КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
№ апеляційного провадження: 22-ц/824/2101/2019
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 січня 2019 року м. Київ

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді - доповідача Слюсар Т.А.,

суддів: Волошиної В.М., Панченка М.М.,

за участю секретаря судового засідання Макаренко О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою публічного акціонерного товариства комерційний банк «Євробанк» на заочне рішення Дарницького районного суду м. Києва від 24 січня 2018 року у складі Даниленко В.В.,

у справі за позовом ОСОБА_2 до публічного акціонерного товариства комерційний банк «Євробанк», третя особа: Фонд гарантування вкладів фізичних осіб, про стягнення коштів за договором банківського вкладу,-

В С Т А Н О В И В :

У липні 2017 року ОСОБА_2 звернулася у суд із позовом до публічного акціонерного товариства комерційний банк «Євробанк» (надалі - ПАТ КБ «Євробанк») про стягнення коштів за договором банківського вкладу.

Зазначала, що 15 квітня 2016 року уклала із ПАТ КБ «Євробанк» договір № Д-26986/UAH банківського вкладу (депозиту) з Правилами «Строковий» з виплатою процентів щомісячно. Відповідно до умов вказаного договору позичальник внесла 500 000 грн. з процентною ставкою 22 % річних (п.31., 3.2 договору) на строк до 15 липня 2016 року (п.3.3. договору).

Згідно відповіді уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації у ПАТ КБ «Євробанк», позивачу відмовлено у виплаті коштів розміщених на депозитному рахунку у банку та роз'яснено, що виплата коштів здійснюється на загальних підставах відповідно до Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Посилаючись на те, що є підстави вважати, що кошти внесені на рахунок банку не будуть повернуті по причині неплатоспроможності банку та його ліквідації, позивач просила стягнути з банка на свою користь грошові кошти, в сумі 300 000 грн.

Заочним рішення Дарницького районного суду м. Києва від 24 січня 2018 року позов ОСОБА_2 задоволено.

В апеляційній скарзі ПАТ КБ «Євробанк», посилаючись на порушення норм процесуального права, неправильне застосування норм матеріального права, просить скасувати рішення районного суду та ухвалити у справі нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що станом на час розгляду справи у ПАТ КБ «Євробанк» розпочато процедуру ліквідації банку, що в свою чергу, унеможливлює стягнення коштів у будь-який інший спосіб, аніж це передбачено Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Колегія суддів, вислухавши ОСОБА_2., яка просила апеляційну скаргу відхилити, вивчивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає апеляційну скаргу такою, що підлягає задоволенню.

Як убачається з матеріалів справи, 15 квітня 2016 року уклала із ПАТ КБ «Євробанк» договір № Д-26986/UAHбанківського вкладу (депозиту) з Правилами «Строковий» з виплатою процентів щомісячно. Відповідно до умов вказаного договору позичальник внесла 500 000 грн. з процентною ставкою 22 % річних (п.31., 3.2 договору) на строк до 15 липня 2016 року (п.3.3. договору)(а.с.5).

Встановлено, що 16 липня 2016 року позивач звернулася до банку із заявою про дострокове розірвання договору від 15 квітня 2016 року та повернення вкладених за цим договором грошових коштів (а.с.7).

07 липня 2016 року ПАТ КБ «Євробанк» повідомив позивача про впровадження в банку тимчасової адміністрації із роз'ясненням їй як вкладнику прав (а.с.8).

26 серпня 2016 року ОСОБА_2. звернулася до Фонду гарантування вкладів із заявою про визнання її кредитором (а.с.9).

Рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб № 1523 від 16 серпня 2016 року запроваджено процедуру ліквідації ПАТ КБ «Євробанк» строком на два роки з 17 серпня 2016 року по 16 серпня 2018 року (а.с.47-48). Рішенням Національного банку України від 16 серпня 2016 року відкликано банківську ліцензію та ліквідовано ПАТ КБ «Євробанк».

Задовольняючи позов районний суд виходив з того, що позивачем надано докази на підтвердження укладення договору банківського вкладу, внесення грошових коштів за цими вкладами, а відповідачем не виконані зобов'язаннями щодо повернення клієнту грошових коштів з його рахунків за заявою.

Між тим, вказані висновки здійснені з неправильним застосуванням норм матеріального права, а отже, постановлене по справі рішення підлягає скасуванню, враховуючи наступне.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» цим Законом встановлюються правові, фінансові та організаційні засади функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб, повноваження Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (далі - Фонд), порядок виплати Фондом відшкодування за вкладами, а також регулюються відносини між Фондом, банками, Національним банком України, визначаються повноваження та функції Фонду щодо виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків.

Згідно ст. 34 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», Фонд розпочинає процедуру виведення неплатоспроможного банку з ринку та здійснення тимчасової адміністрації в банку на наступний робочий день після офіційного отримання рішення Національного банку України про віднесення банку до категорії неплатоспроможних.

Положенням п. 16 ст. 2 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» встановлено, що тимчасова адміністрація - це процедура виведення банку з ринку, що запроваджується Фондом стосовно неплатоспроможного банку в порядку, встановленому цим Законом.

