04 грудня 2019 року Херсонський міський суд Херсонської області у складі:
головуючого судді Майдан С.І.,
за участю секретаря Романенко І.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Херсоні в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, приватний нотаріус Херсонського міського нотаріального округу Голодюк Оксана Михайлівна про визнання недійсним свідоцтва на спадщину,
Позивач звернувся до суду з вказаним позовом. Свої позовні вимоги обґрунтував тим, що згідно свідоцтва про право власності, виданого Фондом комунального майна м.Херсона НОМЕР_2 від 21.12.2004 року, квартира, яка розташована за адресою - АДРЕСА_1 на праві приватної спільної сумісної власності належала: ОСОБА_4 (1/3), ОСОБА_3 (1/3), ОСОБА_2 (1/3). Згідно договору дарування від 05.10.2012 року, посвідченого приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу Оліфіренко В.Л. та зареєстрованого в реєстрі за №825, ОСОБА_3 подарував, а ОСОБА_1 прийняла у дар належну дарувальнику на праві приватної спільної сумісної власності 1/3 частку квартири АДРЕСА_1 . Вказаний договір зареєстровано позивачем в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. Згідно договору дарування від 05.10.2012 року, посвідченого приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу Оліфіренко В.Л. та зареєстровано в реєстрі за №827, ОСОБА_4 подарувала, а ОСОБА_2 та ОСОБА_1 прийняли у дар в рівних частинах кожний належну дарувальнику на праві приватної спільної сумісної власності 1/3 частку зазначеної квартири АДРЕСА_1 . Проте, даний договір дарування ні позивачем, ні ОСОБА_3 не реєструвався, виходячи з того, що згідно п.14 договору дарування право власності обдаровуваного на дарунок виникає з моменту прийняття дарунка. Прийняттям дарунка вважається одержання обдаровуваними примірника цього договору після його нотаріального посвідчення. Таким чином, 05.10.2012 року позивач разом з відповідачем ОСОБА_2 , стали власниками 1/3 частки трикімнатної квартири АДРЕСА_1 після ОСОБА_4 . Позивач постійно проживала у вказаній квартирі, вільно володіючи та користуючись нею до серпня 2017 року. Однак, у серпні 2017 року позивач дізналася про те, що після смерті ОСОБА_4 подаровану нею ОСОБА_1 та ОСОБА_3 1/3 частки квартири було зареєстровано за відповідачем 1 - ОСОБА_3 на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом серії НМЕ №409005 від 20.06.2017 року, виданого приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу Голодюк О.М. за реєстраційним №1014. Таким чином, нотаріусом було зареєстровано право власності на 1/3 частку квартири, яка належить за договором дарування позивачу та ОСОБА_2 . У зв`язку з викладеним, позивач просить визнати недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом, серія та номер НМЕ409005, виданого 20.06.2017 року приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу Голодюк О.М. з реєстровим №1014 на ім`я ОСОБА_3 після смерті ОСОБА_4 та скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 35780439 від 21.06.2017 року приватного нотаріуса Херсонського міського нотаріального округу Голодюк О.М. Стягнути на користь позивача судові витрати.
Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 13.10.2017 року відкрито провадження у справі.
Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 02.07.2018 року розгляд справи призначено за справи призначено за правилами загального позовного провадження зі стадії підготовчого засідання.
Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 18.04.2019 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду.
Позивач та її представник в судове засідання не з`явилися, про розгляд справи повідомлені у встановлений законом порядку. Представник позивача надав до суду заяву про розгляд справи у відсутність сторони позивача, просив позов задовольнити та стягнути з відповідачів судові витрати понесені за сплату судового збору та правову допомогу. Надав згоду на ухвалення заочного рішення.
Відповідачі ОСОБА_3 , ОСОБА_3 в судове засідання не з`явилися, про розгляд справи повідомлялися у встановлений законом порядку.
Третя особа в судове засідання не з`явилася, надала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність, також повідомила, що видача свідоцтва про право на спадщину була проведена із додержанням усіх передбачених законодавством норм та згідно наявної у неї інформації.
За таких обставин, враховуючи згоду представника позивача на слухання справи у відсутність відповідачів, суд вважає можливим постановити заочне рішення на підставі наявних у матеріалах справи доказів в порядку ст.280 ЦПК України.
Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступні обставини та відповідні їм правовідносини.
Судом встановлено, що згідно актового запису про народження №1731, зробленого 08.05.1980 року міськвідділом м.Херсона, батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , записані ОСОБА_5 та ОСОБА_4
Згідно свідоцтва про право власності, виданого Фондом комунального майна м.Херсона НОМЕР_2 від 21.12.2004 року, квартира, яка розташована за адресою - АДРЕСА_1 на праві приватної спільної сумісної власності належала: ОСОБА_4 , ОСОБА_3 , ОСОБА_2 .
Згідно інформаційної довідка з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна №9768907 від 18.09.2017 року квартира, яка розташована за адресою - АДРЕСА_1 на праві приватної спільної сумісної власності належить: 1/3 частина ОСОБА_1 , за договором дарування від 05.10.2012 року, посвідченого приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу Оліфіренко В.Л. за реєстровим №825, 1/3 частина ОСОБА_3 , за свідоцтвом на право на спадщину за законом від 20.06.2017 року, посвідченого приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу Голодюк О.М. за реєстровим №1014, та 1/3 частина ОСОБА_2 , за дублікатом свідоцтва про право власності від 02.06.2017 року, виданого Управлінням обліку, розподілу та приватизації житла Херсонської міської ради.
Згідно договору дарування від 05.10.2012 року, посвідченого приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу Оліфіренко В.Л. та зареєстрованого в реєстрі за №825, ОСОБА_3 подарував, а ОСОБА_1 прийняла у дар належну дарувальнику на праві приватної спільної сумісної власності 1/3 частку зазначеної квартири АДРЕСА_1 .
Вказаний договір зареєстровано позивачем в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.
Згідно договору дарування від 05.10.2012 року, посвідченого приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу Оліфіренко В.Л. та зареєстрованого в реєстрі за №827, ОСОБА_4 подарувала, а ОСОБА_2 та ОСОБА_1 прийняли у дар в рівних частинах кожний належну дарувальнику на праві приватної спільної сумісної власності 1/3 частку оспорюваної квартири АДРЕСА_1 .
Згідно п.14 договору дарування від 05.10.2012 року право власності на 1/3 частку трикімнатної квартири у обдарованих виникає з моменту прийняття дарунку. Прийняттям дарунка вважається одержання обдарованими примірника цього договору після його нотаріального посвідчення. За змістом договору зазначено, що договір підлягає державній реєстрації.
З позовної заяви та матеріалів справи вбачається, що обдаровані за вказаним договором не здійснювали державної реєстрації права власності на 1/3 частину вказаної квартири.
Із матеріалів спадкової справи №35/2016, заведеної 07.07.2016 року приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу Голодюк О.М., вбачається, що згідно актового запису про смерть №106, зробленого Міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Херсонській області, ОСОБА_4 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 .
07.07.2016 року ОСОБА_7 звернувся до приватного нотаріуса Херсонського міського нотаріального округу Голодюк О.М. із заявою про відмову від прийняття спадщини після померлої дружини ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4 на користь сина померлої ОСОБА_3 .
07.07.2016 року ОСОБА_3 звернувся до приватного нотаріуса Херсонського міського нотаріального округу Голодюк О.М. із заявою про прийняття спадщини після померлої матері ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4
20.06.2017 року приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу Голодюк О.М. за реєстраційним №1014, видано ОСОБА_3 свідоцтво про право на спадщину за законом серії НМЕ №409005 на 1/3 частину квартири, яка розташована за адресою - АДРЕСА_1 , яка належала на праві власності спадкодавцю ОСОБА_4 .
Статтею 1 Протоколу до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, прийнятого у Парижі 20 березня 1952 p., гарантовано захист права власності. Згідно з нею кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом.
Статтею 41 Конституції України регламентовано право кожного на володіння, користування і розпорядження зокрема своєю власністю. А також набуття права приватної власності в порядку, визначеному законом.
Відповідно до ст.316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі осіб.
Згідно до ст.317 ЦК України власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном.
Як констатовано п.3 ст.319 ЦК України, усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав, а відповідно до п.4 цієї ж статті - власність зобов`язує.
Відповідно до статті 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків.
За змістом ч. 5 ст. 203 ЦК України правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.
Відповідно до змісту ст.234 ЦК України фіктивним є правочин, який вчинено без наміру створення правових наслідків, які обумовлюються цим правочином. Фіктивний правочин визнається судом недійсним.
Для визначення правочину фіктивним суд повинен встановити наявність умислу в усіх сторін правочину.
Згідно зі ст.717 ЦК України за договором дарування одна сторона (дарувальний) передає або зобов`язується передати в майбутньому другій стороні (обдаровуваному) безоплатно майно (дарунок) у власність.
Як вбачається зі змісту ст.718 ЦК України предметом договору дарування може бути зокрема нерухома річ.
Відповідно до ч.1 ст.181 ЦК України до нерухомих речей належать земельні ділянки, а також об`єкти, що розташовані на них.
Право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, перехід і припинення, відповідно до ч.1 ст.182 ЦК України, що діяла на момент укладення оспорюваного договору дарування, підлягають обов`язковій державній реєстрації.
Частиною 1 ст.722 ЦК України визначено, що право власності обдарованого на дарунок виникає з моменту його прийняття. Це правило застосовується в сукупності із загальними нормами ЦК України щодо моменту набуття права власності за договором.
Пунктом 4 ст.722 ЦК України регламентовано прийняття дарунку шляхом прийняття обдарованим документів, які посвідчують право власності на річ, інших документів, які посвідчують належність дарувальникові предмета договору.
В свою чергу, пунктом 14 договору дарування від 05.10.2012 року зазначено, що право власності на відчужувану частину квартири у обдарованих виникає з моменту прийняття дарунка. Прийняттям дарунка вважається одержання обдарованими примірника цього договору після його нотаріального посвідчення.
Відповідно до п.1 ч.1 ст.346 ЦК України відчуження нерухомого майна є підставою припинення права власності на нього.
Системний аналіз статей 346,717,719,722 ЦК України і положень договору дарування, укладеного між ОСОБА_4 та ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , дають підстави для висновку про те, що право власності на подароване майно перейшло до обдарованих в момент прийняття дарунку, під яким розуміється отримання примірника нотаріально посвідченого договору дарування. Таким чином, після укладенням договору дарування припинено право власності у ОСОБА_4 на 1/3 частину трикімнатної квартири під номером АДРЕСА_1 .
Згідно з п.1 ч.1 ст.2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень від 01 липня 2004 року у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень - це офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обмежень, що супроводжується внесенням даних до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обмежень.
Таким чином, за відсутності державної реєстрації прав на нерухоме майно, які виникають на підставі нотаріально посвідченого договору дарування, обдарована особа набуває право власності на дарунок відповідно до ч.1 ст.722 ЦК України та умов договору дарування, однак обмежена у праві розпорядження цим майном до моменту реєстрації права власності у Державному реєстрі речових прав на майно. Аналогічна правова позиція висловлена в постанові Першої судової палати касаційного цивільного суду Верховного Суду від 14 листопада 2018 року № 619357св18.
Договір дарування є правовою підставою належності майна позивачу, визнання такого права рішенням суду не потребує.
Відповідно до ст.328 ЦК України встановлено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.
Таким чином, позивач з 05.10.2015 року згідно договору дарування від 05.10.2012 року є власником 1/6 частини вказаної квартири.
Згідно положень ст.1301 ЦК України свідоцтво про право на спадщину визнається недійсним за рішенням суду, якщо буде встановлено, що особа, якій воно видане, не мала права на спадкування, а також в інших випадках, встановлених законом.
