Справа № 404/7255/19
Номер провадження 2/404/1883/19
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 листопада 2019 року м. Кропивницький

Кіровський районний суд м.Кіровограда в складі:

головуючої судді Панфілової А.В.

при секретарі - Проскурні О. О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Кропивницькому цивільну справу за позовом ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про припинення права на частку у спільному майні та визнання права власності на частку домоволодіння, суд,-

ВСТАНОВИВ:

Позивачі звернулися з позовом до відповідачів про припинення права відповідачів на 21/100 частки домоволодіння за адресою АДРЕСА_1 , визнання за ОСОБА_1 та ОСОБА_2 право спільної сумісної власності подружжя на 21/100 частки домоволодіння за адресою АДРЕСА_1 , яка належить відповідачам ОСОБА_5 та ОСОБА_4 з виплатою відповідачам компенсації в розмірі 148559,50 грн. в рахунок вартості 21/100 частки даного домоволодіння .

В обґрунтування позову зазначено, 07.07.1972 року по 05 грудня 2006 року ОСОБА_1 перебував у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В період перебування в шлюбі, а саме з 01.07.1999 року ОСОБА_1 та ОСОБА_7 фактично перестали проживати як чоловік та дружина, оскільки саме з цього часу ОСОБА_1 познайомився із ОСОБА_8 та почали проживати разом та вести спільне господарство.

Відповідно до договору купівлі-продажу від 20.02.2004 року ОСОБА_1 купив будинок за адресою АДРЕСА_2 грн., що підтверджується ч.2 п.1 Договору купівлі-продажу будинку від 20.02.2004 року, посвідчений приватним нотаріусом Кіровоградського нотаріального округу Алфімовою І.М. за № 386.

З часу купівлі будинку за адресою АДРЕСА_1 ОСОБА_9 ОСОБА_10 та ОСОБА_8 зробили відновлювальний капітальний ремонт, оскільки даний будинок був у занедбаному стані та потребував ремонту .

ОСОБА_7 особистої участі і грошових затратах на збільшення вартості будинку не здійснювала, ніколи не проживала та не була зареєстрована в будинку за адресою АДРЕСА_1 , що підтверджується домовою книгою.

05 грудня 2006 року шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_7 розірвано, про що свідчить свідоцтво про розірвання шлюбу, серія НОМЕР_1 НОМЕР_2 .

22 грудня 2005 року ОСОБА_8 була зареєстрована у будинку за адресою АДРЕСА_1 , ОСОБА_1 зареєструвався 19.01.2007 року за адресою АДРЕСА_1 .

17 листопада 2007 року ОСОБА_1 та ОСОБА_8 зареєстрували шлюб, про що свідчить свідоцтво про шлюб від 17.11.2007 року, Серія НОМЕР_3 .

На ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_7 померла.

Після її смерті відкрилася спадщина на належну їй частину зазначеного домоволодіння, її спадкоємцями першої черги за законом є позивач і її діти ОСОБА_5 та ОСОБА_4 .

Стверджується, що з часу купівлі будинку ОСОБА_1 та ОСОБА_8 почали реконструювати, облаштовувати та поліпшувати будинок за адресою АДРЕСА_1 , а саме провели капітальний ремонт даху житлового будинку, здійснили будівництво прибудови до житлового будинку, трьох сараїв, гаражу, провели в будинок газопостачання, водопостачання, зробили каналізацію, вставили нову систему опалення та електропостачання, ремонтні роботи в будинку. Крім того, були замінено вікна в будинку, установлено нові вхідні двері, виконано вимощення подвір`я з фігурних плиток, влаштовано новий паркан, утеплено стіни будинку, в результаті чого збільшилася його істотна вартість.

Згідно рішення Кіровського районного суду м. Кіровограда від 17 липня 2019 року виділено ОСОБА_1 79/100 частини будинку в порядку виділу частки у спільному майні подружжя, що перебувало у спільній сумісній власності колишнього подружжя ОСОБА_1 із ОСОБА_7 за адресою по АДРЕСА_1 , згідно проведеної будівельно-технічної експертизи від 18.10.2018 року №3583/3584/18-27.

Після цього, позивач запропонував відповідачам виплатити грошима вартість їхньої частки в домоволодінні в сумі 148 559,50 грн. При цьому позивачі виходили з того, що спірне домоволодіння не може бути поділеним, а частка відповідачів в ньому є не значною, спільне користування домоволодінням є неможливим, припинення права на частку не завдасть шкоди інтересам відповідачів. Окрім того, відповідачі проживають у своїх квартирах.

В судовому засіданні адвокат позивачів позовні вимоги підтримала та зазначила, що позивачі не мають іншого житла, проживають у даному домоволодінні разом з 2007 року. Однак, відповідачі не погоджуються продати позивачам свою частку домоволодіння, а тому просила задовольнити позов повністю .

Відповідачі в судове засідання надали заяви про визнання позову, а в межах судового розгляду справи своїми заявами та розпискою підтвердили факт отримання вказаної вище суми коштів як компенсації за частину в будинку ( а.с. 123-125).

Згідно ст.223 ЦПК України, суд вирішує справу розглядати за даної явки і наявних матеріалів у справі.

Судом встановлено наступні факти та відповідні їм правовідносини.

07.07.1972 року по 05 грудня 2006 року ОСОБА_1 перебував у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Відповідно до договору купівлі-продажу від 20.02.2004 року ОСОБА_1 купив будинок за адресою АДРЕСА_1 , що підтверджується ч.2 п.1 Договору купівлі-продажу будинку від 20.02.2004 року, посвідчений приватним нотаріусом Кіровоградського нотаріального округу Алфімовою І.М. за № 386.

На час придбання будинку позивач формально перебував в шлюбі з ОСОБА_7 , але проживав з ОСОБА_8 .

05 грудня 2006 року шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_7 розірвано, про що свідчить копія свідоцтва про розірвання шлюбу, серія НОМЕР_1 НОМЕР_2 .

22 грудня 2005 року ОСОБА_8 була зареєстрована у будинку за адресою АДРЕСА_1 . ОСОБА_1 зареєструвався 19.01.2007 року .

17 листопада 2007 року ОСОБА_1 та ОСОБА_8 зареєстрували шлюб, про що свідчить копія свідоцтва про шлюб від 17.11.2007 року, Серія НОМЕР_3 .

На ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_7 померла.

Після її смерті відкрилася спадщина на належну їй частину зазначеного домоволодіння, її спадкоємцями першої черги за законом стали позивач і діти ОСОБА_5 та ОСОБА_4 .

З часу купівлі будинку ОСОБА_1 та ОСОБА_8 реконструювати, облаштовували та поліпшили будинок за адресою АДРЕСА_1 , а саме провели капітальний ремонт даху житлового будинку, здійснили будівництво прибудови до житлового будинку, трьох сараїв, гаражу, провели в будинок газопостачання, водопостачання, зробили каналізацію, вставили нову систему опалення та електропостачання, ремонтні роботи в будинку. Крім того, були замінено вікна в будинку, установлено нові вхідні двері, виконано вимощення подвір`я з фігурних плиток, влаштовано новий паркан, утеплено стіни будинку, в результаті чого збільшилася його істотна вартість.

Згідно рішення Кіровського районного суду м. Кіровограда від 17 липня 2019 року виділено ОСОБА_1 79/100 частини будинку в порядку виділу частки у спільному майні подружжя, що перебувало у спільній сумісній власності колишнього подружжя ОСОБА_1 із ОСОБА_7 за адресою по АДРЕСА_1 , згідно проведеної будівельно-технічної експертизи від 18.10.2018 року №3583/3584/18-27.

Відповідно до частини першої статті 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Відповідно до змісту частини четвертої цієї статті якщо порядок володіння та користування спільним майном відповідно до часток співвласників у праві спільної часткової власності визначений рішенням суду, він є обов`язковим і для особи, яка згодом придбає у праві спільної часткової власності на це майно.

Згідно частини першої статті 15, частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Тлумачення вказаних норм дозволяє зробити висновок, що для застосування того чи іншого способу захисту, необхідно встановити які ж права або інтереси позивача порушені, невизнані або оспорені відповідачем і за захистом яких прав чи інтересів позивач звернувся до суду.

Відповідно до пункту 4 частини другої статті 16 ЦК України способом захисту цивільних прав та інтересів може бути відновлення становища, яке існувало до порушення. Цей спосіб пов`язаний з застосуванням певних заходів, спрямованих на відновлення порушеного суб`єктивного права особи у тому стані, в якому воно існувало до його порушення. Тобто, для того, щоб подати цей позов необхідно, щоб суб`єктивне право не було припинене, і його можна було відновити шляхом усунення наслідків правопорушення. Цей спосіб захисту може знаходити свій прояв у вимогах про усунення перешкод у здійсненні права спільної власності між співвласниками.

У статті 365 ЦК України передбачено, що право особи на частку у спільному майні може бути припинене за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо: 1) частка є незначною і не може бути виділена в натурі; 2) річ є неподільною; 3) спільне володіння і користування майном є неможливим; 4) таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї. Суд постановляє рішення про припинення права особи на частку у спільному майні за умови попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду.

