Справа № 338/1535/18
Провадження № 22-ц/4808/1174/19
Головуючий у 1 інстанції Шишко О. А.
Суддя-доповідач Фединяк
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 листопада 2019 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський апеляційний суд в складі колегії суддів:

головуючого Фединяка В.Д. ( суддя-доповідач)

суддів: Бойчука І.В., Девляшевського В.А.

секретаря Мельник О.В.

з участю ОСОБА_1 та його представника ОСОБА_2

позивача ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Богородчанського районного суду від 11 липня 2019 року, ухвалене у складі судді Шишка О. А. у смт. Богородчани,

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2018 року ОСОБА_3 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди.

Позовні вимоги мотивовані тим, що 03 серпня 2018 року о 12 год 00 хв на неогородженій території біля приміщення столярного цеху по АДРЕСА_2 на нього накинулась собака ОСОБА_1 породи « Німецька вівчарка». Внаслідок завданих укусів йому спричинено тілесні ушкодження і він перебував на лікуванні в Богородчанській ЦРЛ. За період лікування від укусів собаки поніс матеріальні збитки, які складаються з : 340,49 - витрати на пальне для поїздок в медичний заклад, 1050.05 грн - витрати на ліки, 800 грн- знищені особисті речі, 1000 грн - витрати на правову допомогу та 704,80 грн - сплата судового збору. Вважає, що заподіяння шкоди сталося у зв`язку з недотриманням відповідачем ОСОБА_1 , якому належить зазначена собака, Правил тримання собак, котів і хижих тварин у населених пунктах, а тому він повинен відшкодувати завдану матеріальну та моральну шкоду. За порушення правил тримання собак і котів ОСОБА_1 працівниками поліції складений адміністративний протокол відповідно до ст. 154 КУпАП. Оскільки в добровільному порядку відшкодувати спричинену шкоду відповідач не бажає, просить позов задовольнити та стягнути з ОСОБА_1 на його користь матеріальну шкоду в розмірі 2190,10 грн , 10 000 грн моральної шкоди та 1704,80 грн судового збору.

Рішенням Богородчанського районного суду від 11 липня 2019 року позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 800 грн. матеріальної шкоди, 2000 грн. моральної шкоди, 1409,60 грн. судового збору та 1000 грн. витрат на професійну правничу допомогу. У задоволенні решти позову відмовлено.

Не погоджуючись із даним рішенням суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій ставить питання про скасування оскаржуваного рішення з ухваленням нового про відмову у задоволенні позову, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, що виразилось у неповному з`ясуванні судом усіх обставин справи та аналізі поданих ним доказів. Зокрема, апелянт вказує на те, що ОСОБА_3 спричинені тілесні ушкодження внаслідок самостійної недбалості, оскільки собака весь час знаходиться на прив`язі, що підтверджують свідки ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 . Крім того, необгрунтованою є вимога про стягнення 800 грн вартості пошкоджених штанів, оскільки їхня вартість не підтверджена належними доказами.

22 жовтня 2019 року ОСОБА_3 подав відзив на апеляційну скаргу, в якій доводи апеляційної скарги заперечив, вважаючи їх необґрунтованими та безпідставними. Вказує, що відповідачем не було дотримано Правил тримання собак і котів, внаслідок чого йому спричинено травми і пошкодження майна. Довідка про вартість пошкоджених штанів, що підтверджує суму завданих збитків у розмірі 800 грн ним отримано від підприємця речового ринку, який займається реалізацію даних штанів та визначив їх ринкову вартість. Що стосується квитанції про вартість юридичних послуг, то вона видана адвокатом та оформлена відповідно до угоди, укладеної з останнім, є бланком суворої звітності, підпис на ній оформлена печаткою, тобто складена належним чином.

В судовому засіданні п ОСОБА_1 підтримав доводи апеляційної скарги, просить задовольнити подану скаргу.

ОСОБА_3 доводи апеляційної скарги заперечив. Рішення суду вважає законним та обґрунтованим, а тому просить залишити його без змін.

Заслухавши доповідь судді, пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши матеріали справи та перевіривши відповідно до ст. 367 ЦПК України наведені у скарзі доводи, апеляційний суд дійшов висновку прочасткове задоволення апеляційної скарги з таких підстав.

