ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 531/2004/18 Номер провадження 22-ц/814/2706/19Головуючий у 1-й інстанції Попов М. С. Доповідач ап. інст. Кузнєцова О. Ю.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 грудня 2019 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді: Кузнєцової О.Ю.

суддів: Гальонкіна С.А., Прядкіної О.В.

секретар Мисечко А.І.

імена (найменування) сторін:

позивач: ОСОБА_1

відповідач: Акціонерне товариство Комерційний банк "ПриватБанк"

розглянув у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1

на рішення Карлівського районного суду Полтавської області, ухвалене 09 серпня 2019 року у складі судді Попова М.С.

по справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства Комерційний банк "ПриватБанк" про захист прав споживачів,-

В С Т А Н О В И В :

У листопаді 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду із вказаним позовом та просив визнати, що між ним, як позичальником і АТ КБ «ПриватБанк», як кредитодавцем, у письмовій формі не було укладено кредитних договорів: № SAMDN1071 від 26 грудня 2015 року, від 16 січня 2006 року, від 10 вересня 2010 року, від 24 жовтня 2011 року, від 18 листопада 2013 року.

В обґрунтування позовних вимог вказував, що на його номер телефону від АТ КБ «ПриватБанк» надходили sms-повідомлення про списання коштів за використання кредитного ліміту, за списання штрафу за прострочку та за прострочений кредит.

Вказував, що отримав листи від АТ КБ «ПриватБанк», в яких зазначено про те, що між ним, як позичальником, та бакном, як кредитодавцем, існують договірні взаємовідносини.

Стверджував, що він, як позичальник, ніколи не укладав з відповідачем, як кредитодавцем, кредитних договорів.

Рішенням Карлівського районного суду Полтавської області від 09 серпня 2019 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено.

Рішення суду вмотивовано тим, що зібраними у справі доказами підтверджено перебування АТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 у кредитних правовідносинах.

Не погодившись із вказаним рішенням його в апеляційному порядку оскаржив ОСОБА_1 , просив скасувати його та ухвалити нове рішення, яким задовольнити його позовні вимоги у повному обсязі, посилаючись на порушення місцевим судом норм матеріального та процесуального права.

Заслухавши доповідь судді доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судове рішення ухвалене у справі не повною мірою відповідає вказаним вимогам.

Згідно ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Частиною 1 с. 5 ЦПК України встановлено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

З викладеного вбачається, що обов`язковою умовою надання правового захисту судом є наявність відповідного порушення відповідачем прав, свобод або інтересів позивача на момент його звернення до суду.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 отримував від АТ КБ «ПриватБанк» повідомлення про списання коштів за використання кредитного ліміту, за списання штрафу за прострочку та за прострочений кредит. Такі дії відповідача ОСОБА_1 вважає незаконними з огляду на відсутність, на його думку, кредитних правовідносин між ним та банком.

Фактично, позивачем заявлено вимогу про захист прав споживача банківських послуг саме у зв`язку із отриманням відповідних вимог про погашення заборгованості по кредиту. При цьому, відповідні дії АТ КБ «ПриватБанк» не створюють жодних правових наслідків, а тому не можуть порушувати права чи інтереси позивача, що на підставі вищенаведених положень ч. 1 ст. 4 ЦПК України, унеможливлює розгляд вимог ОСОБА_1 у порядку цивільного судочинства.

При цьому, вимоги ОСОБА_1 не можуть бути розглянуті не лише в порядку цивільного, а й іншого виду судочинства.

Обраний позивачем спосіб захисту прав шляхом подання позову про визнання факту не укладення у письмовій форми кредитних договорів сам по собі не сприяє ефективному відновленню порушеного права.

У разі незгоди ОСОБА_1 із нарахованою заборгованістю по кредиту та несплати її у добровільному порядку, АТ КБ «ПриватБанк» має право звернутися до суду із позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості. Саме у такому випадку при вирішення позову банку буде встановлюватися факт укладення кредитного договору, у тому числі у належній (письмовій) формі.

Аналогічні висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 11 вересня 2019 року у справі № 826/1773/18, які були враховані судом при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин, згідно вимог ч. 4 ст. 263 ЦПК України.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і у відповідній частині закрити провадження у справі повністю або частково.

Відповідно до ст. 377 ЦПК України судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню в апеляційному порядку повністю або частково з закриттям провадження у справі або залишенням позову без розгляду у відповідній частині з підстав, передбачених статтями 255 та 257 цього Кодексу.

Згідно із положенням п. 1 ч. 1 ст. 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Виходячи з викладеного, внаслідок порушення місцевим судом норм процесуального права, ним було помилково розглянуто по суті справу, яка не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, що відповідно до ст. 377 ЦПК України є підставою для скасування рішення суду першої інстанції та закриття провадження у справі.

Понесені ОСОБА_1 судові витрати, у тому числі ті, що пов`язані із отриманням професійної правничої допомоги, не підлягають відшкодуванню з боку відповідача або інших осіб, оскільки позовні вимоги ОСОБА_1 не було задоволено.

Керуючись ст.ст. 255 ч. 1 п. 1, 374 п. 4, 377 ч. 1, 381 ЦПК України,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Карлівського районного суду Полтавської області від 09 серпня 2019 року скасувати.

Закрити провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства Комерційний банк "ПриватБанк" про захист прав споживачів.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий: О.Ю. Кузнєцова

Судді С.А. Гальонкін

О.В. Прядкіна