Справа № 588/1000/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21.11.2019 року м.Тростянець

Тростянецький районний суд Сумської області в складі: головуючого судді Линник О.С., з участю секретаря судових засідань Лободи Т.С., з участю позивача ОСОБА_1 , представника позивача Золотаревської О.М., представника відповідача Казака М.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за правилами спрощеного позовного провадження за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «СТАНДАРТ-ПАК» про стягнення заборгованості із заробітної плати, та середнього заробітку за час затримки розрахунку,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду із указаним позовом, який мотивувала тим, що у період з 03 жовтня 2018 року по 26 березня 2019 року вона перебувала у трудових відносинах з ТОВ «СТАНДАРТ ПАК», працювала на посаді підсобного робітника. Звільнилася із роботи за згодою сторін на підставі п.1 ст.36 КЗпП України.

Під час її знаходження у трудових відносинах їй була нарахована, але у порушення вимог ст.116 КЗпП України, не виплачена заробітна плата, яка за період з 01 січня 2019 року по 26 березня 2019 року склала суму у розмірі 15369,36 грн.

З приводу виплати заборгованості по заробітній платі позивач зверталася до директора ТОВ «СТАНДАРТ- ПАК» із письмовою вимогою, але на її лист не було жодної відповіді. Також позивач телефонувала бухгалтеру підприємства з приводу заробітної плати, на що їй повідомили, що розрахуються коли з`являться кошти.

У зв`язку із тим, що відповідач не провів повний розрахунок при звільненні та враховуючи, що з моменту звільнення до моменту звернення до суду пройшло 71 робочий день, позивач вважає, що відповідно до ст.117 КЗпП України, підлягає стягненню середній заробіток за час затримки в розрахунку, сплатити їй середній заробіток за період затримки розрахунку за період з 27 березня 2019 року по день звернення до суду із позовом 05 червня 2019 року у розмірі 14721,14 грн. (71 робочий день х 207,34 грн. середня зарплата = 14721,14 грн.).

За указаних обставин, посилаючись на норми ч.1 ст.47,ч.1 ст.116, ч.1 ст.117, ч.1 ст.232 КЗпП України, позивач просить стягнути з ТОВ «СТАНДАРТ-ПАК» на її користь нараховану, але не виплачену заробітну плату за період з 01 січня 2019 року по 26 березня 2019 року у сумі 15369,36 грн. та середній заробіток за період затримки розрахунку за період з 27 березня 2019 року по 05 червня 2019 року у розмірі 14721,14 грн.

У відповідності до ст.178 ЦПК України, представником відповідача був поданий відзив на позов, у якому останній просив відмовити у задоволенні позову. Свої заперечення представник обґрунтовував тим, що позивач не пояснила, яким чином утворилася заборгованість із заробітної плати у період з 01 січня 2019 року по 26 березня 2019 року не виплачувалася взагалі або виплачена частково, а частково ні. Не зрозуміло чим саме керувалася позивач, коли визначала суму невиплаченої заробітної плати у розмірі 15369,36 грн.(визначена з врахуванням чи без врахування податку на доходи фізичних осіб 18%, військового збору 1,5%) Із позову не можливо встановити обставини, які підлягають доказуванню. Так само, якщо заробітну плату виплачено не повністю - позивач мав зазначити розмір сплаченої та несплаченої частки заробітної плати, зробити розрахунок заборгованості та зазначити докази, якими ці обставини підтверджуються. Посилання позивача повністю спростовуються відомостями на виплату готівки, згідно яких у 2019 році позивачу сплачено: 23.01.2019 1000,00 грн., 12.03.2019 - 2000,00 грн., 27.03.2019 - 1531,76 грн., 29.03.2019 866,94 грн., 09.04.2019 5610,98 грн. та 3564,66 грн. Позовні вимоги щодо стягнення 14721,14 грн. середнього заробітку за час затримки є похідними та необґрунтованими. Не можливо зрозуміти та перевірити вірність та обґрунтованість висновку щодо визначення середнього заробітку у сумі 207,34 грн. Крім того, позивач не зазначає у позові сума середнього заробітку за час затримки у розмірі 14721,14 грн. визначені із врахуванням чи без врахування податку на доходи фізичних осіб (18%), військового збору (1,5%).

Також представник відповідача у відзиві на позов просив покласти на позивача судові витрати по справі, орієнтовний розмір яких становить 7000,00 грн., з яких на момент звернення із позовом фактично сплачено позивачем 3000,00 грн., а решта 4000,00 грн. буде сплачена після закінчення розгляду справи (а.с.22-24).

У судовому засіданні 22.11.2019 позивач подала заяву про уточнення позовних вимог, а фактично зменшила позовні вимоги у частині стягнення заробітної плати та збільшила вимоги у частині середнього заробітку, згідно якої просила стягнути з ТОВ «СТАНДАРТ-ПАК» на її користь нараховану, але не виплачену заробітну плату за період з 01 січня 2019 року по 26 березня 2019 року у сумі 9372,26 грн. та середній заробіток за період затримки розрахунку з 27 березня 2019 року по 21 листопада 2019 року у сумі 70850,40 грн.

Протокольною ухвалою у судовому засіданні від 21.11.2019 у прийнятті зазначеної заяви було відмовлено, так як указан заява не була подана позивачем до початку першого судового засідання, як то передбачено п.2 ч.2 ст.49 ЦПК України.

Позивач у судовому засіданні заявлений позов підтримала.

Представник позивача у судовому засіданні, підтримавши вимоги довірительки, наполягала на тому, що заробітна плата під час звільнення не була виплачена ОСОБА_1 , заборгованість не була виплачена і після її звільнення, із відомостями про виплату заробітної плати вона не погоджується та стверджує, що відомості містять не її підпис, відсутнє розшифрування підпису і не відомо за що дані суми були виплачені.

Представник відповідача у судовому засіданні із позовом не погодився із підстав викладених у відзиві на позов, вважає, що заявлений позов необгрунтованим, оскільки заборгованість перед позивачем у ТОВ «СТАНДАРТ-ПАК» відсутня, усі кошти, які були належні до сплати позивачу виплачені. Позивач не надала доказів того, що відомості не не підписувалися, клопотання про призначення почеркознавчої експертизи не заявила.

Суд, заслухавши позицію позивача, дослідивши письмові докази у їх сукупності, вважає, що позов не підлягає задоволенню із огляду на наступне.

Судом встановлено, що наказом №14 від 03 жовтня 2018 року ОСОБА_1 була прийнята з 03 жовтня 2018 року на роботу до ТОВ «СТАНДАРТ-ПАК» на посаду підсобний робітник із окладом згідно штатного розкладу у сумі 3900,00 грн. (а.с.6,89,90,93,94).

Наказом №12-00015 від 26 березня 2019 року, на підставі заяви ОСОБА_1 від 26 березня 2019 року, остання була звільнена із посади підсобного робітника ТОВ «СТАНДАРТ-ПАК» за згодою сторін (а.с.6,91,92).

Відповідно до ч.1 ст.47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу.

Згідно з ч.1 ст.116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення.

Статтею 117 КЗпП України визначено, що в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору.

Позивач, звернувшись до суд із даним позовом, указувала, що під час звільнення із нею не був проведений повний розрахунок, зокрема не була виплачена заробітна плата, яка за період з 01 січня 2019 року по 26 березня 2019 року склала суму у розмірі 15369,36 грн. , а у судовому засіданні озвучила суму у розмірі 9372,26 грн. На підтвердження існування вказаної суми заборгованості по виплаті заробітної плати позивач надала індивідуальні відомості про застраховану особу ОСОБА_1 за Формою ОК-5 з Реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування (а.с.8-11).

