ЧЕРВОНОАРМІЙСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ЖИТОМИРСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 292/1239/18
Номер провадження 2/292/14/19
Р І Ш Е Н Н Я І М Е Н Е М УК Р А Ї Н И
22 січня 2019 року смт.Пулини
Червоноармійський районний суд Житомирської області в складі:
головуючої судді Рябенької Т.С.,
секретаря судового засідання Володіної В.В., з участю: позивачки ОСОБА_1, відповідача ОСОБА_2, представника відповідача ОСОБА_3, третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету ОСОБА_4, розглянувши у відкритому судовому засіданні в спрощеному позовному провадженні в смт.Пулини цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, - ОСОБА_4 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання,-
В С Т А Н О В И В :

У листопаді 2018 року позивачка ОСОБА_1 звернулася до суду з даним позовом до ОСОБА_2, мотивуючи його тим, що має з відповідачем спільного сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, який перебуває на її утриманні. На даний час ОСОБА_4 навчається на 2-му курсі денного відділення Будівельного коледжу Житомирського національного агроекологічного університету першого рівня акредитації та потребує постійної матеріальної допомоги. Вона купує йому одяг, книги та навчальне приладдя, забезпечує харчуванням, оплачує інші витрати, пов"язані з навчанням та утриманням дитини, що потребує значних коштів. На її утриманні також знаходиться неповнолітня дочка ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, тому вона не може в повній мірі самостійно забезпечувати сина і сприяти розвитку його здібностей та здобуттю ним належної освіти. Оскільки відповідач є працездатним та має можливість надавати грошову допомогу на утримання дитини, тому просить суд постановити рішення, яким стягнути з ОСОБА_2 на її користь аліменти на утримання сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 у твердій грошовій сумі в розмірі 1000 грн, починаючи з дня подання позову до суду і до досягнення сином двадцяти трьох років.
Позивачка ОСОБА_1 в судовому засіданні позовні вимоги підтримала з вищевикладених підстав та просила їх задовольнити. При цьому пояснила, що являється інвалідом 3-ї групи та за станом здоров"я не має можливості працевлаштуватися. Їй одній важко забезпечувати сину необхідні умови для його навчання в коледжі, вважає, відповідач, як батько дитини, повинен також надавати матеріальну допомогу на утримання сина в період його навчання. Син періодично ходить до батька, оскільки зустрічається з дівчиною із сім"ї, в якій зараз проживає його батько. Відповідач ОСОБА_2 у судовому засіданні позовні вимоги не визнав та пояснив, що в добровільному порядку по можливості надає матеріальну допомогу своєму сину ОСОБА_5 та постійно підтримує з ним зв"язок. Останній матеріальних претензій до нього не має, навчається за рахунок державного бюджету та отримує стипендію. Він раніше працював у м.Києві, на даний час ніде не працює, доглядає свою матір пенсійного віку, яка є інвалідом 1-ї групи та потребує постійного сторонного догляду та чотири рази на рік знаходиться в санаторії по 24 дні, тому не має можливості сплачувати аліменти на утримання свого повнолітнього сина.
Представник відповідача ОСОБА_3 в судовому засіданні позовні вимоги не визнав та просив суд в задоволенні позову відмовити у зв"язку з тим, що відповідач добровільно надає кошти сину ОСОБА_5, який продовжує навчання. При цьому просив врахувати, що відповідач доглядає свою матір-інваліда 1-ї групи та сплачує аліменти на утримання спільної з позивачкою доньки.
Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, ОСОБА_4 в судовому засіданні пояснив, що являється сином сторін та на даний час навчається на денному відділенні Будівельного коледжу Житомирського національного агроекологічного університету. Стипендію отримував лише за два місяці у вересні-жовтні 2018 року як малозабезпечений. За проживання в гуртожитку в другому півріччі заплатив 1960 грн. Батько давав йому гроші в грудні 2018 року в сумі 200 грн, а раніше не пам"ятає коли, але давав інколи кошти. Мати дає йому кошти щотижня коли він їде на навчання в розмірі 200-300 грн. Щодо позову висловлюватися не бажає, оскільки не хоче ні з ким сваритися.
Вислухавши пояснення сторін, представника відповідача, третьої особи, дослідивши матеріали справи, суд дійшов до висновку про задоволення позову з таких підстав.
Статтями 1, 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Згідно зі ст.ст.15, 16 ЦК України, ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду на захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних цивільних прав, свобод чи інтересів.