Відповідно до п. 6 ст. 2 цього Закону ліквідація банку - це процедура припинення банку як юридичної особи відповідно до законодавства. Отже, у спорах, пов'язаних з виконанням банком, у якому введена тимчасова адміністрація та/або запроваджена процедура ліквідації, своїх зобов'язань перед його кредиторами, норми Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» є спеціальними, і цей Закон є пріоритетним відносно інших законодавчих актів України у таких правовідносинах.

Частинами 5, 6 ст. 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», встановлено, що під час тимчасової адміністрації не здійснюється: 1) задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку; 2) примусове стягнення майна (у тому числі коштів) банку, накладення арешту та звернення стягнення на майно (у тому числі кошти) банку (виконавче провадження щодо банку зупиняється, у тому числі знімаються арешти, накладені на майно (у тому числі на кошти) банку, а також скасовуються інші вжиті заходи примусового забезпечення виконання рішення щодо банку); 3) нарахування неустойки (штрафів, пені), інших фінансових (економічних) санкцій за невиконання чи неналежне виконання зобов'язань щодо сплати податків і зборів (обов'язкових платежів), а також зобов'язань перед кредиторами, у тому числі не застосовується індекс інфляції за весь час прострочення виконання грошових зобов'язань банку; 4) зарахування зустрічних вимог, у тому числі зустрічних однорідних вимог, припинення зобов'язань за домовленістю (згодою) сторін (у тому числі шляхом договірного списання), поєднанням боржника і кредитора в одній особі; 5) нарахування відсотків за зобов'язаннями банку перед вкладниками та кредиторами.

Обмеження, встановлене пунктом 1 частини п'ятої цієї статті, не поширюється на зобов'язання банку щодо виплати коштів за вкладами вкладників за договорами, строк яких закінчився, та за договорами банківського рахунку вкладників. Зазначені виплати здійснюються в межах суми відшкодування, що гарантується Фондом, в національній валюті України. Вклади в іноземній валюті перераховуються в національну валюту України за офіційним курсом гривні, встановленим Національним банком України до іноземних валют на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку та здійснення тимчасової адміністрації відповідно до цієї статті.

Таким чином, у спорах, пов'язаних з виконанням банком, у якому введена тимчасова адміністрація та/або запроваджена процедура ліквідації, своїх зобов'язань перед його кредиторами, норми Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» є спеціальними і цей Закон є пріоритетним відносно інших законодавчих актів України у цих правовідносинах.

Відповідно до ч. 2 ст. 46 цього Закону з дня призначення уповноваженої особи Фонду банківська діяльність завершується закінченням технологічного циклу конкретних операцій у разі, якщо це сприятиме збереженню чи збільшенню ліквідаційної маси.

Ухвалюючи рішення, районний суд правомірно дійшов висновку про неможливість стягнення коштів у будь-який інший спосіб, аніж у відповідності до Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», що зокрема узгоджується з правовим висновком Верховного Суду України, викладеним у постанові № 6-2001цс16 від 20 січня 2016 року.

Положеннями ст. 52 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» передбачено черговість, у якій кошти, одержані в результаті ліквідації та реалізації майна банку, спрямовуються уповноваженою особою Фонду на задоволення вимог кредиторів.

Таким чином, кошти, отримані під час виконання уповноваженою особою Фонду заходів, спрямовуються у визначеній чинним законодавством черговості.

Задоволення вимог окремих кредиторів поза межами процедури ліквідації банку, Законом не передбачено.

З матеріалів справи убачається, що рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб № 1523 від 16 серпня 2016 року запроваджено процедуру ліквідації ПАТ КБ «Євробанк», а ОСОБА_2 звернулася до банку із заявою про повернення банківського вкладу 16 липня 2016 року.

Враховуючи, що на час звернення позивача із вимогою про повернення банківського вкладу в ПАТ КБ «Євробанк» вже було запроваджено процедуру ліквідації, а на час звернення у суд із позовом ПАТ КБ «Євробанк» ліквідовано, спірні правовідносини регулюються Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», а отже, районним судом необґрунтовано постановлено рішення про задоволення позову.

За таких обставин, заочне рішення Дарницького районного суду м. Києва від 24 січня 2018 року підлягає скасуванню, а по справі слід ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову ОСОБА_2 до ПАТ КБ «Євробанк», третя особа: Фонд гарантування вкладів фізичних осіб, про стягнення коштів за договором банківського вкладу.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 376, 382 ЦПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства комерційний банк «Євробанк» задовольнити.

Заочне рішення Дарницького районного суду м. Києва від 24 січня 2018 року скасувати та ухвалити по справі нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову ОСОБА_2 до публічного акціонерного товариства комерційний банк «Євробанк», третя особа: Фонд гарантування вкладів фізичних осіб, про стягнення коштів за договором банківського вкладу.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 30 днів з моменту складання повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 22 січня 2019 року.

Суддя-доповідач:

Судді: