ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 березня 2019 року м. Київ

справа № 358/151/18

провадження № 22-ц/824/3472/19

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:

ІвановоїІ.В. (суддя-доповідач), Мельника Я.С., Сушко Л.П.

сторони :

позивач - Акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк»

відповідач - ОСОБА_4

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» на заочне рішення Баришівського районного суду Київської області від 30 листопада 2018 року у складі судді Коваленка К.В., повний текст складений 03.12.2018 року,

встановив:

У серпні 2018 року позивач АТ КБ «Приватбанк» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_4 та просив стягнути з останньої заборгованість за кредитним договором б/н від 27 листопада 2012 року у розмірі 16 146 грн. 39 коп., яка складається з заборгованості по відсоткам за користування кредитом в розмірі 3 775 грн. 69 коп., пені в розмірі 13 032 грн. 26 коп., а також штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500 грн. (фіксована складова), 745 грн. 07 коп. (процентна складова).

Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що ОСОБА_4звернулась до АТ КБ «Приватбанк» з метою отримання банківських послуг, у зв'язку з чим підписала заяву б/н від 27 листопада 2012 року, згідно якої отримала кредит у розмірі 300 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок.

Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг та Тарифами банку складає між ним та банком Договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві. В наслідок невиконання відповідачем своїх зобов'язань за договором утворилась заборгованість.

Заочним рішенням Баришівського районного суду Київської області від 30 листопада 2018 року позов АТ КБ «Приватбанк» залишено без задоволення.

В апеляційній скарзі банк просить скасувати рішення суду першої інстанції через порушення норм матеріального права та ухвалити нове, яким задовольнити позов АТ КБ «Приватбанк».

Обґрунтовуючи доводи апеляційної скарги банк зазначає, що відповідач, укладаючи кредитний договір, не мала сумнівів щодо його розумності та справедливості. ОСОБА_4 підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою складає між нею та банком Договір, що підтверджується підписом у заяві. АТ КБ «Приватбанк» були надані усі належні та допустимі докази по справі, зокрема, розрахунок заборгованості, у якому вказані суми відсотків, пені та інші суми відповідно до кредитного договору, та які не були спростовані відповідачем. Крім того, відповідач, підписуючи анкету-заяву від 27 листопада 2012 року, користуючись кредитними коштами та здійснюючи погашення заборгованості, висловила свою згоду з формою договору та його умовами.

Відзив на апеляційну скаргу від ОСОБА_4 не надходив.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою І розділу V ЦПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмово провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Враховуючи вищезазначене, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з таких підстав.

Судом встановлено, що 27 листопада 2012 року ОСОБА_4 підписала заяву про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг, згідно якої отримала кредит у розмірі 300 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок (а. с. 9).

Згідно розрахунку, наданого АТ КБ «Приватбанк», заборгованість ОСОБА_4перед банком на 26червня2018 року складає 16 146 грн. 39 коп., з яких 3 775 грн. 69 коп. заборгованість по відсоткам за користування кредитом; 13 032 грн.26 коп. заборгованість за пенею, а також штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500 грн. (фіксована складова), 745 грн. 07 коп. (процентна складова)(а. с. 5-18).

Відмовляючи в задоволенні позову АТ КБ «Приватбанк», суд першої інстанції виходив з недоведеності позивачем заявлених вимог.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Згідно зі ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Відповідно до ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Частиною 1 ст. 1055 ЦК України визначено, що кредитний договір укладається у письмовій формі.

Згідно із частинами першою, другою статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

За правилами ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Частиною 1 ст. 77 ЦПК України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Згідно з ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Заявляючи вимоги про стягнення з ОСОБА_4 заборгованості за договором від 27 листопада 2012 року, АТ КБ «ПриватБанк» надало суду копію анкети-заяви від 27 листопада 2012 року, витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна», витяг з умов та правил надання банківських послуг в Приватбанку та розрахунок заборгованості.

Однак, вказані документи не підтверджують наявність між сторонами кредитних відносин та наявність заборгованості.

Як вбачається з матеріалів справи, ні витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна», ні витяг з Умов та правил надання банківських послуг в Приватбанку не містять підпису ОСОБА_4

Анкета-заява від 27 листопада 2012 року містить лише анкетні дані відповідача, її контактну інформацію, відомості про майновий стан та трудову діяльність.

Дослідивши анкету-заяву, апеляційний суд також встановив, що графа бажаний ліміт кредитування взагалі не заповнена, а тому посилання позивача на те, що відповідач отримав кредит у виді визначеного в договорі ліміту, спростовуються наявною в справі копією анкети-заяви.

Також колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що позивачем в порушення ст. 81 ЦПК України, не надано доказів того, що платіжна картка, яка передбачена умовами Заяви, була видана відповідачу, як і не надано суду відомостей, що підтверджують тип та строк її дії, що є істотними умовами договору, доказів зарахування кредитних коштів на картку.

Крім того, як на час розгляду справи судом першої інстанції так і до апеляційної інстанції, позивачем не надано доказів відкриття на ім'я відповідача рахунку, виписки по даному рахунку, який і мав би підтвердити рух грошових коштів, наявність або відсутність заборгованості, та з якого суд мав би встановити який саме розмір грошових коштів було отримано позичальником на картковий рахунок.

Таким чином, колегія суддів вважає, що заочне рішення Баришівського районного суду Київської області ухвалено з дотриманням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, що відповідно до статті 375 ЦПК України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст. ст. 7, 367, 374, 375, 381, 382, 384, 389 ЦПК України, Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати в цивільних справах,-

постановив :

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» залишити без задоволення.

Заочне рішення Баришівського районного суду Київської області від 30 листопада 2018 рокузалишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, окрім випадків передбачених ч.3 ст. 389 ЦПК України.

Головуючий

Судді: