Номер провадження: 22-ц/813/3148/19
22-ц/813/3147/19, 22-ц/813/3148/19
Номер справи місцевого суду: 520/842/14
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Доповідач Колесніков Г. Я.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

06.02.2019 року м. Одеса

Суддя Одеський апеляційного суду Колесніков Г.Я., ознайомившись з апеляційними скаргами ОСОБА_2 на рішення Київського районного суду м.Одеси від 17 березня 2016 року, додаткове рішення Київського районного суду м.Одеси від 20 жовтня 2018 року та ухвалу цього ж суду від 20 жовтня 2018 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до державного підприємства «Морський торговельний порт «Чорноморськ» (до зміни назви - державне підприємство «Іллічівський морський торговельний порт») про прийняття до нового розгляду позовів до відповідача, поданих у 1988-1989 р.р., виключення наказів з трудової книжки, скасування наказів, видання наказу про розірвання трудового договору за ст.38 КЗпП України, стягнення заробітної плати та компенсації за вимушений прогул, відшкодування моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

27 січня 2014 року ОСОБА_2 звернувся до Київського районного суду м.Одеси із вказаним позовом до державного підприємства «Іллічівський морський торговельний порт» (далі ДП ІМТП), в якому з урахуванням уточнених позовних вимог просив поновити строк для звернення до суду, а також просив:

1.Відповідно до постанови президії Одеського обласного суду від 26 квітня 1989 року, ухвали апеляційного суду Одеської області від 18 січня 2006 року та рішення апеляційного суду Одеської області від 02 червня 2006 року прийняти до нового розгляду його позови до ДП ІМТП від 21 травня 1988 року, 26 вересня 1988 року, 02 березня 1989 року про звільнення з ДП ІМТП на підставах, передбачених КЗпП УРСР, стягнення заробітної плати та оплати за час вимушеного прогулу, провадження по яких було втрачено внаслідок фальсифікації справ № 2-3837 (№2-2298/06) та №2-4804/06 (№2-390/07);

2. Відповідно до рішення Київського районного суду м.Одеси від 05 жовтня 1987 року та постанови президії Одеського обласного суду від 26 квітня 1989 року зобов'язати відповідача в порядку п.2.10. «Інструкції про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, в установах і організаціях» ( далі-Інструкція), виключити з його трудової книжки записи:

- №22, зроблений на підставі підробленого наказу №257/л, в порушення ст.ст.31,32 КЗпП УРСР та п.п.2.3,2.4,2.13. Інструкції,

- № 23, зроблений в порушення ст.ст.23,48 КЗпП УРСР та п.п.2.2,2.26,4.1 Інструкції,

-№ 24, зроблений в порушення ст. 48 КЗпП УРСР та п.п.2.9,2.26 Інструкції,

3.Зобов'язати ДП ІМТП скасувати:

- підроблений параграф 2, внесений в серпні 1988 року в наказ № 257/л від 30 грудня 1986 року в порушення ст.ст. 9,24,31,32,105 КЗпП УРСР;

- дисциплінарний наказ №160/л від 16 серпня 1988 року, виданий в порушення ст.ст.148,149 КЗпП УРСР;

-наказ №37/л від 21 лютого 1989 року про зміну формулювання дисциплінарного наказу №160/л від 16 серпня 1988 року, виданий в порушення ст.151 КЗпП УРСР;

4.Зобов'язати ДП ІМТП видати наказ про розірвання з ним трудового договору на підставі ч.1ст.38 КЗпП УРСР (у зв'язку з виходом на пенсію); укладеного 06 липня 1984 року,

5.Відповідно до ст.ст. 95,117 КЗпП УРСР, п.4.1 Інструкції стягнути з ДП ІМТП заробітну плату, розмір якої на підставі висновку Профкому від 17 жовтня 1988 року не є предметом спору, а саме :

- 121,24 крб. згідно з довідкою бухгалтерії від 21 лютого 1989 року,

- 455,60 крб.,як компенсацію у подвійному розмірі за 112 годин надурочної роботи та за роботу у вихідні дні згідно з табелем 1-го району та рішення профспілкового комітету від 24 січня 1986 року ,

