ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 січня 2019 року

м. Харків

справа № 646/3930/17

провадження № 22-ц/818/957/19

Харківський апеляційний суду складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого: Коваленко І.П.,

суддів: Овсяннікової А.І., Сащенко І.С.,

за участі секретаря: Дмитренко А.Ю.,

учасники справи:

заявник: ОСОБА_1,

заінтересована особа: ОСОБА_2,

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за заявою ОСОБА_1 про розстрочення виконання рішення суду за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Червонозаводського районного суду м. Харкова від 24 жовтня 2018 року (в складі судді Шелест І.М.),

встановив:

07.03.2018 Червонозаводським районним судом м. Харкова ухвалено рішення, яким з ОСОБА_1 стягнуто на користь ОСОБА_2:

- аліменти у розмірі ? частини на утримання неповнолітньої дитини: ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 , але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення повноліття дитиною, починаючи з дня подачі позову, а саме: з 01.06.2017 року.

- аліменти на утримання дружини ОСОБА_2 у розмірі 1/6 частини з усіх видів заробітку відповідача щомісячно починаючи з дня подачі позову, а саме: з 01.06.2017 року до досягнення дитини ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 3-х річного віку, а саме до ІНФОРМАЦІЯ_3 включно.

Рішення суду в апеляційному порядку не оскаржувалось, набрало законної сили 09.04.2018 року.

На підставі рішення суду видано виконавчі листи і у Міжрайонному відділі державної виконавчої служби по Холодногірському та Новобаварському районах м. Харкова Головного управління юстиції в Харківській області державним виконавцем відкрито 16.05.2018 два виконавчих провадження № ВП 56399223 та № 56399334.

15.06.2018 ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою про розстрочення виконання рішення суду, а саме заборгованості по двом виконавчим листам, яка виникла з моменту подачі позову до суду про стягнення аліментів і до пред'явлення виконавчого листа до виконання, тобто за період розгляду справи і набрання рішенням законної сили.

Свою заяву обґрунтував тим, що він втратив роботу, на даний час йому допомагає його мати, яка погодилася частинами надавати йому позику з метою погашення заборгованості та щомісячних платежів за виконавчими листами.

Просив розстрочити виконання судових рішень зі сплати заборгованості по двом виконавчим листам, яка за період з 01.06.2017 по 01.06.2018 складає 28470 грн., рівними частинами - по 2847,00 грн. щомісячно. З них заборгованість на утримання дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 становить 17 282, 00 грн. та дружини 11 188, 00 грн. з врахуванням часткового погашення боргу 31.05.2018.

У судовому засіданні представники боржника ОСОБА_3 - ОСОБА_4 та ОСОБА_5 заяву підтримали та просили задовольнити.

Стягувач ОСОБА_2 у судове засідання не з'явилася, про день та час розгляду справи повідомлялася шляхом направлення судових повісток за місцем її реєстрації, які поверталися до суду неврученими.

Ухвалою Червонозаводського районного суду м. Харкова від 24 жовтня 2018 року заяву ОСОБА_1 про розстрочення виконання рішення суду - задоволено.

Розстрочено виконання рішення Червонозаводського районного суду м. Харкова від 07.03.2018 року (справа № 646/3930/17, провадження № 2/646/189/2018) в частині стягнення заборгованості по аліментам у сумі 28470 (двадцять вісім тисяч чотириста сімдесят) грн., яка виникла у виконавчих провадженнях № 56399223 та № 56399334 строком на 10 місяців, починаючи з 01.11.2018, з них: - 1 728, 20 грн. щомісячно на утримання дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1; - 1 118, 80 грн. щомісячно на утримання дружини ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Не погодившись із вищевказаною ухвалою суду, ОСОБА_2 звернулась на цю ухвалу з апеляційною скаргою, в якій, з посиланнями на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить вказану ухвалу скасувати та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні заяви відмовити.

Апеляційна скарга мотивована тим, що подання ОСОБА_1 заяви про розстрочення заборгованості з аліментів та її задоволення судом здійснено виключно з метою допомогти ОСОБА_1 уникнути передбаченої законодавством відповідальності за умисне позбавлення власної дитини матеріальної допомоги.

16 січня 2019 року до Харківського апеляційного суду на вищевказану апеляційну скаргу надійшов відзив ОСОБА_1, в якому він вказує, що ОСОБА_2 вводить суд в оману, та просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржуване рішення залишити без змін.

