ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

3 квітня 2019 року

м. Київ

справа № 537/1518/17

провадження № 61-20274св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Стрільчука В. А.,

суддів: Карпенко С. О. (судді-доповідача), Кузнєцова В. О., Олійник А. С., Погрібного С. О.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - ОСОБА_2 ,

особа, яка подавала апеляційну скаргу, - ОСОБА_3 ,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу ОСОБА_3 на ухвалу апеляційного суду Полтавської області від 26 травня 2017 року, постановлену у складі судді Обідіної О. І.,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог

У квітні 2017 року ОСОБА_1 звернувся з позовом до ОСОБА_2 про визнання договору купівлі-продажу квартири недійсним.

В обґрунтування позову зазначив, що 27 січня 2014 року уклав з відповідачем договір купівлі-продажу, згідно з яким відчужив їй квартиру АДРЕСА_1 .

Цей договір є фіктивним і не був спрямований на настання реальних наслідків, що обумовлені таким правочином, про що свідчить те, що передача коштів за договором не відбулась, правовстановлюючі документи на майно залишились у нього і станом на час подання позову він проживає у цій квартирі та самостійно несе витрати на її утримання.

За таких обставин просив визнати договір купівлі-продажу квартири від 27 січня 2014 року недійсним з передбачених статтею 234 ЦК України підстав.

Короткий зміст судових рішень судів першої і апеляційної інстанцій та мотиви їх прийняття

Ухвалою Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 12 травня 2017 року, постановленою у складі судді Степури А. А., відкрито провадження у справі.

Постановляючи дану ухвалу, суд першої інстанції виходив з того, що справа підсудна Крюківському районному суду м. Кременчука Полтавської області.

Не погоджуючись із такою ухвалою суду першої інстанції, її у апеляційному порядку оскаржив ОСОБА_3 , який не брав участь у справі, проте вважає, що цією ухвалою суд вирішив питання про його права та обов`язки.

Ухвалою апеляційного суду Полтавської області від 26 травня 2017 рокувідмовлено у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на ухвалу Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 12 травня 2017 року.

Відмовляючи у відкритті апеляційного провадження, суд апеляційної інстанції виходив з того, що при постановленні ухвали про відкриття провадження у справі суд не вирішував питання про права та обв`язки ОСОБА_3 , тому він не має права на оскарження у апеляційному порядку цієї ухвали.

Короткий зміст вимог касаційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала

У червні 2017 року ОСОБА_3 звернувся до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ з касаційною скаргою, в якій просив ухвалу Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 12 травня 2017 року і ухвалу апеляційного суду Полтавської області від 26 травня 2017 року скасувати, позовну заяву з додатками повернути заявнику.

Касаційна скарга мотивована тим, що ухвала апеляційного суду постановлена з порушенням норм процесуального права.

Заявник зазначає, що квартира, щодо визнання недійсним договору купівлі-продажу якої поданий цей позов, є його спільним із ОСОБА_2 майном, оскільки вони тривалий час разом проживали. За таких обставин вважає, що оскаржена ухвала суду першої інстанції стосується його прав та інтересів і він має право на її оскарження.

Вказав, що стаття 292 ЦПК України у редакції Кодексу, чинній на час подання апеляційної скарги, не обмежує коло осіб, які мають право оскаржити ухвали суду, а відповідне правило щодо подання апеляційної скарги особою, питання про права і обов`язки якої вирішив суд, стосується права на апеляційне оскарження судових рішень, тобто таких рішень, якими закінчено розгляд справи по суті.

Відзив на касаційну скаргу не надходив

Провадження у суді касаційної інстанції

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 27 червня 2017 року відмовлено ОСОБА_3 у прийнятті касаційної скарги в частині оскарження ухвали Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 12 травня 2017 року, а в частині оскарження ухвали ухвалу апеляційного суду Полтавської області від 26 травня 2017 року відкрито касаційне провадження.

Ухвалою цього суду від 9 листопада 2017 року справу призначено до судового розгляду.

Відповідно до пункту 6 розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діяв в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

15 грудня 2017 року набрав чинності Закон України від 3 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», за яким судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд (стаття 388 ЦПК України).

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIIІ «Перехідні положення» ЦПК України у редакції Закону України від 3 жовтня 2017 року № 2147-VIII касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Позиція Верховного Суду, мотиви, з яких виходить суд, та застосовані норми права

Вивчивши матеріали цивільної справи та перевіривши доводи касаційної скарги, суд дійшов таких висновків.

Відповідно до статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з частиною другою статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими (частина перша статті 400 ЦПК України).

Згідно зі статтею 292 ЦПК України у редакції Кодексу, чинній на час подання апеляційної скарги, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їх права та обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Ухвала суду першої інстанції оскаржується в апеляційному порядку окремо від рішення суду у випадках, передбачених статтею 293 цього Кодексу.

Аналіз цієї норми дає підстави для висновку про існування трьох груп суб`єктів апеляційного оскарження: сторони, інші особи, які беруть участь у справі та особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їх права та обов`язки.

Якщо заявник апеляційної скарги не є стороною справи або особою, яка бере у участь у справі, суд апеляційної інстанції, вирішуючи питання щодо відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою такої особи, перевіряє її доводи про вирішення оскарженим рішенням суду першої інстанції питання про її права та обов`язки і в залежності від встановленого вчиняє відповідні процесуальні дії.

Верховний Суд України у правовому висновку, викладеному у постанові від 6 вересня 2017 року у справі 6-1844цс16, вказав, що за змістом 292 ЦПК України у редакції Кодексу, чинній на час постановлення оскаржуваної ухвали, право на апеляційне оскарження мають особи, які не брали участі у справі, проте ухвалене судове рішення завдає їм шкоди, що виражається у несприятливих для них наслідках.

Ухвалою Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 12 травня 2017 року, яку оскаржив у апеляційному порядку заявник, вирішено питання про відкриття провадження у справі і призначено її до розгляду. Правових наслідків несприятливого для ОСОБА_3 характеру дана ухвала не породжує.

Заявник, посилаючись на те, що спірна квартира набута ОСОБА_2 у період їх спільного проживання, не позбавлений права звернутися до суду першої інстанції із заявою про вступ у справу з метою захисту своїх можливих прав щодо цього майна.

Крім того, подаючи апеляційну скаргу, заявник жодних доказів на підтвердження зазначених у ній доводів щодо можливої належності йому спірної квартири та щодо її розташування у Автозавдоському, а не у Крюківському районі міста Кременчука Полтавської області, не надав.

Відмовляючи у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_3 , апеляційний суд правильно виходив з того, що ОСОБА_3 не є стороною у справі, до участі у справі не залучався та не надав доказів на підтвердження порушення вказаною ухвалою його прав чи інтересів, тому немає правових підстав для прийняття і розгляду його апеляційної скарги.

Доводи заявника про те, що стаття 292 ЦПК України у редакції Кодексу, чинній на час подання апеляційної скарги, не обмежує коло осіб, які мають право оскаржити ухвалу суду першої інстанції, касаційний суд відхиляє.

У частині першій цієї статті зазначене загальне правило щодо осіб, які мають право оскаржити як рішення, так і ухвалу суду першої інстанції.

Оскільки перегляд судових рішень в апеляційному та касаційному порядку спрямований на захист і відновлення порушених прав та охоронюваних законом інтересів людини і громадянина, особа, права та інтереси якої відповідним судовим рішенням не порушені, не може мати права на апеляційне оскарження.

За таких обставин суд касаційної інстанції дійшов висновку, що суд апеляційної інстанції постановив ухвалу від 26 травня 2017 року про відмову у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_3 з додержанням норм процесуального права, що відповідно до статті 410 ЦПК України є підставою для залишення касаційної скарги без задоволення, а ухвали апеляційного суду - без змін.

Керуючись статтями 409, 410, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ :

Касаційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення.

Ухвалу апеляційного суду Полтавської області від 26 травня 2017 рокузалишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції є остаточною і оскарженню не підлягає.

ГоловуючийВ. А. Стрільчук
Судді: С. О. Карпенко В. О. Кузнєцов А. С. Олійник С. О. Погрібний