КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
справа №363/1246/15-ц
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 листопада 2019 року м.Київ

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача Поліщук Н.В.

суддів Андрієнко А.М., Соколової В.В.

за участю секретаря судового засідання Голопапи Д.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Вишгородського районного суду Київської області, постановлену під головуванням судді Рудюка О.Д. 26 червня 2019 року,

у справі за заявою ОСОБА_1 про заміну сторони виконавчого провадження у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , третя особа Служба у справах дітей та сім`ї Вишгородської районної державної адміністрації про стягнення аліментів, заінтересована особа Вишгородський районний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області,-

ВСТАНОВИВ:

В лютому 2019 року ОСОБА_1 звернулась до суду із заявами про заміну стягувача ОСОБА_2 у виконавчих провадженнях з виконання рішення Вишгородського районного суду Київської області від 19 червня 2015 року на правонаступника ОСОБА_1 .

Заяви обґрунтовує тим, що зазначеним рішенням з ОСОБА_3 та ОСОБА_4 стягнуто аліменти на утримання малолітніх дітей ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , які мають статус дітей, які позбавлені батьківського піклування, на користь їхнього діда ОСОБА_2 .

Вказує, що на підставі розпорядження Верхньодніпровської районної державної адміністрації від 28 грудня 2018 року №Р-549 вона є мамою-вихователем дитячого будинку сімейного типу, діти проживають разом з нею, перебувають на її утриманні, у зв`язку із чим і звернулась до суду із цими заявами.

Ухвалою Вишгородського районного суду Київської області від 26 червня 2019 року у задоволенні заяви відмовлено.

Не погодившись з постановленою ухвалою, ОСОБА_1 подано апеляційну скаргу, у якій просить ухвалу скасувати, заяву задовольнити.

В апеляційній скарзі посилається на обставини, якими обґрунтовані підстави для заміни сторони у виконавчому провадженні, та не погоджується з висновком суду про те, що вона не набула статусу опікуна і не є правонаступником.

В поясненнях на апеляційну скаргу ОСОБА_2 заперечує проти задоволення апеляційної скарги.

В судовому засіданні ОСОБА_2 , ОСОБА_4 та ОСОБА_3 заперечували проти задоволення апеляційної скарги, вказавши на те, що не погоджуються з розпорядженням про влаштування дітей до дитячого будинку сімейного типу ОСОБА_1 : ОСОБА_6 , ОСОБА_5 .

Іншій учасники справи в судове засідання не з`явились, про час і місце розгляду апеляційної скарги повідомлені належним чином. ОСОБА_1 подала заяву про розгляд справи без її участі.

Відповідно до статті 372 ЦПК України суд ухвалив розглянути справу за відсутності осіб, які не з`явились.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення осіб, які з`явились, розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого по справі судового рішення, суд дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до части 1 та 2 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відмовляючи у задоволенні заяв, суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_1 не набула статусу опікуна та не являється правонаступником ОСОБА_2 .

З такими висновками суд апеляційної інстанції погодитись не може.

Як установлено судом першої інстанції та убачається з матеріалів справи рішенням Вишгородського районного суду Київської області від 20 січня 2015 року у справі №363/4213/14-ц позбавлено ОСОБА_4 та ОСОБА_3 батьківських прав відносно їх малолітніх дітей: ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Рішенням Апеляційного суду Київської області від 16 квітня 2015 року рішення у справі в частині позбавлення батьківських прав ОСОБА_3 скасовано та ухвалено в цій частині нове рішення про відмову у задоволенні таких вимог.

Рішенням Вишгородського районного суду Київської області 19 червня 2015 року у цій справі стягнуто з ОСОБА_3 та ОСОБА_4 з кожного аліменти в розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, на користь ОСОБА_2 , на утримання малолітніх ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , до повноліття дітей.

Рішенням Вишгородського районного суду Київської області від 29 червня 2016 року відібрано малолітніх дітей: ОСОБА_7 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_8 від їхнього батька ОСОБА_3 без позбавлення його батьківських прав. Передано малолітніх дітей в родини: ОСОБА_8 до його дядька ОСОБА_9 , ОСОБА_7 до його бабусі ОСОБА_10 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 до їх діда ОСОБА_2 .

Розпорядженням Вишгородської районної держаної адміністрації від 09 серпня 2016 року №359 малолітнім ОСОБА_5 , ОСОБА_8 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 наданий статус дитини, позбавленої батьківського піклування.

Розпорядженням голови Верхньодніпровської районної державної адміністрації від 28 грудня 2018 року №Р-543 "Про звільнення ОСОБА_1 від повноважень опікуна на малолітніми ОСОБА_5 та ОСОБА_6 " згідно заяви опікуна вирішено:

1. припинити з 28 грудня 2018 року повноваження опікуна (піклувальника) ОСОБА_1 над малолітніми ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , які мають статус дітей, позбавлених батьківських прав.

2. визнати таким, що втратило чинність розпорядження голови Верхньодніпровської районної державної адміністрації від 14 лютого 2018 року №Р-58 "Про призначення над малолітніми ОСОБА_5 та ОСОБА_6 опікуна (піклувальника) ОСОБА_1 "

Наступним розпорядженням голови районної державної адміністрації Верхньодніпровської районної державної адміністрації від 28 грудня 2018 року №Р-549 "Про створення дитячого будинку сімейного типу на базі родини ОСОБА_1 та влаштування до нього дітей, позбавлених батьківських прав" вирішено:

1. створити з 28 грудня 2018 року на базі родини ОСОБА_1 дитячий будинок сімейного типу;

2. влаштувати з 28 грудня 2018 року до дитячого будинку сімейного типу ОСОБА_1 : ОСОБА_6 , ОСОБА_5 та дітей від інших батьків.

Відповідно до статті 2565 СК України дитячий будинок сімейного типу - окрема сім`я, що створюється за бажанням подружжя або окремої особи, яка не перебуває у шлюбі, для забезпечення сімейним вихованням та спільного проживання не менш як п`яти дітей-сиріт і дітей, позбавлених батьківського піклування.

Відповідно до статті 2566 СК України батьки-вихователі - подружжя або окрема особа, що не перебуває у шлюбі, які взяли дітей-сиріт і дітей, позбавлених батьківського піклування, для виховання та спільного проживання. Батьки-вихователі несуть обов`язки по вихованню та розвитку дітей, передбачені статтею 150 цього Кодексу. Батьки-вихователі є законними представниками дітей і діють без спеціальних на те повноважень як опікуни або піклувальники.

Відповідно до частини 4 статті 2567 СК України за вихованцями дитячого будинку сімейного типу зберігається право на аліменти, пенсію, інші соціальні виплати, а також на відшкодування шкоди у зв`язку з втратою годувальника, які вони мали до влаштування до дитячого будинку сімейного типу.

Питання опіки закріплено у статті 243 СК України, главі 6 розділу ІІ ЦК України, інших правових актах.

Опікун та батьки-вихователі є різними суб`єктами відповідно до СК України, питання правового регулювання також має певні відмінності, проте однорідними правовими інституціями залишається наділення таких осіб обов`язком дбати про підопічного/вихованцями та наділення у зв`язку із цим правами законного представника.

Відповідно до частини 4 статті 2568 СК України положення про дитячий будинок сімейного типу і типовий договір про організацію діяльності дитячого будинку сімейного типу затверджуються Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до пункту 14 Положення про дитячий будинок сімейного типу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 26 квітня 2002 року №564, за вихованцями зберігаються раніше призначені аліменти, пенсія, інші види державної допомоги. Суми коштів, що належать вихованцям як пенсія, аліменти чи інші види державної допомоги, переходять у розпорядження батьків-вихователів і витрачаються на утримання вихованців.

Аліменти - це кошти, які призначаються для розвитку та виховання дитини і стягуються з того з батьків, з ким дитина не проживає. Відповідно до статті 179 СК України аліменти є власністю дитини, але правом розпорядження ними наділений один з батьків, з ким проживає дитина, або інший законний представник дитини, з яким вона проживає. Право на отримання аліментів також має установа, яка утримує дитину.

Відповідно до статті 242 ЦК України батьки (усиновлювачі) є законними представниками своїх малолітніх та неповнолітніх дітей. Опікун є законним представником малолітньої особи та фізичної особи, визнаної недієздатною. Законним представником у випадках, встановлених законом, може бути інша особа.

Отже, в силу статті 2566 СК України заявник, яка набула статусу матері-вихователя будинку сімейного типу, в який передано для виховання дітей ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , набула право отримувати аліменти, що раніше були стягнуті на користь іншого утриманця дітей - їх діда ОСОБА_2 . В силу того, що ОСОБА_2 після передання дітей у будинок сімейного типу більше не займається вихованням та доглядом за ними, він втрачає право на отримання коштів, які належать дітям.

Відповідно до частини 1 статті 442 ЦПК України у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює таку сторону її правонаступником.

Розглядаючи справу, суд першої інстанції неналежно дослідив положення законодавства, яке регулює порушене заявником питання, у зв`язку із чим дійшов помилкового висновку про відмову у задоволенні заяв.

Відповідно до статті 376 ЦПК України неповне з`сування обставин, що мають значення для справи, є підставою для скасування судового рішення та ухвалення нового рішення.

Керуючись ст.ст. 259, 268, 367, 374, 376, 381-384, 390 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Вишгородського районного суду Київської області від 26 червня 2019 року скасувати та постановити нове судове рішення наступного змісту.

Замінити стягувача ОСОБА_2 у виконавчих провадженнях з виконання рішення Вишгородського районного суду Київської області від 19 червня 2015 року у справі №363/1246/15-ц за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , третя особа Служба у справах дітей та сім`ї Вишгородської районної державної адміністрації про стягнення аліментів на правонаступника ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ).

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, касаційна скарга на постанову може бути подана протягом тридцяти днів з дня її проголошення безпосередньо до Верховного Суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 25 листопада 2019 року.

Суддя-доповідач Н.В. Поліщук

Судді А.М. Андрієнко

В.В. Соколова