Справа № 683/3010/19
У Х В А Л А

29 листопада 2019 року м. Старокостянтинів

Суддя Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області Сагайдак І.М., ознайомившись із позовною заявою Акціонерного товариства «Хмельницькобленерго» до ОСОБА_1 про стягнення завданих збитків,

в с т а н о в и л а:

У листопаді 2019 року АТ «Хмельницькобленерго» звернулося в суд з позовом до ОСОБА_2 і просить стягнути з останнього на свою користь 29 914,71 грн. збитків, завданих АТ «Хмельницькобленерго» внаслідок зриву пломби оператора системи розподілу (індикатора магнітного впливу) на кожусі електролічильника в приміщенні малої архітектурної форми по АДРЕСА_1 .

В обґрунтування заявленого позову вказує, що 13 серпня 2014 року між АТ «Хмельницькобленерго» та фізичною особою підприємцем ОСОБА_1 укладено договір №634 про постачання електричної енергії юридичним та фізичним особам суб`єктам підприємницької діяльності.

18 березня 2019 року під час рейдової перевірки працівниками Старокостянтинівського РЕМ в приміщенні малої архітектурної форми по АДРЕСА_1 , де здійснював свою підприємницьку діяльність ОСОБА_1 , виявлено безоблікове використання останнім електроенергії, внаслідок чого заподіяно збитки на суму 29 914,71 грн., які просить стягнути з відповідача в судовому порядку.

Вважаю, що у відкритті провадження у даній справі слід відмовити з наступних підстав.

В силу п.1 ч.1 ст.186 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 4 листопада 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 12 жовтня 1978 року у справі «Zand v. Austria» та у рішенні від 20 липня 2006 року у справі «Сокуренко і Стригун проти України» вказав, що словосполучення «суд, встановлений законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Поняття «суд, встановлений законом» у частині першій статті 6 Конвенції передбачає «усю організаційну структуру судів, включно з <…> питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів <…>». З огляду на це не вважається «судом, встановленим законом» орган, котрий, не маючи юрисдикції, судить осіб на підставі практики, яка не передбачена законом.

Стаття 124 Конституції України закріплює, що юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі. Це означає, що право особи на звернення до суду не може бути обмеженим. Тобто, юрисдикція виникає там, де є спір про право. Предметом юрисдикції є суспільні відносини, які виникають у зв`язку з вирішенням спору. Поняття юрисдикції безпосередньо пов`язано з процесуальним законодавством.

Судова юрисдикція - це компетенція спеціально уповноважених органів судової влади здійснювати правосуддя у формі визначеного законом виду судочинства щодо визначеного кола правовідносин.

Цивільний процесуальний кодекс передбачає, що суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства (ч.1 ст.19 ЦПК України).

Критеріями відмежування справ цивільної юрисдикції від інших є, по-перше, наявність спору щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів у будь-яких правовідносинах, крім випадків, коли такий спір вирішується за правилами іншого судочинства, а, по-друге, спеціальний суб`єктний склад цього спору, в якому однією зі сторін є, як правило, фізична особа.

Судом встановлено, що позовні вимоги АТ «Хмельницькобленерго» стосуються відшкодування збитків, завданих фізичною особою підприємцем ОСОБА_1 внаслідок зриву пломби оператора системи розподілу (індикатора магнітного впливу) на кожусі електролічильника в приміщенні малої архітектурної форми по АДРЕСА_1 , до якого АТ «Хмельницькобленерго» здійснює енергопостачання на підставі укладеного 13 серпня 2014 року між сторонами АТ «Хмельницькобленерго» та ФОП ОСОБА_1 договору №634 про постачання електричної енергії юридичним та фізичним особам суб`єктам підприємницької діяльності.

Відповідно до ст.4 ГПК України право на звернення до господарського суду в установленому цим кодексом порядку гарантується. Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи у господарському суді, до юрисдикції якого вона віднесена законом. Юридичні особи та фізичні особи-підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Згідно з ч.1 ст.45 ГПК України сторонами в судовому процесі - позивачами і відповідачами - можуть бути особи, зазначені в статті 4 цього Кодексу, зокрема, фізичні особи, які не є підприємцями. Винятки, коли спори, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем, не підлягають розгляду у господарських судах, визначені у статті 20 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст.20 ГПК України господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку зі здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема: справи у спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні правочинів у господарській діяльності, крім правочинів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем, а також у спорах щодо правочинів, укладених для забезпечення виконання зобов`язання, сторонами якого є юридичні особи та (або) фізичні особи-підприємці.

