Постанова

Іменем України

05 грудня 2019 року

м. Київ

справа № 676/3286/17

провадження № 61-48228св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Курило В. П. (суддя-доповідач), Зайцева А. Ю., Коротенка Є. В.,

учасники справи:

позивач - публічне акціонерне товариство акціонерний банк «Укргазбанк»,

відповідачі - ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу публічного акціонерного товариства акціонерний банк «Укргазбанк» на постанову Хмельницького апеляційного суду від 13 листопада 2018 року у складі колегії суддів: Купельського А. В., Янчук Т. О., Ярмолюка О. І.,

ВСТАНОВИВ:

ІСТОРІЯ СПРАВИ:

Короткий зміст позовних вимог:

У червні 2017 року публічне акціонерне товариство акціонерний банк «Укргазбанк» (далі - ПАТ АБ «Укргазбанк»; банк) звернувся до суду з позовом про звернення стягнення на предмет іпотеки.

Свої вимоги заявник обґрунтовував тим, що 01 жовтня 2008 року між ВАТ «Укргазбанк», правонаступником якого є ПАТ «Укргазбанк» та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір № 382008/80/22ю (далі - кредитний договір), відповідно до якого банк надав позичальнику грошові кошти в сумі 49 200 доларів США строком до 30 вересня 2028 року або по день, визначений в п.3.3.11 кредитного договору, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 14,40 % на рік.

В забезпечення своєчасного і повного виконання зобов`язань за кредитним договором між ПАТ АБ «Украгазбанк» та відповідачами був укладений договір іпотеки від 01 жовтня 2008 року, предметом якого є чотирикімнатна квартира АДРЕСА_1 ).

Відповідач належним чином не виконував свої зобов`язання по договору, у зв`язку з чим станом на 28 квітня 2017 року утворилась заборгованість позичальника по поверненню кредитних коштів, сплаті процентів за користування кредитом, а також заборгованість по сплаті пені за порушення термінів повернення кредиту та сплати процентів за кредитом.

04 травня 2017 року банком надіслано відповідачам вимогу про погашення заборгованості за кредитним договором та попередженням про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання даної вимоги. Однак, на момент звернення банку з позовом до суду вказані вимоги залишені без задоволення.

У зв`язку з цим позивач, з урахуванням уточнень, просив суд звернути стягнення на предмет іпотеки за договором іпотеки від 01 жовтня 2008 року, укладеним між ПАТ АБ «Укргазбанк» та ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , а саме чотирикімнатну квартиру АДРЕСА_1 , що належить іпотекодавцям на праві спільної сумісної власності на підставі свідоцтва про право власності на житло, в рахунок погашення заборгованості ОСОБА_1 за кредитним договором в розмірі 50 319,37 доларів США та 386 280,67 грн, з яких: 26 334 доларів США - заборгованість по кредиту строкова, 7 826,65 доларів США - заборгованість по кредиту прострочена, 424,39 доларів США - заборгованість по процентах поточна, 15 734,33 доларів США - заборгованість по процентах прострочена, 127 667,71 грн - пеня за прострочення сплати кредиту та 255 790,56 грн - пеня за прострочення сплати процентів за період з 01 лютого 2015 року по 31 січня 2018 року; 912,61 грн. - пеня за несвоєчасне погашення кредиту та 1909,79 грн. - пеня за несвоєчасне погашення процентів, що стягнуті рішенням Апеляційного суду Хмельницької області від 15 січня 2015 року на користь ПАТ АБ «Укргазбанк», шляхом проведення прилюдних торгів у межах процедури виконавчого провадження, передбаченої Законом України «Про виконавче провадження», з початковою ціною, визначеною за згодою сторін у п.2.3 договору іпотеки, в розмірі 352 000 грн, а також стягнути з відповідачів на користь банку понесені судові витрати у розмірі 1600 грн.

Короткий зміст рішень судів першої та апеляційної інстанцій:

Рішенням Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 25 травня 2018 року позов ПАТ АБ «Укргазбанк» задоволено. Звернено стягнення на предмет іпотеки за договором іпотеки від 01 жовтня 2008 року, укладеним між АБ «Укргазбанк» та ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , - нерухоме майно чотирикімнатна квартира АДРЕСА_1 в рахунок погашення заборгованості ОСОБА_1 за кредитним договором в розмірі 50 319,37 доларів США та 386 280,67 грн, з яких: 26 334,00 доларів США - заборгованість по кредиту строкова, 7 826,65 доларів США - заборгованість по кредиту прострочена, 424,39 доларів США - заборгованістьпо процентам поточна, 15 734,33 доларів США - заборгованість по процентам прострочена, 127 667,71 грн - пеня за прострочення сплати кредиту за період з 01 лютого 2015 року по 31 січня 2018 року; 912,61 грн - пеня за несвоєчасне погашення кредиту, та 1909,79 грн - пеня за несвоєчасне погашення процентів, що стягнуті рішенням Апеляційного суду Хмельницької області від 15 січня 2015 року на користь ПАТ «Укргазбанк», шляхом проведення прилюдних торгів у межах процедури виконавчого провадження, передбаченої Законом України «Про виконавче провадження», з початковою ціною, визначеною за згодою сторін у п.2.3 договору іпотеки, в розмірі 352 000 грн. Стягнуто з ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_2 на користь банку судовий збір в сумі 533, 33 грн з кожного.

Постановою Хмельницького апеляційного суду від 13 листопада 2018 року апеляційну скаргу ОСОБА_3 задоволено частково, рішення Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 25 травня 2018 року змінено в частині визначення суми заборгованості.

Звернено стягнення на предмет іпотеки за договором іпотеки від 01 жовтня 2008 року, укладеним між АБ «Укргазбанк» та ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_2 ,- нерухоме майно чотирикімнатна квартира АДРЕСА_1 в рахунок погашення заборгованості ОСОБА_1 за кредитним договором в розмірі 34983, 73 доларів США, що в еквіваленті за офіційним курсом НБУ складає 551 735 грн 40 коп та пені в розмірі 2 822 грн 40 коп, шляхом проведення прилюдних торгів у межах процедури виконавчого провадження, передбаченої Законом України «Про виконавче провадження», з початковою ціною, визначеною за згодою сторін у п. 2.3. договору іпотеки, в розмірі 352 000 грн. Зупинено виконання постанови суду апеляційної інстанції в частині звернення стягнення на предмет іпотеки на час дії Закону України від 03 червня 2014 року №1304-VII «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» (далі - Закон № 1304-VII). В решті рішення залишено без змін.

Задовольняючи апеляційну скаргу ОСОБА_3 частково та змінюючи рішення Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 25 травня 2018 року в частині визначення суми заборгованості, суд апеляційної інстанції виходив з того, що позивач звернувшись у 2014 році з позовом про стягнення суми кредиту, змінив порядок, умови і строк дії кредитного договору. Вважається, що на час звернення з таким позовом, настав строк виконання договору в повному обсязі. Право кредитора нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Кредитор має право на отримання гарантій належного виконання зобов`язання, відповідно до частини 2 статті 625 Цивільного Кодексу України ( далі - ЦК України), а не у вигляді стягнення процентів та неустойки. Тому суд першої інстанції помилково прийняв рішення про задоволення позовних вимог і стягнення заборгованості по кредиту у розмірі на день звернення банком з позовом про звернення стягнення на предмет іпотеки.

Також судом першої інстанції не, враховано вимоги Закону № 1304-VII.

Короткий зміст вимог та доводів касаційної скарги:

06 грудня 2019 року ПАТ АБ «Укргазбанк» через засоби поштового зв`язку подав до Верховного Суду касаційну скаргу, у якій просить скасувати постанову Хмельницького апеляційного суду від 13 листопада 2018 року, справу передати на новий розгляд до суду першої інстанції.

Касаційна скарга мотивована порушенням судом апеляційної інстанції норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права. Вказує на те, апеляційний суд не врахував, що відповідачами не виконано рішення суду про стягнення заборгованості, тому правовідносини сторін кредитного договору не припиненні, а отже і не звільняє боржника та поручителя від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання й не позбавляє кредитора права на отримання штрафних санкцій, передбачених умовами договору та ЦК України, сплати боржником процентів, належних кредитору відповідно до статті 1048 ЦК України.

Судом не враховано висновки, які містяться у постановах Верховного суду України від 23 вересня 2015 року № 6-1206цс15 та від 25 травня 2016 року № 6-157цс16.

Хмельницьким апеляційним судом порушено загальну процедуру відстрочки виконання рішення суду, оскільки відстрочка звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до Закону № 1304-VII не відповідає нормам статті 435 ЦПК України та загальній процедурі подачі заяви про відстрочку виконання рішення суду до суду першої інстанції, а тому висновку суду в цій частині є неправильними.

Також апеляційним судом не надано правової оцінки факту реєстрації ОСОБА_1 за іншою адресою, яка відмінна від адреси предмета іпотеки, що вказує на те, що предмет іпотеки не є єдиним житлом, а отже не підпадає під дію Закону № 1304-VIIє

Доводи інших учасників справи:

Відзив на касаційну скаргу не надійшов.

Рух касаційної скарги:

Ухвалою Верховного Суду від 11 січня 2019 року відкрито касаційне провадження у даній справі та витребувано матеріали цивільної справи з Камянець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області.

ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ У СКЛАДІ КОЛЕГІЇ СУДДІВ ДРУГОЇ СУДОВОЇ ПАЛАТИ КАСАЦІЙНОГО ЦИВІЛЬНОГО СУДУ:

Перевіривши доводи касаційної скарги, Верховний Суд дійшов висновку, що касаційна скарга підлягає залишенню без задоволення з огляду на наступне.

Положеннями частини другої статті 389 ЦПК України передбачено, що підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Вимогами частин першої та другої статті 400 ЦПК України визначено, що під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Встановлено й це вбачається із матеріалів справи, що оскаржуване судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводи касаційної скарги цих висновків не спростовують.

Короткий зміст фактичних обставин справи:

У справі, яка переглядається, судами встановлено, що 01 жовтня 2008 року між ВАТ АБ «Укргазбанк», правонаступником якого є ПАТ «Укргазбанк», та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір, відповідно до якого банк надав позичальнику грошові кошти в сумі 49 200 доларів США, строком по 30 вересня 2028 року або по день, визначений в п.3.3.11 кредитного договору, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 14,40 % на рік.

В забезпечення своєчасного і повного виконання зобов`язань за кредитним договором 01 жовтня 2008 року було укладено між АБ «Укргазбанк» та ОСОБА_4 договір поруки, та між АБ «Укргазбанк» та ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_2 - договір іпотеки, предметом якого є квартира АДРЕСА_1 , що належить іпотекодавцям на праві спільної сумісної власності на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого відділом приватизації державного житлового фонду міськвиконкому від 09 вересня 1997 року, зареєстрована Кам`янець-Подільським МБТІ 22 грудня 1997 року в Реєстрі прав власності на нерухоме майно № 24805981.

Відповідач ОСОБА_1 зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконував, внаслідок чого банк скористався своїм правом на дострокове стягнення заборгованості за кредитом і у 2014 році звернувся до суду з позовом до боржника та поручителя.

Рішенням Апеляційного суду Хмельницької області від 15 січня 2015 року стягнуто солідарно з боржника та поручителя на користь ПАТ АБ «Укргазбанк» заборгованість за кредитним договором у розмірі 33 750 доларів США, прострочену заборгованість по кредиту у розмірі 410,65 доларів США, заборгованість по процентам у розмірі 823,08 доларів США, а всього 349 83,73 долари США, що в еквіваленті за офіційним курсом НБУ складає 551 735 грн 40 коп. та 912 грн 61 коп пені за несвоєчасне погашення кредиту, 1909 грн 79 коп пені за несвоєчасне погашення процентів, а всього пені у розмірі 2822 грн 40 коп.

Відповідач ОСОБА_1 заборгованість не погасив, рішення суду не виконав, у зв`язку з чим 04 травня 2017 року банк направив відповідачам письмову вимогу про усунення порушень вимог кредитного договору та про повернення заборгованості за кредитом та штрафних санкцій, яка станом на 31 січня 2018 року складала 50 319,37 доларів США та 386 280,67 грн.

Згідно п. 2.3. Договору іпотеки за згодою сторін початкова ціна в договорі іпотеки визначена в розмірі 352 000 грн.

Відповідно п. 7.1 договору іпотеки, укладеного між сторонами по справі, договір іпотеки діє до повного виконання зобов`язань, забезпечених заставою за цим договором.

