Справа № 541/1679/18
Номер провадження 2/541/61/2019
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

17 січня 2019 року м. Миргород

Миргородський міськрайонний суд Полтавської області в складі:

судді Городівського О.А.,

за участю секретаря судового засідання - Ніколаєнко М. В.,

позивача ОСОБА_1 та його представника адвоката ОСОБА_2,

відповідачки ОСОБА_3,

представника третьої особи, ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про усунення перешкод у спілкуванні з дітьми батька, який проживає окремо,

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, Служба у справах дітей Миргородської міської ради Полтавської області,

установив:

07.08.2018 року з позовною заявою до суду звернувся ОСОБА_1. Позивач вказав, що він з 11.01.2002 перебуває в зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_3. В період шлюбу в них народились діти : ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_3

Позивач зазначає, що їх спільне сімейне життя з відповідачкою не складається. Починаючи з 21.07.2018 вони припинили спільне проживати, так як ОСОБА_3 разом із дітьми залишила їх спільне місце проживання, за адресою, м. Миргород, вул. Нафтовиків, 16. На момент звернення з позовом до суду позивач не знає, де проживає відповідачка та його діти. При зверненні до матері відповідача, вона відмовилась повідомляти їх місце проживання.

Позивач вказує, що бажає бачитись своїх дітей, спілкуватись з ними, приймати участь у її вихованні та розвитку.

Позивач вважає дії відповідача такими, що порушують його права на спілкування з дітьми. На його переконання вона чинить перешкоди в їх спілкуванні. Хоча дане спілкування лише позитивно могло позначитись на вихованні та розвитку їх спільних дітей.

Посилаючись на положення статей 141, 142, 153, 157, 159 СК України ОСОБА_1 просить суд постановити рішення, яким зобовязати відповідачку не чинити йому перешкоди брати участь у спілкуванні позивача з дітьми та встановити наступний порядок спілкування:

-щотижня з 18-00 години пятниці до 18-00 години неділі за місцем проживання ОСОБА_1, без присутності ОСОБА_3, з можливістю спільного відвідування закладів громадського харчування, розважальних закладів для дітей та спільного відпочинку поза місцем проживання батька;

-в дні народження дітей з 12-00 години до 16-00 год.

-побачення з дітьми в період половини канікул за домовленістю з ОСОБА_3.

Ухвалою суду 15.08.2018 відкрито провадження у справі та призначено справу в порядку загального провадження до підготовчого судового засідання.

Скориставшись своїм право відповідач, ОСОБА_3, 04.09.2018 подала до суду відзив на позовну заяву. В якому вказала, що спір між сторонами відсутній. Вона ніколи не порушувала, не заперечувала та не оспорювала право ОСОБА_1 в частині його батьківських прав на спілкування з дітьми. Де проживає вона разом із дітьми позивачу відомо. На підтвердження відсутності спору між ними з приводу спілкування з дітьми є відсутність звернень позивача до органу опіки із заявою про встановлення порядку спілкування батька з дітьми, які проживають окремо.

ОСОБА_3 у відзиві на позовну заяву підтверджує факт погіршення їх сімейних відносин та проживання окремо, однак вважає звернення позивача з даний позовом безпідставним. Жодними доказами позивач не довів обмеження його права на спілкування з дітьми. Тому заперечувала проти задоволення позову через відсутність предмету спору та його претензій на спілкування позивача з власними дітьми.

У відповіді на відзив поданої до суду 06.09.2018 ОСОБА_1 вказує, що твердження відповідача суперечать фактичним обставинам справи. Саме ОСОБА_3 залишила їх спільне місце проживання з дітьми. На даний час проживає у своєї матері, ОСОБА_8, яка при зустрічі не повідомляла йому дані обставини. Відповідач тривалий час не відповідала на його телефонні дзвінки, що є достатньою підставою вважати, що вона свідомо чинила йому перешкоди у спілкуванні з дітьми.

Про те, що він не звертався для вирішення спору з приводу спілкування з дітьми до органу опіки та піклування, позивач зазначає, що вибрав з наданої йому законодавством альтернативи безпосереднє звернення до суду для вирішення спору.

В судовому засіданні позивач та його представник, адвокат ОСОБА_2, підтримали позовні вимоги в повному обсязі та просили суд задовольнити позов у повному обсязі. ОСОБА_1 вказував не те, що його спілкування з дітьми є необхідним для їх нормального розвитку. В своїх поясненнях повідомляв, що відповідач на момент розгляду справи в суді надає йому спілкуватись з дітьми. Однак дані зустрічі в своїй більшості проходять в її присутності та не регулярно. Йому приходиться вмовляти відповідачку щоб зустрічатись з дітьми.