Натомість, як вбачається, із розрахункових відомостей на виплату готівки та видаткових касових ордерів, наданих ТОВ «СТАНДАРТ-ПАК» позивач у 2019 році отримала заробітну плату: 23.01.2019 -1000,00 грн. (відомість на виплату готівки за №10 та видатковий касовий ордер за №14 від 23.01.2019); 12.03.2019 2000,00 грн. (відомість на виплату готівки за №16 та видатковий касовий ордер за №25 від 12.03.2019); 27.03.2019 1531,76 грн. (відомість на виплату готівки за №27 та видатковий касовий ордер за №27 від 27.03.2019); 29.03.2019 866,94 грн. (відомість на виплату готівки за №30 та видатковий касовий ордер за №29 від 29.03.2019); 09.04.2019 -5610,98 грн. (відомість на виплату готівки за №36 та видатковий касовий ордер за №35 від 09.04.2019); 09.04.2019 3564,66 грн. (відомість на виплату готівки за №42 та видатковий касовий ордер за №37 від 09.04.2019), що підтверджується її підписами у відомостях (а.с.25-36).

За довідкою ТОВ «СТАНДАРТ-ПАК» ОСОБА_1 за період її роботи у товаристві з 03.10.2018 по 26.03.2019 нарахований дохід склав 24818,76 грн., із якого утримано обов`язкові податки у сумі 4839,67 грн., виплачено доходів у сумі 14818,11. Станом на 27.03.2019 заборгованість по виплаті заробітної плати, розрахункових при звільненні, компенсації за невикористану відпустку становила 5160,98 грн. У період з 27.03.2019 по 09.04.2019 було нараховано компенсацію суми середнього заробітку за несвоєчасну виплату розрахункових у сумі 4428,15. Утримано обов`язкових податків у сумі 863,49 грн. Заборгованість по заробітній платі у сумі 5160,98 грн. та сума компенсації середнього заробітку у розмірі 3564,66 грн. були виплачені ОСОБА_1 09.04.2019. Станом на 10.04.2019 та на 07.06.2019 (винесення рішення про відкриття провадження у справі за позовом ОСОБА_1 ) заборгованість по виплатам із заробітної плати, компенсаційних витрат перед позивачем у товариства відсутня (а.с.95,96,98).

На вимогу позивача, за ухвалою суду (а.с.58) від Управління Держпраці у Сумській області були витребувані матеріали перевірки за зверненням ОСОБА_1 стосовно порушення трудового законодавства ТОВ «СТАНДАРТ-ПАК».

Із наданих Управлінням Держпраці у Сумській області матеріалів, а саме з акту інспекційного відвідування юридичної особи, яка використовує найману працю серії НОМЕР_1 1253/182/ НОМЕР_2 від 14.05.2019 вбачається, що під час інспекційного відвідування ТОВ «СТАНДАРТ-ПАК» досліджувалося питання щодо дотримання законодавства про працю в частині дотримання строків виплати заробітної плати та проведення виплати всіх сум працівникам при звільненні. Встановлено порушення ч.ч.1.2 ст.115 КЗпП України та ч.1 ст.24 Закону України «Про оплату праці». Згідно розрахункової відомості за лютий 2019 року підсобному робітнику ОСОБА_1 нарахована до виплати заробітна плата у сумі 3852,08 грн. Зазначені кошти виплачені трьома сумами: за відомістю на виплату готівки №17 від 12.03.2019 - 2000,00 грн., за відомістю на виплати готівки №27 від 27.03.2019 1531,76 грн., за відомістю на виплату готівки №30 від 29.03.2019 на суму 866,94 грн. - виплачено у сумі 320,32 грн. Також встановлено порушення ч.1 ст.116 КЗпП України (при звільненні працівника не провадиться виплата усіх сум, що належать до виплати), було вибірково розглянуто документи звільнених працівників підприємства. Встановлено, що згідно розрахункової відомості №3 за березень 2019 року ОСОБА_1 нараховано до виплати 5160,98 грн., у т.ч. - оклад пропорційно відпрацьованого часу, доплата за роботу у нічний час, компенсація за невикористану відпустку. Зазначені кошти у повному розмірі сплачені ОСОБА_1 , згідно відомості на виплату готівки від 09.04.2019, тобто з порушенням встановленого терміну. Крім того, встановлено, що при несвоєчасній виплаті розрахункових коштів підсобному робітнику ОСОБА_1 згідно розрахункової відомості нарахування компенсаційних виплат звільненим за квітень 2019 року було нараховано до виплати кошти у сумі 3564,66 грн., які у повному розмірі виплачені ОСОБА_1 згідно відомості на виплату готівки №42 від 09.04.2019 (а.с.68-70).

Таким чином, судом установлено, що порушення вимог ст.ст.115,117 КЗпП України з боку відповідача мали місце, але на час проведення за зверненням ОСОБА_1 інспекційного відвідування Управлінням Держпраці у Сумській області належні до виплати позивачу суми були сплачені, що і було встановлено під час перевірки.

Отже, дослідженими доказами, судом установлено, що відповідачем були порушені строки виплати належних позивачу сум, але на час звернення до суду із позовом ОСОБА_1 усі виплати по заробітній платі, належні при звільненні були виплачені.

Також судом установлено, що відповідачем не заперечувався обов`язок по сплаті середнього заробітку за час затримки фактичного розрахунку при звільненні ОСОБА_1 . На виконання вимог ст.117 КЗпП України відповідачем була нарахована компенсація середнього заробітку у сумі 3564,66 грн. та 09.04.2019 ця сума була виплачена позивачу, що підтверджено відомістю на виплату готівки за №42 від 09.04.2019, яка містить підпис ОСОБА_1 про отримання даної суми компенсації (а.с.35).

Суд критично ставиться до доводів позивача про те, що відомості про отримання готівки, зокрема отримання 27.03.2019 - 1531,876 грн., 29.03.2019 866,94 грн., 09.04.2019 5610,98 грн. та 3564,66 грн., містять не її підпис, відсутнє розшифрування підпису, не вказано, що за сума виплачується. На підтвердження таких пояснень жодного доказу позивачем не було надано. Клопотання про проведення судової почеркознавчої експертизи для визначення достовірності та належності підпису, позивачем у судовому засіданні не заявлялося. Оскільки позивачем не було доведено протилежне, у суду не має підстав для сумніву, щодо належності та допустимості поданих відповідачем доказів - відомостей про отримання готівки.

Зважаючи на те, що заборгованість по заробітній платі відсутня, тому заявлена позивачем вимога про стягнення невиплаченої заробітної плати у сумі 15369,36 грн. та 9372,26 грн. - за поясненнями сторони позивача у суді не підлягає задоволенню, як не доведена належними і допустимими доказами. У зв`язку із цим, заявлена позивачем похідна вимога про стягнення середнього заробітку за період затримки розрахунку у сумі 14721,14 грн., як зазначено у позові (70850,40 грн. - за усним поясненням сторони позивача у судовому засіданні) також не підлягає задоволенню.

Відповідно до ч.1,5,6 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

За таких обставин справи, ураховуючи вищевикладене, суд вважає, що позивач не довів належними і допустимими доказами свої позовні вимоги, тому у задоволенні позову слід відмовити.

На підставі ст.141 ЦПК України, суд відмовляє ТОВ «СТАНДАРТ-ПАК» у відшкодуванні судових витрат на надання професійної правничої допомоги з таких підстав.

Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги входить до предмета доказування у справі.

На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правничої допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), розрахунок наданих послуг, документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правовох допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інших банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження).

Наявність документального підтвердження витрат на правову допомогу та їх розрахунок є підставою для задоволення вимог про відшкодування таких витрат.

Аналогічна правова позиція викладена у Постанові Великої Палати Верховного Суду від 20.09.2018 у справі № 751/3840/15-ц.

Зважаючи на те, що представником відповідача не був наданий розрахунок наданих послуг, зокрема відсутні дані про тривалість часу на складання відзиву на позов, підготовку необхідних документів та ін., суд не може ухвалювати рішення на припущеннях, тому вважає, що підстави для відшкодування судових витрат на надання професійної правничої допомоги відсутні.

На підставі викладеного та керуючись вимогами статей 10-13, 141, 259, 264, 265, 279,

354 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «СТАНДАРТ-ПАК» про стягнення заборгованості із заробітної плати, та середнього заробітку за час затримки розрахунку відмовити.

У відшкодуванні судових витрат, понесених Товариством з обмеженою відповідальністю «СТАНДАРТ -ПАК» на надання професійної правничої допомоги відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Сумського апеляційного суду через Тростянецький районний суд Сумської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів з дня складення повного тексту рішення.

Повний текст рішення складений 26.11.2019.

Суддя О.С.Линник