Провадження № 2/369/85/19
РІШЕННЯ

Іменем України

01.03.2019 року Києво-Святошинський районний суд Київської області в складі:

головуючого судді Дубас Т.В.,

за участю секретаря Водала А.Ю.,

позивача - ОСОБА_1,

представника позивача - ОСОБА_2,

відповідачів - ОСОБА_3, ОСОБА_4,

представника третьої особи ПАТ «Київобленерго» - ОСОБА_5,

представника третьої особи СТ "Вугільник" - ОСОБА_3,

розглянувши у порядку загального позовного провадження в судовому засіданні м.Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, треті особи: ПАТ «Київобленерго», садове товариство «Вугільник» про відшкодування шкоди,

В С Т А Н О В И В:

У серпні 2018 року позивач ОСОБА_1 звернувся до Києво-Святошинського районного суду Київської області з даним позовом, мотивуючи його тим, що він є власником земельної ділянки площею 0,0587 га, що розташована на території м.Боярка Києво-Святошинського району Київської області по вул. Лінія №29, ділянка №24 в садовому товаристві «Вугільник». Так, ОСОБА_3 є головою Боярського садового масиву добровільного садового товариства «Вугільник», ОСОБА_4 його заступником та бухгалтером. 07.07.2018 року він отримав повідомлення про відключення електропостачання ділянки №24 лінії №29 за нібито «несплату за спожиту електроенергію», в цей же день електропостачання для земельної ділянки було припинено. Проте зазначає, що заборгованості не існувало, а відповідачами штучно створені умови для відключення електроенергії через наявність між сторонами конфлікту. Через незаконне відключення електроенергії у нього зіпсувались продукти харчування у холодильнику. Частина продуктів втратила товарний вигляд, загальна сума зіпсованих продуктів складає 383 грн 53 коп. Окрім того, він здійснив за порадою сусідів грошовий переказ на ім.*я бухгалтера ОСОБА_4 Додатково зазначає, що відповідачі отримували від нього незаконно членські внески у 2015 році 500,00 грн, у 2016 році 650,00грн, у 2017 році 650,00грн, тобто 1800,00 грн.

Зазначені дій відповідачів привели до стресу та нервового розладу, стан здоров*я позивача значно погіршився, він змушений був звертатись до лікарів. Через постійні переживання у нього погіршився сон, постійно відчуває тривогу, відбулось загострення захворювань шлунково-кишкового тракту. Тому спричинену моральну шкоду оцінює у розмірі 1500,00 грн.

Тому просив суд стягнути з відповідачів солідарно збитки у сумі 2683 грн 53 коп, моральну шкоду у розмірі 1500, 00 грн та витрати, повязані зі сплатою судового збору у розмірі 1762,00 грн.

Ухвалою судді Києво-Святошинського районного суду Київської області від 04.09.2019 року відкрито загальне позовне провадження та призначено підготовче судове засідання.

