Ухвала

24 липня 2019 року

м. Київ

справа № 161/19791/18

провадження № 61-13228ск19

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Усика Г. І., розглянув касаційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від

01 квітня 2019 року у складі судді Пахолюка А. М. та постанову Волинського апеляційного суду від 21 червня 2019 року у складі колегії суддів: Федонюк С. Ю., Здрилюк О. І., Матвійчук Л. В., у справі за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Волиньобленерго» про визнання незаконним відключення від електропостачання, зобов`язання поновити електропостачання та відшкодування моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст заявлених вимог

У грудні 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Приватного акціонерного товариства «Волиньобленерго» (далі - ПрАТ «Волиньобленерго») про визнання незаконним відключення від електропостачання, зобов`язання поновити електропостачання та відшкодування моральної шкоди.

Позовні вимоги обгрунтовано тим, що між ним та відповідачем 17 січня 2005 року укладено договір на користування електричною енергією для побутових потреб. У грудні 2015 року працівники ПрАТ «Волиньобленерго» відключили від енергопостачання належний йому будинок за адресою:

АДРЕСА_1 , про що складено акт № 2982П, посилаючись наіснуючу заборгованість за надані послуги.

Посилаючись на те, що такі дії відповідача є неправомірними, оскільки, відключення від електричної мережі за заборгованість могло бути здійснене відповідачем виключно за наявності заборгованості та надсилання споживачу попередження про відключення, та що такими неправомірними діями йому була завдана моральна шкода, оскільки, протягом трьох років він терпів неабиякі незручності, як побутові, так і незручності, пов`язані необхідністю захисту порушених прав, витрачанням свого особистого часу на звернення до суду, що негативно позначилося на його психічному та фізичному стані та призвело до моральних страждань, просив суд визнати незаконним відключення від енергопостачання, зобов`язати поновити електропостачання в будинку за адресою: АДРЕСА_1 , та стягнути з відповідача на його користь на відшкодування моральної шкоди 150 000,00 грн.

Короткий зміст оскаржуваних судових рішень

Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 01 квітня

2019 року, залишеним без змін постановою Волинського апеляційного суду від

21 червня 2019 рокув задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

Короткий зміст вимог та доводів касаційної скарги

У липні 2019 року до Верховного Суду надійшла касаційна скарга представника представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 01 квітня 2019 року та постанову Волинського апеляційного суду від 21 червня 2019 року, в якій він просив оскаржувані судові рішення скасувати, ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі, посилаючись на неправильне застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

У касаційній скарзі заявник зазначає, що касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики та має виняткове значення для ОСОБА_1 . Крім того, суд апеляційної інстанції неналежно повідомив позивача про час та місце розгляду справи, проігнорував його клопотання про відкладення розгляду справи, чим позбавив позивача права на доступ до правосуддя.

Позиція Верховного Суду та нормативно-правове обгрунтування

Вивчивши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, Верховний Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, оскільки вона подана на судові рішення у малозначній справі, що не підлягають касаційному оскарженню.

Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах, крім випадків, зазначених у цій же нормі ЦПК України.

Відповідно до пункту 2 частини шостої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Згідно зі статтею 274 ЦПК України в порядку спрощеного позовного провадження не можуть бути розглянуті справи у спорах: 1) що виникають з сімейних відносин, крім спорів про стягнення аліментів та поділ майна подружжя; 2) щодо спадкування; 3) щодо приватизації державного житлового фонду; 4) щодо визнання необгрунтованими активів та їх витребування відповідно до глави 12 цього розділу; 5) в яких ціна позову перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 6) інші вимоги, об`єднані з вимогами у спорах, вказаних у пунктах 1-5 цієї частини.

Предметом спору в даній справі є вимоги про визнання незаконним відключення від енергопостачання, зобов`язання поновити електропостачання в будинку позивача та відшкодування моральної шкоди у розмірі150 000,00 грн.

Зазначена справа не є справою з ціною позову, яка перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не належить до категорії справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження.

Ураховуючи наведене, справа є незначної складності та не належить до виключень із цієї категорії, передбачених пунктом 2 частини шостої статті 19 ЦПК України.

Малозначна справа є такою в силу своїх властивостей, тому незалежно від того визнавав її такою суд першої чи апеляційної інстанції, ураховуючи, що частина шоста статті 19 ЦПК України належить до Загальних положень цього Кодексу, які поширюються й на касаційне провадження, Верховний Суд вважає за можливе визнати цю справу малозначною.

За змістом пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: «Levages Prestations Services v. France» (Леваж Престасьон Сервіс проти Франції) від 23 жовтня 1996 року; «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії) від 19 грудня 1997 року).

Щодо доводів касаційної скарги про фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики та виняткового значення для заявника

Доводи касаційної скарги про те, що касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики та має для заявника виняткове значення, є необгрунтованими та зводяться до його незгоди із ухваленими судовими рішеннями. Заявник не навів прикладів неоднакового застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального і процесуального права, що не відповідає усталеній судовій практиці та має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики.

Зазначені доводи є надуманими, оскільки з оскаржуваних судових рішень убачається, що підставою відключення постачання електроенергії до будинку заявника, було зумовлене не наявністю заборгованості за спожиту електроенергію, а її розкрадання шляхом самовільного підключення електропроводу поза лічильником обліку електричної енергії.

Посилання заявника на те, що суд апеляційної інстанції неналежно повідомив позивача про час та місце розгляду справи, проігнорував його клопотання про відкладення розгляду справи, чим позбавив позивача права на доступ до правосуддя є неспроможними з огляду на те, що представник позивача -

ОСОБА_2 був повідомлений про призначене судове засідання, звернувся до суду з клопотанням про відкладення розгляду справи, яке апеляційним судом було вирішене відповідно до вимог чинного цивільно-процесуального законодавства.

Відповідно до Рекомендацій № R (95) 5 Комітету Міністрів Ради Європи від

07 лютого 1995 року, який рекомендував державам-членам вживати заходи щодо визначення кола питань, які виключаються з права на апеляцію та касацію, щодо попередження будь-яких зловживань системою оскарження. Відповідно до частини «с» статті 7 цієї Рекомендації скарги до суду третьої інстанції мають передусім подаватися відносно тих справ, які заслуговують на третій судовий розгляд, наприклад справ, які розвиватимуть право або сприятимуть однаковому тлумаченню закону. Вони також можуть бути обмежені скаргами у тих справах, де питання права мають значення для широкого загалу. Від особи, яка подає скаргу, слід вимагати обгрунтування причин, з яких її справа сприятиме досягненню таких цілей.

Ураховуючи наведене та беручи до уваги: ціну позову, предмет позову, складність справи, а також значення справи для сторін і суспільства Верховний Суд не встановив випадків, передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України.

Переглядаючи справу в касаційному порядку, Верховний Суд, відповідно до частини третьої статті 125 Конституції України є найвищим судовим органом, виконує функцію «суду права», що розглядає спори, які мають найважливіше (принципове) значення для формування єдиної правозастосовчої практики.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

З урахуванням того, що касаційну скаргу подано на судові рішення у малозначній справі, що не підлягають касаційному оскарженню, відсутні підстави для висновку про те, що касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики чи становить для заявника виняткове значення, у відкритті касаційного провадження у справі необхідно відмовити.

Керуючись статтею 129 Конституції України, пунктом 2 частини шостої статті 19, пунктом 2 частини третьої статті 389, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд

УХВАЛИВ:

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 01 квітня 2019 року та постанову Волинського апеляційного суду від 21 червня 2019 року, у справі за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Волиньобленерго» про визнання незаконним відключення від електропостачання, зобов`язання поновити електропостачання та відшкодування моральної шкоди, відмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали надіслати заявникові.

Ухвала суду касаційної інстанції оскарженню не підлягає.

Суддя Г. І. Усик