Справа № 478/1418/15-ц
Провадження № 2/487/65/19
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.01.2019 року Заводський районний суд м. Миколаєва у складі: головуючого - судді Щербини С.В., за участю секретаря судового засідання Єлишевої А.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «ОТП Банк» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

ВСТАНОВИВ:

01.09.2015 року Публічне акціонерне товариство «ОТП Банк» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення в солідарному порядку заборгованості за кредитним договором № ML400/447/2007 від 30.11.2007 р. у розмірі 610 605,41 грн.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначав, що 30.11.2007 року між ЗАТ «ОТП банк2, який змінив назву на ПАТ «ОТП банк» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір, згідно умов якого позивач зобовязався надати відповідачу 37887,41 швейцарських франків строком до 30.11.2027 року зі сплатою за користування кредитом у вигляді фіксованої процентної ставки 4,49%.30.11.2007 року між банком та ОСОБА_2, ОСОБА_3 були укладені договори поруки. Позичальник належним чином свої зобовязання за кредитним договором не виконує, у звязку з чим станом на 07.05.2015 року виникла заборгованість у розмірі 27187, 39 швейцарських франків, що еквівалентно 610605,41 грн., з яких 25361,16 швейцарських франків, що еквівалентно 569652, 71 грн. заборгованість за кредитом, 1823,23 швейцарських франків, що еквівалентно 40952,70 грн. відсотки за користування кредитом.

Ухвалою від 03.09.2015 року судді Казанківського районного суду Миколаївської області відкрите провадження у справі.

Представник позивача надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав, не заперечував проти ухвалення заочного рішення.

08.10.2015 року Казанківським районним судом Миколаївської області ухвалено у справі заочне рішення.

11.11.2015 року відповідачі ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 надали до суду заяву про перегляд заочного рішення від 08.10.2015 року.

07.12.2015 року відповідачі ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 надали до суду заяву про передачу справи за підсудністю до Заводського районного суду м. Миколаєва.

14.12.2015 року представник ПАТ «ОТП Банк» надав заяву про відмову в задоволенні заяви про перегляд заочного рішення.

Ухвалою суду від 24.12.2015 року Казанківського районного суду Миколаївської області заочне рішення Казанківського районного суду Миколаївської області від 08.10.2015 року скасовано та справу передано до Заводського районного суду м. Миколаєва за підсудністю.

Справа була прийнята до провадження Заводського районного суду м. Миколаєва.

19.04.2016 року відповідач ОСОБА_1 заявила клопотання про призначення по справі судово -економічної експертизи.

Ухвалою від 20.04.2016 року по справі призначено судово - економічну експертизу та провадження у справі зупинено до проведення експертизи.

15.11.2017 року до суду надійшов висновок судово - економічної експертизи.

Ухвалою від 31.07.2018 року зобовязано експерта ОСОБА_4 надати пояснення щодо висновку судово - економічної експертизи.

18.09.2018 року експертом ОСОБА_4 надані письмові пояснення по висновку судово - економічної експертизи.

11.10.2018 року експертом ОСОБА_4 надані письмові пояснення по висновку судово - економічної експертизи.

15.11.2018 року представник позивача надіслав до суду заяву в якій зазначив, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просив розглянути справу за відсутності позивача, проти заочного розгляду справи не заперечував.

22.01.2019 року представник відповідачів надав до суду письмові пояснення по справі, просив в задоволенні позову відмовити, у звязку з його безпідставністю, посилаючись на те, що між банком та ОСОБА_1 30.11.2007 року було укладено кредитний договір, крім того 30.11.2007 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 було укладено договори поруки. ОСОБА_1 категорично не погоджується щодо отримання нею кредитних коштів у швейцарських франках від Позивача, а щодо грошових коштів вказаних у Заяві на видачу готівки № 2 від 30.11.2007 року з Позивачем жодних Кредитних договорів не укладалось та позовних вимог про стягнення не заявлялось. ОСОБА_2 та ОСОБА_3 вважають, що зі змісту позовних вимог не вбачається надання ОСОБА_1 та позивачем не надано доказів про надання кредитних коштів ОСОБА_1 У звязку із чим у Поручителів не виникли солідарні зобовязання перед Позивачем. Тому, тільки після доведення Позивачем належними доказами факту надання обумовлених кредитним договором грошових коштів у швейцарських франках, можна буде робити висновки про обґрунтованість вимог позивача, у тому числі обґрунтованості заявленої Позивачем заборгованості. Проте, з позову вбачається, що Позивач лише мав намір надати грошові кошти у швейцарських франках, але належних і допустимих доказів на підтвердження цього не надав.

22.01.2019 року представник відповідачів подав до суду заяву, у якій просив розглянути справу за відсутності відповідачів, у задоволенні позовних вимог просив відмовити.

У судове засідання відповідачі не зявилися, про дату, час і місце судового засідання були повідомлені належним чином.

Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, приходить до наступного:

Судом встановлено, що між ЗАТ «ОТП Банк», який змінив назву на ПАТ «ОТП банк» та ОСОБА_1 було укладено кредитну угоду № ML400/447/2007 від 30.11.2007 р. Згідно вищезазначеного договору банк зобовязався надати відповідачу 37887,41 швейцарських франків строком до 30.11.2027 року зі сплатою за користування кредитом у вигляді фіксованої процентної ставки 4,49%.

