г Інгулецький районний суд міста ОСОБА_1 Дніпропетровської області
Справа № 213/3740/18
Номер провадження 2/213/449/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 січня 2019 року м.Кривий Ріг

Інгулецький районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі головуючого судді Князєвої Н.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження позовну заяву ОСОБА_2 до Приватного акціонерного товариства «Інгулецький гірничо-збагачувальний комбінат», Товариства з обмеженою відповідальністю «Промисловий ремонт» про відшкодування моральної шкоди,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду із зазначеним позовом. В обґрунтування позову зазначено, що позивач з 02 листопада 2010 року по 14 лютого 2014 року працював електрогазозварником на виробничій дільниці з поточних ремонтів збагачувального устаткування РЗФ №1 Товариства з обмеженою відповідальністю «Промисловий ремонт». Під час роботи здійснював виконання електрогазозварювальних робіт, ручного різання різноманітних видів сталі, чавуну, кольорових металів та сплавів та підпадав під фактори важкості праці (нахили корпусу, робоча поза) через недосконалість робочого процесу, що обумовлюється неможливістю доставки збагачувального обладнання, що потребує ремонту, на ремонтні майданчики, що забезпечені стаціонарними підставками, зємниками, ремонтними столами та засобами примусової вентиляції.

З 04 вересня 1992 року по 22 червня 1993 року позивач працював електрогазозварником на ДФ ПАТ «ІнГЗК»; з 01 вересня 1995 року по 15 жовтня 1996 року в ЦПКР ПАТ «ІнГЗК»; з 10 жовтня 1997 року по 15 грудня 1997 року в ЦЛ ПАТ «ІнГЗК»; з 12 серпня 1999 року по 31 серпня 1999 року в ОВД №2 РЗФ №1 ПАТ «ІнГЗК», з 10 вересня 2002 року по 01 березня 2010 року також підпадав під фактори важкості праці (маса вантажу, статичне навантаження при утриманні вантажу, нахили корпусу, робоча поза), показники яких перевищували гігієнічні нормативи.

Загальний стаж роботи на підприємствах відповідачів в умовах впливу шкідливих факторів становить 12 років 10 місяців.

У звязку зі шкідливими і тяжкими умовами праці, які характеризувалися підвищеним динамічним навантаженням, що перевищувала гранично допустимі норми через недосконалість робочого місця, з вини відповідачів, позивачем отримано хронічні професійні захворювання.

Згідно з медичним висновком лікарсько-експертної комісії ДУ «Український НДІ промислової медицини» м. Кривого Рогу «Про наявність професійного характеру захворювання» №108 від 20 січня 2015 року позивачу встановлено діагноз: Радикулопатія попереково-крижова L5-S1 зліва (стан після оперативного лікування 31.10.2013 операція мікродискектомія L5-S1 зліва) з вираженим порушенням біомеханіки хребта, стійким больовим та мязово-тонічним синдромами, вялим парезом лівої стопи середнього ступеню, загальним статико-динамічними порушеннями другого-третього ст.

Відповідно до акту форми П-4 «Розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання» причинами виникнення професійного захворювання є:

у ПАТ «ІнГЗК»:

Потужність зовнішньої роботи при роботі за участю мязів нижніх кінцівок і тулуба:

від 2000 року 91.4 Вт при СН 41-90 Вт;

від 1999 року 114 Вт при СН 41-90 Вт.

Маса вантажу, що підіймається та переміщується вручну, кг:

від 1995 року 30 кг при СН до 30 кг;

від 2000 року 35 кг при СН до 30 кг.

Величина статичного навантаження за зміну при утриманні вантажу, докладання зусиль, кг/с (двома руками):

від 2000 року 77400 при СН до 70000;

від 1999 року 148800 при СН до 70000.

Перебування в незручній позі більше 50 % часу зміни:

від 1993 року 60% при СН до 25%;

від 1995 року 50% при СН до 25%;

від 2004 року 51,4% при СН до 25%.

Перебування в незручній позі до 50% часу зміни від 2000 року 26,9 при СН до 25%.

Перебування у вимушеній позі від 1999 року 16,75% при СН до 10%.

Нахили корпусу за зміну:

від 2004 року 148 раз при СН 51-100 раз;

від 2009 року 141 раз при СН 51-100 раз.

Переміщення обумовленні технічним процесом від 1995 року 8,2 км при СН до 8 км.

у ТОВ «ПРОМРЕМОНТ»:

Нахили корпусу 141-148 разів за зміну при СН 51-100 раз.

Перебування в незручній позі до 50% робочої зміни 26,2% при СН до 25%.

Перебування в вимушеній позі 28,9% при СН до 10%.

Позивач 28 квітня 2015 року пройшов огляд МСЕК, йому визначено ступінь втрати професійної працездатності 25% по радикулопатії.

24 травня 2018 року позивач повторно пройшов огляд МСЕК, йому визначено ступінь втрати професійної працездатності 25% по радикулопатії.

Таким чином, позивач змушений тривалий час проходити чисельні медичні огляди та обстеження, медико-соціальні експертні комісії, відновлювальні процедури і лікування.

У зв'язку із зазначеним хронічним професійним захворюванням порушено нормальні життєві зв'язки позивача, він позбавлений можливості реалізовувати свої звички та бажання, в нього постійно виникають складнощі у зв'язку з загальною слабкістю, втомою, постійними болями.

Тривалий процес лікування позбавляє позивача можливості вести повноцінний спосіб життя. З моменту отримання хронічних професійних захворювань, Позивач постійно відчуває фізичні страждання та біль, постійно відчуває психологічний дискомфорт, порушення душевної рівноваги, вираженої у почуттях розпачу, тривоги, дратівливості, у почуттях страху, поганому сні на фоні сильних больових відчуттів та втрати професійної працездатності у молодому віці. Все це негативно позначається на душевному та фізичному станах позивача, який в тому числі не має можливості приділяти належної уваги своїй родині.

У звязку із чим просить стягнути з Приватного акціонерного товариства "Інгулецький гірничо-збагачувальний комбінат моральну шкоду у розмірі 34369 грн, а з Товариства з обмеженою відповідальністю «Промисловий ремонт» 11656 грн.

Представник ПРАТ «ІНГЗК» надав відзив на позов. Вважають позовні вимоги необґрунтованими. В обґрунтування заперечення зазначають, що гірничо-збагачувальне виробництво передбачає використання обладнання, машин та механізмів, при роботі яких виникають шкідливі фактори. Праця у важких та шкідливих умовах супроводжується наданням пільг, передбачених Законом України «Про охорону праці», а саме: забезпечення спеціальним одягом, спеціальним взуття та іншими засобами індивідуального захисту, мийними засобами, безоплатно молоком або рівноцінними харчовими продуктами. У ПРАТ «ІНГЗК» діє система управління охороною праці, яка покликана забезпечувати нормальні умови праці, знижувати вплив шкідливих виробничих факторів на організм працівників та попереджати виникнення професійних захворювань у працівників ПРАТ «ІНГЗК». Щороку відповідач впроваджує нові методи і засоби, які б сприяли покращенню умов праці своїх правників, та витрачає на охорону праці чималі кошти, що закріплено у колективних договорах між дирекцією та трудовим колективом ПРАТ «ІНГЗК». Зазначають, що виробнича діяльність підприємства, яке використовує працю робітників у шкідливих і небезпечних умовах, не є протиправною за умови дотримання роботодавцем гарантій прав працівників на охорону праці, встановлених ст.ст. 5-8 Закону України «Про охорону праці».

Позивач у період роботи не лише знав про шкідливі умови, але і свідомо продовжував працювати в таких умовах тривалий час, отримуючи за це відповідні пільги і компенсації та більшу оплату праці, мав можливість змінити місце роботи та запобігти розвитку професійного захворювання, але ставив за пріоритет матеріальну сторону життя, а не власне здоровя. Зазначає, що зниження професійної працездатності не може позбавити позивача можливості реалізації своїх повсякденних звичок та бажань. Позивачем не доведена наявність моральної шкоди та її розмір. До того ж, позивач є застрахованою особою, а ст. 42 Закону України "Про загальнообовязкове соціальне страхування" встановлено перелік щомісячних страхових виплат та інших витрат на відшкодування шкоди, що здійснюються та відшкодовуються Фондом соціального страхування від нещасних випадків на виробництві. Просять відмовити у задоволенні позовних вимог до ПРАТ «ІНГЗК».

Від Товариства з обмеженою відповідальністю «Промисловий ремонт» відзив на позов не надходив.

Дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає встановленими такі обставини.

З 04 вересня 1992 року по 22 червня 1993 року; з 01 вересня 1995 року по 15 жовтня 1996 року; з 10 жовтня 1997 року по 15 грудня 1997 року; з 12 серпня 1999 року по 31 серпня 1999 року; з 10 вересня 2002 року по 01 березня 2010 року позивач працював електрогазозварником у ПРАТ «ІНГЗК» (попередні назви ПАТ «ІНГЗК», ВАТ «ІнГЗК», ІнГЗК).

З 02 листопада 2010 року по 14 лютого 2014 року позивач працював електрогазозварником у ТОВ «ПРОМРЕМОНТ» (а.с. 42-63).

Відповідно до медичного висновку лікарсько-експертної комісії спеціалізованого профпатологічного лікувально-профілактичного закладу про наявність професійного характеру захворювання Українського науково-дослідного інституту промислової медицини від 20 січня 2015 року ОСОБА_2 встановлено діагноз: Радикулопатія попереково-крижова L5-S1 зліва (стан після оперативного лікування 31.10.2013 операція мікродискектомія L5-S1 зліва) з вираженим порушенням біомеханіки хребта, стійким больовим та мязово-тонічним синдромами, вялим парезом лівої стопи середнього ступеню, загальним статико-динамічними порушеннями другого-третього ст. Захворювання професійне (а. с. 17-18).

Згідно з актом розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання від 17 березня 2015 року проведено розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання ОСОБА_2, а саме: радикулопатії попереково-крижової L5-S1 зліва (стан після оперативного лікування 31.10.2013 операція мікродискектомія L5-S1 зліва) з вираженим порушенням біомеханіки хребта, стійким больовим та мязово-тонічним синдромами, вялим парезом лівої стопи середнього ступеню, загальним статико-динамічними порушеннями другого-третього ст. М54.1.

Відповідно до пункту 16 акту професійне захворювання виникло за таких обставин: працюючи електрогазозварником виробничої дільниці по поточним ремонтам збагачувального устаткування РЗФ №1 Товариства з обмеженою відповідальністю «Промисловий ремонт» з 02.11.2010 по 14.02.2014 здійснював виконання електрогазозварювальних робіт, ручного різання різноманітних видів сталі, чавуну, кольорових металів та сплавів, під час котрих підпадав під фактори важкості праці (нахили корпусу, робоча поза), через недосконалість робочого процесу, що обумовлюється неможливістю доставки збагачувального обладнання, що потребує ремонту, на ремонті майданчики, котрі забезпечені стаціонарними підставками, зємниками, ремонтними столами та засобами примусової вентиляції.

Працюючи електрогазозварювальником на ДФ ПАТ «ІнГЗК» з 04.09.1992 по 22.06.1993, з 01.09.1995 по 15.10.1996 в ЦПКР ПАТ «ІнГЗК»; з 10.10.1997 по 15.12.1997 в ЦЛ ПАТ «ІнГЗК»; з 12.08.1999 по 31.08.1999 ОВД №2 РЗФ №1 ПАТ «ІнГЗК», з 10.09.2002 по 01.03.2010 також підпадав під фактори важкості праці (маса вантажу, статичне навантаження при утриманні вантажу, нахили корпусу, робоча поза), показники котрих перевищували гігієнічні нормативи.

Відповідно до п. 17 акту причиною професійного захворювання визнано:

у ТОВ «ПРОМРЕМОНТ»:

Нахили корпусу 141-148 разів за зміну при СН 51-100 раз.

Перебування в незручній позі до 50% робочої зміни 26,2% при СН до 25%.

Перебування в вимушеній позі 28,9% при СН до 10%.

у ПАТ «ІнГЗК»:

Потужність зовнішньої роботи при роботі за участю мязів нижніх кінцівок і тулуба:

від 2000 року 91.4 Вт при СН 41-90 Вт;

від 1999 року 114 Вт при СН 41-90 Вт.

Маса вантажу, що підіймається та переміщується вручну, кг:

від 1995 року 30 кг при СН до 30 кг;

від 2000 року 35 кг при СН до 30 кг.

Величина статичного навантаження за зміну при утриманні вантажу, докладання зусиль, кг/с (двома руками):

від 2000 року 77400 при СН до 70000;

від 1999 року 148800 при СН до 70000.

Перебування в незручній позі більше 50 % часу зміни:

від 1993 року 60% при СН до 25%;

від 1995 року 50% при СН до 25%;

від 2004 року 51,4% при СН до 25%.

Перебування в незручній позі до 50% часу зміни від 2000 року 26,9 при СН до 25%.

Перебування у вимушеній позі від 1999 року 16,75% при СН до 10%.

Нахили корпусу за зміну:

від 2004 року 148 раз при СН 51-100 раз;

від 2009 року 141 раз при СН 51-100 раз.

Переміщення обумовленні технічним процесом від 1995 року 8,2 км при СН до 8 км (а.с. 13-16).

При огляді МСЕК 28 квітня 2015 року ОСОБА_2 первинно встановлено ступінь втрати професійної працездатності 25 % з радикулопатії з 14 квітня 2015 року до 01 травня 2016 року у звязку професійним захворюванням. Група інвалідності не встановлена (а. с. 10).

При повторному огляді МСЕК 24 травня 2018 року позивачу повторно встановлено 25 % втрати професійної працездатності з 01 травня 2018 року по 01 травня 2021 року. Група інвалідності не встановлена (а.с. 10-12).

ОСОБА_2 внаслідок професійного захворювання періодично проходить лікування в медичних закладах: з 09.07.2014 по 21.07.2014; з 17.09.2014 по 30.09.2014; 20.01.2015; з 23.01.2015 по 06.02.2015; з 03.06.2016 по 13.06.2016; з 23.09.2016 по 07.10.2016; з 01.02.2017 по 10.02.2017; з 17.05.2017 по 29.05.2017; з 22.03.2018 по 04.04.2018; з 02.07.2018 по 13.07.2018 (а.с. 19-41).

Внаслідок професійного захворювання позивачу завдано моральної шкоди, що полягає у моральних стражданнях через погіршення здоровя, постійне лікування, вимушені зміни способу життя.

Викладеним обставинам відповідають правовідносини щодо відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок професійного захворювання.

Статтею 153 Кодексу законів про працю України встановлено, що забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган.

Стаття 173 зазначеного кодексу закріплює за потерпілим право на відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, пов'язаним з виконанням трудових обов'язків.

Суд вважає доведеним спричинення позивачу моральної шкоди, провину відповідачів у її спричиненні та причинно-наслідковий зв'язок між винними діями відповідачів з порушення вимог ст. 153 КЗпП України та ст. 13 Закону України Про охорону праці та настанням у позивача негативних наслідків стійкої втрати професійної працездатності: первинно 25 %, повторно 25 %.

Суд не може погодитися із запереченнями представника ПРАТ «ІНГЗК», що позивач був ознайомлений із шкідливими умовами праці, погодився з ними, через що відсутня вина підприємства у заподіянні шкоди, оскільки той факт, що роботодавець ознайомив свого працівника з умовами праці, в тому числі її шкідливими факторами, не позбавляє підприємства від законодавчо встановленого обов'язку забезпечити якісні та безпечні умови праці.

Рішенням Конституційного Суду №20-рп/2008 від 08.10.2008 року встановлено, що обов'язок з відшкодування моральної шкоди покладається на підприємства, які заподіяли шкоду.

Частина 1 ст. 237-1 КЗпП України передбачає відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих звязків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Порядок відшкодування моральної шкоди визначається законодавством.

Згідно з ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 1168 ЦК України моральна шкода, завдана каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, може бути відшкодована одноразово або шляхом здійснення щомісячних платежів.

Встановлено, що внаслідок професійного захворювання позивачу заподіяні моральні і фізичні страждання, що спричинили погіршення реалізації його фізичних можливостей, змінився його звичний спосіб життя, спричинені й інші негативні наслідки морального характеру, що призводить до порушення його звичайного способу життя та вимагають від нього додаткових зусиль для його організації.

