Провадження №2/639/539/19
РІШЕННЯ

(Заочне)

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 березня 2019 року Жовтневий районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді Труханович В.В.,

за участю секретаря Кричевської В.М.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні в приміщенні Жовтневого районного суду м. Харкова цивільну справу №640/17125/18 за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про надання дозволу на виїзд дитини за кордон без згоди батька до досягнення дитиною повноліття,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернулась до Київського районного суду м. Харкова з позовом до ОСОБА_2 про надання дозволу на тимчасовий виїзд за кордон малолітньої доньки, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на те, що з відповідачем вона перебувала у зареєстрованому шлюбі, в якому народилася дитина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

У лютому 2017 року відносини між подружжям було розірвано. З того часу відповідач проживає окремо, а дитина залишилася проживати з позивачкою та знаходиться на її утриманні.

Позивач має намір вивезти дитину на відпочинок за кордон, однак без згоди батька це не можливо.

Позивач неодноразово зверталась до відповідача з проханням надати дозвіл на виїзд їх спільної малолітньої дитини за кордон на відпочинок, однак отримувала відмову.

Вищевикладені обставини вимусили позивача звернутися до суду з даним позовом.

Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 27 вересня 2018 року цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про надання дозволу на виїзд дитини за кордон без згоди батька до досягнення дитиною повноліття передано на розгляд до Жовтневого районного суду м. Харкова.

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 30 жовтня 2018 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження у цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про надання дозволу на виїзд дитини за кордон без згоди батька до досягнення дитиною повноліття. Призначено судове засідання.

24 січня 2019 року представник позивача ОСОБА_1 ОСОБА_4 надала суду уточнену позовну заяву, відповідно до якої просила суд надати дозвіл на тимчасовий виїзд за межі України до країн ближнього та дальнього зарубіжжя неповнолітній ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 без згоди та супроводу батька, ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, до досягнення нею 16 років, тобто до 05 грудня 2030 року.

18 лютого 2019 року представник позивача ОСОБА_1 ОСОБА_4 надала суду уточнену позовну заяву, відповідно до якої просила суд надати дозвіл на тимчасовий виїзд за межі України до Арабської Республіки Єгипту неповнолітній ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 без згоди та супроводу батька, ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, на період з 08 жовтня 2019 року по 22 жовтня 2019 року.

ОСОБА_5 дозвіл на оформлення проїзних документів для виїзду за кордон на дитину, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 для виїзду за кордон без згоди її батька, ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Позивач ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_4 в судове засідання не зявилися, про день та час слухання справи повідомлялися. Від представника позивача ОСОБА_4 надійшла заява з проханням справу розглянути у її відсутність, заявлені позовні вимоги ОСОБА_1 підтримала у повному обсязі. Проти ухвалення заочного рішення не заперечувала.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не зявивсяь, про день та час слухання справи повідомлявся, про причину своєї неявки суд не повідомив. У звязку з чим, на підставі вимог ч.4 ст. 223 та ст. 280 ЦПК України, суд вважає можливим розглянути справу у відсутності відповідача та ухвалити по справі заочне рішення, проти чого не заперечує позивач.

Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку.

В судовому засіданні було встановлено, що 05 грудня 2014 року народилася ОСОБА_3, батькам якої є: батько ОСОБА_2, мати ОСОБА_1. ( а.с. 6)

Як зазначила в позовній заяві позивач, вона з відповідачем перебувала у зареєстрованому шлюбі. У лютому 2017 року відносини між подружжям було розірвано. З того часу відповідач проживає окремо, а дитина залишилася проживати з позивачкою та знаходиться на її утриманні. Позивач має намір вивезти дитину на відпочинок за Єгипту, однак отримати на це згоду батька не має можливості.

Згідно п.3 ч.3 ст.313 Цивільного кодексу України фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України за згодою батьків та в їхньому супроводі.

У відповідності до п.3 «Правил перетинання державного кордону громадянами України», затверджених постановою КМУ від 27.01.1995 року №57 (в редакції постанови КМУ від 25.08.2010 року №724) виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, здійснюється за згодою обох батьків та в їх супроводі.

