РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 березня 2019 року м. Запоріжжя

Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя у складі

головуючого судді: Геєць Ю.В.,

за участю секретаря: Ровенської В.В.,

розглянув в порядку загального позовного провадження справу за позовом ОСОБА_1 до районної адміністрації Запорізької міської ради по Вознесенівському району, третя особа ОСОБА_2 про усунення перешкод у реалізації права на приватизацію, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулася до суду з вказаним позовом, в якому просила зобов'язати районну адміністрацію Запорізької міської ради по Вознесенівському району прийняти документи на приватизацію квартири та винести рішення у відповідності до Закону України „Про приватизацію житлового фонду" без копії ордера на квартиру АДРЕСА_1.

Позовні вимоги позивачка обґрунтувала тим, що з 27.06.1990 року по теперішній час вона разом з сином ОСОБА_2 зареєстрована та проживає у двокімнатній квартирі АДРЕСА_1. Вказана квартира у відповідності до ордеру була надана її бабці ОСОБА_3 у 1967-1968 році.

Також зазначає, що вона звернулася до відповідача з заявою про приватизацію квартири, однак їй було відмовлено, з огляду на те, що у неї відсутня копія ордеру на надання жилої площі, тому вона вимушена звернутися до суду.

Ухвалою судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 30.10.2018 року провадження по справі відкрито.

Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 30.11.2018 року закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до розгляду в порядку загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні.

Відповідач в особі представника ОСОБА_4 надіслав відзив на позовну заяву, в якому зазначав, що районна адміністрація Запорізької міської ради по Вознесенівському району заперечує проти позову, зазначивши, що для здійснення приватизації необхідний ордер, який позивачем не надано. Разом з цим, зазначає, що відповідач не оспорює право позивача на приватизацію.

Позивач та третя особа в судовому засіданні позовні вимоги підтримали.

Представник відповідача заперечував проти позову з підстав викладених у відзиві на позов.

Суд, заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи, з'ясувавши всі фактичні обставини на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, прийшов до висновку, що позовні вимоги слід задовольнити частково, з наступних підстав.

Так судом встановлені наступні обставини та відповідні ним правовідносини.

В квартирі АДРЕСА_1 зареєстровані позивач ОСОБА_1 з 27.06.1990 року та її син - третя особа по справі ОСОБА_2 з 24.02.1991 року.

З матеріалів справи вбачається, що ордер на вказану квартиру надавався ОСОБА_3 у 1967-1968 році, яка є бабцею позивача.

Позивач звернулася до районної адміністрації Запорізької міської ради по Вознесенівському району із заявою про приватизацію квартири, однак їй було відмовлено 10.08.2018 року з тих підстав, що до органу приватизації не було надано копії ордеру на квартиру.

Зокрема, за результатами розгляду документів, наданих ОСОБА_1 до районної адміністрації на приватизацію житла за адресою: АДРЕСА_1 було встановлено відсутність копії такого ордеру, у зв'язку з чим було відмовлено у приватизації цього житла та повідомлено про позицію районної адміністрації щодо проведення приватизації в зв'язку з наданням позивачем неповного пакету документів ( відсутність ордеру).

З листа Департаменту з управління житлово-комунальним господарством Запорізької міської ради від 05.05.2018 року № П-2479 вбачається, що ОСОБА_1 зверталася до департаменту стосовно надання їй копії державного ордеру на квартиру АДРЕСА_1 виданого в 1967-1968 роках її бабці - ОСОБА_3, проте їй повідомлено, що у відділі обліку та розподілу житлової площі департаменту, корінці ордерів на заселення зберігаються лише з 1984 року.

Листом Державного архіву Запорізької області ОСОБА_1 повідомлено про відсутність у володінні архіву за 1967-1968 роки рішення про надання квартири АДРЕСА_1 ОСОБА_3

Згідно із статтею 41 Конституції України право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. За змістом ст.9 ЖК України громадяни мають право на приватизацію квартир (будинків) державного житлового фонду, житлових приміщень у гуртожитках, які перебувають у власності територіальних громад, або придбання їх у житлових кооперативах, на біржових торгах, шляхом індивідуального житлового будівництва чи одержання у власність на інших підставах, передбачених законом. Житлові права охороняються законом, за винятком випадків, коли вони здійснюються в суперечності з призначенням цих прав чи з порушенням прав інших громадян або прав державних і громадських організацій.

Правові основи приватизації житла, що знаходиться в державній власності, визначені у Законі України «Про приватизацію державного житлового фонду» (далі Закон № 2482-XXII). Відповідно до статті 1 Закону № 2482-ХХІІ приватизація державного житлового фонду (далі - приватизація) - це відчуження квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках, призначених для проживання сімей та одиноких осіб, кімнат у квартирах та одноквартирних будинках, де мешкають два і більше наймачів, та належних до них господарських споруд і приміщень (підвалів, сараїв і т. ін.) державного житлового фонду на користь громадян України.

Державний житловий фонд - це житловий фонд місцевих Рад народних депутатів та житловий фонд, який знаходиться у повному господарському віданні чи оперативному управлінні державних підприємств, організацій, установ. Як встановлено статтею 2 Закону № 2482-ХХІІ до об'єктів приватизації належать квартири багатоквартирних будинків, одноквартирні будинки, житлові приміщення у гуртожитках (житлові кімнати, житлові блоки (секції), кімнати у квартирах та одноквартирних будинках, де мешкають два і більше наймачів (далі - квартири (будинки), які використовуються громадянами на умовах найму.

Не підлягають приватизації: квартири-музеї; квартири (будинки), житлові приміщення у гуртожитках, розташовані на територіях закритих військових поселень, підприємств, установ та організацій, природних та біосферних заповідників, національних парків, ботанічних садів, дендрологічних, зоологічних, регіональних ландшафтних парків, парків-пам'яток садово-паркового мистецтва, історико-культурних заповідників, музеїв; квартири (будинки), житлові приміщення у гуртожитках, що перебувають в аварійному стані (в яких неможливо забезпечити безпечне проживання людей); квартири (кімнати, будинки), віднесені у встановленому порядку до числа службових, а також квартири (будинки), житлові приміщення у гуртожитках, розташовані в зоні безумовного (обов'язкового) відселення, забрудненій внаслідок аварії на Чорнобильській АЕС.

Відповідно до ст. 8 вказаного Закону приватизація державного житлового фонду здійснюється уповноваженими на це органами, створеними місцевою державною адміністрацією, та органами місцевого самоврядування, державними підприємствами, організаціями, установами, у повному господарському віданні або оперативному управлінні яких знаходиться державний житловий фонд.

Передача квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках здійснюється в спільну сумісну або часткову власність за письмовою згодою всіх повнолітніх членів сім'ї, які постійно мешкають у цій квартирі (будинку), житловому приміщенні у гуртожитку, в тому числі тимчасово відсутніх, за якими зберігається право на житло, з обов'язковим визначенням уповноваженого власника квартири (будинку), житлового приміщення у гуртожитку.

Передача квартир (будинків) у власність громадян здійснюється на підставі рішень відповідних органів приватизації, що приймаються не пізніше місяця з дня одержання заяви громадянина.

Підготовку та оформлення документів про передачу у власність громадян квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках може бути покладено на спеціально створювані органи приватизації (агентства, бюро, інші підприємства).

Відповідно до п. 17 «Положення про порядок передачі квартир (будинків), жилих приміщень у гуртожитках у власність громадян», громадянин, який виявив бажання приватизувати займану ним і членами його сім'ї на умовах найму квартиру (будинок), жиле приміщення в гуртожитку, кімнату в комунальній квартирі, звертається в орган приватизації, де одержує бланк заяви та необхідну консультацію.

Пунктом 18 Положення про порядок передачі квартир (будинків), жилих приміщень у гуртожитках у власність громадян, затвердженого наказом Міністерства з питань жилого комунального господарства України за № 396 від 16.12.2009 року встановлений перелік документів, які подаються до органу приватизації, зокрема копія ордеру про надання жилої площі.

Відповідно до ч. 10 ст. 8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» органи приватизації, органи місцевого самоврядування не мають права відмовити мешканцям квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках у приватизації займаного ними житла, крім випадків, передбачених законом.

Такі випадки визначені в ч. 2 ст. 2 цього Закону, відповідно до якої не підлягають приватизації: квартири-музеї; квартири (будинки), житлові приміщення у гуртожитках, розташовані на територіях закритих військових поселень, підприємств, установ та організацій, природних та біосферних заповідників, національних парків, ботанічних садів, дендрологічних, зоологічних, регіональних ландшафтних парків, парків-пам'яток садово-паркового мистецтва, історико-культурних заповідників, музеїв; квартири (будинки), житлові приміщення у гуртожитках, що Перебувають в аварійному стані (в яких неможливо забезпечити безпечне проживання людей); квартири (кімнати, будинки), віднесені у встановленому порядку до числа службових, а також квартири (будинки), житлові приміщення у гуртожитках, розташовані в зоні безумовного (обов'язкового) відселення, забрудненій внаслідок аварії на Чорнобильській АЕС.

Даний перелік підстав для відмови в приватизації квартири є вичерпним, отже відмова у приватизації через відсутність копії ордеру на вселення є незаконною.

Тому суд вважає позовні вимоги позивача слід задовольнити частково, та її права підлягають захисту шляхом усунення ОСОБА_1 перешкоди у реалізації права на безоплатну приватизацію квартири шляхом визнання за ОСОБА_1 право на приватизацію квартири АДРЕСА_1 та зобов'язання Районну адміністрацію Запорізької міської ради по Вознесенівському району здійснити приватизацію квартири АДРЕСА_1 за відсутності ордеру про надання житлової площі на підставі Закону України „Про приватизацію державного житлового фонду".

Керуючись 3,4,11-13, 19, 259, 263, 265 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до районної адміністрації Запорізької міської ради по Вознесенівському району, третя особа ОСОБА_2 про усунення перешкод у реалізації права на приватизацію задовольнити частково.

Усунути ОСОБА_1 перешкоди у реалізації права на безоплатну приватизацію квартири шляхом визнання за ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1), право на приватизацію квартири АДРЕСА_1 та зобов'язати Районну адміністрацію Запорізької міської ради по Вознесенівському району (місцезнаходження: м. Запоріжжя, вул. Сєдова, буд. 5, ) здійснити приватизацію квартири АДРЕСА_1 за відсутності ордеру про надання житлової площі на підставі Закону України „Про приватизацію державного житлового фонду".

В задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається учасниками справи до або через відповідні суди за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Повний текст судового рішення складений 18 березня 2019 року.

Суддя: Ю.В.Геєць