Рішенням Конституційного Суду від 27 січня 2004 року № 1-рп/2004 року встановлено, що громадяни, яким установлена стійка втрата професійної працездатності, мають право на стягнення на їх користь моральної шкоди. Відповідно до п. 4.1 цього ж рішення ушкодження здоров'я, заподіяне потерпілому під час виконання трудових обов'язків, незалежно від ступеня втрати професійної працездатності, заподіюють йому моральні й фізичні страждання.

Відповідно до п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 року, із змінами, внесеними Постановою Пленуму Верховного Суду України № 5 від 25.05.2001 року Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних, тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення, тощо) та з урахуванням інших обставин.

Частиною 3 ст. 23 ЦК України передбачено, що розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, що мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

При вирішенні питання про розмір відшкодування спричиненої моральної шкоди суд враховує конкретні обставини справи, характер, обсяг, тривалість та наслідки заподіяних позивачу моральних страждань, стан його здоров'я, вину підприємств у заподіянні шкоди, суттєвість вимушених змін у житті.

Визначаючи розмір відшкодування ОСОБА_2 моральної шкоди, суд враховує конкретні обставини справи, ступінь втрати професійної працездатності у зв'язку з професійним захворюванням, обсяг фізичних та моральних страждань позивача, їх інтенсивність та довготривалість, істотність вимушених змін у його життєвих стосунках, наслідків, що наступили.

Також суд враховує вину підприємств в отриманні позивачем професійного захворювання, тривалість роботи позивача на кожному з підприємств, наявність шкідливих умов праці при роботі у кожного з відповідачів.

Про те, що стан здоровя позивача не відновлюється, свідчать довідки МСЕК. Так у 2015 році втрата професійної працездатності становила 25 %, у 2018 році 25 %. Зазначені факти мають враховуватися судом при визначенні розміру стягнення на відшкодування моральної шкоди, оскільки свідчать про відсутність покращення здоровя позивача.

З урахуванням вищезазначеного суд вважає, що належною компенсацією спричиненої позивачу моральної шкоди з ПРАТ «ІНГЗК» є сума 20000 грн, з ТОВ «ПРОМРЕМОНТ» 7000 грн, що буде відповідати тим стражданням і переживанням, що він зазнає у звязку з погіршенням здоровя.

Також підлягає стягненню з відповідачів судовий збір в дохід держави.

Керуючись ст.ст. 5, 23, 1167, 1168 ЦК України, ст.ст. 153, 173, 237-1 КЗпП України, ст. 13 Закону України Про охорону праці, ст. ст. 7, 12, 13, 79-81, 141, 247, 258, 263-265, 274, 279 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Позовні вимоги ОСОБА_2 до Приватного акціонерного товариства «Інгулецький гірничо-збагачувальний комбінат», Товариства з обмеженою відповідальністю «Промисловий ремонт» про відшкодування моральної шкоди задовольнити частково.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Інгулецький гірничо-збагачувальний комбінат» (вул. Рудна, 47, м. Кривий Ріг, Дніпропетровська область, ) на користь ОСОБА_2 (пр. Перемоги, 41/42, м. Кривий Ріг, Дніпропетровська область, РНОКПП: НОМЕР_1) в рахунок відшкодування моральної шкоди 20000 (двадцять тисяч) гривень без урахування податку з доходів фізичних осіб.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Промисловий ремонт» (вул. Хуторівка, 40-А, м. Львів, ) на користь ОСОБА_2 (пр. Перемоги, 41/42, м. Кривий Ріг, Дніпропетровська область, РНОКПП: НОМЕР_1) в рахунок відшкодування моральної шкоди 7000 (сім тисяч) гривень без урахування податку з доходів фізичних осіб.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Інгулецький гірничо-збагачувальний комбінат» в дохід держави судовий збір у сумі 352 (триста пятдесят дві) гривні 40 копійок.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Промисловий ремонт» в дохід держави судовий збір у сумі 352 (триста пятдесят дві) гривні 40 копійок.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до Дніпровського апеляційного суду через Інгулецький районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області.

Суддя Н. В. Князєва