено з порушенням чинного законодавства, позовні вимоги Позивача щодо визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України з ПАТ КБ «Приватбанк» необхідно стягнути на користь позивача 704,80 гривень судового збору.

На підставі вищевикладеного, ст. ст. 87, 88 Закону України «Про нотаріат», Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженогоПостановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172, Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженогонаказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5, керуючись ст. 4, 5, 12, 13, 17-19, 76-82, 141, 258, 259, 263-266, 268, 352, 354, 355 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства комерційного банка «ПРИВАТБАНК», треті особи: Олександрівський відділ державної виконавчої служби м. Запоріжжя Головного територіального управління юстиції в Запорізькій області, Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Швець Руслан Олегович про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню- задовольнити.

Визнати виконавчий напис від 01.12.2017 року № 23151, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Швець Русланом Олеговичем, щодо стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «Приват Банк» загального боргу у розмірі 218 181 (двісті вісімнадцять тисяч сто вісімдесят одна) грн., 92 коп - таким, що не підлягає виконанню.

Стягнути з ПАТ КБ «Приват Банк» (ЕДРПОУ: 14360570) на користь ОСОБА_1 (НОМЕР_1) судовий збір в розмірі 704 грн. 80 коп.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: 1) на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

У відповідності до ті. п. 15.5 п. 15 ч. 1 Розділу. ХШ «Перехідні Положення» ЦГІК України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Суддя: М.В. Антоненко