Справа № 2-2414/11
Провадження № 4-с/487/7/19
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.01.2019 року Заводський районний суд м. Миколаєва у складі головуючого судді Гаврасієнко В.О., за участю секретаря судового засідання Гречаної А.Д., розглянувши скаргу ОСОБА_1 на дії державних виконавців Заводського відділу державної виконавчої служби м. Миколаїв Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області ОСОБА_2, Інгульського відділу державної виконавчої служби м. Миколаїв Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області ОСОБА_3,

В С Т А Н О В И В:

19.06.2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду зі скаргою на дії державних виконавців Заводського відділу державної виконавчої служби м. Миколаїв Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області ОСОБА_2 щодо винесення постанови про закінчення виконавчого провадження №37144960, та Інгульського відділу державної виконавчої служби м. Миколаїв Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області ОСОБА_3 щодо винесення постанови від 15.05.2018 року про звернення стягнення на пенсію заявника у виконавчому провадженні №52442862.

В обґрунтування скарги заявник зазначив, що 06.06.2018 року він при отриманні пенсії виявив, що вона є меншою ніж повинна бути, в звязку з чим він звернувся до Головного Управління ПФУ у Миколаївській області, де йому пояснили, що його пенсія стягується на підставі постанови державного виконавця Інгульського відділу державної виконавчої служби м. Миколаїв ГТУЮ у Миколаївській області ОСОБА_3 від 15.05.2018 року по виконавчому провадженню №52442862. Після ознайомлення з матеріалами зазначеного виконавчого провадження, заявником встановлено, що постановою головного державного виконавця Заводського відділу державної виконавчої служби м. Миколаїв Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області ОСОБА_2 по виконавчому провадженню №37144960 від 30.06.2016 року було закінчено виконавче провадження за виконавчим листом № 2/1412/1863/12, виданого Заводським районним судом м. Миколаєва 15.03.2013 року про стягнення із заявника на користь ПАТ «Перший Український ОСОБА_4 банк» заборгованості у розмірі 5673,44 доларів США, пені у розмірі 5740,57 грн. та судових витрат у розмірі 630,71 грн., а матеріали виконавчого провадження були направлені до Інгульського відділу державної виконавчої служби м. Миколаїв ГТУЮ у Миколаївській області, підставою для цього стало те, що заявник нібито отримує пенсію у Управлінні ПФУ в Заводському району м. Миколаєва, який знаходиться на адміністративній території Інгульського району м. Миколаєва. Проте, заявник із зазначеними постановами державних виконавців не згоден, оскільки перебуває на обліку в Головному Управлінні ПФУ в Миколаївській області, а не в Управлінні ПФУ в Заводському району м. Миколаєва. Згідно ч.1 ст.20 Закону України «Про виконавче провадження», який діяв станом на 30.06.2016 року виконавчі дії провадяться державним виконавцем за місцем проживання, перебування, роботи божника або за місцезнаходженням його майна. Тому постанова головного державного виконавця Заводського відділу державної виконавчої служби м. Миколаїв Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області ОСОБА_2 по виконавчому провадженню №37144960 від 30.06.2016 року про закінчення виконавчого провадження є неправомірною. Також зазначив, що постанова про закінчення виконавчого провадження №37144960 та постанова від 15.05.2018 року у виконавчому провадженні №52442862 про звернення стягнення на пенсію заявника є незаконною, оскільки, заявник володіє рухомим майном, а саме автомобілем Fiat Albea, який знаходиться у стягувача в заставі відповідно до договору застави транспортного засобу від 04.06.2007 року, а тому державним виконавцем Інгульського відділу державної виконавчої служби м. Миколаїв Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області ОСОБА_3 винесено вищезазначену постанову з порушення вимог ч.1 ст. 68 Закону України «Про виконавче провадження» та прав заявника.

До судового засідання заявник та його представник не зявилися, причину неявки суду не повідомили.

Представник Інгульського відділу державної виконавчої служби м. Миколаїв Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області до судового засідання не зявився, надав до суду відзив, у якому просив відмовити у задоволенні скарги.