З врахуванням того, що спадкодавець за життя розпорядилася своєю часткою в праві власності на зазначену квартиру, суд вважає свідоцтво про право на спадщину за законом, за яким спадкоємцем 1/3 частини квартири визнано ОСОБА_3 підлягає визнанню недійсним.
Відповідно до ч.8 ст.141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
Стаття 133 ЦПК України визначає види судових витрат. Так судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу.
Зі змісту статті 58 ЦПК України вбачається, що сторона, третя особа, а також особа, якій за законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, може брати участь у судовому процесі особисто (самопредставництво) та (або) через представника.
Відповідно до статті 60 ЦПК України представником у суді може бути адвокат або законний представник.
Згідно статті 15 ЦПК України представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.
Частиною четвертою статті 62 ЦПК України визначено, що повноваження адвоката як представника підтверджуються довіреністю або ордером, виданим відповідно до Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність».
У відповідності до статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» адвокатська діяльність - це незалежна професійна діяльність адвоката щодо здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту.
Судом встановлено, що 28.08.2017 року ОСОБА_1 уклала договір про надання правової допомоги - адвокатських послуг з адвокатським об`єднанням «Адвокатська компанія «Шкута і Партнери» в особі керуючого партнера Шкути О.О. За умовами вказаного договору адвокат Шкута О.О., діючи в інтересах ОСОБА_1 , зобов`язувався здійснювати/надавати правову допомогу з юридичних питань, які можуть виникнути у ОСОБА_1 .
Статтею 137 ЦПК України встановлено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
Витрати на правничу допомогу адвоката можуть включати в себе гонорар адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката.
Для того, щоб суд міг визначити розмір понесених витрат на правничу допомогу з метою їх подальшого розподілу, сторона по справі повинна подати детальний опис наданих робіт (послуг) та здійснених нею витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
При відшкодуванні витрат на правничу допомогу розмір судових витрат встановлюється судом на підставі поданих доказів (договори, рахунки, акти виконаних робіт тощо). У такому випадку важливо, щоб договір про надання правничої допомоги був з прозорим ціноутворенням, аби суд міг об`єктивно оцінити вартість та обсяги роботи адвоката. Адвокат повинен також надати детальний опис виконаних робіт з наданням доказів (документального підтвердження) факту виконаних адвокатом робіт.
Розмір витрат на правничу допомогу адвоката встановлюється судом на підставі детального опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу та їх відшкодування за рахунок опонента у судовому процесі, сторонам необхідно надати суду такі докази: 1) договір про надання правничої допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.); 2) документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження та ін.); 3) докази щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт (акти наданих послуг, акти виконаних робіт та ін.); 4) інші документи, що підтверджують обсяг, вартість наданих послуг або витрати адвоката, необхідні для надання правничої допомоги.
Отже, зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені.
Відсутність документального підтвердження витрат на правничу допомогу є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.
Керуючись ст.41 Конституції України, ст.ст.12, 13, 15, 58, 60, 62, 76, 81, 89, 133, 141, 259, 263-265, 280-284, 355 ЦПК України, ст.ст.181, 182, 202, 203, 234, 316, 317, 319, 346, 717, 718, 722, 1301 ЦК України, суд
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, приватний нотаріус Херсонського міського нотаріального округу Голодюк Оксана Михайлівна про визнання недійсним свідоцтва на спадщину задовольнити.
Визнати недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом, серія та номер НМЕ409005, виданого 20.06.2017 року приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу Голодюк О.М. з реєстровим №1014 на ім`я ОСОБА_3 після смерті ОСОБА_4 .
Скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 35780439 від 21.06.2017 року приватного нотаріуса Херсонського міського нотаріального округу Голодюк О.М.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому ЦПК України. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до апеляційного суду Херсонської області в порядку ст. 355 ЦПК України.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Суддя: С.І.Майдан