Колегія суддів, вислухавши суддю - доповідача, пояснення з'явившихся осіб, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Задовольняючи заяву ОСОБА_1, суд першої інстанції виходив з того, що розмір щомісячних платежів за двома виконавчими листами, який визначений державним виконавцем, вжиті боржником заходи для погашення заборгованості, а саме часткове погашення заборгованості, отримання гарантійного листа ОСОБА_4, яка гарантувала ОСОБА_1 надання помісячно позики, в тому числі і з метою погашення заборгованості по аліментам частинами, відсутність даних про працевлаштування ОСОБА_1 (підтверджується відомостями, викладеними в розрахунках державного виконавця), щомісячне належне виконання судового рішення, суд вважав правильним задовольнити вимоги і розстрочити заборгованість зазначену у заяві: 28470,00 грн. строком на 10 місяців: по 2847,00 грн. щомісячно, з них 17 282, 00 грн. на утримання дитини та 11 188, 00 грн. на утримання дружини.

З таким висновком суду першої інстанції судова колегія не погоджується виходячи з наступного.

Судовим розглядом встановлено, що заборгованість по аліментам виникла за період з 01.06.2017 року по 01.06.2018 року, а саме - з моменту подачі позовної заяви до суду (01.06.2017) до пред'явлення виконавчого листа на виконання (16.05.2018 року).

Відповідно до двох розрахунків заборгованості по аліментам, складених державним виконавцем Холодногірському та Новобаварському районаїх м. Харкова Головного управління юстиції в Харківській області Форсюк К.А., розмір заборгованості за період з 01.06.2017 року по 01.06.2018 року складає: - за виконавчим листом про стягнення ? частини зі всіх видів доходу ОСОБА_1 на утримання дитини - 18133,50 грн.; - за виконавчим листом про стягнення 1/6 зі всіх видів доходу ОСОБА_1 на утримання дружини - 12089,00 грн.

Тобто, загальна сума заборгованості за двома виконавчими листами складала за вказаний період 30222,50 грн. і, на переконання суду, ступінь вини ОСОБА_1 у виникненні вказаної заборгованості по аліментам є мінімальною.

Як вбачається з розрахунків, щомісячний платіж по аліментам на утримання дитини складає 1648,50 грн., на утримання дружини - 1099,00 грн. і загальна сума щомісячних платежів за двома виконавчими листами складає 2747,50 грн.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 виконує рішення суду в частині сплати щомісячних платежів: перерахував в рахунок сплати аліментів ОСОБА_2 31.0.2018 - 4500 грн. (щомісячний платіж і часткове погашення боргу); 06.07.2018 року, 05.08.2018 року, 05.09.2018 року - по 2750 грн. та 05.10.2018 року - 1650 грн. , що підтверджується наданими квитанціями.

Відповідно до частин 1, 2, 3, 4 статті 435 ЦПК України за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання. Заява про встановлення або зміну способу або порядку виконання, відстрочення або розстрочення виконання судового рішення розглядається у десятиденний строк з дня її надходження у судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочення або розстрочення виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим. Вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує: 1) ступінь вини відповідача у виникненні спору; 2) щодо фізичної особи - тяжке захворювання її самої або членів її сім'ї, її матеріальний стан; 3) стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

Отже, зі змісту наведеної норми права вбачається, що розстрочка виконання рішення суду допускається лише у виняткових випадках за наявності обставин, що істотно утруднюють виконання судового рішення або роблять його неможливим.

Обґрунтовуючи заяву про розстрочку виконання рішення суду, ОСОБА_1 посилався на те, що він був звільнений з роботи та до цього часу не працевлаштований, власного заробітку не має, не має нерухомого та рухомого майна, не має будь-яких грошових коштів та джерелом його існування є допомога його матері.

В судовому засіданні апеляційної інстанції представник апелянта зазначала, що ОСОБА_1 є працездатною особою, в суді першої інстанції оплачував послуги надання правової допомоги, оплачував призначення експертизи в сумі 8000 грн. і зазначав, що дитину не визнає та оплачувати її утримання не буде.

Враховуючи вищенаведене колегія суддів вважає, що зазначені обставини не є в розумінні статті 435 ЦПК України такими, що істотно ускладнюють виконання рішення Червонозаводського районного суду м. Харкова від 07.03.2018 року або роблять його неможливим, у зв'язку з чим судова колегія приходить до висновку про залишення заяви ОСОБА_1 без задоволення.

Враховуючи викладене, судова колегія приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, ухвала суду - скасуванню із залишенням заяви ОСОБА_1 без задоволення.

Керуючись п. 2 ч. 1 ст. 374, ст. 376, ст. 381, 382, 383, 384 ЦПК України,-

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - задовольнити.

Ухвалу Червонозаводського районного суду м. Харкова від 24 жовтня 2018 року- скасувати.

Заяву ОСОБА_1 про розстрочення виконання рішення суду - залишити без задоволення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст постанови складений 22 січня 2019 року.

Головуючий - І.П. Коваленко

Судді - А.І. Овсяннікова

І.С. Сащенко