02.11.2018 року до суду надійшов відзив ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на позовну заяву, який мотивований тим, що позивач навмисно фальсифікує викладені у позовній заяві факти з метою знищення садового товариства «Вугільник», яке існує з 1956 року. Всі садові ділянки приватизовані, мають кадастрові номери та адресу: садове товариство «Вугільник», м.Боярка. З перших років існування товариство користується послугами ПАТ «Київобленерго», з яким підписано договір на користування електричною енергією від 04.02.2002 №9146. Згідно умов договору товариство має щомісячно сплачувати за спожиту електроенергію у встановлений термін 6-го числа кожного місяця. Для розрахунку за спожиту електроенергію, яку використовують садоводи садового товариства, електриком товариства, щомісячно, перевіряються показники індивідуальних лічильників користувачів та проводиться звірка з загальним лічильником. На підставі даних, переданих електриком, казначей товариства збирає кошти за спожиту електроенергію з членів садового товариства та своєчасно розраховується з ПАТ «Київобленерго». Згідно договорів, укладених між садоводами та товариством всі розрахунки за спожиту електроенергію здійснюються казначеєм товариства, про що робиться запис в садовій розрахунковій книжці казначея з обовязковими підписами обох. В разі несплати садоводом коштів за спожиту електроенергію товариство вимушено використовувати кошти з членських внесків, щоб не допустити боргу та можливого в відключення всього товариства від електропостачання. Враховуючи вище наведене, у садового товариства «Вугільник» ніколи не було заборгованості за спожиту електроенергію перед ПАТ «Київобленерго». В садовому товаристві «Вугільник» всі садоводи з розумінням ставляться до встановленого порядку оплати за спожиту електроенергію крім Позивача, який, не дивлячись на неодноразові попередження не платив за спожиту електроенергію з 31.03.2018 по 07.07.2018 та заборгував товариству 388, 04 грн., що видно із розрахункових книжок Позивача. Для вирішення питання по заборгованості Позивача, його було запрошено на засідання правління садового товариства «Вугільник». Позивач запрошення проігнорував. Правління садового товариства було вимушено розглядати це питання без - Позивача. На засіданні правління було прийнято рішення: Позивачу сплатити борг до каси садового товариства в продовж трьох днів з дня письмового попередження. Письмове попередження Позивачу було вручене 23.06.2018 р. в присутності членів правління садового товариства «Вугільник» ОСОБА_4 та ОСОБА_6 Станом на 2018 заборгованість за спожиту електроенергію Позивачем погашено не було. При плановому знятті показників електролічильників садоводів 07.07.2018 о 13 год.15 хв. в присутності казначея ОСОБА_4, члена ревізійної комісії ОСОБА_7, члена правління ОСОБА_6 електриком товариства садову ділянку Позивача було відключено електромережі садового товариства «Вугільник», про що складено акт від 07.07.2018 №2 та вручене повідомлення про відключення Позивачу. Через годину, після відключення ділянки Позивача від електромережі садового товариства, Позивач викликав поліції та представників Боярської варти. Поліцейські та представники Боярської розглянувши надані головою правління ОСОБА_3 документи, надали Позивачу відповідь, що садове товариство має свої розподільчі системи, має загальний лічильник по якому сплачує за спожиту електроенергію в ПАТ «Київобенерго» і вони не мають права втручатися у справи товариства. Нічого не досягши, Позивач вніс в касу садового товариства борг в сумі 388.04 грн., про що було зроблено запис у розрахунковій книжці садовода Позивача та 500,00 грн. за відключення та підключення до електромережі садової ділянки Позивача. Також, Позивачу був вручений корінець від прибуткового ордеру. Після цього, о 17 годині 07.07.2018 року садову ділянку Позивача було підключено до електромережі садового товариства «Вугільник», про що складено акт від 07.07.2018 № 3. Таким чином, електроенергія в садовому будинку Позивача була відсутня 3 год.45 хв. За цей термін продукти, вказані у позовній заяві, зіпсуватись не могли, особливо такі, як чорний шоколад, масло вершкове, зефір, вафлі та печиво. З приводу погіршення фізичного стану здоров»я Позивача, просили суд не брати до уваги ксерокопію з амбулаторної картки, так як не відомо, кому і що прописано в цьому документі. Позивач не надав витяг з амбулаторної картки підписаний лікарем та завірений печаткою лікувальної установи. Позивач у своїй позовній заяві звинувачує голову та казначея садового товариства «Вугільник» ОСОБА_3 та ОСОБА_4 в отриманні коштів від Позивача без оформлення у бухгалтерській документації. Це не відповідає дійсності, тому що кожен рік, на кінець звітного періоду, в перших числах травня місяця, ревізійна комісія садового товариства обовязково перевіряє фінансово-господарську діяльність правління. А саме, перевіряють відомості внесків до каси садового товариства, прибуткові та видаткові ордери, про що складається акт ревізійної перевірки, після чого на загальних зборах нового товариства казначей звітує про надходження та витрати коштів і Позивач про це знає, бо на загальні збори ходить. Таким чином, Позивач навмисно вводить суд в оману. І після 15 користування послугами садового товариства (електроенергія, вода) Позивач вимагає повернення йому коштів.

Тому просили суд відмовити у задоволенні позову у повному обсязі.

15.11.2018 року позивач ОСОБА_1 направив до суд відповідь на відзив, у якій зазначив, що відповідачами не надано жодного доказу на підтвердження правомірності розрахунків за спожиту електроенергію всіма членами садового товариства «Вугільник», доказів на підтвердження повноважень голови та казначея садового товариства, а також доказів на підтвердження взаємовідносин садового товариства із ПАТ «Київобленерго». Додатково просив суд стягнути з відповідачів витрати на професійну правничу допомогу адвоката у розмірі 2 000,00 грн.

Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 04.12.2018 року до участі у справі у якості третьої особи залучено садове товариство «Вугільник».

Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 13.12.2018 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті в загальному позовному провадженні.

У судовому засіданні позивач та його представник підтримали позовні вимоги, просили суду задовольнити позов у повному обсязі.

У судовому засіданні відповідачі ОСОБА_3 та ОСОБА_4 заперечував проти вимог позову, просили суд відмовити у його задоволенні.

У судовому засіданні представник третьої особи ПАТ «Київобленерго» - ОСОБА_5 суду пояснив, що між СТ "Вугільник" та ПАТ "Київобленерго" існують договірні відносини з приводу постачання електроенергії. Проти позову заперечував.

Заслухавши пояснення сторін, повно та всебічно дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав

При розгляді справи судом встановлено, що між СТ «Вугільник» та ПАТ «Київенерго» було укладено договір про постачання електричної енергії №9146 від 04.02.2002 року (а.с.202-205).

ОСОБА_1 є власником земельної ділянки площею 0,0587 га, розташованої на території м.Боярка Києво-Святошинського району Київської області в садовому товаристві «Вугільник», надану для ведення садівництва, - на підставі договору купівлі-продажу посвідченого 26 лютого 2003 року приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу та зареєстрованого в реєстрі за №1022.

Представниками СТ «Вугільник» не заперечується той факт, що позивач ОСОБА_1, як власник вищезазначеної земельної ділянки має статус споживача електричної енергії у межах садового товариства, розрахунки за спожиту електроенергію він проводив з СТ «Вугільник» відповідно до показників індивідуального засобу обліку (лічильника).

30.06.2009 року між садовим товариством «Вугільник» в особі голови правління ОСОБА_3 та ОСОБА_1 було укладено договір на технічне забезпечення електропостанння споживача з малим (менше ніж 200 кВт на рік) та середнім (більше ніж 200 кВт на рік) використанням електричної енергії.

Згідно п.2.1 договору сторони зобовязались виконувати умови цього договору та керуватися законодавством України в галузі електроенергетики, зокрема Правилами користування електричною енергією.

Пунктом 3 договору споживач зобовязався щорічно сплачувати до каси СТ цільові внески на утримання електромережі в термін 1 місяць з дня проведення загальних зборів членів СТ. Споживач зобовязується сплачувати за використану електричну енергію згідно з показами електролічильників з 10 до 15 числа кожного місяця.

Постачання електричної енергії споживачу може бути припинено власником електромережі без попередження у разі несвоєчасної сплати платежів за використану електроенергію( п.5.1.1. - в договору).

Згідно повідомлення СТ «Вугільник» від 07.07.2018 року ОСОБА_1 повідомлено, що згідно умов вищезазначеного договору та рішення правління від 16.06.2018 року належну йому земельну ділянку відключено від електромережі за несплату коштів за спожиту електроенергію, про що складено акт №2 від 07.07.2018 о 13 год 15 хв. Підключення можливо після виконання пункту 5.3 договору.

З наданих позивачем та відповідачем письмових доказів та пояснень сторін у судовому засіданні встановлено, що у позивача дійсно виник борг за спожиту електроенергію у розмірі 388,04 грн.

На виконання умов договору ОСОБА_1 було сплачено на користь СТ «Вугільник» заборгованість за спожиту електроенергію у розмірі 388,04 грн та 500 грн на виконання умов п. 5.3 договору.

Так, пунктом 5.3 договору визначено, що повторне підключення споживача-порушника до електромережі садового товариства здійснюється за кошти споживача після сплати у повному обсязі заборгованості та пені, якщо такі є та внеску до каси СТ коштів за відключення та підключення до електромереж.

07.07.2018 року о 17 год представниками садового товариства «Вугільник» у присутності свідків було складено акт №3 про те,що згідно рішення правління від 16.06.2018 року після погашення боргу ОСОБА_1 за спожиту електроенергію у розмірі 388,04 грн та сплати внеску 500,00 грн за відключення та підключення, ділянка №24 по лін. 29 була підключена 07.07.2018 року о 17 год до мережі СТ «Вугільник».

Вирішуючи вказаний спір між сторонами, суд керується наступним.

Згідно із ст. 11 ЦК України підставами виникнення прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини. Положеннями ст. 627,628 ЦК України визначено, що відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно ст. 22 ЦК України, збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Відповідно ч. 1 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Згідно ч. 1 ст. 79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Відповідно до ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Однією з необхідних умов цивільно-правової відповідальності є наявність безпосереднього причинного зв'язку між протиправною поведінкою правопорушника і збитками потерпілої сторони.