З метою забезпечення своєчасного і повного виконання зобов'язань ОСОБА_1 за кредитним договором, 30.11.2007 року між позивачем та ОСОБА_2 укладено договір поруки №SR - 400/440/1/2007 та між позивачем та ОСОБА_3 укладено договори поруки №SR - 400/440/2007. Відповідно до умов договорів поруки, поручитель зобов'язується відповідати у повному обсязі за виконання позичальником усіх зобов'язань, що виникли за кредитним договором. Відповідальність позичальника та поручителя є солідарною.

Відповідно до наданого позивачем ОСОБА_5 заборгованості за кредитним договором станом на 07.05.2015 року (Т.1 а.с.27) загальна сума боргу складає 27187,39 швейцарських франків, що еквівалентно 610605,41 грн., з яких 25361,16 швейцарських франків, що еквівалентно 569652, 71 грн. заборгованість за кредитом, 1823,23 швейцарських франків, що еквівалентно 40952,70 грн. відсотки за користування кредитом.

Згідно із ч. 1 ст. 1054 Цивільного кодексу України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Отже предметом доказування по справі перш за все є факт надання позивачем обумовленої у кредитному договорі суми грошових коштів у швейцарських франках.

У звязку з категоричною незгодою із заявленими позовними вимогами та поданим позивачем розрахунком заборгованості, за клопотанням відповідачів, ухвалою суду від 20.04.2016 року по справі призначено судову економічну експертизу.

Згідно Висновку № 26 судово - економічної експертизи від 10.05.2017 року «Видача кредитних коштів готівкою в швейцарських франках за угодою №ML-400/440/2007 від 30.11.2007 року, укладеною між ЗАТ ОТП Банк та ОСОБА_1, первинними документами та регістрами (виписками по рахунках) не підтверджується. (відповідь по сьомому питанню)».

Оскільки в матеріалах справи міститься копія Заяви на видачу готівки № 2 від 30.11.2007 року, згідно якої ОСОБА_1 за кредитним договором № ML400/447/2007 від 30.11.2007 отримала 33528,68 доларів США, що еквівалентно 169 319,83 грн., що не узгоджується з умовами кредитного договору, згідно якого позивач зобовязався надати відповідачу 37887,41 швейцарських франків, судовий експерт припустив, що при отриманні кредитних коштів позичальником мала місце операція по конвертуванню швейцарських франків у долари США, у звязку з чим, направив запит позивачу з проханням надати документальні підтвердження операції конвертації.

Але на запит експерта позивачем була надана однозначна відповідь про те, що при отриманні кредитних коштів позичальником, ніяких операцій з конвертування не проводилося, а банк видав відповідачу саме швейцарські франки.

Відповідач також заперечує факт конвертації швейцарських франків у долари США.

Отже в силу ч. 1 ст. 82 ЦПК України факт відсутності операції з конвертації швейцарських франків у долари США доказуванню не підлягає.

Тому вказана у Заяві на видачу готівки № 2 від 30.11.2007 року операція з надання кредиту за кредитним договором № ML400/447/2007 від 30.11.2007 у доларах США не відповідає умовам самого кредитного договору (п. 2 Частини 1), а відтак у суду відсутні підстави вважати зобовязання банку в цій частині виконаними належним чином.

Наявна в матеріалах справи копія «Кредитна заявка ОСОБА_1 від 30.11.2007 року» на видачу кредиту у швейцарських франках, також не може бути належним доказом здійснення банком операції по видачі кредиту, та не може бути прийнята судом до уваги, оскільки не вона відповідає вимогам розділу 4 «Документування операцій у банках» Положення про організацію операційної діяльності в банках України, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 18 червня 2003 р. № 254, а саме пунктам 4.8; 4.10; 5.1; 5.2 (не містить посади осіб, відповідальних за здійснення операції і правильність її оформлення, у а також їх особистого підпису (електронного цифрового підпису), не санкціонована).

За результатами експертного дослідження також встановлено, що «Виписками (регістрами бухгалтерського обліку) по рахунках підтверджується лише облік кредитних коштів, нарахованих та сплачених відсотків, комісій, пені тощо за угодою №ML-400/440/2007 від 30.11.2007 року, укладеною між ЗАТ ОТП Банк та ОСОБА_1, в швейцарських франках.».

Відносно вказаних у Заяві на видачу готівки №2 від 30.11.2007 року грошових коштів у доларах США жодного правочину між позивачем та відповідачем не укладалось.

Позовні вимоги про стягнення безпідставно отриманих відповідачем грошових коштів у доларах США, щодо яких між позивачем та відповідачем жодного правочину не укладалось, не заявлялись.

Згідно змісту договорів поруки, відповідачі поручались за виконання позичальником зобовязань у швейцарських франках та лише у разі їх фактичного отримання позичальником.

Відповідно до ч.3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Відповідно до ч. 2 ст.78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до ст. 79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Відповідно до ч. 1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Таким чином, суд приходить до висновку, що позивачем не доведений факт отримання і користування ОСОБА_1 грошовими коштами обумовленими у кредитному договорі, у звязку з чим в задоволенні позову слід відмовити в повному обсязі.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України понесені судові витрати по сплаті судового збору віднести за рахунок позивача.

Керуючись ст. ст. 76-89, 263-265, 268 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову Публічного акціонерного товариства «ОТП Банк» (, МФО №300528) до ОСОБА_1, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про стягнення заборгованості - відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене до Миколаївського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення в строк і порядок, встановлений ст.ст. 354, 355 ЦПК України.

Суддя С.В.Щербина

Повний текст рішення складено 01.02.2019 року.