З огляду на приписи ч.1 ст.20 ГПК України, а також ст.ст. 4 і 45 цього Кодексу для визначення юрисдикції господарського суду щодо розгляду конкретної справи має значення суб`єктний склад сторін правочину та наявність спору, що виник у зв`язку зі здійсненням господарської діяльності (пункт 4.12 постанови Великої Палати Верховного Суду від 13 лютого 2019 року у справі № 910/8729/18).

Відповідно до ст.3 ГК України під господарською діяльністю розуміється діяльність суб`єктів господарювання у сфері суспільного виробництва, спрямована на виготовлення та реалізацію продукції, виконання робіт чи надання послуг вартісного характеру, що мають цінову визначеність. Господарська діяльність, що здійснюється з метою одержання прибутку, є підприємництвом, а суб`єкти підприємництва - підприємцями.

Згідно з ч. 1 ст.128 ГК України громадянин визнається суб`єктом господарювання у разі здійснення ним підприємницької діяльності за умови державної реєстрації його як підприємця без статусу юридичної особи відповідно до статті 58 цього Кодексу.

Зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або відмовитися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку, є господарським зобов`язанням (ч. 1 ст.173 ГК України).

З матеріалів справи вбачається, що 06 травня 2019 року ФОП ОСОБА_1 припинив підприємницьку діяльність, що підтверджується витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

З 15 грудня 2017 року, що є датою набрання чинності ГПК України у редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII "Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів", господарські суди мають юрисдикцію щодо розгляду за пунктом 1 частини 1 статті 20 ГПК України у вказаній редакції спорів, в яких стороною є фізична особа, яка на дату подання позову втратила статус суб`єкта підприємницької діяльності, якщо ці спори пов`язані, зокрема, з підприємницькою діяльністю, яку раніше здійснювала зазначена фізична особа, зареєстрована підприємцем (п.73 постанови Великої Палати Верховного Суду від 5 червня 2018 року у справі № 338/180/17).

У випадку припинення підприємницької діяльності фізичної особи-підприємця (із внесенням до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань запису про державну реєстрацію такого припинення) її зобов`язання (господарські зобов`язання) за укладеними договорами не припиняються, а продовжують існувати, оскільки вона як фізична особа не перестає існувати та відповідає за її зобов`язаннями, пов`язаними із підприємницькою діяльністю, усім своїм майном (див. пункт 4.22 постанови Великої Палати Верховного Суду від 13 лютого 2019 року у справі № 910/8729/18).

Оскільки спірні правовідносини між позивачем та ОСОБА_1 виникли щодо відшкодування збитків, завданих ОСОБА_1 як фізичною особою підприємцем під час здійснення підприємницької діяльності в приміщенні малої архітектурної форми по АДРЕСА_1 , до якої АТ «Хмельницькобленерго» здійснює енергопостачання на підставі укладеного 13 серпня 2014 року між сторонами АТ «Хмельницькобленерго» та ФОП ОСОБА_1 договору №634 про постачання електричної енергії юридичним та фізичним особам суб`єктам підприємницької діяльності, тому зобов`язання по відшкодуванню завданої шкоди у відповідача із втратою статусу фізичної особи - підприємця не припинилися, через що вважаю, що цей спір відноситься до юрисдикції господарського суду.

Наведене узгоджується з правовою позицією Великої Палати Верховного Суду, висловленій в постанові від 04 вересня 2019 року у цивільній справі №640/16902/18.

В силу ч.4 ст.263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

З огляду на вищенаведене, у відкритті провадження у справі слід відмовити на підставі п.1 ч.1 ст.186 ЦПК України, роз`яснивши позивачу, що її розгляд віднесено до юрисдикції господарського суду.

Керуючись п.1 ч.1 ст.186 ЦПК України, суддя

у х в а л и л а:

Відмовити у відкритті провадження у справі за позовом АТ «Хмельницькобленерго» до ОСОБА_1 про стягнення завданих збитків.

Роз`яснити позивачу, що розгляд даного спору віднесено до юрисдикції господарського суду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку в 15-денний строк з дня її проголошення. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя: