Постанова

Іменем України

06 листопада 2019 року

м. Київ

справа № 524/2360/16-ц

провадження № 61-17963св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого -Луспеника Д. Д.,

суддів: Воробйової І. А. (суддя-доповідач), Гулька Б. І., Лідовця Р. А., Черняк Ю. В.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - ОСОБА_2 ,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Апеляційного суду Полтавської області від 07 лютого 2017 року у складі колегії суддів: Пилипчук Л. І., Бондаревської С. М., Чумак О. В.,

ВСТАНОВИВ:

1. Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У квітні 2016 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про відшкодування майнової та моральної шкоди.

Позовна заява мотивована тим, що 19 березня 2013 року приблизно о 19 год. 20 хв. ОСОБА_2 , керуючи автомобілем ВАЗ-21093, державний номер НОМЕР_1 , виїжджаючи з другорядної дороги, вулиці Героїв Сталінграду, на головну - проспект 50 років Жовтня, не надав їй перевагу у русі, хоча вона рухалась по головній дорозі, по проспекту 50 років Жовтня, в напрямку від вул. Карнаухова до вул. Воїнів Інтернаціоналістів, на велосипеді марки «Україна».

При виїзді на нерегульоване перехрестя нерівнозначних доріг, з другорядної дороги, ОСОБА_2 допустив зіткнення передньою частиною автомобіля з правою боковою частиною велосипеда, яким вона керувала, в результаті чого вона отримала тілесні ушкодження середньої тяжкості.

15 липня 2014 року ухвалою Апеляційного суду Полтавської області вирок Автозаводського районного суду міста Кременчука Полтавської області від 29 січня 2014 року щодо ОСОБА_2 змінено, застосовано Закон України «Про амністію у 2014 році» та звільнено його від відбування основного і додаткового покарання, призначеного вироком.

Ураховуючи викладене, ОСОБА_1 просила суд стягнути з ОСОБА_2 на її користь майнову шкоду, завдану злочином, у розмірі 35 967 грн 72 коп. Стягнути з ОСОБА_2 на її користь моральну шкоду, завдану злочином, у розмірі 150 000 грн, а також витрати на правову допомогу у розмірі 2 000 грн.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 12 липня 2016 року у складі судді Середи А. В. позов ОСОБА_1 задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 майнову шкоду, завдану злочином, у розмірі 35 967 грн 72 коп.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 моральну шкоду, завдану злочином, у розмірі 150 000 грн.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати на правову допомогу у розмірі 2 000 грн. Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

Рішення суду першої інстанції мотивоване наявністю причинного зв`язку між тілесними ушкодженнями позивача у вигляді закритого перелому шийки правової стегнової кістки та дорожньо-транспортною пригодою, що підтверджується медичними документами від 09 листопада 2015 року при встановленні позивачу другої групи інвалідності.

Короткий зміст рішення суду апеляційної інстанції

Рішенням Апеляційного суду Полтавської області від 07 лютого 2017 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 задоволено частково.

Заочне рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 12 липня 2016 року скасовано, у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

Рішення суду апеляційної інстанції мотивоване тим, що позивачем не доведено пошкодження в дорожньо-транспортній пригоді її особистих речей.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

У касаційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на неправильне застосування апеляційним судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просила скасувати судове рішення апеляційної інстанції та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції

Ухвалою судді Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних

і кримінальних справ від 18 квітня 2017 року відкрито касаційне провадження у вказаній справі.

Відповідно до пункту 6 розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діяв у межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

15 грудня 2017 року набрав чинності Закон України від 3 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів»,

за якими судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд (стаття 388 ЦПК України).

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIIІ «Перехідні положення» ЦПК України у редакції Закону України від 3 жовтня 2017 року № 2147-VIII касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку

за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Відповідно до статті 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

04 травня 2018 року справу передано до Верховного Суду.

У червні 2019 року згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями справа передана судді-доповідачеві.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

Касаційна скарга мотивована тим, що апеляційний суд неповно з`ясував обставини справи, не дослідив докази, не надав належної оцінки тому, що в результаті скоєного злочину ОСОБА_2 завдав позивачу майнову та моральну шкоди, яка підлягає відшкодуванню на її користь. 15 липня 2014 року ухвалою Апеляційного суду Полтавської області вирок Автозаводського районного суду міста Кременчука Полтавської області від 29 січня 2014 року щодо ОСОБА_2 змінено, застосовано Закон України «Про амністію у 2014 році» та звільнено його від відбування основного і додаткового покарання, призначеного вироком.

Доводи особи, яка подала відзив на касаційну скаргу

Відзив на касаційну скаргу учасники справи до суду не подали.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

Вироком Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 29 січня 2014 року ОСОБА_2 визнано винним на підставі частини першої статті 286 Кримінального кодексу України та йому призначено покарання - 2 роки обмеження волі з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 2 роки, з іспитовим строком на 2 роки (а.с. 11-12).

Ухвалою Апеляційного суду Полтавської області від 15 липня 2014 року вирок змінено, застосовано пункт «в» статті 1 Закону України «Про амністію у 2014 році» та звільнено ОСОБА_2 від основного та додаткового покарання (а.с. 13-14).

Вироком встановлено, що 19 березня 2013 року близько 19 год 20 хв. на нерегульованому перехресті нерівнозначних доріг - вул. Героїв Сталінграду та просп. 50 років Жовтня у м. Кременчуці - ОСОБА_2 , керуючи автомобілем ВАЗ-21093, реєстраційний номер НОМЕР_1 , не надав перевагу у русі водію велосипеда «Україна» ОСОБА_1 , яка рухалася по головній дорозі, не виконав вимоги дорожнього знаку 2.1 «Дати дорогу» та порушуючи пункт 16.3, 16.11 Правил дорожнього руху України, допустив зіткнення, внаслідок чого ОСОБА_1 отримала тілесні ушкодження середньої тяжкості.

У жовтні 2014 року ОСОБА_1 зверталася до суду з позовом про стягнення майнової та моральної шкоди, заподіяної їй внаслідок дорожньо-транспортної пригоди з вини відповідача (справа № 524/92285/14-ц).

Рішенням Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 27 листопада 2014 року частково задоволено позов та стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 7 000 грн на відшкодування моральної шкоди та 3 000 грн витрат на правову допомогу. В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Ухвалою Апеляційного суду Полтавської області від 11 березня 2015 року рішення суду першої інстанції залишено без змін (а.с.121-126).

2. Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до положень частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга задоволенню не підлягає.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Відповідно до частини першої статті 402 ЦПК України у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.

Згідно з частинами першою, другою та п`ятою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Звертаючись до суду з позовом про відшкодування майнової шкоди, ОСОБА_1 просила суд стягнути з ОСОБА_2 на її користь майнову шкоду, завдану злочином, у розмірі 35 967 грн 72 коп.; моральну шкоду, завдану злочином, у розмірі 150 000 грн, а також витрати на правову допомогу у розмірі 2 000 грн.

Крім того, позивач зазначала, що в дорожньо-транспортній пригоді пошкоджено її особисті речі, а саме: велосипед марки «Україна» вартістю 5 000 грн, телефон «NOKIA» - 500 грн, годинник наручний - 300 грн, валянки вартістю 350 грн, брюки - 400 грн, куртка - 650 грн.

Рішенням Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 27 листопада 2014 року частково задоволено позов та стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 7 000 грн на відшкодування моральної шкоди та 3 000 грн витрат на правову допомогу. В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Ухвалою Апеляційного суду Полтавської області від 11 березня 2015 року рішення суду першої інстанції залишено без змін.

У цій справі предметом розгляду були позовні вимоги ОСОБА_1 щодо стягнення витрат, понесених нею на придбання ліків, медичного обслуговування, перевезення, придбання комплекту ендопротезу тазостегнового суглоба на суму 25 996 грн 77 коп., в яких відмовлено, оскільки за час перебування позивача на стаціонарному лікуванні в травматологічному відділенні Третьої міської лікарні у м. Кременчуці, з 19 березня по 17 квітня 2013 року, відповідач придбав їй за власні кошти медичні препарати, ліки, медичне устаткування (набір для остеосинтезу гомілки) на загальну суму 7 131 грн 59 коп., доказів більших затрат на вказане лікування позивачем не надано.

Частиною четвертою статті 82 ЦПК України визначено, що обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до частини першої статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Згідно з частиною першою статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Тобто відсутність вини у завданні шкоди повинен доводити сам завдавач шкоди, а позивач доводить інші обов`язкові складові цивільно-правової відповідальності, а саме: а) наявність шкоди, б) протиправність поведінки, в) причинний зв`язок між протиправною поведінкою та завданою шкодою.

Відповідно до частини першої статті 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Вирішуючи справу, суд апеляційної інстанції дійшов правильного висновку про те, що оскільки питання про відшкодування майнової та моральної шкоди, заподіяної позивачу внаслідок травмування в дорожньо-транспортній пригоді, що сталася 19 березня 2013 року з вини відповідача, вже вирішено рішенням Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 27 листопада 2014 року, то позовні вимоги щодо стягнення майнової та моральної шкоди з посиланням на вказані обставини є безпідставними.

За висновками судів першої та апеляційної інстанції у рішеннях по кримінальному провадженню не встановлено причинний зв`язок між тілесними ушкодженнями позивача ОСОБА_1 у вигляді закритого перелому шийки правої стегнової кістки та дорожньо-транспортною пригодою.

Таким чином, суд апеляційної інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що згідно з актом № 1571 огляду медико-соціальною експертною комісією від 09 листопада 2015 року та довідкою Полтавської обласної МСЕК № 2 до акта огляду, відповідно до яких ОСОБА_1 встановлено другу групу інвалідності, та причиною інвалідності вказано: загальне захворювання, дорожньо-транспортної пригоди, - не спростовують преюдиційності встановлених вироком Автозаводського районного суду м. Кременчука обставин щодо вини ОСОБА_2 в заподіянні позивачу тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості та відсутності його вини і причинного зв`язку між винними діями та іншою травмою позивачки - переломом шийки правої стегнової кістки, який стався 12 травня 2013 року.

Колегія суддів Верховного Суду погоджується з висновками суду апеляційної інстанції про те, що заявлені позивачем вимоги про відшкодування майнової шкоди, яка полягає у пошкодженні в дорожньо-транспортній пригод особистих речей, позивачем не надано.

Докази та обставини, на які позивач посилається в касаційній скарзі, були предметом дослідження судом апеляційної інстанції та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановленні судом апеляційної інстанції були дотримані норми матеріального та процесуального права.

Доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку, що оскаржуване рішення постановлено без додержання норм матеріального і процесуального права та зводяться до переоцінки доказів у справі, що відповідно до положень статті 400 ЦПК України знаходиться поза межами повноважень Верховного Суду.

Частиною першою статті 402 ЦПК України встановлено, що у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.

Згідно зі статтею 410 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і законне рішення з одних лише формальних міркувань.

Керуючись статтями 400, 409, 410, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Апеляційного суду Полтавської області від 07 лютого 2017 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий Д. Д. Луспеник

Судді: І. А. Воробйова

Б. І. Гулько

Р. А. Лідовець

Ю. В. Черняк