Відповідачка, ОСОБА_3, заперечила позовні вимоги щодо зобовязання її не чинити перешкод в спілкуванні позивача з дітьми, так як вважає, що його претензії надумані. Вона не заперечувала права позивача спілкуватись із дітьми та погоджувалась на запропонований ним графік спілкування з ними.

Представник органу опіки та піклування, ОСОБА_4, надала до суду висновок органу опіки та піклування з приводу виниклого спору, відповідно якого рекомендовано спосіб участі позивача у спілкуванні з дітьми, який запропонований ним у позовній заяві. З приводу позовної вимоги ОСОБА_1 щодо зобовязання відповідача не чинити йому перешкоди в спілкуванні з дітьми, вважала дані вимоги безпідставними. Свою позицію обґрунтовувала тим, що ОСОБА_3 на засіданні комітету висловила повну згоду із способом спілкування ОСОБА_1 з дітьми.

Суд, заслухавши пояснення учасників судового розгляду, вивчивши докази надані на засадах змагальності встановив, що позивач та відповідачка з 11.01.2002 перебуває в зареєстрованому шлюбі. В них є спільні діти : ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_3

В наслідок погіршення сімейних відносин позивач та відповідачка з серпня 2018 року проживають окремо. Діти проживають з ОСОБА_3 в її матері, за адресою м. Миргород, вул. Багачанська 62 кв.

На підставі наданий доказів суд вважає, що жодних підстав обмежувати спілкування ОСОБА_1 з дітьми немає. Навпаки суд переконаний про наявність позитиву від їх спілкування та участі позивача у вихованні дітей.

Статтею 141 СК України передбачено, мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною пятою статті 157 цього Кодексу.

Мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом. (ст. 153 СК України).

Частиною 3 статті 157 СК України визначено , що той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини.

Статтею 158 СК України визначено підстави вирішення органом опіки та піклування спору щодо участі у вихованні дитини того з батьків, хто проживає окремо від неї.

Відповідно до ч. 1 та 2 ст. 159 Сімейного кодексу України якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи. Згідно з ч. ч. 5, 6 ст. 19 Сімейного кодексу України орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв'язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи.

Відповідно до принципу диспозитивності розгляду цивільної справи, суд має вирішувати справу в межах заявлених вимог та наданих сторонами доказів. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень та добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов'язки.

В ході розгляду справи суду не надано доказів, що відповідачка перешкоджала в спілкуванні позивача з дітьми. Враховуючи те, що судом не встановлено вчинення ОСОБА_3 перешкод в участі та спілкуванні позивача з дітьми, відсутність рішення органу опіки та піклування, про постановлення способу спілкування, суд не вбачає підстав для задоволення позову в частині позовних вимог про усунення перешкод в спілкуванні.

Вирішуючи спір щодо визначення способу участі ОСОБА_1 у спілкуванні з дітьми, суд враховує визнання цієї частини позовних вимог відповідачкою, висновок органу опіки та піклування із цього питання. Яким повністю відтворено спосіб спілкування позивача з дітьми, який він визначив у резолютивній частині позовної заяви.

Так як позов ОСОБА_1 задоволено частково, а саме : з двох позовних вимог немайнового характеру задоволена одна з вимог, суд керуючись положеннями статті 141 ЦПК України стягує з відповідача на користь позивачки 50 відсотків понесених судових витрат на сплату судового збору 704,80 грн. та оплату послуг адвоката 5000 грн.

Керуючись ст.ст. 13, 81, 89, 141, 263- 265 ЦПК України, cт. 159 СК України, суд,

ухвалив:

Задовольнити позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_3 частково.

Визначити наступний спосіб спілкування ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4 та участі у вихованні неповнолітніх дітей, ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_5, ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_6, ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_7:

-щотижня з 18-00 години пятниці до 18-00 години неділі за місцем проживання ОСОБА_1, без присутності ОСОБА_3, з можливістю спільного відвідування закладів громадського харчування, розважальних закладів для дітей та спільного відпочинку поза місцем проживання батька;

-в дні народження дітей з 12-00 години до 16-00 год.

-побачення з дітьми в період половини канікул за домовленістю з ОСОБА_3.

Відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про зобовязання відповідача не чинити йому перешкод у спілкуванні з дітьми.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 судові витрати в сумі 2852 грн. 40 коп..

Рішення може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги протягом 30 днів з часу проголошення через Миргородський міськрайонний суд до Полтавського апеляційного суду.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо її не було подано.

Повний текст рішення буде виготовлений 21.01.2019

Суддя : О.А. Городівський