Ухвалюючи рішення про частково задоволення позову ОСОБА_3 суд першої інстанції виходив з того, що 03 серпня 2018 року о 12 год 00 хв на території біля приміщення цеху на неогородженій території по АДРЕСА_2 собака відповідача покусав ОСОБА_3 нанісши останньому тілесні ушкодження і порвав на ньому одяг та заподіяв моральну шкоду. Обґрунтованим є твердження позивача про те, що відповідач повинен нести відповідальність за спричинену йому шкоду як особа, яка неналежно утримувала собаку.

Висновок суду в основному відповідає вимогам закону і матеріалам справи.

Згідно вимог статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим визнається рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні і які відповідають вимогам закону про їх належність і допустимість, або обставин, що не підлягають доказуванню, а також якщо рішення містить вичерпні висновки суду, що відповідають встановленим на підставі достовірних доказів обставинам, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до частини першої статті 352 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Підставами апеляційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Згідно зі ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Як вбачається з матеріалів справи і встановлено судом, 03 серпня 2018 року о 12 год 00 хв на території біля приміщення цеху на неогородженій території по АДРЕСА_2 собака ОСОБА_1 покусав ОСОБА_3 . Зазначені обставини підтверджуються даними, які містяться у довідці т.в.о. начальника Богородчанського ВП ГУНП підполковника поліції Гречанюка О.З. від 01.09.2018, складеної за результатами перевірки скарги позивача (а.с.4), випискою із медичної карти амбулаторного хворого ОСОБА_3 складеної 03.08.2018 (а.с.6), змістом Івано-Франківського апеляційного суду від 19.03.2019 (а.с.43), даними, які містяться у довідці Богородчанської селищної ради Богородчанського району від 10.07.2019 про оренду ОСОБА_1 земельної ділянки, на якій розміщений на неогородженій території приміщення столярного цеху по АДРЕСА_2 (а.с.86), свідками ОСОБА_8 ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_9 , ОСОБА_7 , яким суд дав належну оцінку.

Згідно додаткової угоди від 21 грудня 2016 року до договору оренди земельної ділянки від 26 грудня 2012 року ОСОБА_1 орендує земельну ділянку по АДРЕСА_2 (а.с.50).

При встановленні зазначених обставин судом не допущено порушення норм процесуального права та враховано, що ОСОБА_3 нанесено шкоду собакою ОСОБА_1 по АДРЕСА_2 , вказана земельна ділянка орендується останнім.

Відповідно до п. п. 1, 2 Правил тримання собак, котів і хижих тварин у населених пунктах Української РСР, затверджених спільним наказом Міністерства житлово-комунального господарства, Міністерства сільського господарства і Міністерства охорони здоров`я від 17.06.80 і до нині чинних (далі Правил тримання хижих тварин), ці правила поширюються, без виключень, і на громадян, які тримають собак у населених пунктах України та зобов`язані суворо дотримуватися санітарно-гігієнічних норм і правил їх тримання при умові обов`язкового забезпечення безпеки людей. За п. п. 8, 10 зазначених Правил тримання хижих тварин громадянам забороняється тримати собак і кішок незареєстрованими у встановленому виконавчим органом сільської ради порядку.

Згідно з п. п. 3, 4, 6 Правил тримання хижих тварин громадянам дозволяється тримати сторожових собак на прив`язі і спускати їх з прив`язі у вільному вигулі лише в закритих дворах, що ізольовані, будучи добре обгородженою територією, виключаючи можливість їх втечі; а про наявність таких собак належить застерігати написом.

Пунктом 20 передбачено, що порушення цих Правил громадянами і службовими особами (керівники підприємств, установ і організацій), які є власниками собак, котів або хижих тварин, несуть відповідальність у встановленому порядку.

Згідно із частиною першою статті 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Відповідно до статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Визначаючи розмір моральної шкоди, суд першої інстанції виходив із характеру та обсягу страждань позивача, тяжкості вимушених змін у життєвих стосунках, часу необхідного для відновлення попереднього стану та з врахуванням вимог розумності і справедливості прийшов правильного висноку стягнувши з відровідвача на користь позивача 2000 грн у відшкодування моральної шкоди.

