Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

Справа №377/910/18

Провадження №2/377/41/19

22 січня 2019 року Славутицький міський суд Київської області у складі головуючої - судді Малишенко Т.О., за участю секретаря судового засідання - Ахутіної А.А., за відсутності учасників справи, розглядаючи у відкритому підготовчому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, -

У С Т А Н О В И В:

13 грудня 2018 року до суду надійшла позовна заява, у якій позивач просить розірвати шлюб з відповідачем.

Позовні вимоги обґрунтовувались тим, що позивач та відповідач перебувають у шлюбі, зареєстрованому 14.02.2014 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Славутицького міського управління юстиції у Київській області, актовий запис № 12. Під час спільного проживання в них народився син ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. Сімейні стосунки сторін не склались, зникло взаєморозуміння і взаємоповага, все частіше виникають сварки. Фактично сім'я припинила своє існування, оскільки вже тривалий час кожен з подружжя живе окремим життям та своїми інтересами, шлюбні стосунки не підтримують. На даний час дитина проживає з позивачем. Позивач не вбачає ніякого сенсу в їх шлюбі і категорично налаштована на розірвання шлюбу, термін на примирення просила не надавати.

У підготовче засідання позивач та відповідач не з'явилися, подавши заяви про розгляд справи за їх відсутністю та розірвання шлюбу.

Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. З огляду на викладене фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Суд, дослідивши матеріали справи, підстави позовних вимог вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч.3 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

З матеріалів справи судом встановлено, що згідно свідоцтва про шлюб, виданого 14.02.2014 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Славутицького міського управління юстиції у Київській області, копія якого долучена до справи, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 14 лютого 2014 року зареєстрували шлюб, про що був здійснений актовий запис № 12. Після укладення шлюбу присвоєні прізвища: чоловіку ОСОБА_4, дружині ОСОБА_5.

Відповідно до свідоцтва про зміну імені, копія якого долучена до справи, 03 квітня 2014 року позивачем було змінене прізвище з ОСОБА_6 на ОСОБА_1 у відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Славутицького міського управління юстиції у Київській області, про що в книзі реєстрації актів про зміну імені відповідний актовий запис № 05. Позивачем в позовній заяві зазначено, що відповідачем було змінене прізвище з ОСОБА_4 на ОСОБА_2.

Під час шлюбу в них народився син ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, батьком якого є відповідач, мати - позивачка, що підтверджується свідоцтвом про народження, копія якого долучена до матеріалів справи.

Як вбачається із змісту позовної заяви, шлюбні відносини у позивача та відповідача не склалися, останні декілька років стосунки з чоловіком розладились, зникло взаєморозуміння і взаємоповага, стали все частіше виникати сварки. Фактично сім'я припинила своє існування, оскільки вже тривалий час кожен з подружжя живе окремим життям та своїми інтересами, шлюбні стосунки не підтримують.

Відповідно до положень ст. 51 Конституції України, ч. 1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на добровільній згоді жінки та чоловіка, примушення жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Із статті 5 Протоколу № 7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (Рим, 4 листопада 1950 р., ратифікована Україною 17 липня 1997 р.) вбачається, що кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов'язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання.

Згідно ч. 2 ст. 18, п. 3 ст. 51, ч. 3 ст. 56, ч. 1 ст. 110 СК України дружина і чоловік мають рівне право на повагу до своєї індивідуальності, своїх звичок та уподобань, при цьому способом захисту сімейних прав та інтересів, у тому числі є право на припинення шлюбних відносин шляхом пред'явлення до суду позову про розірвання шлюбу одним з подружжя.

Відповідно до ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Судом встановлено, що за час сімейного життя у сторін склалася обстановка, що виключає можливість спільного проживання, почуття любові один до одного між сторонами втрачено. Примирення між подружжям та збереження сім'ї неможливо.

За таких обставин суд дійшов до висновку, що сім'я розпалася остаточно, а шлюб існує формально, подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам позивача і відповідача.

Враховуючи відсутність обставин, що перешкоджають розірванню шлюбу, передбачених ч. 2 ст. 110 СК України, суд вважає за необхідне позов про розірвання шлюбу задовольнити, оскільки позовні вимоги є обґрунтованими і такими, що не суперечать закону та не порушують права інших осіб.

Як вбачається із змісту позовної заяви спірних питань з приводу розподілу спільного майна у сторін немає.

У відповідності до ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.

В поданій заяві позивач зазначила, що після розірвання шлюбу вона бажає залишити прізвище «ОСОБА_1».

За змістом ч.1 ст.142 ЦПК України у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у рішенні в порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Виходячи з наведеного, враховуючи, що відповідач подав заяву про визнання позову до початку розгляду справи по суті, то на користь позивача з державного бюджету підлягає поверненню 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, тобто 352 гривні 40 копійок, інша частина судового збору, сплаченого позивачем при поданні позову, підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 258, 263-265 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити.

Розірвати шлюб між ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1, РНОКПП НОМЕР_1 та ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 РНОКПП НОМЕР_2, зареєстрований 14 лютого 2014 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Славутицького міського управління юстиції у Київській області, актовий запис № 12.

Прізвище дружини після розірвання шлюбу залишити ОСОБА_1.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 РНОКПП НОМЕР_2, на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1, РНОКПП НОМЕР_1 судові витрати по оплаті судового збору в сумі 352 гривні 40 копійок.

Управлінню державної казначейської служби України в м. Славутичі Київської області повернути ОСОБА_1 - 352 гривні 40 копійок сплаченого судового збору при поданні позову згідно копії квитанції №0.0..1 від 30.11.2018 року, оригінал якої зберігається в матеріалах даної цивільної справи № 377/910/18, провадження № 2/377/41/19.

Рішення може бути оскаржено до Київського апеляційного суду через Славутицький міський суд Київської області. Апеляційна скарга може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Т. О. Малишенко