Судом встановлено та вбачається з копії свідоцтва про народження серії 1-ТП №129402 від 28.05.2003 року, що сторони являються батьками ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.3).
Як вбачається з копії пенсійного посвідчення серії АД №009740 від 16.03.2004 року позивачка ОСОБА_1 являється інвалідом 3-ї групи (а.с.13).
Той факт, що позивачка ОСОБА_7 не отримує державної соціальної допомоги, підтверджується довідкою Пулинського РУПСЗН №302 від 22.11.2018 року.
Згідно довідки Стрибізького старостинського округу №1 Курненської сільської ради Пулинського району Житомирської області №2727 від 19.11.2018 року ОСОБА_2 доглядає матір-пенсіонерку (інваліда 1-ї групи) ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_6, що проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_7 А Пулинського району Житомирської області (а.с.17).
Той факт, що ОСОБА_8 є матір"ю ОСОБА_2 підтверджується копією свідоцтва про народження останнього серії І-АВ №380727 від 25.06.1971 року (а.с.21). Як вбачається з копії пенсійного посвідчення серії АД №009661 від 09.03.2004 року та копії довідки до акта огляду МСЕК серії 10 ААБ №665026 ОСОБА_8 являється інвалідом 1-ї групи з дитинства по зору та потребує сторонньої допомоги (а.с.23, 24). Відповідно до довідки управління праці та соціального захисту населення Пулинської районної державної адміністрації Житомирської області від 20.11.2018 року №709 ОСОБА_2 перебуває на обліку в даному управлінні і отримує компенсацію по догляду за інвалідом 1-групи за період з 25.01.2016 року по даний час (а.с.18). Як вбачається з копії трудової книжки відповідача серії УКР №2002044 ОСОБА_2 з 05.02.1997 року не працює (а.с.19).
Згідно копії судового наказу, виданого Червоноармійським районним судом Житомирської області 25.11.2013 року по справі №292/10/19-ц, з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 стягнуто аліменти на утримання дітей ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2 в розмірі 30% прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку щомісячно, починаючи з 11 листопада 2013 року і до досягнення найстаршою дитиною повноліття (а.с.34).
Відповідно до ст.199 СК України якщо повнолітня дочка, син продовжують навчання і у звязку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобовязані утримувати їх до досягнення ними двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу.
У пункті 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз'яснено, що обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.
Відповідно до ч.1 ст.200 СК України при визначенні розміру аліментів на повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання, суд враховує обставини, зазначені у ст.182 СК України, а саме: стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки сина, інші обставини, що мають істотне значення.
Згідно ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов"язки щодо дитини незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов"язків щодо дитини.
Відповідно до частини першої статті 12 Закону України «Про охорону дитинства», на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини.
Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Щодо розміру аліментів, які підлягають стягненню з відповідача на користь позивачки, суд зазначає наступне.
Згідно ч.1 ст.200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу.
За приписами ч.2 ст.182 СК України мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
Згідно Законів України "Про Державний бюджет України на 2018 рік" та "Про Державний бюджет України на 2019 рік" у грудні 2018 року встановлено прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років в розмірі 2027 грн, з 1 січня 2019 року - 2027 грн, з 1 липня- 2118 грн, з 1 грудня - 2218 грн, тобто в середньому близько 2000 грн.
Хоча повнолітній син сторін ОСОБА_4 досяг 18-річного віку, однак у зв"язку з навчанням потребує витрат на рівні прожиткового мінімуму, більшому ніж той, що встановлений для працездатних осіб.
Оскільки позивачкою заявлено вимогу про стягнення з відповідача аліментів в твердій грошовій сумі в розмірі 1000 грн, що складає 50% від встановленого прожиткового мінімуму, а решта 50% за принципом рівності та справедливості покладена на позивачку, тому суд дійшов висновку про задоволення позову.
Відповідно до п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України суд вважає за необхідне з метою забезпечення інтересів повнолітньої дитини, допустити рішення до негайного виконання в частині стягнення суми платежу за один місяць.
При зверненні до суду позивачка звільнена від сплати судового збору, тому відповідно до ст.141 ЦПК України суд стягує його з відповідача в сумі 704 грн. 80 коп. на користь держави.
Керуючись ст.ст.3, 10-12, 81, 229, 263-265, 273, 274, 352, 354 ЦПК України, ст.ст.181-182, 184, 199-200 СК України, суд, -
В И Р І Ш И В :
Суддя Т.С.Рябенька

Повний текст рішення суду виготовлено 23.01.2019 року