Згідно з частиною п`ятою статті 12 ЦПК України, яка також покладає і на суд певні обов`язки зі створення для сторін змагального процесу, суд керує ходом судового процесу, сприяє врегулюванню спору шляхом досягнення угоди між сторонами, роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій, сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом, запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов`язків.

Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина перша статті 76 ЦПК України).

Ці дані встановлюються, зокрема, письмовими, речовими у електронними доказами (пункт 1 частини другої статті 76 ЦПК України).

У частині другій статті 78 ЦПК України передбачено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно з частиною першою статті 80 ЦПК України достатніми є докази, які в своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Стягуючи з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 800 грн матеріальної шкоди, тобто вартість пошкоджених штанів, суд першої інстанції не звернув уваги, що видана фізичною особою-підриємцем довідка про ватість заподіяної шкоди носить інформаційний характер, так як не конкретизова, складена на припущеннях на замолення позивача. Тому у цій частині, колегія суддів вважає, що позовні вимоги не доведені.

Згідно ч. 2 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Згідно із частиною третьою вказаної статті ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

При стягненні витрат на правову допомогу слід враховувати, що особа, яка таку допомогу надавала, має бути адвокатом (стаття 6 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність") або іншим фахівцем у галузі права незалежно від того, чи така особа брала участь у справі на підставі довіреності, чи відповідного договору (статті 12, 46, 56 ЦПК України). Витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Таким чином, якщо стороною буде документально доведено, що нею понесено витрати на правову допомогу, а саме: надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні таких витрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Зазначені критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (Рішення ЄСПЛ у справі "East/West Alliance Limited" проти України").

Ухвалюючи рішення про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 1000 грн витрат за надання на правничої допомоги, суд першої інстанції зазначених вимог закону не врахував і не звернув уваги, що позивач не надав договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, тому відсутні підстави для стягнення таких витрат позивачу, на користь якої ухвалено судове рішення.

У зв`язку з цим, суд відхиляє подану копію талона №695058 від 17.12.2018 про сплату 1000 грн за надання юридичних послуг, оскільки такий доказ неналежним і не підтверджує про надання правничої допомоги 19 грудня 2018 року.

Інші доводи апеляційної скарги зводяться до незгоди з висновками суду першої інстанції стосовно установлення обставин справи, містять посилання на факти, що були предметом дослідження й оцінки судом першої інстанції, який їх обґрунтовано спростував.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення у справі "Проніна проти України", N 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Згідно вимог п. п. 1, 3, 4 ч. 1, 2 статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону, або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню.

Порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.

З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів вважає рішення суду першої інстанції, в частині стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 800 грн матеріальної шкоди та 1000 грн витрат на професійну правничу допомогу слід скасувати та відмовити ОСОБА_3 у цій частині позову.

В решті частині оскаржуване рішення залишити без змін.

Стаття 129 Конституції України серед основних засад судочинства визначає забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення (пункт 8).

Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах, крім випадків, зазначених у цій же нормі ЦПК України.

Відповідно до пункту 1 частини шостої статті 19 ЦПК України малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Прожитковий мінімум для працездатних осіб вираховується станом на 01 січня календарного року, в якому подається скарга (частина дев`ята статті 19 ЦПК України).

Ціна позову в даній справі становить 13895,34 грн, яка станом на 01 січня 2019 року не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (1 921*100=192 100 грн).

Отже зазначена справа є малозначною в силу вимог закону, тому в касаційному порядку оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених п. 2 ч.3 ст.389 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 374, 376, 382-384, 389-391 ЦПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково. Рішення Богородчанського районного суду від 11 липня 2019 року в частині стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 800 грн матеріальної шкоди та 1000 грн витрат на професійну правничу допомогу скасувати та відмовити ОСОБА_3 у цій частині позову.

В решті рішення суду залишити без змін.

Постанова набирає чинності з моменту проголошення і в касаційному порядку оскарженню не підлягає, а у випадках, передбачених п.2 ч.3 ст.389 ЦПК України, може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення.

Повний текст складений 25 листопада 2019 року.

Судді: В.Д.Фединяк І.В.Бойчук

В.А.Девляшевський