Згідно з пунктом 6.1 договору іпотеки, банк набуває права звернути стягнення на предмет іпотеки у разі порушення іпотекодавцем обов`язків за цим або кредитним договором.

Звернення стягнення на предмет іпотеки та його реалізація здійснюється або за рішенням суду, або на підставі виконавчого напису нотаріуса, або згідно з домовленістю сторін (п.6.3. договору іпотеки).

За рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свої вимоги в повному обсязі, що визначаються на момент фактичного задоволення, включаючи суму кредиту, процентів, відшкодування збитків, завданим прострочкою виконання (а у випадках, передбачених законом, кредитним чи цим договорам - пеню, штраф), витрати пов`язані з пред`явленням вимоги за кредитним договором і зверненням стягнення та реалізації предмета іпотеки, витрати на утримання і збереження предмету іпотеки, витрати на страхування предмета іпотеки, а також інших збитків, завданих порушенням умов кредитного договору або цього договору (п. п. 6.5, 6.7 договору іпотеки).

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд:

Частиною першою статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно із частиною першою статті 598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України).

Відповідно до частин першої та другої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 «Позика. Кредит. Банківський вклад» ЦК України, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

За частиною першою статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (стаття 611 ЦК України).

Відповідно до частини першої статті 7 Закону України «Про іпотеку» за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов`язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобов`язання.

Частинами першою, третьою статті 33 Закону України «Про іпотеку» визначено, що у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.

Звернення стягнення на предмет іпотеки на підставі рішення суду здійснюється відповідно до статті 39 ЗУ «Про іпотеку».

Отже, чинним законодавством передбачено право іпотекодержателя задовольнити забезпечені іпотекою вимоги за рахунок предмета іпотеки у випадку невиконання або неналежного виконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання.

Банк звертаючись до суду з позовними вимогами до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про звернення стягнення на предмет іпотеки, з урахуванням уточнень, просив звернути стягнення на предмет іпотеку в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором в розмірі 50 319, 37 доларів США та 386 280, 67 грн, з яких заборгованість по кредиту строкова та прострочена, заборгованість по процентам поточна та прострочена, пеня за прострочення сплати кредиту за період з 01 лютого 2015 року по 31 січня 2018 року, а також пеню за несвоєчасне погашення кредиту та процентів, що стягнено рішення Апеляційного суду Хмельницької області від 15 січня 2015 року.

Свої вимоги мотивувало тим, що отримані позичальником кредитні кошти банку не повернуті, кредитний договір не є розірваним чи припиненим, а тому відсутні підстави для припинення нарахування відсотків на суму простроченої заборгованості по кредиту, оскільки розрахунок заборгованості здійснюється до повного погашення заборгованості за кредитом, на суму залишку заборгованості за кредитом.

Позивач використав право вимоги про дострокове погашення заборгованості по кредитному договору, а також сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 ЦК України, та пені за порушення умов договору, звернувшись до суду з позовом про стягнення заборгованості, що вказує на те, що такими діями кредитор на власний розсуд змінив умови основного зобов`язання щодо строку дії договору, періодичності платежів, порядку сплати процентів за користування кредитом.

Оскільки рішенням Апеляційного суду Хмельницької області від 15 січня 2015 року стягнуто солідарно з боржника та поручителя на користь ПАТ АБ «Укргазбанк» заборгованість за кредитним договором у розмірі 33 750 доларів США, прострочену заборгованість по кредиту у розмірі 410,65 доларів США, заборгованість по процентам у розмірі 823,08 доларів США, а всього 34 983,73 долари США, що в еквіваленті за офіційним курсом НБУ складає 551 735 грн 40 коп. та 912 грн. 61 коп. пені за несвоєчасне погашення кредиту, 1909 грн 79 коп пені за несвоєчасне погашення процентів, а всього пені у розмірі 2822 грн 40 коп., то право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється в охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Посилання ПАТ АК «Укргазбанку» у касаційній скарзі на частину першу статті 1048 ЦК України не може бути прийнято до уваги, оскілки припис абзацу 2 частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування.

Вказана позиція узгоджується з правовою позицією Великої палати Верховного Суду, викладеної у постанові від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12 (касаційне провадження № 14-10цс8).

Також посилання банку у касаційній скарзі, на те, що судом апеляційної інстанції не враховано висновки, які містяться у постановах Верховного суду України від 23 вересня 2015 року № 6-1206цс15 та від 25 травня 2016 року № 6-157цс16, не можуть бути прийняті до уваги, у зв`язку з тим, що постановою Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року було відступлено від правових висновків, викладених у вищезазначених постановах.

Отже, рішення Хмельницького апеляційного суду від 13 листопада 2018 року в частині зміни суми заборгованості є правомірне, а наведені обґрунтування та доводи в касаційній скарзі, не можуть бути підставами для скасування рішення суду апеляційної інстанції.

Щодо посилання ПАТ АБ «Укргазбанк» на те, що Хмельницьким апеляційним судом порушено загальну процедуру відстрочки виконання рішення суду відповідно до Закону № 1304-VII.

Відповідно до підпункту 1 пункту першого ЗУ № 1304-VII визначено, що протягом дії цього Закону не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) нерухоме житлове майно, яке вважається предметом застави згідно із статтею 4 Закону України "Про заставу" та/або предметом іпотеки згідно із статтею 5 Закону України "Про іпотеку", якщо таке майно виступає як забезпечення зобов`язань громадянина України (позичальника або майнового поручителя) за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами - резидентами України в іноземній валюті, та за умови, що: таке нерухоме житлове майно використовується як місце постійного проживання позичальника/майнового поручителя або є об`єктом незавершеного будівництва нерухомого житлового майна, яке перебуває в іпотеці, за умови, що у позичальника або майнового поручителя у власності не знаходиться інше нерухоме житлове майно; загальна площа такого нерухомого житлового майна (об`єкта незавершеного будівництва нерухомого житлового майна) не перевищує 140 кв. м для квартири та 250 кв. м для житлового будинку.

Поняття мораторій у цивільному законодавстві визначається як відстрочення виконання зобов`язання (пункт другий частини першої статті 263 ЦК України).

Судом апеляційної інстанції зроблено правильний висновок, що дія ЗУ № 1304-VII поширюється і на правовідносини сторін, у зв`язку з чим не підлягає виконанню рішення в частині звернення стягнення на предмет іпотеки.

Мораторій є відстроченням виконання зобов`язання, а не звільненням від його виконання. Відтак установлений ЗУ № 1304-VII мораторій на стягнення майна, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті, не передбачає втрати кредитором права на звернення стягнення на предмет іпотеки (застави) у випадку невиконання боржником зобов`язань за договором, а лише тимчасово забороняє його примусово стягувати (відчужувати без згоди власника).

Оскільки Закон № 1304-VII не зупиняє дії решти нормативно-правових актів, що регулюють забезпечення зобов`язань, то й не може бути мотивом для відмови в позові, а є правовою підставою, що не дає змоги органам і посадовим особам, які здійснюють примусове виконання рішень про звернення стягнення на предмет іпотеки та провадять конкретні виконавчі дії, вживати заходи, спрямовані на примусове виконання таких рішень стосовно окремої категорії боржників чи іпотекодавців, які підпадають під дію положень цього Закону на період його чинності.

Тому виходячи з вищезазначеного, рішення апеляційного суду в частині зупинення рішення суду в частині звернення стягнення на предмет іпотеки на час дії Закону № 1304-VII є правильним.

Таким чином, вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду дійшов висновку, що касаційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а оскаржуване рішення - без змін, оскільки воно ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права. Рішення суду апеляційної інстанції відповідає нормам ЦПК України щодо законності та обґрунтованості.

Суд апеляційної інстанції повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і надав їм належну оцінку, правильно встановив обставини справи, у результаті чого ухвалив законне й обґрунтоване рішення, яке відповідає вимогам матеріального та процесуального права.

Наведені в касаційній скарзі доводи не спростовують висновків суду по суті та не дають підстав вважати, що судом апеляційної інстанції порушено норми матеріального та процесуального права, про що зазначає у касаційній скарзі заявник.

Викладене дає підстави для висновку, що касаційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а оскаржуване судове рішення - без змін із підстав, передбачених статтею 410 ЦПК України.

Керуючись статтями 400, 401, 410 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу публічного акціонерного товариства акціонерний банк «Укргазбанк» залишити без задоволення.

Постанову Хмельницького апеляційного суду від 13 листопада 2018 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді: В. П. Курило

А. Ю. Зайцев

Є. В. Коротенко