Справа № 574/1203/19
Провадження № 2/574/479/2019
ЗАОЧНЕ Р І Ш Е Н Н Я
19 листопада 2019 року Буринський районний суд Сумської області
в складі: головуючого судді Куцан В.М.
з участю секретаря судового засідання Кошелєвої Н.В. в присутності
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Буринського районного суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням,
Позивачка звернулася до суду з цим позовом мотивуючи тим, що вона є власником житлового будинку, розташованого по АДРЕСА_1 , в якому і проживає. За цією адресою також значиться зареєстрованим її син ОСОБА_2 , який близько 8 років тому виїхав до Російської Федерації. На неодноразові прохання знятися з реєстрації останній не звертає уваги, але це впливає на право позивачки в отриманні субсидії та тягне додаткові фінансові витрати. Вважала, що відповідач втратив право на проживання в будинку.
В судовому засіданні позивачка заявлені вимоги підтримала і в своїх поясненнях підтвердила обставини зазначені в позовній заяві, доповнивши, що реєстрація відповідача в її будинку створює для неї суттєві незручності в частині оплати комунальних послуг, отримання субсидії та користування своїм майном.
Відповідач ОСОБА_2 про дату, час і місце судового засідання повідомлений належним чином, в судове засідання не з`явився, клопотання про відкладення розгляду справи та відзив на позовну заяву не надав.
За згодою позивачки, суд, відповідно до ст.280 ЦПК України, ухвалює рішення при заочному розгляді справи.
Свідки ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , кожен окремо, підтвердили, що відповідач близько 8 років не проживає в будинку позивачки, добровільно виїхавши на постійне місце проживання до Російської Федерації.
Вислухавши пояснення позивачки, покази свідків, дослідивши обставини справи, надані докази та давши їм оцінку, суд приходить до наступних висновків.
Судом встановлено, що позивачці на праві власності належить житловий будинок з господарськими спорудами, розташований по АДРЕСА_1 , що вбачається з показів позивачки, копії свідоцтва про право на спадщину за заповітом, витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно (а.с.6-7).
З довідок Буринської міської ради вбачається, що за вказаною адресою значиться зареєстрованою позивачка ОСОБА_1 та її син ОСОБА_2 , що також підтверджується копією посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС на ім`я позивачки (а.с.5,8-10,17).
Між тим, встановлено, що ОСОБА_2 близько 8 років не користується та не проживає в будинку за вказаною адресою, виїхавши до Російської Федерації та не є його співвласником, що підтверджується показами позивачки та свідків.
Відповідно до ст.150 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.
В силу ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.
Частиною 2 ст.405 цього Кодексу встановлено, що член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.
Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в п.10 своєї постанови від 02.04.1985 року «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України», у справах про визнання наймача або члена його сім`ї таким, що втратив право користування жилим приміщенням, необхідно з`ясувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки.
Судом встановлено, що відповідач ОСОБА_2 в добровільному порядку виїхав з будинку і вже протягом восьми років не проживає в ньому і не несе будь-яких витрат на його утримання та на оплату витрат по оплаті житлово-комунальних послуг.
За таких обставин, суд приходить до висновку, що останній втратив право на користування житловим будинком, у зв`язку з чим вимоги ОСОБА_1 є обґрунтованими та підлягають задоволенню.
Таким чином, керуючись 2, 3, 5, 7, 10, 12, 13, 23, 258, 259, 265, 268, 354 ЦПК України, ст.ст.391,405 ЦК України, ст.ст.150 ЖК Української РСР, суд -
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням задовольнити повністю.
Усунути перешкоди ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , зареєстрована адреса місця проживання: АДРЕСА_1 ) у користуванні житловим будинком, розташованим за адресою АДРЕСА_1 шляхом визнання ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , (зареєстрована адреса місця проживання: АДРЕСА_1 ) таким, що втратив право користування зазначеним житловим приміщенням.
Заочне рішення суду може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому ЦПК України. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому ЦПК України.
Згідно загального порядку оскарження, дане рішення може бути оскаржено до Сумського апеляційного суду через Буринський районний суд (а з початком функціонування Єдиної інформаційно-телекомунікаційної системи безпосередньо до Сумського апеляційного суду) шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Повний текст рішення складений 21.11.2019 року.