Справа № 348/796/19
Провадження № 22-ц/4808/1423/19
Головуючий у 1 інстанції Міськевич О. Я.
Суддя-доповідач Томин
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 листопада 2019 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський апеляційний суд в складі:

головуючої Томин О.О.

суддів: Мелінишин Г.П., Пнівчук О.В.

за участю секретаря Турів О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 на рішення Надвірнянського районного суду, ухвалене суддею Міськевич О.Я. 12 вересня 2019 року в м. Надвірна, повний текст якого виготовлено 18 вересня 2019 року, у справі за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа - ОСОБА_3 про видачу обмежувального припису,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернулася в суд із заявою, заінтересована особа: ОСОБА_3 про видачу обмежувального припису.

Вимоги заяви мотивувала тим, що вона проживає разом зі своїм дітьми ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2 по АДРЕСА_1 . Також з нею проживають, але тимчасово знаходяться у Республіці Польща, її чоловік ОСОБА_6 , мама ОСОБА_7 та вітчим ОСОБА_8 .

На спільному подвір`ї із вказаним будинком по АДРЕСА_1 проживає дядько ОСОБА_3 разом з бабусею заявника - ОСОБА_9 . Раніше це було одне домоволодіння, яке близько десяти років тому поділено на дві частини.

Заявник стверджує, що ОСОБА_3 вчиняє щодо неї психологічне та фізичне домашнє насильство, а саме: переслідує, погрожує рушницею, ображає її та дітей нецензурними словами, поводиться агресивно.

Так 29.11.2018 року о 23 год. 30 хв. ОСОБА_3 на їхньому подвір`ї погрожував рушницею рідному братові заявника ОСОБА_10 , вистрелив з рушниці у повітря, налякавши її та дітей. ОСОБА_1 викликала поліцію, однак останні на прохання забрати рушницю в ОСОБА_3 жодних дій не вчинили. Після цього ОСОБА_3 знову їй погрожував.

07.03.2019 року вона попросила сусіда ОСОБА_11 зробити їй на подвір`ї загорожу. ОСОБА_3 почав чіплятися до ОСОБА_11 , наносити йому побої, а коли вона заступилася за нього, ображав її, погрожував рушницею. Згодом на виклик прибули працівники полії, які відібрали у неї заяву, однак жодних дій відносно ОСОБА_3 також не вчинили.

Зазначає, що такі дії ОСОБА_3 викликають у неї побоювання за свою безпеку та безпеку її малолітніх дітей, оскільки вірогідним є продовження та повторне вчинення домашнього насильства.

На підставі викладеного просила видати обмежувальний припис щодо ОСОБА_3 , яким визначити тимчасові обмеження його прав відносно ОСОБА_1 у вигляді заборони наближатись на відстань ближче, ніж 100 метрів до будинку АДРЕСА_1 , а також переслідувати та в будь-який спосіб спілкуватись з нею.

Рішенням Надвірнянського районного суду від 12.09.2019 року в задоволенні заяви ОСОБА_1 , заінтересована особа - ОСОБА_3 про видачу обмежувального припису відмовлено.

Представник ОСОБА_1 ОСОБА_2 на дане рішення суду подав апеляційну скаргу. Вважає, що судом неповно з`ясовано обставини справи, що призвело до порушення норм матеріального і процесуального права та прийняття неправосудного рішення.

Вказує, що за заявою ОСОБА_1 в жовтні 2018 року щодо ОСОБА_3 було відкрито кримінальне провадження за ч. 1 ст. 263 ККУ (незаконне поводження із зброєю, бойовими припасами або вибуховими речовинами), оскільки останній погрожував їй та її брату рушницею.

07.03.2019 року мав місце конфлікт між ОСОБА_3 та ОСОБА_11 , який робив для ОСОБА_1 огорожу на подвір`ї. Так ОСОБА_3 наносив побої ОСОБА_11 , а після того як заявник заступилась за ОСОБА_11 , виніс рушницю та погрожував застрелити її, у зв`язку з чим вона була змушена знову викликати поліцію. Дане підтверджується також показаннями свідків ОСОБА_11 та ОСОБА_12 .

Уже після відкриття провадження у даній справі 30.04.2019 року ОСОБА_3 чіплявся до гостей ОСОБА_1 , погрожував спалити хату та застрелити усіх, тому що вони знаходяться на його території. Через деякий час, коли люди зайшли в дім, ОСОБА_3 знову вийшов на подвір`я та кричав, що задушить вночі ОСОБА_1 , після чого остання знову була змушена викликати поліцію. За цим фактом 16.05.2019 року Надвірнянським відділом поліції відкрито проти ОСОБА_3 кримінальне провадження за ч. 1 ст. 129 КК України (погроза вбивством).

13.06.2019 року між сторонами знову виник конфлікт, ОСОБА_3 продовжував погрожувати ОСОБА_1 застрелити. За даним фактом 14.06.2019 року нею було написано заяву у поліцію.

У відповідь на адвокатський запит Мушинського ОСОБА_13 Т. Надвірнянським відділом поліції надано відповідь, що за ОСОБА_3 зброя не зареєстрована.

Також згідно відповіді Надвірнянського відділу поліції на адвокатський запит ОСОБА_14 .Т. на виклики за заявами ОСОБА_1 від 20.10.2018 року та 07.03.2019 року виїжджав наряд поліції.

Оскільки ОСОБА_3 є рідним дядьком ОСОБА_1 , з яким вони користуються спільним подвір`ям, і при цьому вчиняє щодо останньої домашнє насилля, він відноситься до осіб, до яких застосовується обмежувальний припис.

У постанові Верховного Суду від 08.05.2019 року по справі 359/10231/18 зазначено, що судом повинні досліджуватись ризики повторного вчинення насильства, а не факт його вчинення.

На думку апелянта, неодноразові заяви та виклики поліції до ОСОБА_3 , наявність відкритих кримінальних проваджень за ст. 129, 263 КК України свідчать про існування ризиків продовження вчинення насильства.

З огляду на наведене просить рішення Надвірнянського районного суду від 12.09.2019 року скасувати та ухвалити нове, яким заяву задовольнити.

В судовому засіданні апеляційного суду апелянт та її представник доводи апеляційної скарги підтримали з мотивів, наведених у ній.

Представник ОСОБА_3 проти задоволення апеляційної скарги заперечив, просив рішення суду залишити без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення заявника та її представника, представника заінтересованої особи, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Згідно вимог ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 350-2 ЦПК України заява про видачу обмежувального припису може бути подана особою, яка постраждала від домашнього насильства або її представником у випадках, визначених Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству».

Звертаючись із вказаною заявою, ОСОБА_1 зазначила, що проживає разом зі своїм дітьми ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2 , в АДРЕСА_1 . Також в домі живуть, але тимчасово знаходяться за межами України її чоловік ОСОБА_6 , мама ОСОБА_7 та вітчим ОСОБА_8 .

Поряд, на одному подвір`ї проживає дядько заявника ОСОБА_3 разом з її бабусею ОСОБА_9 . Раніше це було одне домоволодіння. Приблизно десять років тому домоволодіння було поділено на дві частини і вони стали жити в окремих будинках, але на одному подвір`ї.

Як вбачається з відповіді Надвірнянського ВП ГУНП №3699/108/50 від 15.05.2019 року на адвокатський запит Мушинського В.Т., 20.10.2018 року о 22:13 год. надійшло повідомлення від ОСОБА_1 із наступним змістом: « ОСОБА_15 стріляє на подвір`ї з рушниці та погрожує всім родичам». Дане повідомлення зареєстровано до Журналу єдиного обліку. На місце події виїжджали група швидкого реагування у складі інспекторів СРПП Надвірнянського ВП старшого лейтенанта поліції ОСОБА_16 та старшого лейтенанта поліції ОСОБА_17 , слідчо-оперативна група у складі слідчого СВ лейтенанта поліції ОСОБА_18 та оперуповноваженого капітана поліції ОСОБА_19 . В ході розгляду даного повідомлення до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесено відомості про цю подію за №0000735 за ознаками злочину, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України. Про результати розслідування та прийняте процесуальне рішення у даному кримінальному провадженні його учасників поінформовано слідчим відділенням Надвірнянського ВП згідно з вимогами КПК України (а.с. 44, 45).

21.10.2018 року в чергову частину Надвірнянського відділу поліції поступив рапорт дільничного офіцера поліції про те, що ОСОБА_3 за місцем свого проживання може зберігати вогнепальну зброю та бойові припаси до неї, що перебувають у незаконному обігу, про що свідчить Витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань, номер кримінального провадження 0000735 (а.с. 39).

07.03.2019 року о 11:36 до Надвірнянського відділу поліції надійшло повідомлення від ОСОБА_1 зі змістом «Конфлікт з родичем». Дане повідомлення зареєстровано до Журналу єдиного обліку та розглянуто згідно Закону України «Про звернення громадян». На місце події виїжджала група швидкого реагування у складі інспекторів СРПП Надвірнянського ВП сержанта поліції ОСОБА_20 та старшого лейтенанта поліції ОСОБА_21 (а.с. 44).