- 462 крб., як доплату за сумісництво посади начальника складу № 17 з 17 серпня 1987 року по 26 січня 1988 року,згідно заяви від 17 серпня 1987 року та листа заступника порту по кадрах № 14/л-232 від 08 лютого 1988 року

- середній заробіток за час вимушеного прогулу (25 років 10 місяців 19 днів), що з урахування індексу інфляції складає 948 606,86 грн.;

6. На підставі ст.237-1 КЗпП України та п.15 постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної шкоди» стягнути з ДП ІМТП на його користь 200 000 грн в порядку відшкодування моральної шкоди за вимушений прогул після 13 січня 2000 року.

7.Прийняти до розгляду вимоги про стягнення з відповідача всіх судових витрат, повязаних з розглядом позову.

Крім того, в заяві про уточнення позовних вимог від 01 вересня 2014 року, ОСОБА_2 просив виключити з розгляду зазначені в ухвалі судді Калашнікової О.І. від 13 серпня 2014 року неадекватні вимоги «про стягнення нарахованої заработної плати» та «про скасування наказів про звільнення», які відсутні в його позовній заяві від 27 січня 2014 року та постановити ухвалу про відкриття або про відмову у відкритті провадження по кожній вимозі, викладеній вище (т.1а.с.1-6, 227-228, т.3а.с.35-36).

У заяві від 01 вересня 2014 року позивач також просив зареєструвати в автоматизованій системі документообігу суду його позовну заяву від 27 січня 2014 року, після чого відкрити в установленому законом порядку провадження у справі, розглянути його заяву від 28 січня 2014 року про витребування письмових доказів, поновити незаконно вилучену із справи частину позовної заяви з підписами позивачів та витребувати у відповідача письмові заперечення на позов (т.1а.с.229).

Рішенням Київського районного суду м.Одеси від 17 березня 2016 року ОСОБА_2 відмовлено у задоволенні позову до ІМТП, громадської організації «ОСОБА_3 Одеської області» про розірвання трудового договору, стягнення середнього заробітку, внесення змін у записи в трудовій книжці та відшкодування моральної шкоди (т.3а.с.82-85).

04 квітня 2016 року ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу на зазначене рішення суду із заявою про поновлення строку на його оскарження (т.3а.с.93, 96-110).

Ухвалою судді апеляційного суду Одеської області Гончаренко В.М. від 22 серпня 2016 року поновлено строк на апеляційне оскарження та відкрито провадження за вищевказаною апеляційною скаргою ( т.3а.с.177).

У звязку з припиненням повноважень судді Гончаренко В.М., зазначена судова справа передана для розгляду іншим суддям апеляційного суду Одеської області (т.4а.с.34-35).

Ухвалою апеляційного суду Одеської області від 24 травня 2017 року (у складі суддів Калараша А.А., Заїкіна А.П., Погорелової С.О.) цивільна справа повернута до суду першої інстанції для ухвалення додаткового рішення щодо нерозглянутих позовних вимог ОСОБА_2 (т.4а.с.248-250).

Крім того, 20 жовтня 2017 року ОСОБА_2 звернувся до Київського районного суду м.Одеси із заявою про ухвалення додаткового рішення (т.5а.с.109-111).

Додатковим рішенням Київського районного суду м.Одеси від 20 жовтня 2017 року (мовою оригіналу)ОСОБА_2 відмовлено у задоволенні позовних вимог, викладених в заяві від 02 вересня 2014 року в п.2.5 (т.1а.с.228) - Відповідно до ст.ст.95 та 117 КЗпП України стягнути з ІМТП заробітну плату, яка не є предметом спору, на підставі висновку Профкому від 17 жовтня 1988 року в сумі 121,24 крб. і на підставі довідки бухгалтерії від 21 лютого 1989 року в сумі 455,6 крб.,462крб.-доплату за сумісництво і середній заробіток за час вимушеного прогулу з урахуванням індексу інфляції в сумі 948 606,86 грн.

Закрито провадження в частині позовних вимог позивача ОСОБА_2, викладених в заяві від 02 вересня 2014 року (т.1а.с.227-228) п.2.1.Відповідно до постанови Президії Одеського обласного суду від 26.04.1989 року, ухвали апеляційного суду від 18.01.2006 року та рішення Одеського апеляційного суду від 02.06.2006 року прийняти до нового розгляду позови ОСОБА_2О до ІМТП від 21.05.1988 року, від 26.09.1988 року, від 02.03.1989 року про належне оформлення трудової книжки, розірвання трудового договору на підставах, передбачених КЗпП України, стягнення заробітної плати та середнього заробітку за час вимушеного прогулу, провадження по яким було втрачено внаслідок фальсифікації (т.5а.с.152-158).

Ухвалою Київського районного суду м.Одеси від 20 жовтня 2017 року заява ОСОБА_2 про ухвалення додаткового рішення від 20 жовтня 2017 року повернута заявнику із розясненням останньому його права на звернення до суду із цією заявою на загальних підставах (т.5 а.с.149-151).

06 листопада 2017 року на вказані судові рішення ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу із заявою про поновлення строку на їх оскарження (т.5 а.с.177-184).

Ухвалами апеляційного суду Одеської області від 20 листопада 2017 року відмовлено ОСОБА_2 про відвід суддів Калараша А.А., Заїкіна А.П. та Погорелової С.О. та задоволено заяву суддів про самовідвід (т.5 а.с.195-196,198-199).

Протоколом повторного автоматизованого розподілу справи між суддями від 21 листопада 2017 року визначено новий склад суддів: Сегеда С.М., Кононенко Н.А., Цюра Т.В. (т.5 а.с.208).

Ухвалою судді апеляційного суду Одеської області Сегеди С.М. від 29 листопада 2017 року відкрито провадження за вищевказаною апеляційною скаргою на ухвалу та додаткове рішення Київського районного суду м.Одеси від 20 жовтня 2017 року (т.5 а.с.216).

В подальшому, до ліквідації апеляційного суду Одеської області, справа судом апеляційної інстанції по суті не розглядалася в звязку із обєктивними причинами (визначення нових складів суду задоволення відводів, самовідводів тощо) т.5 а.с.247-251, т.6 а.с.5,42-44,46,54,56,119-121,122-124,125-127,130, 136, 149-154,155,212).

Указом Президента України від 29 грудня 2017 року №452/2017 про ліквідацію апеляційних судів та утворення апеляційних судів в апеляційних округах утворено Одеський апеляційний суд в апеляційному окрузі, що включає Одеську область, з місцезнаходженням у місті ОСОБА_1, шляхом ліквідації апеляційного суду Одеської області.

Відповідно до статті 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» суд, що ліквідується, припиняє здійснення правосуддя з дня опублікування в газеті «Голос України» повідомлення голови новоутвореного суду про початок роботи новоутвореного суду.

03 січня 2019 року опубліковано в газеті «Голос України» №1 (7007) повідомлення голови новоутвореного суду про початок роботи Одеського апеляційного суду.

Матеріали цивільної справи передано до Одеського апеляційного суду та згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 28 січня 2019 року визначено суддів, які входять до складу колегії.

29 січня 2019 року справу передано судді Колеснікову Г.Я.

Під час вивчення матеріалів справи, в тому числі доводів апеляційних скарг, виявлено, що справа підлягає поверненню до суду першої інстанції, як неналежно оформлена, тобто без вирішення питання про ухвалення додаткового рішення на підставі ч.3ст.365 ЦПК України, а також для усунення описки в судових рішеннях на підставі ст.269 ЦПК України.

Так, згідно змісту позовних вимог, ОСОБА_2 просив суд, крім іншого, зобов'язати ДП ІМТП скасувати:

- підроблений параграф 2, внесений в серпні 1988 року в наказ № 257/л від 30 грудня 1986 року в порушення ст.ст. 9,24,31,32,105 КЗпП УРСР;

- дисциплінарний наказ №160/л від 16 серпня 1988 року, виданий в порушення ст.ст.148,149 КЗпП УРСР;

- наказ №37/л від 21 лютого 1989 року про зміну формулювання дисциплінарного наказу №160/л від 16 серпня 1988 року, виданий в порушення ст.151 КЗпП УРСР (а.с.т.1а.с.1-6, 223-228)

В описовій частині рішення Київського районного суду м.Одеси від 17 березня 2016 року зазначено, що ОСОБА_2, крім інших вимог, до суду заявлено вимоги (мовою оригіналу) зобовязати ІМТП скасувати підложний параграф 2 в наказі №25 від 30.12.86р.: дисциплінарний наказ №160/л від 16.08.88 року, незаконний наказ №37/л від 21.02.89 р.

