Постанова

Іменем України

27 листопада 2019 року

м. Київ

справа № 523/14950/14

провадження № 61-41165св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Висоцької В. С. (суддя-доповідач),

суддів: Грушицького А. І., Литвиненко І. В., Сердюка В. В., Фаловської І. М.,

учасники справи:

позивач - публічне акціонерне товариство комерційний банк «Надра»,

відповідачі: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження справу за позовом публічного акціонерного товариства «Комерційний Банк «Надра» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором за касаційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 09 червня 2017 року у складі судді Середи І. В. та постанову апеляційного суду Одеської області від 10 травня 2018 року у складі колегії суддів: Заїкіна А. П., Калараша А. А., Погорєлової С. О.,

ОПИСОВА ЧАСТИНА

Короткий зміст позовних вимог

1. У вересні 2014 року публічне акціонерне товариство комерційний банк «Надра» (далі - ПАТ КБ «Надра», банк) звернулося до суду до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , з позовом, в якому просив стягнути солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на його користь заборгованість за кредитним договором від 17 липня 2006 року та додатковими договорами до нього у розмірі 21 660,44 доларів США, що еквівалентно 284 603,69 грн.

2. Позов мотивовано тим, що 17 липня 2006 року між банком та

ОСОБА_1 укладено кредитний договір, за умовами якого остання отримала кредит у розмірі - 39 600 доларів США.

3. В забезпечення виконання позичальником зобов`язань щодо погашення кредиту, сплати відсотків, інших платежів та штрафних санкцій по кредитному договору між банком та ОСОБА_2 і ОСОБА_3 в той же день укладено окремі договори поруки.

4. 15 листопада 2013 року між банком і кожним відповідачем окремо укладено додаткові договори про внесення змін та доповнень до кредитного договору і договорів поруки, відповідно.

5. За умовами кредитного договору відсоткова ставка за користування кредитом встановлена у розмірі - 9% річних, а додаткової угоди - 13,8 % річних. Кінцевий термін повернення кредиту та сплати відсотків до 16 липня 2016 року.

6. Також в забезпечення виконання боргових зобов`язань ОСОБА_1 передала у заставу банку транспортний засіб - автомобіль марки «Mitsubishi Pajero», 2006 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 .

7. Відповідачі взяті на себе зобов`язання за кредитним договором та договорами поруки належним чином не виконали, у зв`язку з чим, станом на 12 серпня 2014 року утворилась заборгованість у розмірі 21 660,44 доларів США, що еквівалентно 284 603,69 грн, та вказану заборгованість банк просив стягнути в судовому порядку з відповідачів солідарно.

8. У лютому 2016 року ОСОБА_3 подав до ПАТ КБ «Надра» зустрічний позов, в якому просив визнати надану ним поруку припиненою.

9. Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 06 жовтня 2016 року зустрічний позов ОСОБА_3 прийнято до спільного розгляду із первісним позовом Банку, а ухвалою цього ж суду від 09 червня 2017 року - залишено без розгляду.

Короткий зміст рішень судів першої та апеляційної інстанцій

10. Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 09 червня 2017 року позов задоволено частково.

Стягнуто в солідарному порядку з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ «Надра» заборгованість за кредитним договором від 17 липня 2006 року та додатковим договором до нього у розмірі - 19 622,84 доларів США, що еквівалентно 257 844,12 грн, з яких: заборгованість за тілом кредиту - 14 411,25 доларів США, що еквівалентно 189 363,83 грн; відсотки за користування кредитом - 988,76 доларів США, що еквівалентно

12 992,31 грн; пеня - 262,83 доларів США, що еквівалентно 3 453,59 грн; штраф у розмірі - 3 960 доларів США, що еквівалентно 52 034,40 грн.

Стягнуто в солідарному порядку з ОСОБА_1 та ОСОБА_3 на користь ПАТ КБ «Надра» заборгованість за кредитним договором

від 17 липня 2006 року та додатковим договором до нього у розмірі -

19 622,84 доларів США, що еквівалентно 257 844,12 грн, із яких: заборгованість за тілом кредиту - 14 411,25 доларів США, що еквівалентно 189 363,83 грн; відсотки за користування кредитом 988,76 доларів США, що еквівалентно

12 992,31 грн; пеня 262,83 доларів США, що еквівалентно 3 453,59 грн; штраф у розмірі - 3 960 доларів США, що еквівалентно 52 034,40 грн.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «Надра» заборгованість за кредитним договором від 17 липня 2006 року та додатковим договором до нього у розмірі - 1 587,60 доларів США, що еквівалентно

20 861,06 грн, із яких: тіло кредиту - 866,77 доларів США, що еквівалентно

11 389,36 грн; відсотки за користування кредитом - 538,30 доларів США, що еквівалентно 7 073,26 грн; пеня 182,53 доларів США, що еквівалентно

2 398,44 грн.