Тлумачення пункту 4 частини першої статті 365 ЦК України свідчить, що припинення права на частку має відбуватися, якщо таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї. Тобто можливе порушення інтересів як самого співвласника, так і членів його сім`ї виступатиме перешкодою для задоволення позову про припинення права на частку. висновок про істотність шкоди, яка може бути завдана співвласнику, вирішується в кожному конкретному випадку з урахуванням обставин справи та особливостей об`єкта, який є спільним майном. Ця умова спрямована на запобігання порушення інтересів співвласника та членів його сім`ї. Оскільки мається на увазі недопущення, то суд при розгляді справи повинен перевіряти, чи не будуть порушені інтереси й заподіяна шкода (майнова або немайнова) внаслідок припинення права на частку.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 18 грудня 2018 року у справі № 908/1754/17 (провадження № 12-180гс18) зроблено висновок, що «відсутність конструкції («за наявності одночасно») в статті 365 ЦК України свідчить про можливість припинення права особи на частку у спільному майні за рішенням суду на підставі позову інших співвласників за наявності хоча б однієї з перелічених законодавцем у частині першій цієї статті обставин (зокрема, в пунктах 1-3). Водночас необхідно зважати, що правова норма, закріплена пунктом 4 частини першої статті 365 ЦК України, не може вважатися самостійною обставиною для припинення права особи на частку у спільному майні за рішенням суду, оскільки фактично встановлює неприпустимість такого припинення (таке припинення є неможливим у разі, якщо воно завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї). Припинення права особи на частку у спільному майні за рішенням суду на підставі положень цієї статті можливе за наявності хоча б однієї з обставин, передбачених пунктами 1-3 частини першої статті 365 ЦК України, за умови, що таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника, та попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду, а не за наявності всіх обставин, передбачених цією статтею, в їх сукупності».

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 30 травня 2018 року у справі № 760/8958/15-ц (провадження № 61-4860св18) вказано, що: «висновок про істотність шкоди, яка може бути завдана співвласнику та членам його сім`ї, вирішується в кожному окремому випадку з урахуванням обставин справи та особливостей об`єкта, який є спільним майном. Та обставина, що відповідач та її діти зареєстровані в іншому житловому приміщенні само по собі не є підставою для висновку про те, що право власності співвласника на частку в спільному майні може бути припинено, оскільки доказами по справі підтверджено, що таке припинення завдасть істотної шкоди інтересам відповідача та членам її сім`ї».

Відповідно до ч. 1 ст. 316 ЦК України право власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Згідно ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Згідно з ч. 2 ст. 319 ЦК України, власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону

Відповідно до ч. 2 ст. 386 ЦК України власник може звернутися до суду з вимогою усунення будь-яких порушень його права. Статтею 391 ЦК України передбачено право власника на усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Згідно ст.1 Конвенції про захист прав людини та основних свобод, кожна фізична та юридична особа має право володіти своим майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

Відповідно до ст.41 Конституції України кожен має право володіти, користуватись і розпоряджатись своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Відповідно до ст.13 ЦПК України, суд розглядає справу в межах позовних вимог та на підставі доказів, наданих сторонами.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності , враховуючи факт визнання позову відповідачами та фактичне отримання компенсації відповідачами вартості частини будинку в межах судового розгляду , що підтверджується розпискою відповідачів ( а.с. 123) від 26.11.19 року, суд дійшов висновку щодо задоволення позову повністю, оскільки позивачі не мають іншого житла, проживають у даному домоволодінні разом з 2007 року. Однак сторонами в досудовому порядку не було досягнуто угоди щодо продажу частки домоволодіння, спірне домоволодіння не може бути поділеним, а частка відповідачів в ньому є незначною, спільне користування домоволодінням є неможливим, припинення права на частку не завдає шкоди інтересам відповідачів.

Суд постановляє рішення про припинення права відповідачів на частку у спільному майні з компенсацією позивачами вартості цієї частки , яка була отримана відповідачами згідної розписки , наявної в матеріалах справи, що відповідає вимогам ст. 365 ЦК України.

Згідно заяви представника позивача судові витрати суд залишає по їх фактичному понесенню сторонами.

На підставі ч. 1 ст. 15, ч. 1 ст. 16, ч. 1 ст. 316, ч. 1 ст. 328, 365, ч. 2 ст. 386 ст. 392, ст.ст. ЦК України, ст. ст. 134-142,223,263, 265,268 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_3 , ІПН- НОМЕР_4 ) та ОСОБА_2 ( АДРЕСА_3 , ІПН- НОМЕР_5 ) до ОСОБА_3 ( АДРЕСА_4 , ІПН- НОМЕР_6 та ОСОБА_4 ( АДРЕСА_5 , ІПН НОМЕР_7 ) про припинення права на частку у спільному майні та визнання права власності на частку домоволодіння, задовольнити повністю.

Припинити право ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на 21/100 частки домоволодіння за адресою АДРЕСА_1 .

Визнати за ОСОБА_1 та ОСОБА_2 право спільної сумісної власності подружжя на 21/100 частки домоволодіння за адресою АДРЕСА_1 , яка належить відповідачам ОСОБА_5 та ОСОБА_4 .

Судові витрати залишити по їх фактичному понесенню сторонами.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Кропивницького апеляційного суду протягом 30 днів з дня проголошення рішення .

Повний текст рішення виготовлено 05 грудня 2019 року.

Суддя Кіровського А. В. Панфілова

районного суду

м.Кіровограда