Для притягнення особи до цивільно-правової відповідальності потрібен склад правопорушення, що складається з чотирьох елементів (протиправність, шкода, причинний зв'язок, вина).

За відсутності хоч би одного з цих елементів (крім випадків безвинної відповідальності) цивільна відповідальність не настає.

Так, за статтями 1166, 1167 ЦК України:

- майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала

- моральна шкода відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Так, при вирішенні спору суд враховує, що відповідно до ст.13ЦПК України суд розглядає цивільні справи на підставі доказів поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Принципами судового доказування є обов'язковість доказування (оскільки всі обставини справи підлягають доказуванню, за винятком тих, які не підлягають доказуванню в силу закону); належність доказів; допустимість доказів; вільна оцінка доказів.

Відповідно до ст.22ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.

Згідно з вимогами статті 23ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої порушенням її прав. Моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Моральна шкода відшкодовується в грошовій або іншій матеріальній формі за рішенням суду незалежно від відшкодування майнової шкоди.

Загальні підстави відповідальності за завдану моральну шкоду передбачені нормами статті 1167 ЦК України, відповідно до яких моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Тобто при вирішенні спору про стягнення моральної шкоди суду слід встановити: наявність заподіяної позивачу шкоди, протиправність діяння відповідача, наявність причинного зв'язку між заподіяною шкодою і протиправним діянням відповідача. При цьому кожна із вказаних обставин повинна бути підтверджена належними та допустимими доказами.

Деліктна відповідальність за загальним правилом настає лише за наявності вини заподіювача шкоди. Під моральною шкодою необхідно розуміти втрати немайнового характеру, внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства, моральна шкода може полягати у моральних переживаннях у зв'язку із знищенням чи пошкодженням майна, у порушенні нормальних життєвих зв'язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Протиправною є поведінка, що не відповідає вимогам закону або договору, тягне за собою порушення майнових прав та інтересів іншої особи і спричинила заподіяння збитків. Причинний зв'язок як елемент цивільного правопорушення виражає зв'язок протиправної поведінки та шкоди, що настала, при якому протиправність є причиною, а шкода - наслідком.

При цьому в деліктних правовідносинах саме на позивача покладається обов'язок довести наявність шкоди та її розмір, протиправність поведінки заподіювача шкоди та причинний зв'язок такої поведінки із заподіяною шкодою.

Отже, позивач повинен довести не тільки протиправність поведінки відповідача, а й наявність самої моральної шкоди та причинний зв'язок між поведінкою відповідача та заподіяною шкодою.

В судовому засіданні не доведені належними та допустимим доказами позовні вимоги ОСОБА_1 щодо спричинення матеріальної та моральної шкоди з боку СТ «Вугільник», тому вони задоволенню не підлягають.

Позивачем не надано суду належних і допустимих доказів, на підтвердження обставин того, що понесені ним витрати зі сплати коштів за відновлення підключення електроенергії, витрати на зіпсовані продукти харчування та членські внески є збитками в розумінні статті 22 ЦК, які підлягають стягненню з відповідачів.

Перевіряючи обставини, на які позивач ОСОБА_1 посилається в обґрунтування заявлених позовних вимог, на підставі досліджених у судовому засіданні доказів, суд приходить до висновку про їх недоведеність.

Таким чином, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об'єктивно наявні у справі докази, оцінив їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв'язок у сукупності, з'ясувавши усі обставини справи, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, суд дійшов висновку про необхідність відмови у позовних вимогах.

Обґрунтовуючи своє рішення, суд приймає до уваги вимоги ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», відповідно до якої суди застосовують при розгляді справи Конвенцію та практику Суду як джерело права та висновки Європейського суду з прав людини зазначені в рішенні у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) від 9 грудня 1994 року, серія А, № 303А, п. 2958. Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов'язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов'язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

На підставі викладеного та керуючись ст. 15, 16, 22, 611 ЦК України, ст.ст. 4, 12, 13, 76-82, 141, 263-265 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, треті особи: ПАТ «Київобленерго», садове товариство «Вугільник» про відшкодування шкоди відмовити.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до Київського апеляційного суду або через Києво-Святошинський районний суд Київської області.

Повний текст рішення суду складено 18.03.2019 року.

Суддя: Дубас Т.В.