233 № 233/6379/18
ЗАОЧНЕ Р І Ш Е Н Н Я
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
15 березня 2019 року Костянтинівський міськрайонний суд Донецької області у складі:
головуючого судді Мартиненко В. С.
за участю секретаря судового засідання Ліман С.М.,
розглянувши в порядку загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні в м. Костянтинівка цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,-
В С Т А Н О В И В:
До Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області з вказаним позовом звернувся ОСОБА_1, в якому просив розірвати шлюб, укладений 17 квітня 1998 року, актовий запис № 99 від 17 квітня 1998 року складений відділом ЗАГС адміністрації м. Хабаровська. В обґрунтування позовних вимог позивач ОСОБА_1 зазначив, що спільне проживання подружжя припинило з 2016 року у звязку зі сварким, що виникали через несумісність характерів та різні погляди на сімейне життя. Все це призвело до втрати почуттів, взаємоповаги та взаєморозуміння. Від спільного проживання подружжя неповнолітніх дітей не має. Спору про поділ спільного майна подружжя не має. Вважає, що збереження сімї є неможливим, тому просив шлюб між ним та відповідачем розірвати, судові витрати залишити за позивачем.
Позивач ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_3 в судове засідання не з'явились, про дату, час і місце розгляду справи були повідомлені належним чином, надали клопотанням про розгляд справи за їх відсутності, не заперечували проти заочного розгляду справи.
Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання повторно не зявилась, була повідомлена про дату, час та місце розгляду справи належним чином, про причини неявки не повідомила, клопотання про розгляд справи за її відсутності та відзив на позов не надала.
Ухвалою Костянтинівського мiськрайонного суду Донецької області від 15.03.2019 року постановлено провести заочний розгляд зазначеної справи.
Зясувавши обставини справи, дослідивши докази подані на їх підтвердження, суд дійшов наступних висновків.
Судом встановлено, що ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, 17 квітня 1998 року зареєстрували шлюб у відділі ЗАГС адміністрації м. Хабаровська, актовий запис № 99 від 17 квітня 1998 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб І-ДВ № 789521, виданим потворно 30 серпня 2018 року відділом ЗАГС адміністрації м. Хабаровська.
Судом не встановлено наявність у подружжя малолітніх або неповнолітніх дітей.
Відповідно до ч. 1 ст. 28 Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних і кримінальних справах, по справах про розірвання шлюбу застосовується законодавство Договірної Сторони, громадянами якої є подружжя на момент подачі заяви.
Згідно із ст. 21 Сімейного Кодексу України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану.
Відповідно до статті 51 Конституції України, статті 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка.
Частиною першою ст. 55 СК України передбачений обов'язок дружини та чоловіка спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги.
Разом з тим, ст. 110 СК України передбачена можливість предявлення позову про розірвання шлюбу одним із подружжя.
Відповідно до ст. 112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.
Судом встановлено, що подружжя разом не проживає, зберігати сімю намірів не має, а отже спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам чоловіка ОСОБА_1В .
Щодо надання додаткового строку для примирення подружжя, як захід, який має вчиняти суд відповідно до ст. 111 СК України, відповідно до якої суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства, слід зазначити наступне.
Пленум Верховного Суду України в п. 9 постанови № 11 від 21.12.2007 р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» розяснив, що передбачене ч.1 ст.111 СК України вжиття судом заходів щодо примирення подружжя застосовується у випадку відсутності згоди одного з них на розірвання шлюбу за ініціативою однієї зі сторін або суду у формі відкладення розгляду справи слуханням та надання сторонам строку на примирення. Судам слід використовувати надану законом можливість відкласти розгляд справи для примирення подружжя, особливо за наявності неповнолітніх дітей.
Однак, враховуючи те, що збереження шлюбу можливе лише на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є морально-правовою основою шлюбу, та дослідивши обставини подружнього життя сторін, суд дійшов висновку, що строк на примирення не є необхідним.
Приймаючи до уваги викладене, враховуючи фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу тощо, суд вважає, що подальше спільне проживання та збереження даної сімї суперечить інтересам чоловіка ОСОБА_1, що має істотне значення.
Відповідно до ч. 1 ст. 52 Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних і кримінальних справах, винесені установами юстиції кожної з Договірних Сторін і, що вступили в законну силу рішення, що не вимагають за своїм характером виконання, визнаються на територіях інших Договірних Сторін без спеціального провадження за умови якщо: а) установи юстиції запитуваної Договірної Сторони не винесли раніше по цій справі рішення, що вступило в законну силу; б) справа відповідно до цієї Конвенції, а у випадках, не передбачених нею, відповідно до законодавства Договірної Сторони, на території якої рішення повинне бути визнане, не відноситься до виняткової компетенції установ юстиції цієї Договірної Сторони. Положення пункту 1 цієї статті відносяться і до рішень з опіки і піклування, а також до рішень про розірвання шлюбу, винесеними установами, компетентними відповідно до законодавства Договірної Сторони, на території якої винесене рішення (ч. 1 ст. 52).
Згідно із ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Однак, виходячи із принципу диспозитивності цивільного судочинства, враховуючи волю позивача, суд вважає за можливе віднести судові витрати, понесені позивачем під час розгляду справи, на його рахунок.
Керуючись ст.ст. 141, 259, 264-265, 273, 280-282, 289, 354, п.п.15.5 розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України, -
В И Р І Ш И В :
Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу - задовольнити.
Шлюб між ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, зареєстрований 17 квітня 1998 року у відділі ЗАГС адміністрації м. Хабаровська, актовий запис № 99 від 17 квітня 1998 року - розірвати.
Документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Донецького апеляційного суду через Костянтинівський міськрайонний суд.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Позивач: ОСОБА_1, зареєстроване місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_3, РНОКПП НОМЕР_1, відповідач: ОСОБА_2, останнє відоме зареєстроване місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_3, РНОКПП НОМЕР_2.
Суддя