Стягнуто з ОСОБА_1 , ОСОБА_3 та ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ «Надра» в рівних частинах судовий збір у розмірі

2 846,04 грн.

11. Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що враховуючи додаток №1 до додаткового договору №4 та дату звернення банку до суду - 29 вересня 2014 року, солідарна відповідальність поручителів наступає з - 26 березня 2014 року. Розмір боргу на цю дату, який підлягає солідарному стягненню, складає по тілу кредиту - 14 411,25 доларів США (15728,02 - 1316,77), що за курсом Національного банку України станом на 12 серпня 2014 року складає - 189 363,83 грн, по відсоткам за користування кредитом - 988,76 доларів США, що за курсом Національного банку України складає - 12 992,31 грн, по пені - 262,83 доларів США, що за курсом Національного банку України складає - 3 453,59 грн, та по штрафу у розмірі - 3 960 доларів США, що за курсом Національного банку України складає - 52 034,4 грн.

12. Різниця по тілу кредиту - 866,77 доларів США (15 278,02 - 14 411,25), по відсоткам за користування кредитом - 538,30 доларів США (1527,06 - 988,76), по пені - 182,53 доларів США (445,36 - 262,83) підлягає стягненню лише з відповідача ОСОБА_1 .

13. Суд першої інстанції виходив з того, що підстав для застосування строків загальної позовної давності у три роки та в один рік для пені не має, оскільки ці строки банком не пропущено.

14. Постановою апеляційного суду Одеської області від 10 травня 2018 року апеляційну скаргу ОСОБА_3 задоволено частково. Рішення суду першої інстанції змінено, шляхом викладення абзаців другого, третього, четвертого, п`ятого резолютивної частини у новій редакції.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ «Надра» заборгованість за кредитним договором від 17 липня

2006 року та додатковим договором від 15 листопада 2013 року до вищезазначеного кредитного договору у розмірі: 19 360,01 доларів США, що еквівалентно 254 390,40 грн, із яких: заборгованість за тілом кредиту -

14 411,25 доларів США, що еквівалентно 189 363,83 грн; відсотки за користування кредитом 988,76 доларів США, що еквівалентно12 992,31 грн; штраф у розмірі 3 960 доларів США, що еквівалентно 52 034,40 грн; пеню у сумі 4 596,97 грн.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_3 на користь ПАТ КБ «Надра» заборгованість за кредитним договором від 17 липня

2006 року та додатковим договором від 15 листопада 2013 року до вищезазначеного кредитного договору у розмірі: 19 360,01 доларів США, що еквівалентно 254 390,40 грн, із яких: заборгованість за тілом кредиту -

14 411,25 доларів США, що еквівалентно 189 363,83 грн; відсотки за користування кредитом - 988,76 доларів США, що еквівалентно

12 992,31 грн; штраф у розмірі 3 960 доларів США, що еквівалентно

52 034,40 грн; пеню у сумі 4 596,97 грн.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «Надра» заборгованість за кредитним договором від 17 липня 2006 року та додатковим договором від 15 листопада 2013 року до вищезазначеного кредитного договору у розмірі - 1 587,60 доларів США, що еквівалентно 20 861,06 грн, із яких: заборгованість по тілу кредиту - 866,77 доларів США, що еквівалентно 11 389,36 грн; заборгованість по відсоткам за користування кредитом - 538,03 доларів США, що еквівалентно 7 073,26 грн.

Стягнуто з ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ «Надра» в рівних частинах судовий збір у сумі - 2 846,04 грн, тобто з кожного по - 948,68 грн. В іншій частині рішення суду першої інстанції залишено без змін.

15. Постанова апеляційного суду мотивована тим, що оскільки беззаперечно встановлено отримання позичальником кредиту, наявність заборгованості з повернення кредиту та сплаті процентів тощо, правильним є висновок суду першої інстанції про необхідність стягнення боргу. Права банку щодо повернення кредиту є порушеними, а тому підлягають захисту.

