Справа №487/2966/17
Провадження №4-с/487/24/19
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.01.2019 року м. Миколаїв

Заводський районний суд м. Миколаєва у складі головуючого судді Павлової Ж.П., за участі секретаря Ігнатьєва А.О., представника заявника ОСОБА_1, приватного виконавця виконавчого округу Миколаївської області ОСОБА_2, розглянувши скаргу ОСОБА_3 на дії приватного виконавця виконавчого округу Миколаївської області ОСОБА_2

В С Т А Н О В И В:

17.12.2018 року ОСОБА_3 звернулася до суду зі скаргою на дії приватного виконавця виконавчого округу Миколаївської області ОСОБА_2, в якій просила визнати неправомірною бездіяльність приватного виконавця виконавчого округу Миколаївської області ОСОБА_2 у виконавчому провадженні №54979674 з примусового виконання рішення Заводського районного суду м. Миколаєва від 14.09.2017 року по справі №487/2966/17 про стягнення з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 боргу в загальному розмірі 20 000,00 дол. США, що в гривневому еквіваленті складає 552 000,00 грн. та зобовязати приватного виконавця виконавчого округу Миколаївської області ОСОБА_2 вжити відповідні заходи з примусового виконання вищевказаного рішення і звернути стягнення на транспортний засіб Nissan X-Trail, д.н.з. НОМЕР_1, який належить на праві власності ОСОБА_4 мотивуючи тим, що державним виконавцем було порушено вимоги ЗУ «Про виконавче провадження» під час здійснення виконавчих дій у виконавчому провадженні ВП №54979674.

Представник заявника у судовому засіданні скаргу підтримав, просив її задовольнити.

Приватний виконавець виконавчого округу Миколаївської області ОСОБА_2 просив суд постановити ухвалу на власний розсуд за наявними матеріалами справи.

Боржник у судове засідання не з'явилася, про дату, час і місце судового розгляду повідомлена належним чином.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до наступного.

Як встановлено у судовому засіданні рішенням Заводського районного суду м. Миколаєва від 14.09.2017 по справі №487/2966/17 ухвалено стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 борг в загальному розмірі 20 000,00 доларів США, що в гривневому еквіваленті складає 552 000,00 грн.

20.10.2017 року Заводським районним судом м. Миколаєва видано виконавчий лист.

23.10.2017 року приватним виконавцем виконавчого округу Миколаївської області ОСОБА_2 винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №54979674.

23.10.2017 року приватним виконавцем виконавчого округу Миколаївської області ОСОБА_2 винесено постанову про арешт автомобіля НОМЕР_2, який належить на праві власності ОСОБА_4

Відповідно до витягу з Державного реєстру обтяжень рухомого майна №58123162 від 18.01.2019 року в реєстрі наявний запис від 11.09.2013 року №1389360 про заставу транспортного засобу Nissan X-Trail, д.н.з. НОМЕР_1 де заставодержателем зазначено ПАТ «УкрСиббанк». Термін дії даного запису сплив 11.09.2018 року.

Крім того, згідно вищевказаного витягу 11.12.2018 року зареєстровано обтяження у вигляді застави автомобіля НОМЕР_2.

В силу ст. ст. 15, 16 ЦК України, ст. ст. 4, 5 ЦПК України кожен може звернутися до суду за захистом порушених, невизнаних або оспорюваних прав та свобод у спосіб, передбачений законом.

Відповідно до ст. 10 ЦПК України, суд при розгляді справи керується принципом верховенства права , суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України , міжнародних договорів, згода на обовязковість яких надана Верховною Радою України, Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Згідно із ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до статті 451 ЦПК України, за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу. У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов'язує державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби задовольнити вимогу заявника та усунути порушення або іншим шляхом поновлює його порушені права чи свободи. Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби і права чи свободи заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

У рішенні по справі «Горнсбі проти Греції» (Hornsby v. Greece) від 19 березня 1997 року, заява №18357/91, п. 40 зазначається, що …право на звернення до суду було б ілюзорним, якби національна правова система Договірної Сторони дозволяла, щоб остаточне, обовязкове для виконання судове рішення залишалося невиконаним на шкоду одній зі сторін. Важко уявити ситуацію, щоб пункт 1 статті 6 докладно описував процедурні гарантії, які надаються сторонам цивільного судового процесу у провадженні, що є справедливим, відкритим і оперативним, і не передбачав би при цьому гарантій виконання судових рішень; тлумачення статті 6 як такої, що стосується виключно права на звернення до суду і проведення судового розгляду, могло б призвести до ситуацій, несумісних із принципом верховенства права, що його Договірні Сторони зобовязалися дотримуватися, коли вони ратифікували Конвенцію. Отже, виконання рішення, винесеного будь-яким судом, має розглядатися як невідємна частина «судового процесу» для цілей статті 6.

Відповідно до положень Європейської Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини (далі Конвенція), право доступу до суду, що гарантується статтею 6, передбачає не лише право звернутись до суду за захистом своїх прав, а й право захистити своє право, в першу чергу, виконанням рішення, яке ухвалено на користь особи. Так як у разі невиконання рішення концепція «захисту прав судом» не працює. Суд зазначив, що право за судовий захист, яке гарантується статтею 6 може стати недіючим, якщо національне законодавство держави-учасниці Конвенції дозволяє, щоб остаточне обовязкове судове рішення залишалось не виконуваним на шкоду однієї із сторін. Доступ до суду також охоплює можливість виконання судового рішення без необґрунтованих затримок. На виконавчі процедури може впливати складність виконавчих процедур, поведінка особи-стягувача, поведінка компетентних державних органів та обсяг призначеної до стягнення суми (майна).

Відповідно до ч. 1 ст. 18 ЗУ «Про виконавче провадження» виконавець зобовязаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Частиною 2 цієї статті, передбачено, що виконавець зобовязаний:

1) здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом;

2) надавати сторонам виконавчого провадження, їхнім представникам та прокурору як учаснику виконавчого провадження можливість ознайомитися з матеріалами виконавчого провадження;

3) розглядати в установлені законом строки заяви сторін, інших учасників виконавчого провадження та їхні клопотання;

4) заявляти в установленому порядку про самовідвід за наявності обставин, передбачених цим Законом;

5) розяснювати сторонам та іншим учасникам виконавчого провадження їхні права та обовязки.

Згідно з ч. 3 цієї статті виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право:

1) проводити перевірку виконання боржниками рішень, що підлягають виконанню відповідно до цього Закону;

2) проводити перевірку виконання юридичними особами незалежно від форми власності, фізичними особами, фізичними особами - підприємцями рішень стосовно працюючих у них боржників;

3) з метою захисту інтересів стягувача одержувати безоплатно від державних органів, підприємств, установ, організацій незалежно від форми власності, посадових осіб, сторін та інших учасників виконавчого провадження необхідні для проведення виконавчих дій пояснення, довідки та іншу інформацію, в тому числі конфіденційну;

4) за наявності вмотивованого рішення суду про примусове проникнення до житла чи іншого володіння фізичної особи безперешкодно входити на земельні ділянки, до житлових та інших приміщень боржника - фізичної особи, особи, в якої перебуває майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб, проводити в них огляд, у разі потреби примусово відкривати їх в установленому порядку із залученням працівників поліції, опечатувати такі приміщення, арештовувати, опечатувати та вилучати належне боржникові майно, яке там перебуває та на яке згідно із законом можливо звернути стягнення. Примусове проникнення на земельні ділянки, до житлових та інших приміщень у звязку з примусовим виконанням рішення суду про виселення боржника та вселення стягувача і рішення про усунення перешкод у користуванні приміщенням (житлом) здійснюється виключно на підставі такого рішення суду;

5) безперешкодно входити на земельні ділянки, до приміщень, сховищ, іншого володіння боржника - юридичної особи, проводити їх огляд, примусово відкривати та опечатувати їх;

6) накладати арешт на майно боржника, опечатувати, вилучати, передавати таке майно на зберігання та реалізовувати його в установленому законодавством порядку;

7) накладати арешт на кошти та інші цінності боржника, зокрема на кошти, які перебувають у касах, на рахунках у банках, інших фінансових установах та органах, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів (крім коштів на рахунках платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, коштів на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом), на рахунки в цінних паперах, а також опечатувати каси, приміщення і місця зберігання грошей;

8) здійснювати реєстрацію обтяжень майна в процесі та у звязку з виконавчим провадженням;

9) використовувати за згодою власника приміщення для тимчасового зберігання вилученого майна, а також транспортні засоби стягувача або боржника за їхньою згодою для перевезення майна;

10) звертатися до суду або органу, який видав виконавчий документ, із заявою (поданням) про розяснення рішення, про видачу дубліката виконавчого документа у випадках, передбачених цим Законом, до суду, який видав виконавчий документ, - із заявою (поданням) про встановлення чи зміну порядку і способу виконання рішення, про відстрочку чи розстрочку виконання рішення;

11) приймати рішення про відстрочку та розстрочку виконання рішення (крім судових рішень), за наявності письмової заяви стягувача;

12) звертатися до суду з поданням про розшук дитини, про постановлення вмотивованого рішення про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - фізичної або іншої особи, в якої перебуває дитина, стосовно якої складено виконавчий документ про її відібрання;

13) звертатися до суду з поданням про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - фізичної або іншої особи, в якої перебуває майно боржника чи майно та кошти, що належать боржникові від інших осіб;

14) викликати фізичних осіб, посадових осіб з приводу виконавчих документів, що перебувають у виконавчому провадженні.