Згідно п. 18 Постанови КМУ №231 від 31,03.1995 року «Про затвердження Правил оформлення і видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон і проїзного документа дитини, їх тимчасового затримання та вилучення», оформлення паспорта/проїзного документа здійснюється на підставі заяви батьків (законних представників батьків чи дітей), а у разі, коли батьки не перебувають у шлюбі між собою, - того з них, з ким проживає дитина, справжність підпису яких засвідчено нотаріально. За наявності заперечень одного з батьків документ може бути оформлено на підставі рішення суду. Для дітей віком від 14 до 18 років у заяві зазначається відсутність обставин, що обмежують згідно із законодавством право їх виїзду за кордон.

Пунктом 4 вказаних Правил встановлено, що виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, у супроводі одного з батьків, здійснюється у разі пред'явлення рішення суду про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків.

Частина 7 ст.7 Сімейного кодексу України встановлює, що дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України.

В силу положень ст.ст. 150, 155 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані піклуватись про здоров'я дитини, фізичний, духовний та моральний розвиток; батьки зобов'язані поважати дитину, батьківські права не можуть здійснюватись всупереч інтересам дитини, здійснення батьками своїх прав має ґрунтуватись на повазі до прав дитини та її людської гідності.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_1, суд виходить з того, що виїзд малолітньої ОСОБА_2 Дамініки за кордон відповідає її інтересам, за своєю метою сприятиме оздоровленню та загальному розвитку дитини, а відсутність згоди відповідача порушує її права та інтереси, як дитини.

Відповідно ст.150 Сімейного кодексу України на батьків покладено обов'язок виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї, своєї Батьківщини, також покладено обов'язок піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, батьки зобов'язані поважати дитину, забезпечити здобуття дитиною загальної освіти, готувати дитину до самостійного життя.

Згідно вимог ст.152 Сімейного кодексу України право дитини на належне батьківське виховання забезпечується системою державного контролю, що встановлена законом.

На підставі вимог до ст.155 Сімейного кодексу України здійснення батьками своїх прав та виконання обов'язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності.

Згідно з ч.2 ст.4 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» за відсутністю згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволено на підставі рішення суду.

Відповідно до ст.3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Згідно ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

У зв'язку з тим, що в судовому засіданні достовірно встановлено, що обов'язки щодо виховання та розвитку малолітньої ОСОБА_3, що передбачені ст. 150 СК України, її батьком ОСОБА_2 не виконуються, суд вважає можливим задовольнити позовні вимоги ОСОБА_1

У відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України судові витрати залишити за позивачем.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 4, 5 , 13, 76-81, 133, 141, ч.4 ст. 223, 265, 280-282 ЦПК України, ст.3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, ст.ст. 7, 150, 152, 155 Сімейного кодексу України, ст.ст.16, п.3 ч.3 ст. 313 Цивільного кодексу України, ч.2 ст.4 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України», ст.8 Закону України «Про охорону дитинства», п.п. 3, 4 «Правил перетинання державного кордону громадянами України», затверджених постановою КМУ від 27.01.1995 року № 57, п. 18 Постанови КМУ №231 від 31,03.1995 року «Про затвердження Правил оформлення і видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон і проїзного документа дитини, їх тимчасового затримання та вилучення», суд

ВИРІШИВ :

ОСОБА_6 Володимирівни до ОСОБА_2 про надання дозволу на виїзд дитини за кордон без згоди батька до досягнення дитиною повноліття задовольнити.

ОСОБА_5 дозвіл на тимчасовий виїзд за межі України малолітньої ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, без згоди батька ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, на період з 08 жовтня 2019 року по 22 жовтня 2019 року до Єгипту у супроводі її матері, ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3.

ОСОБА_5 Володимирівни дозвіл на оформлення всіх документів, пов'язаних із перетинанням державного кордону України малолітньої ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому Цивільно-процесуальним законодавством.

Рішення може бути оскаржено до Харківського апеляційного суду через Жовтневий районний суд м. Харкова шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Найменування сторін:

Позивач ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_4.

Відповідач ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_5.

Повний текст рішення складено 15.03.2019 року.

Суддя В.В. Труханович