16. Разом з тим, апеляційний суд не погодився з висновками суду першої інстанції щодо визначення суми загальної заборгованості з урахуванням боргу по пені у доларах США з переведенням у гривню по курсу Національного банку України, який діяв на день складення розрахунку, оскільки суд першої інстанції дійшов цих висновків з порушенням норм статті 549 ЦК України.

17. Апеляційний суд дійшов висновку, що суд першої інстанції неправильно застосував норми матеріального права, що призвело до неправильного визначення розміру заборгованості.

18. Визначений у національній грошовій одиниці гривні розмір пені становить - 4 596,07 грн. Наданий апеляційному суду розмір заборгованості перевірено та визнаний судом правильним.

19. У зв`язку з наведеним, апеляційний суд дійшов висновку, що загальний розмір заборгованості по кредитному договору необхідно змінити.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

20. У касаційній скарзі, поданій у липні 2018 року, ОСОБА_3 просить скасувати ухвалені у справі судові рішення, справу передати на новий розгляд до суду першої інстанції, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Узагальнені доводи особи, яка подала касаційну скаргу

21. Касаційна скарга мотивована тим, що суди першої та апеляційної інстанції допустили порушення норм процесуального права, що унеможливило встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, а саме не дослідили подані відповідачем ОСОБА_3 докази погашення заборгованості за кредитом та, відповідно, наявності значно меншого розміру заборгованості.

22. Під час розгляду справи в суді першої інстанції ОСОБА_3 було долучено до матеріалів справи заперечення щодо розміру заборгованості, в обґрунтування яких було додано власний, більш деталізований розрахунок заборгованості, а також копії всіх первинних бухгалтерських документів, які свідчать про погашення заборгованості за кредитом.

23. Відповідно до розрахунку заборгованості, наданого ОСОБА_3 , в погашення тіла кредиту було сплачено 38 608,11 доларів США, а не 23 871,98 доларів США, як зазначив банк, а залишок неповернутого тіла кредиту склав лише 991,89 доларів США, а не 15 728,02 доларів США.

24. Разом з тим, суд першої інстанції самоусунувся від дослідження долучених ОСОБА_3 до матеріалів справи доказів погашення заборгованості та взагалі їх не досліджував, надавши перевагу наданому банком розрахунку. Суд фактично надав перевагу доказам позивача над доказами відповідача ОСОБА_3 та ухвалено рішення на припущеннях про існування заборгованості за кредитом.

25. Апеляційний суд лише формально витребував у позивача повторно такий самий розрахунок заборгованості та самоусунувся від дослідження розрахунку заборгованості відповідача ОСОБА_3 та первинних бухгалтерських документів, які свідчать про погашення заборгованості за кредитом.

26. Крім того, суди першої та апеляційної інстанції не дослідили пункти 5.3., 4.З.2., 4.З.4., 4.3.10., 4.3.12. та 4.3.13. кредитного договору та не встановили правових підстав для стягнення штрафу в розмірі 3 960 доларів США.

27. В позовній заяві ПАТ «КБ «Надра» в обґрунтування стягнення штрафу в розмірі 3 960 доларів США посилається на пункт 5.3. кредитного договором від 17 липня 2006 року та стверджує, що нібито підставою для накладення є порушення Позичальником ОСОБА_1 пунктів 4.3.2. та 4.3.14. щодо обов`язкового щорічного страхування предмета застави та надання позивачу доказів такого страхування.

28. Разом з тим, суди попередніх інстанцій взагалі не досліджували кредитний договір та не надавали йому жодної правової оцінки.

29. Так, пункт 5.3. кредитного договору передбачає можливість накладення штрафу в розмірі 10% від суми кредиту виключно у випадках, передбачених пунктами 4.З.2., 4.3.4., 4.3.10., 4.3.12. та 4.3.13. кредитного договору.

30. Отже, порушення пункту 4.3.14. кредитного договору є підставою для накладення штрафу, передбаченого п. 5.3. кредитного договору, на що безпідставно посилається позивач та не перевірили суди першої та апеляційної інстанцій.

31. Крім того, пункт 4.3.2. кредитного договору, на порушення якого посилається позивач в частині порушення обов`язку страхування, то цей пункт також не містить жодного слова про страхування.

32. Також, жоден із пунктів 4.3.4., 4.3.10., 4.3.12. та 4.3.13., порушення яких у відповідності до пункту 5.3. є підставою для накладання штрафу, не мають жодного відношення до страхування.