Державний виконавець Заводського відділу державної виконавчої служби м. Миколаїв Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області ОСОБА_2 до судового засідання не зявилася, електронною поштою на її адресу надійшло клопотання про розгляд справи без участі представника відділу, наданий відзив підтримала у повному обсязі, в задоволенні скарги просила відмовити.

Згідно ч.2 ст. 450 ЦПК України неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду.

Дослідивши матеріали скарги, матеріали цивільних справ № 2-2414/11, 2/1412/1863/12 судом встановлено:

Рішенням Заводського районного суду м. Миколаєва по справі № 2/1412/1863/12 стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Перший Український ОСОБА_4» заборгованість за кредитним договором 5673,44 доларів США та пеню в розмірі 5740,57 грн., що еквівалентно 723,44 доларів США та судові витрати у розмірі 630,71 грн.

На виконання зазначеного рішення Заводським районним судом м. Миколаєва 15.03.2013 року видано виконавчий лист по справі.

В Заводському відділі ДВС м. Миколаїв ГТУЮ у Миколаївській області здійснювалося виконавче провадження №37144960 з примусового виконання виконавчого листа № 2/1412/1863/12 виданого Заводським районним судом м. Миколаєва про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Перший Український ОСОБА_4» заборгованості за кредитним договором 5673,44 доларів США та пеню в розмірі 5740,57 грн., що еквівалентно 723,44 доларів США та судові витрати у розмірі 630,71 грн., яке постановою головного державного виконавця Заводського відділу ДВС м. Миколаїв ГТУЮ у Миколаївській області ОСОБА_2 від 30.06.2016 року закінчене та направлено до Інгульского відділу ДВС м. Миколаїв ГТУЮ у Миколаївській області для подальшого виконання за місцем отримання боржником пенсії.

Згідно ч.1 ст.20 Закону України «Про виконавче провадження» (який діяв на час винесення постанови 30.06.2016) Виконавчі дії провадяться державним виконавцем за місцем проживання, перебування, роботи боржника або за місцезнаходженням його майна. У разі якщо боржник є юридичною особою, то виконання провадиться за місцезнаходженням його постійно діючого органу або майна. Право вибору місця виконання між кількома органами державної виконавчої служби, що можуть вчиняти виконавчі дії з виконання рішення на території, на яку поширюються їх функції, належить стягувачу.

Згідно п.10 ч.1 ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження» (який діяв на час винесення постанови 30.06.2016) направлення виконавчого документа за належністю до іншого відділу державної виконавчої служби.

Так, згідно відповіді Пенсійного воду України від 10.05.2018 року ОСОБА_1 перебуває на обліку у Головному Управлінні ПФУ в Миколаївській області, місцезнаходження якого: м. Миколаїв, вул. Морехідна, 1.

З огляду на викладене, суд вважає що оскаржувана постанова головного державного виконавця від 30.06.2016 р. про закінчення виконавчого провадження №37144960 винесена державним виконавцем без достатніх для того підстав, чим порушено права стягувача.

Також судом встановлено, що постановою головного державного виконавця Інгульского відділу ДВС м. Миколаїв ГТУЮ у Миколаївській області від 04.10.2016 року відкрито виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа 2/1412/1863/12 виданого Заводським районним судом м. Миколаєва про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Перший Український ОСОБА_4» боргу в розмірі 7094,72 грн. та 5673,44 доларів США.

Також Постановами державного виконавця Інгульского відділу ДВС м. Миколаїв ГТУЮ у Миколаївській області від 15.05.2018 року звернуто стягнення на доходи боржника ОСОБА_1, що отримує дохід у Головному управлінні ПФУ у Миколаївській області та оголошено розшук всього майна боржника.

В силу ст. ст. 15, 16 ЦК України, ст.ст. 4,5 ЦПК України кожен може звернутися до суду за захистом порушених, невизнаних або оспорюваних прав та свобод у спосіб, передбачений законом.

Відповідно до ст. 10 ЦПК України, суд при розгляді справи керується принципом верховенства права, суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обовязковість яких надана Верховною Радою України, Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, та практику Європейского суду з прав людини як джерело права.

При розгляді скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби суди повинні враховувати, що Законом про виконавче провадження передбачено заборону на зловживання процесуальними правами під час здійснення виконавчого провадження. Так, державний виконавець зобов'язаний вживати передбачені Законом про виконавче провадження заходи примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії (частина перша статті 11), а особи, які беруть участь у виконавчому провадженні, зобов'язані сумлінно користуватися усіма наданими їм правами з метою забезпечення своєчасного та в повному обсязі вчинення виконавчих дій (частина сьома статті 12).

Відповідно до статті 32 Закону України «Про виконавче провадження» заходами примусового ї виконання рішень є:

1) звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні - права, майнові права інтелектуальної власності, об'єкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами;

2) звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника;

3) вилучення в боржника і передача стягувачу предметів, зазначених у рішенні;

4) заборона боржнику розпоряджатися та/або користуватися майном, яке належить йому на праві власності, у тому числі коштами, або встановлення боржнику обов'язку користуватися таким майном на умовах, визначених виконавцем;

5) інші заходи примусового характеру, передбачені цим Законом.

Згідно статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов'язаний і вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Виконавець зобов'язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Частиною ч.1, 2 статті 68 Закону України «Про виконавче провадження» стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника звертається у разі відсутності в боржника коштів на рахунках у банках чи інших фінансових установах, відсутності чи недостатності майна боржника для покриття в повному обсязі належних до стягнення сум, а також у разі виконання рішень про стягнення періодичних платежів. За іншими виконавчими документами виконавець має право звернути стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника без застосування заходів примусового звернення стягнення на майно боржника - за письмовою заявою стягувача або за виконавчими документами, сума стягнення за якими не перевищує п'яти мінімальних розмірів заробітної плати.

Згідно ч. 1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України , кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

При дослідженні матеріалів виконавчого провадження № 52442862, судом встановлено, що 14.06.2016 року представник стягувача ПАТ «Перший Український ОСОБА_4» звернувся до Заводського відділу ДВС м. Миколаїв ГТУЮ у Миколаївській області із заявою про звернення стягнення на пенсію боржника ОСОБА_1, а тому державним виконавцем відповідно до вимог ст. 68 Закону України «Про виконавче провадження» було винесено постанову про звернення стягнення на пенсію боржника ОСОБА_5 у виконавчому провадженні №52442862. Таким чином, оскільки законом передбачено, За виконавчими документами виконавець має право звернути стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника без застосування заходів примусового звернення стягнення на майно боржника - за письмовою заявою стягувача, тому для скасування постанови державного виконавця про звернення стягнення на доходи боржника ОСОБА_1 не має підстав, а тому вимоги скаржника в цій частині задоволенню не підлягають.

Відповідно до статті 451 ЦПК України, за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу. У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов'язує державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби задовольнити вимогу заявника та усунути порушення або іншим шляхом поновлює його порушені права чи свободи. Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби і права чи свободи заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

На підставі зазначеного, суд дійшов висновку, що скарга підлягає частковому задоволенню.

Керуючись вимогами ст.ст. 447-452 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Скаргу ОСОБА_1 на дії державних виконавців Заводського відділу державної виконавчої служби м. Миколаїв Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області ОСОБА_2, Інгульського відділу державної виконавчої служби м. Миколаїв Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області ОСОБА_3 задовольнити частково.

Скасувати постанову головного державного виконавця Заводського відділу державної виконавчої служби м. Миколаїв Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області ОСОБА_2 про закінчення виконавчого провадження №37144960 від 30.06.2016 р.

У задоволенні іншої частини скарги - відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Миколаївського Апеляційного суду або до того ж суду через Заводський районний суд м. Миколаєва протягом п'ятнадцяти днів з дня складання повного тексту ухвали.

Суддя: В.О. Гаврасієнко