ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 грудня 2019 року

м.Суми

Справа №592/10849/19

Провадження № 22-ц/816/4844/19

Сумсь кий а пеляцій ний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача Орлова І.В.,

суддів: Левченко Т.А., Хвостика С.Г.,

учасники справи:

позивач ОСОБА_1 ;

відповідач Приватне акціонерне товариство «Науково-виробниче акціонерне товариство «ВНДІкомпресормаш»,

розглянувши у письмовому провадженні апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Науково-виробниче акціонерне товариство «ВНДІкомпресормаш» на рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 22 серпня 2019 року (суддя Фоменко І.М.) у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Науково-виробниче акціонерне товариство «ВНДІкомпресормаш» про стягнення нарахованої, але не виплаченої заробітної плати і середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, -

в с т а н о в и в :

17 липня 2019 року ОСОБА_1 звернувся з позовом до Приватного акціонерного товариства «Науково-виробниче акціонерне товариство «ВНДІкомпресормаш» (далі ПрАТ «НВАТ ВНДІкомпресормаш») про стягнення 34733,95 гривень заборгованості по заробітній платі та середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні по день ухвалення рішення у справі. Позов мотивовано тим, що 08 липня 2019 року заявник звільнився з роботи на підставі п. 1 ст. 36 КЗпП України за згодою сторін, проте відповідач не провів з ним повного розрахунку у день звільнення, що призвело до порушення трудових прав, які позивач просив захистити у обраний ним спосіб.

Рішенням Ковпаківського районного суду міста Суми від 22 серпня 2019 року позов ОСОБА_1 задоволено частково.

Стягнуто з ПрАТ «НВАТ ВНДІкомпресормаш» на користь ОСОБА_1 заборгованість по заробітній платі в сумі 22531,34 гривень, а також середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні в сумі 24638,46 гривень без урахування податків, зборів та обов`язкових платежів.

Стягнуто з ПрАТ «НВАТ ВНДІкомпресормаш» в дохід держави 768,40 гривень судового збору.

В апеляційній скарзі відповідач, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просить рішення суду в частині стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні скасувати та прийняти нове рішення яким відмовити у задоволенні позову в цій частині.

Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що суд взяв до уваги неналежні докази відпрацювання позивачем робочих днів у травні та червні 2019 року, оскільки копії розрахункових листів за вказані відпрацьовані місяці належним чином не засвідчені, а оригінали цих документів суду не пред`явлені. Крім того, суд неправильно зазначив кількість робочих днів у червні 2019 року, яка складає 14 днів, тобто до розрахунку взято на 4 дні більше.

Рішення суду першої інстанції в частині стягнення заборгованості по заробітній платі не оскаржується.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційна скарга розглядається без повідомлення учасників справи.

Згідно з ч. 1 ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї (ч. 2 ст. 367 ЦПК України).

Переглянувши справу за наявними в ній доказами, перевіривши матеріали справи, апеляційний суд з доводами апеляційної скарги не погоджується, з огляду на таке.

Судом встановлено, що 08 липня 2019 року ОСОБА_1 було звільнено з ПрАТ «НВАТ ВНДІкомпресормаш» на підставі ч. 1 ст. 36 КЗпП України за угодою сторін (а. с. 5-6).

Згідно з розрахунковим листом за травень 2019 року нараховано до виплати 15600,77 гривень без вирахування податків та обов`язкових платежів (а.с. 9), а за червень 2019 року нараховано 13517,51 гривень без вирахування податків та обов`язкових платежів (а.с. 10).

Задовольняючи позовні вимоги в частині стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, суд першої інстанції виходив з того, що заробітна плата позивача за два відпрацьованих місяці перед звільненням - травень і червень 2019 року склала 29118,28 гривень за 39 робочих днів, а середньоденний заробіток 746,62 гривень. Таким чином, суд стягнув з відповідача за період з 09 липня по 22 серпня 2019 року, тобто за 33 робочі дні 24638,46 гривень.

З таким висновком колегія суддів апеляційного суду повністю погоджується.

Відповідно до положень статті 43 Конституції України та статті 2 КЗпП України, кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.

За змістом статті 110 КЗпП України, при кожній виплаті заробітної плати власник або уповноважений ним орган повинен повідомити працівника про такі дані, що належать до періоду, за який провадиться оплата праці: загальна сума заробітної плати з розшифровкою за видами виплат; розміри і підстави відрахувань та утримань із заробітної плати; сума заробітної плати, що належить до виплати.

Як передбачено ч. 1 ст. 116 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення.

Згідно зі ст. 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені у ст. 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Виходячи з пунктів 1-4 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року № 100, з відповідними змінами (далі - Порядок), цей Порядок застосовується, зокрема, у випадку, коли згідно з чинним законодавством виплати проводяться виходячи із середньої заробітної плати.

Пунктом 8 Порядку унормовано, що нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період. У разі коли середня місячна заробітна плата визначена законодавством як розрахункова величина для нарахування виплат і допомоги, вона обчислюється шляхом множення середньоденної заробітної плати на середньомісячне число робочих днів у розрахунковому періоді.

Згідно зі статтею 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до частини 3 статті 12, частини 1 статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Ухвалою від 22 липня 2019 року (а.с. 13) Ковпаківський районний суд міста Суми встановив відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву, проте ПрАТ «НВАТ ВНДІкомпресормаш» не скористалось цим правом та не надало суду першої інстанції належних та допустимих доказів на спростування заявленої позивачем суми заборгованості по заробітній платі згідно розрахункових листів за травень та червень 2019 року.

На день звернення позивача до суду, ПрАТ «НВАТ ВНДІкомпресормаш» своєчасно не виплатило ОСОБА_1 заборгованість із заробітної плати на момент звільнення, в результаті чого відповідач зобов`язаний виплатити середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні. Суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про підтвердження розміру вищевказаної заборгованості по середньому заробітку за час затримки розрахунку при звільненні. Доводи апеляційної скарги про неправильний розрахунок середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні суд апеляційної інстанції відхиляє.

Суд першої інстанції правильно встановив характер спірних правовідносин та фактичні обставини справи, не допустив порушень норм матеріального та процесуального права, які б були обов`язковою підставою для скасування чи зміни оскаржуваного рішення.

Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції ухвалив законне та обґрунтоване рішення про задоволення позову. Підстав для скасування даного рішення за доводами апеляційної скарги немає.

Оскільки суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу відповідача без задоволення, то відповідно до статті 141 ЦПК України новий розподіл понесених сторонами судових витрат не здійснюється.

На підставі пункту 2 частини 3 статті 389 ЦПК України постанова апеляційного суду не підлягає касаційному оскарженню.

Керуючись статтями 7, 367, 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Науково-виробниче товариство «ВНДІкомпресормаш» залишити без задоволення, а рішення Ковпаківського районного суду міста Суми від 22 серпня 2019 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає. Дата складення повного судового рішення 05 грудня 2019 року.

Суддя-доповідач І.В.Орлов

Судді: Т.А.Левченко

С.Г.Хвостик