Доводи інших учасників справи

33. Відзив на касаційну скаргу іншими учасниками справи до суду не подано.

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції

34. Ухвалою Верховного Суду від 109 вересня 2018 року відкрито касаційне провадження у справі, справу витребувано з суду першої інстанції.

35. Ухвалою Верховного Суду від 21 листопада 2019 року справу призначено до розгляду в складі колегії з п`яти суддів у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у ній матеріалами.

МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА

Позиція Верховного Суду

36. Згідно із положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

37. Відповідно до вимог частин першої і другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

38. Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

39. Касаційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Фактичні обставини, встановлені судами

40. 17 липня 2006 року між ВАТ КБ «Надра», яке у подальшому змінило своє найменування на ПАТ «КБ «Надра», та відповідачем ОСОБА_1 укладено кредитний договір, відповідно до умов якого остання отримала кредит у розмірі 39 600 доларів США на придбання транспортного засобу марки «Mitsubishi Pajero», 2006 року випуску.

41. Кредит надавався строком до 16 липня 2012 року. Позичальник зобов`язався щомісячно до «7» числа поточного місяця повертати позику та нараховані проценти за користування кредитом зі сплатою 9% річних в розмірі мінімально необхідного платежу в сумі 816 доларів США.

42. В забезпечення кредитних зобов`язань, 17 липня 2006 року між банком та ОСОБА_2 укладено договір поруки, та договір поруки з відповідачем ОСОБА_3 .

43. Того ж дня, ОСОБА_1 передала за договором в заставу банку автомобіль марки «Mitsubishi Pajero», 2006 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 .

44. 15 листопада 2013 року між банком та ОСОБА_1 укладено додатковий договір про внесення змін та доповнень №4 до кредитного договору, згідно з умовами якого встановлено фіксовану процентну ставку (стандартна процентна ставка ) у розмірі 13,8 % річних і в разі порушення зобов`язань використовувати стандартну процентну ставку 1, яка складається з стандартної процентної ставки + 4%. Обумовлено, що повернення відповідної частини кредиту та сплати процентів здійснюється шляхом сплати ануїтетних платежів за графіком, та змінено строк користування кредитом до 16 липня 2016 року.

45. Також, 15 листопада 2013 року укладено додаткові договори про внесення змін та доповнень №3 до договорів поруки укладених з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , за умовами яких поручителі погодилися з умовами змін і доповнень до кредитного договору.

46. Відповідно до пункту 1.2 кредитного договору, договорів поруки та додаткових договорів до них позичальник і поручителі відповідають перед кредитором як солідарні боржники.

47. У підпункті 4.2.4 кредитного договору обумовлено, що у разі, якщо позичальник несвоєчасно чи не в повному обсязі сплатив черговий платіж, банк має право вимагати від позичальника дострокового виконання зобов`язань щодо повернення кредиту, сплати нарахованих відсотків та інших платежів, передбачених договором, можливих штрафних санкцій.

48. У випадку прострочення виконання позичальником зобов`язань щодо повернення кредиту, сплати всіх нарахованих комісій та можливих штрафних санкцій у строк, визначений п.3.3.3 позичальник сплачує банку пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла на час виникнення заборгованості, від несвоєчасно сплаченої суми за кожен день прострочення (п.5.1 кредитного договору).

49. Відповідно до пункту 5.3 кредитного договору, у разі порушення позичальником вимог пунктів 4.3.2, 4.3.4, 4.3.10, 4.3.12, 4.3.13 цього договору позичальник зобов`язаний сплатити банку штраф у розмірі 10% від суми кредиту, визначеного пунктом 1.1 цього договору, за кожний випадок.

50. У зв`язку з неналежним виконанням відповідачами взятих на себе зобов`язань станом на 12 серпня 2014 року утворилася заборгованість у розмірі 21 660,44 доларів США, що в еквіваленті по курсу Національного банку України складає 284 603,69 грн, з яких: заборгованість за тілом кредиту - 15 728,02 доларів США, що в еквіваленті складає 206 655,66 грн, заборгованість по відсоткам за користування кредитом - 1527,06 доларів США, що в еквіваленті складає 20 064,55 грн, пеня за прострочення сплати кредиту - 445,36 доларів США, що в еквіваленті складає 5851,73 грн, та штраф за порушення виконання умов договору - 3960 доларів США, що в еквіваленті складає 52 031,75 грн.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Щодо підстав для стягнення заборгованості за кредитним договором

51. За змістом статей 525, 526 ЦК України зобов`язання мають виконуватись належним чином та у встановлений строк. Одностороння відмова від виконання зобов`язань не допускається. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

52. Відповідно до частин першої та другої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 «Позика. Кредит. Банківський вклад» ЦК України, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

53. За частиною першою статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

54. Часинами першою, другою статті 554 ЦК України передбачено, у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

55. Відповідно до положень статей 610, 611, 625 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Боржник не звільняється від відповідальності у разі неможливості виконання ним грошових зобов`язань.

56. Встановивши обставини укладення між банком та відповідачами кредитного договору, забезпеченого окремими договорами поруки, суд першої інстанції та апеляційний суд під час перевірки ухваленого ним рішення в апеляційному порядку правильно виходили з того, що за умов неспростування презумпції правомірності правочину та доведеності факту існування між сторонами грошового зобов`язання, воно має виконуватись належним чином обома сторонами, у зв`язку з чим позичальник та його поручителі зобов`язані сплатити позивачу наявну суму заборгованості за кредитним договором, розрахунок якої та розмір (в частині тіла кредиту, відсотків за користування кредитом, пені за прострочення сплати кредиту) відповідачами не спростовано.

57. Так, перевіряючи доводи відповідача - поручителя ОСОБА_3 щодо розміру заборгованості, викладені в апеляційній скарзі, які є аналогічними запереченням на позов, поданих під час розгляду справи судом першої інстанції, апеляційний суд, з метою перевірки наданих сторонами розрахунків заборгованості, встановлення наявності/відсутності заборгованості, правильність визначення її розміру, ухвалою від 19 жовтня 2017 року витребував у ПАТ КБ «Надра» детальний розрахунок заборгованості за кредитним договором, у тому числі за пенею, яка відповідно до чинного законодавства повинна визначатися у національній валюті - гривні. При цьому, роз`яснено ОСОБА_3 право заявити клопотання про призначення у справі судової фінансово-економічної експертизи.

58. ОСОБА_3 та його представник не скористались правом заявити клопотання про призначення у справі судової експертизи.

59. На виконання ухвали апеляційного суду про витребування доказів, банк надав суду детальний розрахунок заборгованості по кредитному договору із зазначенням дат і сум погашення (внесених платежів по кредиту), сум нарахованих відсотків, комісії, а також розмір пені, визначеного у національній грошовій одиниці гривні розмір, який склав - 4 596,07 грн.

60. Вказаний детальний розрахунок належним чином перевірено апеляційним судом з урахуванням поданих ОСОБА_3 платіжних документів і розрахунку, та визнано правильним розмір заборгованості, наведений у розрахунку, що надано банком на виконання ухвали суду.

61. Разом з тим, установивши, що суд першої інстанції, в порушення положень статті 549 ЦК України, стягнув пеню у доларах США з переведенням у національну валюту - гривню по курсу Національного банку України, який діяв на день складення розрахунку, суд апеляційної інстанції виправив вказану помилку та змінив рішення суду першої інстанції в частині визначення розміру заборгованості, визначивши розмір пені, яка підлягає стягненню у національній валюті України - гривні, згідно із наданим банком під час апеляційного розгляду справи детальним розрахунком.

62. Колегія суддів не приймає до уваги доводи касаційної скарги відповідача, оскільки вони зводяться до необхідності переоцінки доказів, зокрема щодо відсутності заборгованості за кредитним договором та її розміру. Аналогічним доводам суди попередніх інстанцій дали належну оцінку і до переоцінки, яких, в силу приписів статті 400 ЦПК України суд касаційної інстанції вдаватись не може.

Щодо підстав для стягнення штрафу у розмірі 10% від суми кредиту (пункт 5.3 договору) за порушення умов кредитного договору, передбачених підпунктами 4.3.2, 4.3.14 та розділу 5 додаткової угоди до кредитного договору

63. За змістом статті 549 ЦК Українинеустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

64. Уразі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі).

65. У якості підстави для стягнення штрафу у розмірі 3 960 доларів США (10% від суми кредиту) банк посилається на положення пункту 5.3 кредитного договору та обґрунтовує його нарахування фактом порушення підпункту 4.3.2, 4.3.14 кредитного договору та розділу 5 додаткової угоди до нього, зокрема щодо невиконання обов`язку страхування предмету застави.

66. Так, пунктом 5.3 кредитного договору обумовлено, що у разі порушення позичальником вимог пунктів 4.З.2., 4.3.4., 4.3.10., 4.3.12., 4.3.13 цього договору, позичальник зобов`язаний сплатити банку штраф у розмірі 10%

від суми кредиту, визначеного п. 1.1 цього договору, за кожний випадок.

67. Порушення пункту 4.3.14 кредитного договору, яким передбачено обов`язок позичальника застрахувати автотранспортний засіб в акредитованих заставодержателем страхових компаніях на весь термін користування кредитом (із щорічним поновленням договору страхування, не є підставою для накладення штрафу, передбаченого пунктом 5.3 кредитного договору.

68. Пункт 4.3.2. кредитного договору, на порушення якого посилається банк в частині порушення обов`язку страхування, передбачає обов`язок позичальника забезпечити банк всіма необхідними документами для здійснення ним дій передбачених пунктом 3.2.1 цього договору.

69. Тобто відсилає до пункту 3.2.1, яким передбачено, що видача кредиту проводиться шляхом видачі готівки позичальнику через касу банку шляхом оформлення видаткового касового ордера, сума якого зазначена в іноземній валюті - доларах США.

70. Для реалізації вказаного пункту щодо видачі кредиту банком на позичальника покладено обов`язок на момент укладення договору надати банку всі документи, на підставі яких ідентифікує позичальника та оцінює його платоспроможність (підпункт 4.3.1 кредитного договору).

71. Подання позичальником банку оригіналів договорів страхування предмету забезпечення та платіжних документів про сплату страхових платежів, як умова видачі кредиту, необхідна для здійснення дій передбачених підпунктом 3.2.1, кредитним договором не передбачено.

72. Договори страхування предмету застави та платіжні документи про сплату страхових платежів не є документами, які ідентифікують позичальника та підтверджують його платоспроможність.

73. Обов`язок позичальника щорічно (не пізніше 20 календарних днів до закінчення чергового річного періоду дії договорів страхування) надавати банку оригінали договорів страхування предмету забезпечення та платіжні документи про сплату страхових платежів обумовлено у розділі 5 додаткового договору про внесення змін і доповнень від 15 листопада 2013 року (пункт 5.2 додаткового договору).

74. Разом з тим, невиконання вказаного обов`язку сторони не обумовили у додатковому договорі у якості однієї із підстав для застосування положень пункту 5.3 кредитного договору щодо сплати штрафу у розмірі 10% від суми кредиту, та не доповнили вказаний пункт відповідними умовами.

75. Додатковою угодою сторони доповнили розділ кредитного договору «відповідальність сторін» підпунктом 5.4, у якому передбачили, що у разі порушення позичальником умов кредитного договору, за яке згідно з розділом кредитного договору «відповідальність сторін» встановлено відповідальність позичальника у вигляді пені та штрафу, банк має право вимагати від позичальника сплати такої неустойки у встановленому кредитним договором розмірі, а позичальник зобов`язується сплатити неустойку (пеню, штраф), на яку має право банк у встановленому розмірі не пізніше 7 банківських днів з дня пред`явлення банком відповідної вимоги. Зазначене зобов`язання позичальника по сплаті неустойки (пеня, штраф) набуває чинності в день отримання позичальником письмової вимоги банку про сплату неустойки (пеня, штраф). Позичальник має право сплатити неустойку (пеня, штраф) і за власним бажанням до дня пред`явлення вимоги банку, але в будь якому випадку, зобов`язання позичальника по сплаті неустойки набирають чинності з дня пред`явлення банком відповідної вимоги про сплату.

76. Разом з тим, жодних змін до пункту 5.3 щодо підстав застосування штрафу на рівні 10% від суми кредиту за порушення підпункту 4.3.14 в частині невиконання обов`язку страхування предмету застави або порушення розділу 5 додаткової угоди (страхування), сторонами не вносилось і відповідальності за такі порушення вказаний пункт (5.3) договору не містить.

77. З наведеного вбачається, що банк безпідставно нарахував штраф у розмірі 10% від суми кредиту, що становить 3960 доларів США, на підставі пункту 5.3 кредитного договору, за порушення умов договору, які не обумовлюють відповідальність за цим пунктом, а отже позовні вимоги про стягнення вказаної суми штрафу задоволенню не підлягають.