Із змісту мотивувальній частині цього рішення можна зробити висновок, що в судовому засіданні 17 березня 2016 року ОСОБА_2 ці вимоги не підтримав (т.3а.с.82-85).

Разом з тим, матеріали справи не містять дані про те, що позивач звертався до суду із усною або письмовою заявою про залишення його вимоги про зобовязання ДП ІМТП скасувати: підроблений параграф 2, внесений в серпні 1988 року в наказ № 257/л від 30 грудня 1986 року, дисциплінарний наказ №160/л від 16 серпня 1988 року та наказ №37/л від 21 лютого 1989 року про зміну формулювання дисциплінарного наказу №160/л від 16 серпня 1988 року без розгляду або про відмову від зазначеної вимоги та прийняття судом з цього приводу процесуального документа.

Додатковим рішенням Київського районного суду м.Одеси від 20 жовтня 2017 року вказані вимоги також не були розглянуті.

Таким чином, рішення суду не містить висновків щодо вказаної позовної вимоги ОСОБА_2, з приводу якої сторони, відповідно до п.1ч.1ст.270 ЦПК України, подавали докази і давали пояснення ( в тому числі ОСОБА_2 у своїх численних зверненнях до судів трьох інстанцій, а представник ДП ІМТП у письмових запереченнях на позов).

Вказаний недолік має бути усунений, шляхом постановлення додаткового рішення суду.

Із матеріалів справи також вбачається, що суд першої інстанції у вступних, описових та резолютивних частинах рішення від 17 березня 2016 року та додаткового рішення від 20 жовтня 2017 року допустив описку, помилково зазначивши у зазначених рішеннях, що громадська організація «ОСОБА_3 Одеської області» є відповідачем за позовом ОСОБА_2, незважаючи на те, що остання не є стороною або третьою особою.

Вказаний недолік має бути усунений, шляхом постановлення ухвали про усунення описки.

В порядку підготовки справи до розгляду вчинено підготовчі дії, пов'язані із забезпеченням апеляційного розгляду справи, визначені ст. 365 ЦПК України, а саме: зясовано питання про склад учасників судового процесу, визначено характер спірних правовідносин і закон, їх регулює; зясовано обставини, на які посилаються учасники справи як на підставу своїх вимог і заперечень; зясовано, які обставини визнаються та заперечуються учасниками справи, а також вчинені дії, повязані із забезпеченням апеляційного розгляду справи.

Зокрема, крім повернення справи до суду першої інстанції для усунення наведених вище недоліків, вважаю за необхідне витребувати із Київського районного суду м.Одеси для огляду докази, в тому числі й ті, які просив витребувати позивач:

-протокол автоматизованого розподілу судової справи між суддями після надходження 27 січня 2014 року позовної заяви ОСОБА_2 до ІМТП, оскільки доводи апеляційних скарг, крім іншого, зводяться до того, що справу розглянуто неповноважним суддею;

-довідку про причини відсутності у матеріалах справи останнього аркушу позовної заяви ОСОБА_2 від 27 січня 2014 року та доданих до позову копій письмових доказів на 70-ти аркушах (т.1а.с.1-6);

-компакт-диск з копією фонограми судових засіданнь, що відбувалися 20 жовтня 2017 року (т.5а.с.140-142,146, та який відсутній у т.5 у конверті на а.с.145;

-цивільну справу №2-2104/87 за позовом ОСОБА_2 до ІМТП про поновлення на роботі та оплаті часу вимушеного прогулу, у якій суддя Гончаров О.О 06 жовтня 1987 року ухвалив рішення про часткове задоволення позову;

-цивільну справу №2-3837/04 за позовом ОСОБА_2 до ІМТП про зобовязання оформити трудову книжку, стягнення матеріальної та моральної шкоди, поновлення на роботі;

