Справа № 487/4829/19
Провадження № 2/487/1911/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

06.11.2019 року м. Миколаїв

Заводський районний суд м. Миколаєва в складі головуючого судді Сухаревич З.М., за участю секретаря судового засідання Дорош В.В., позивача ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду м. Миколаєва цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , третя особа: ОСОБА_4 , про визнання втратившим право користування житловим приміщенням,-

ВСТАНОВИВ:

24.06.2019 р. ОСОБА_5 звернулася до суду із позовом до ОСОБА_3 , третя особа: ОСОБА_4 , в якому просить: визнати ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , такою, що втратила право користування житловим приміщенням, а саме квартирою АДРЕСА_1 .

Позов мотивований тим, що відповідачка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 , але ніколи не проживала і на даний час її місце проживання не відомо. Усі витрати по оплаті житлово-комунальних послуг позивачка оплачує самостійно, тому змушена звернутись до суду з метою забезпечення можливості розпорядитися власним майном.

Ухвалою від 01.08.2019 року зазначений позов прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, призначено до розгляду в порядку загального позовного провадження, призначено підготовче засідання.

19.09.2019 року закрито підготовче провадження та справу призначено до судового розгляду.

Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, просила задовольнити, не заперечувала проти заочного рішення.

Відповідач в судове засідання не з`явилась, причини неявки суду не повідомила, про час, місце та день розгляду справи була повідомлена належним чином, відзив до суду не надала, у зв`язку з чим справа розглядалась відповідно до вимог ст. 280 ЦПК України.

Відповідач в судове засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив, про час, місце та день розгляду справи був повідомлений належним чином.

Вислухавши пояснення позивачки, свідків ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_9 є власником квартири АДРЕСА_1 , на підставі Договору купівлі-продажу квартири від 12.12.2000 р. та рішення Заводського районного суду м. Миколаєва від 23.05.2018 р.

Відповідно до довідки Департаменту з надання адміністративних послуг Миколаївської міської ради № 19.03.03-25/І/288/19 від 28.05.2019 року, за адресою: АДРЕСА_2 зареєстровані: ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_1

Також встановлено, що ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_1 є дочкою позивачки.

Згідно акту про не проживання від 28 травня 2019 р., за адресою: АДРЕСА_2 з моменту реєстрації по теперішній час (більш ніж один рік), громадянка ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , фактично не проживала.

Факт непроживання ОСОБА_12 більше одного року в спірній квартирі також підтвердили допитані в судовому засіданні свідки ОСОБА_8 і ОСОБА_7 .

Статтею 55 Конституції України гарантується судовий захист прав і свобод людини і громадянина. Згідно ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого майнового права та інтересу.

Однак, статті 71,72 Житлового кодексу України, якими керувався позивач, регулюють правовідносини користування жилим приміщенням в будинках державного та громадського житлового фонду. Разом із тим, судом встановлено, що спірний будинок має інший правовий статус - приватного житлового фонду, користування жилими приміщеннями регулюється главою 6 ЖК України та відповідними нормами ЦК України.

Відповідно до положень ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Згідно зі ст.ст. 319, 321 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Статтею 383 ЦК України визначено, що власник жилого будинку має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів сім`ї, інших осіб і має право розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд.

Статтею 391 Цивільного кодексу України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкоду здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Права власника житлового приміщення також визначені ст. 150 ЖК України, зокрема, громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.

У відповідності до ст. 156 ч. 1 ЖК України члени сім`ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням.

Права членів сім`ї власника на користування жилим приміщенням урегульовані також ст. 405 ЦК України, відповідно до вимог якої члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено між ним і власником житла або законом.

Оскільки судом встановлено, що між позивачкою та відповідачкою відсутні будь-які договірні відносини з приводу користування житловим приміщенням, остання більше одного року не проживає та не користуються квартирою АДРЕСА_1 , суд вважає, що відповідачка втратила право користування жилим приміщенням у спірній квартирі, у зв`язку з чим позовну заяву належить задовольнити.

Керуючись ст.ст. 259, 263-265, 282, 352, 354-355 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_5 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , місце реєстрації проживання: АДРЕСА_3 ) до ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце реєстрації проживання: АДРЕСА_3 ), третя особа: ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , місце реєстрації проживання: АДРЕСА_3 ) про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням задовольнити.

Визнати ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 такою, що втратила право користування квартирою АДРЕСА_1 .

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яку може бути подано протягом 30 днів з дня складення повного заочного рішення суду.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Заочне рішення суду може бути оскаржене позивачем безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом 30 днів з дня складення повного заочного рішення суду.

Заочне рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання заяви про перегляд заочного рішення, апеляційної скарги, якщо їх не буде подано, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Повне судове рішення складено 15.11.2019 року.

Суддя: З.М.Сухаревич