78. Вирішуючи даний спір, суди попередніх інстанції на наведене уваги не звернули, належним чином не перевірили доводів відповідача про безпідставність нарахування штрафу на підставі пункту 5.3 кредитного договору, у зв`язку з чим помилково включили у заборгованість, що підлягає стягненню на користь банку суму штрафу у розмірі 3 960 доларів США.

79. Колегія суддів перевірила доводи касаційної скарги на предмет законності судових рішень виключно в межах заявлених в суді першої інстанції вимог та які безпосередньо стосуються правильності застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального і дотримання норм процесуального права, у зв`язку із чим, не вдається до аналізу і перевірки інших доводів, які за своїм змістом зводяться до необхідності переоцінки доказів та встановлення обставин, що за приписами статті 400 ЦПК України знаходиться поза межами повноважень суду касаційної інстанції.

ВИСНОВКИ ЗА РЕЗУЛЬТАТАМИ РОЗГЛЯДУ КАСАЦІЙНОЇ СКАРГИ

80. Відповідно до частини першої статті 412 ЦПК України підставами для скасування судових рішень повністю або частково і ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

81. Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню (частина третя статті 412 ЦПК України).

82. Неправильне застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального права, якими врегульовано питання неустойки, зокрема, якою є штраф, обумовлений умовами договору, а також підстави виникнення права на його застосування, призвело до помилкових висновків у справі про наявність підстав для задоволення позовних вимог про стягнення штрафу у розмірі 10% від суми кредиту, що становить 3 960 доларів США.

83. У зв`язку з наведеним, колегія суддів, на підставі статті 412 ЦПК України скасовує ухвалені у справі рішення судів першої та апеляційної інстанції у наведеній частині з прийняттям нової постанови про відмову у задоволенні вимог банку про стягнення штрафу у розмірі 3 960 доларів США (за курсом НБУ станом на 12 серпня 2014 року еквівалентно 52 034,40 грн), з підстав, наведених у мотивувальній частині постанови.

84. Відмова у задоволенні вказаних вимог впливає на загальний розмір заборгованості по кредитному договору, визначений судом для стягнення на користь банку, у зв`язку з чим, відповідно до статті 412 ЦПК України, резолютивну постанови апеляційного суду у цій частині слід змінити, виключивши із загальної суми заборгованості, що підлягає стягненню - штраф у розмірі 3 960 доларів США (за курсом НБУ станом на 12 серпня 2014 року еквівалентно 52 034,40 грн).

85. В іншій частині, зокрема в частині стягнення заборгованості за кредитним договором, яка складається із заборгованості по тілу кредиту, відсотків за користування кредитом та пені за прострочення сплати кредиту, рішення суду апеляційної інстанції та рішення суду першої інстанції у незміненій апеляційним судом частині, відповідають вимогам закону щодо законності та обґрунтованості судового рішення, тому в силу положень статті 410 ЦПК України залишаються колегією суддів без змін.

86. За змістом статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі відмови в позові покладаються на позивача.

87. З урахуванням наведеного, а також з урахуванням пропорційності розміру задоволених вимог, часткового задоволення касаційної скарги, зокрема відмову у задоволенні вимог про стягнення штрафу на суму, що еквівалентна 52 034,40 грн, з ПАТ КБ «Надра» на користь ОСОБА_3 підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1024,57 грн, сплачений за подання касаційної скарги (відповідно до пропорційності задоволених вимог).

Керуючись статтями 400, 410, 412, 416 ЦПК України, Верховний Суду складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду,

ПОСТАНОВИВ :

1. Касаційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

2. Рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 09 червня 2017 року та постанову апеляційного суду Одеської області від 10 травня 2018 року в частині задоволення позовних вимог про стягнення штрафу у розмірі 3 960 доларів США, що за курсом Національного банку України станом на 12 серпня 2014 року складає 52 034,40 грн, скасувати з ухваленням у цій частині нового рішення та відмовити у задоволенні цих вимог.

3.В іншій частині постанову апеляційного суду та рішення суду першої інстанції у незміненій апеляційним судом частині залишити без змін.

5. Стягнути з публічного акціонерного товариства комерційного банку «Надра» на користь ОСОБА_3 судовий збір, сплачений за подання касаційної скарги у розмірі 1024,57 грн.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий В. С. Висоцька

Судді А. І. Грушицький

І. В. Литвиненко

В. В. Сердюк

І. М. Фаловська