Згідно довідки ДОП Надвірнянського ВП ГУНП Цимбалюка М.В. від 05.04.2019 року у зверненні від 07.03.2019 року ОСОБА_1 просила встановити та вжити заходів відносно ОСОБА_3 , який в нетверезому стані вчинив з нею конфлікт, під час якого погрожував та виражався нецензурно в її адрес. Дана подія зареєстрована в Журналі єдиного обліку заяв і повідомлень про вчиненні кримінальні правопорушення та інші події Надвірнянського ВП ГУНП під №1435 від 07.03.2019 року. Проведеною перевіркою та при неодноразовому відвідуванні помешкання ОСОБА_3 вхідні двері були зачинені. Перевірку за зверненням ОСОБА_1 від 07.03.2019 року завершено, будь-яких фактів кримінальних правопорушень не встановлено (а.с. 46, 47).

07.05.2019 року ОСОБА_1 зверталась до Надвірнянського ВП ГУНП в Івано-Франківській області із заявою про вчинення ОСОБА_3 злочину, передбаченого ст. 129 КК України, із якої вбачається, що 30.04.2019 року останній погрожував їй вбивством (а.с. 31, 40).

Відомості про заяву про вчинення кримінального правопорушення, що кваліфікується за ч. 1 ст. 129 КК України внесено до ЄРДР 16.05.2019 року, номер кримінального провадження 0000360 (а.с. 59).

14.06.2019 року ОСОБА_1 подала до Надвірнянського ВП ГУНП в Івано-Франківській області заяву щодо ОСОБА_3 з приводу погроз їй фізичною розправою та обзивання нецензурними словами (а.с. 80-81).

Відмовляючи у задоволенні заяви про видачу обмежувального припису, суд першої інстанції виходив з того, що заявником не доведено наявності випадків вчинення ОСОБА_3 стосовно неї домашнього насильства та ризиків настання насильства в майбутньому.

Апеляційний суд погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Основним нормативно-правовим актом, який регулює спірні правовідносини, є Закон України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», який набрав чинності 7 січня 2018 року. Цей Закон визначає організаційно-правові засади запобігання та протидії домашньому насильству, основні напрями реалізації державної політики у сфері запобігання та протидії домашньому насильству, спрямовані на захист прав та інтересів осіб, які постраждали від такого насильства.

Згідно з пунктами 3, 14, 17 частини першої статті 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» домашнє насильство - це діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Психологічне насильство - це форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Фізичне насильство - це форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру.

Згідно з пунктами 6, 8 частини першої статті 1 вказаного Закону особа, яка постраждала від домашнього насильства - особа, яка зазнала домашнього насильства у будь-якій формі; кривдник - особа, яка вчинила домашнє насильство у будь-якій формі.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 24 даного Закону до спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству належить обмежувальний припис стосовно кривдника.

Відповідно до пункту 7 частини першої статті 1 статті 24 Закону обмежувальний припис стосовно кривдника це встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов`язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи.

Частиною другою статті 26 Закону визначено, що обмежувальним приписом визначаються один чи декілька таких заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього обов`язків: 1) заборона перебувати в місці спільного проживання (перебування) з постраждалою особою; 2) усунення перешкод у користуванні майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності або особистою приватною власністю постраждалої особи; 3) обмеження спілкування з постраждалою дитиною; 4) заборона наближатися на визначену відстань до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування постраждалою особою; 5) заборона особисто і через третіх осіб розшукувати постраждалу особу, якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею; 6) заборона вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб.

Враховуючи положення Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», обмежувальний припис за своєю суттю не є заходом покарання особи (на відміну від норм, закріплених у КУпАП та КК України), а є тимчасовим заходом, виконуючим захисну та запобіжну функцію і направленим на попередження вчинення насильства та забезпечення першочергової безпеки осіб, з огляду на наявність ризиків, передбачених вищезазначеним законом, до вирішення питання про кваліфікацію дій кривдника та прийняття стосовно нього рішення у відповідних адміністративних або кримінальних провадженнях.

Згідно з пунктом 3 частини першої статті 350-4 ЦПК України у заяві про видачу обмежувального припису повинно бути зазначено обставини, що свідчать про необхідність видачі судом обмежувального припису, та докази, що їх підтверджують (за наявності).

Статтею 350-6 ЦПК України передбачено, що, розглянувши заяву про видачу обмежувального припису, суд ухвалює рішення про задоволення заяви або відмову в її задоволенні. У разі задоволення заяви суд видає обмежувальний припис у вигляді одного чи декількох заходів тимчасового обмеження прав особи, яка вчинила домашнє насильство, передбачених Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» на строк від одного до шести місяців.

У постанові Верховного Суду від 30.05.2019 року по справі №159/5880/18 (провадження №61-5273св19) зазначено, що згідно Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» видача обмежувального припису є заходом впливу на кривдника, який може вживатися лише в інтересах постраждалих осіб та у разі настання певних факторів та ризиків. Під час вирішення питання про наявність підстав для видачі обмежувального припису суди мають встановлювати, яким формам домашнього насильства піддавався заявник, та оцінювати ризики продовження у майбутньому домашнього насильства у будь-якому його прояві.

Оцінка ризиків має проводитись за факторами небезпеки (ризиків) щодо вчинення домашнього насильства шляхом відібрання свідчень від постраждалої від такого насильства особи, з`ясування обставин конфлікту та виявлення чинників і умов, які створюють або можуть створювати небезпеку для цієї особи. Фактори небезпеки (ризику) щодо вчинення домашнього насильства мають визначатися за результатами оцінки дій кривдника, які свідчать про ймовірність настання летальних наслідків у разі вчинення домашнього насильства та загальної оцінки ситуації вчинення домашнього насильства з метою виявлення вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті такої особи.

Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

За змістом ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу.

Виходячи з аналізу наведених норм права та матеріалів справи, апеляційний суд вважає правильним висновок суду першої інстанції про те, що заявником не надано належних доказів на підтвердження вчинення ОСОБА_3 відносно неї домашнього насильства, а також ризиків настання такого насильства у майбутньому.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_3 проживає в АДРЕСА_1 , що підтверджується Довідкою Білоославської сільської ради Надвірнянського району Івано-Франківської області №4488 від 13.11.2019 року.

Згідно повідомлення Надвірнянського ВП ГУНП від 07.05.2019 року ОСОБА_3 не являється власником газової, мисливської нарізної, гладкоствольної, холодної зброї та спецзасобів для відстрілу патронів, споряджених гумовими кулями (а.с. 41).

Відповідно до Характеристики №2-24/243 від 14.11.2019 року, виданої виконкомом Білоославської сільської ради Надвірнянського району Івано-Франківської області на гр. ОСОБА_3 , останній зарекомендував себе з позитивної сторони. Ввічливий, спокійний, працьовитий. З повагою ставиться до людей старшого віку. Користується авторитетом серед жителів села. Скарг на ОСОБА_3 в сільську раду не надходило. Розлучений, не працює. За вживанням алкоголю та наркотиків не замічений.

З відповіді на адвокатський запит Надвірнянського ВП ГУНП в Івано-Франківській області №9892/108/50 від 19.11.2019 року ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності за вчинення дрібного хуліганства, вчинення насильства в сім`ї, стрільбу з вогнепальної, холодної метальної чи пневматичної зброї в населених пунктах і не відведених для цього місцях або з порушенням установленого порядку протягом 2018-2019 років не притягувався.

Разом з тим, посилання в заяві та апеляційній скарзі на неодноразові звернення ОСОБА_1 до поліції та наявність кримінальних проваджень стосовно ОСОБА_3 , відомості про які внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за її зверненнями, самі по собі не є доказом вини останнього у вчиненні кримінальних правопорушень, враховуючи, що особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено у законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.

Таким чином, встановивши, що докази, надані заявником в обґрунтування заявлених вимог, не вказують безумовно на вчинення ОСОБА_3 навмисного домашнього насильства, не визначають ризиків продовження чи повторного вчинення домашнього насильства та чинників і умов, які створюють або можуть створювати небезпеку для цієї особи, що є необхідною умовою для застосування судом до відповідної особи спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству, які визначені Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», а свідчать лише про наявність тривалого конфлікту між сторонами, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відмову в задоволенні заяви про видачу обмежувального припису.

Наведене узгоджується також з правовою позицією, висловленою Верховним Судом у постанові від 05.09.2019 року по справі №756/3859/19 (провадження №61-11564св19).

Доводи апеляційної скарги правильності висновків місцевого суду не спростовують, а фактично зводяться до незгоди з висновками суду першої інстанції щодо встановлення обставин справи та тлумачення норм матеріального й процесуального права на свій розсуд, містять посилання на факти, що були предметом дослідження й оцінки суду, який їх обґрунтовано спростував.

Відповідно до частини першої статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 374, 375, 381-384, 389, 390 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Надвірнянського районного суду від 12 вересня 2019 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня прийняття, однак може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено 22 листопада 2019 року.

Головуюча: О.О. Томин

Судді: Г.П. Мелінишин

О.В. Пнівчук