У разі якщо боржник без поважних причин не зявився за викликом виконавця, виконавець має право звернутися до суду щодо застосування до нього приводу;

15) залучати в установленому порядку понятих, працівників поліції, інших осіб, а також експертів, спеціалістів, а для проведення оцінки майна - субєктів оціночної діяльності - субєктів господарювання;

16) накладати стягнення у вигляді штрафу на фізичних, юридичних та посадових осіб у випадках, передбачених законом;

17) застосовувати під час примусового виконання рішень фото- і кінозйомку, відеозапис;

18) вимагати від матеріально відповідальних і посадових осіб боржників - юридичних осіб або боржників - фізичних осіб надання пояснень за фактами невиконання рішень або законних вимог виконавця чи іншого порушення вимог законодавства про виконавче провадження;

19) у разі ухилення боржника від виконання зобовязань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи чи керівника боржника - юридичної особи за межі України до виконання зобовязань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів;

20) залучати в разі потреби до проведення чи організації виконавчих дій субєктів господарювання, у тому числі на платній основі, за рахунок авансового внеску стягувача;

21) отримувати від банківських та інших фінансових установ інформацію про наявність рахунків та/або стан рахунків боржника, рух коштів та операції за рахунками боржника, а також інформацію про договори боржника про зберігання цінностей або надання боржнику в майновий найм (оренду) індивідуального банківського сейфа, що охороняється банком;

22) здійснювати інші повноваження, передбачені цим Законом.

Відповідно до ч. 5 ст. 18 ЗУ «Про виконавче провадження» під час виконання рішень виконавець має право на безпосередній доступ до інформації про боржників, їхнє майно, доходи та кошти, у тому числі конфіденційної, яка міститься в державних базах даних і реєстрах, у тому числі електронних. Порядок доступу до такої інформації з баз даних та реєстрів встановлюється Міністерством юстиції України разом із державними органами, які забезпечують їх ведення.

Проте в матеріалах справи відсутні дані щодо вжиття державним виконавцем усіх покладених на нього ст. 18 цього Закону обов'язків щодо примусового виконання рішення суду, і чи дійсно вживалися дієві заходи щодо розшуку майна боржника, звернення стягнення на нього тощо.

Вищезазначене свідчить про те, що проведені виконавцем дії (бездіяльність) не є належними, а тому визнаються судом неправомірними.

В свою чергу, вимога заявника, в якій вона просила суд зобовязати приватного виконавця виконавчого округу Миколаївської області ОСОБА_2 звернути стягнення на транспортний засіб Nissan X-Trail, д.н.з. НОМЕР_1, який належить на праві власності ОСОБА_4 не підлягає задоволенню, оскільки відповідно до вимог ст. 451 ЦПК України, у разі встановлення обґрунтованості суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними, а не безпосередньо дію щодо винесення цієї постанови, а отже суд не наділений можливістю вчиняти дії, які за Законом України «Про виконавче провадження» можуть здійснюватися лише державним або приватним виконавцем чи посадовою особою держаної виконавчої служби при виконанні судового рішення.

Керуючись ст. ст. 258-261, 353, 354, 451 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

Скаргу ОСОБА_3 на дії приватного виконавця виконавчого округу Миколаївської області ОСОБА_2 задовольнити частково.

Визнати неправомірною бездіяльність приватного виконавця виконавчого округу Миколаївської області ОСОБА_2 у виконавчому провадженні №54979674 з примусового виконання рішення Заводського районного суду м. Миколаєва від 14.09.2017 року по справі №487/2966/17 про стягнення з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 боргу в загальному розмірі 20 000,00 дол. США, що в гривневому еквіваленті складає 552 000,00 грн.

Зобовязати приватного виконавця виконавчого округу Миколаївської області ОСОБА_2 вжити заходи з примусового виконання рішення Заводського районного суду м. Миколаєва від 14.09.2017 року по справі №487/2966/17 про стягнення з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 боргу в загальному розмірі 20 000,00 дол. США, що в гривневому еквіваленті складає 552 000,00 грн.

Ухвала набирає законної сили через 15 днів, якщо не буде подана апеляційна скарга.

Ухвала суду може бути оскаржена в 15-денний строк з дня її проголошення до Миколаївського апеляційного суду.

Суддя: Ж.П. Павлова