-цивільну справу №2-390/07 за позовом ОСОБА_2 до ІМТП про поновлення на роботі, стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу та моральної шкоди;

-цивільну справу (номер невідомий) за заявою ОСОБА_2 про відновлення втраченого судового провадження, подану ним у листопаді 1999 року, по якій остання ухвала постановлена суддею Домусчі С.Д. 15 липня 2005 року, яка скасована апеляційним судом 02 червня 2006 року ( судді Плавич Н.Д.,Галушко Л.А., Левенець Б.Б.);

-цивільну справу №2-6532/07 за заявою ОСОБА_2 про відновлення втраченого судового провадження;

-цивільну справу №2-1241/09 за заявою ОСОБА_2 про відновлення втраченого судового провадження.

У відповідача ДП «Морський торговельний порт «Чорноморськ» необхідно витребувати письмові докази, які містяться у нерозглянутій судом першої інстанції заяві ОСОБА_2 від 03 червня 2015 року про витребування доказів (т.2а.с.172), на підставі яких представником відповідача 24 березня 2015 року надані письмові заперечення на позов (т.2а.с.104-106), а саме:

-дані про те, що ОСОБА_2 ознайомлений зі змістом «Статуту про дисципліну працівників морського транспорту», затвердженого ОСОБА_4 Міністрів СРСР від 25 травня 1984 року №496 (у редакції, який діяв станом на 16 серпня 1988 року);

-письмові докази, що підтверджують, що позивач дійсно скоїв прогули без поважних причин;

-письмові пояснення ОСОБА_2 по доведеним фактам прогулів;

-копію договору про розірвання трудового договору;

-докази визнання позивачем провини в порушенні трудової дисципліни та письмову заяву про зміну формулювання запису свого звільнення;

-докази про те, що 16 серпня 1988 року було останнім днем роботи ОСОБА_2

Для вирішення питання про склад учасників цивільного процесу запропонувати позивачу ОСОБА_2 надати статут громадської організації «ОСОБА_3 Одеської області», дані про те, що ОСОБА_5 є членом зазначеної громадської організації, та довіреність цієї громадської організації, яка визначає коло його повноважень у даній справі.

Беручи до уваги, що ухвалами апеляційного суду Одеської області від 22 серпня 2016 року та від 29 листопада 2017 року відкрито апеляційні провадження за 2 апеляційними скаргами ОСОБА_2 на 3 судових рішення, керуючись ст.ст.269,270, 365 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Прийняти до свого провадження апеляційні скарги ОСОБА_2 на рішення Київського районного суду м.Одеси від 17 березня 2016 року, додаткове рішення Київського районного суду м.Одеси від 20 жовтня 2018 року та ухвалу цього ж суду від 20 жовтня 2018 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до державного підприємства «Морський торговельний порт «Чорноморськ» (до зміни назви - державне підприємство «Іллічівський морський торговельний порт») про прийняття до нового розгляду позовів до відповідача, поданих у 1988-1989 р.р., виключення наказів з трудової книжки, скасування наказів, видання наказу про розірвання трудового договору за ст.38 КЗпП України, стягнення заробітної плати та компенсації за вимушений прогул, відшкодування моральної шкоди.

Цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до державного підприємства «Морський торговельний порт «Чорноморськ» про прийняття до нового розгляду позовів до відповідача, поданих у 1988-1989 р.р., виключення наказів з трудової книжки, скасування наказів, видання наказу про розірвання трудового договору за ст.38 КЗпП України, стягнення заробітної плати та компенсації за вимушений прогул, відшкодування моральної шкоди повернути до Київського районного суду м. Одеси для усунення недоліків та направлення до апеляційного суду витребуваних справ та матеріалів, вказаних в мотивувальній частині ухвалисуду, протягом строку, встановленого чинним законодавством.

Позивачу ОСОБА_2 та відповідачу ОСОБА_6 підприємству «Морський торговельний порт «Чорноморськ» надати апеляційному суду докази, вказані в мотивувальній частини ухвали суду, протягом строку, встановленого чинним законодавством.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя