Справа № 168/749/19
Провадження № 6/168/12/19
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 листопада 2019 року смт. Стара Вижівка

Старовижівський районний суд Волинської області в складі:

головуючого судді Назарука О.В.,

секретар с/з Островерха Т.С.,

розглянувши в судовому засіданні в смт. Стара Вижівка Волинської області в залі суду подання начальника Старовижівського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Волинській області Прохорчука Сергія Федоровича, про тимчасове обмеження боржника ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України,

В С Т А Н О В И В:

Начальник Старовижівського РВ ДВС ГТУЮ у Волинській області Прохорчук С.Ф. звернувся в суд з поданням про тимчасове обмеження ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що на примусовому виконанні у Старовижівському РВ ДВС ГТУЮ у Волинській області перебуває виконавче провадження № 59439277, по примусовому виконанні: вимоги № 820-53 від 11 травня 2019 року Любомльського управління ДФС у Волинській області про стягнення з ОСОБА_1 21030,9 грн. боргу. Відповідно до статей 3, 4, 24, 25, 26 Закону України "Про виконавче провадження", виконавцем 02 липня 2019 року винесено постанову про відкриття виконавчого провадження, якою боржника зобов`язано подати декларацію про доходи та майно та попереджено боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей. Копію постанови направлено сторонам виконавчого провадження. Рішення боржником не виконано, декларацію не надано, будь яких дій спрямованих на виконання рішення не здійснено. Під час виконання рішення суду виконавцем встановлено, що згідно з інформацією, наданою на запити, майно належне боржнику на праві власності відсутнє. Виконавцем 02 липня 2019 року, на адресу боржника надсилався виклик щодо явки до виконавця для надання пояснень щодо причин невиконання рішення суду, однак боржник на виклик державного виконавця до відділу ДВС не з`явився, про причини неявки не повідомив виконавця. Крім того, як було встановлено, ОСОБА_1 неодноразово перетинав кордон. Враховуючи ту обставину, що рішення не виконано, боржник ухиляється від виконання його, не вживає заходів щодо виконання рішення за рахунок належного майна і доходів, державний виконавець вважає, що наявні підстави для обмеження у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_1 .

У судове засідання державний виконавець не з`явилася, подав до суду письмову заяву, в якій просить розглядати подання за його відсутності.

Суд, вивчивши подання, дослідивши копії матеріалів виконавчого провадження, що містяться у матеріалах справи, оглянувши матеріали виконавчого провадження, та оцінивши їх у сукупності, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків.

Згідно з вимогами статті 441 ЦПК України, ухвала про тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути постановлена за поданням державного або приватного виконавця, яким відкрито відповідне виконавче провадження.

Згідно з пунктом 5 частини 1 статті 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України», право громадянина України на виїзд з України може бути тимчасово обмежено у випадках, коли він ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), що підлягає примусовому виконанню в порядку, встановленому законом, - до виконання зобов`язань або сплати заборгованості зі сплати аліментів.

Відповідно до вимог частини 1 статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» від 02 червня 2016 року № 1404-VIII, виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Згідно з пунктом 19 частини 2 статті 18 Закону України «Про виконавче провадження», у разі ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, виконавець зобов`язаний звертатися до суду, за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи за межі України до виконання зобов`язань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів.

У відповідності до статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Законом передбачено юридичні санкції у вигляді обмеження у праві виїзду не за сам факт невиконання зобов`язань, а за ухилення від їх виконання.

У судовому засіданні досліджено надані суду докази, зокрема: повідомлення про надсилання боржникові копії постанови державного виконавця про відкриття виконавчого провадження; постанову про відкриття виконавчого провадження; постанову про стягнення виконавчого збору; запит державного виконавця; відомості про відсутність на праві власності об`єктів нерухомого майна; інформацію про перетин державного кордону; інформацію, що за боржником трактори, самохідні шасі, самохідні сільськогосподарські, дорожньо-будівельні і меліоративні, причіпні та начіпні машини не зареєстровано; відповідь з ІС ДП «НАІС», згідно якої за боржником транспортні засоби не зареєстровані; інформацію про відсутність номерів рахунків, відкритих юридичними особами та/або фізичними особами-підприємцями; інформацію щодо відсутності джерел отримання доходів боржників фізичних осіб; інформацію про відсутність осіб-боржників, які отримують пенсії; інформацію про відсутність осіб-боржників, які працюють за трудовими та цивільно-правовими договорами, про останнє місце роботи; постанову про арешт коштів боржника; акт державного виконавця, згідно з яким боржник за адресою вказаною у виконавчому документі боржник не проживає, місце проживання невідомо; інформацію щодо відсутності земельних ділянок.

На думку державного виконавця ці докази підтверджують ухилення ОСОБА_1 від виконання зобов`язань.

Однак, на переконання суду, надані виконавцем докази свідчать лише про наявність боргу та містять відомості про майновий стан боржника.

В матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази про те, що: ОСОБА_1 відомо про відкрите виконавче провадження; боржник не з`являється на виклики державного виконавця без поважних причин; має намір залишити територію України з метою уникнення відповідальності за борговими зобов`язаннями.

З акта державного виконавця від 03 жовтня 2019 року, вбачається, що за адресою вказаною у виконавчому документі боржник не проживає, місце проживання невідомо.

Матеріали виконавчого провадження не містять жодних відомостей про те, що державний виконавець спробував встановити місце (проживання) перебування боржника як на направлення запитів і отримання відповіді.

Отже, в поданні державним виконавцем не наведено жодних документально підтверджених обставин, які об`єктивно свідчили б про цілеспрямоване ухилення ОСОБА_1 від виконання покладених на нього вимогою грошових зобов`язань при наявності у нього такої можливості та про намір останнього вибути за межі України саме з цією метою.

Стаття 33 Конституції України гарантує кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, свободу пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Оскільки, тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за межі України є винятковим заходом обмеження особистої свободи фізичної особи, який застосовується лише при наявності достатніх на це підстав.

Враховуючи вищевикладене, суд прийшов до висновку, що наміру ОСОБА_1 в ухиленні від виконання зобов`язання не встановлено, а тому підстав для обмеження ОСОБА_1 у праві виїзду за кордон немає.

Крім того суд зазначає, що порядок тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України визначений в статтею 441 ЦПК України, а не в статті 377-1 ЦПК України, на яку в обґрунтування свого клопотання посилається державний виконавець, та яка в чинній редакції ЦПК України взагалі відсутня.

На підставі викладеного, керуючись Законом України «Про виконавче провадження», ст. 352-355, 441 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

У задоволенні подання начальника Старовижівського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Волинській області Прохорчука Сергія Федоровича, про тимчасове обмеження боржника ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Волинського апеляційного суду через Старовижівський районний суд Волинської області шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя О. В. Назарук