ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 грудня 2019 року м.Кривий Ріг

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Бондар Я.М.

суддів - Барильської А.П., Зубакової В.П.

сторони справи :

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач-Публічне акціонерне товариство "Криворізький залізорудний комбінат",

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження у письмовому порядку згідно ч.13 ст.7, ч.1 ст.369 ЦПК України, без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами цивільну справу за апеляційною скаргою представника позивача ОСОБА_1 адвоката Гузєва Горя Григоровича на рішення Жовтневого районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 17 жовтня 2019 року, ухваленого суддею Власенком М.Д. у м. Кривому Розі, повний текст судового рішення складено 17 жовтня 2019 року,

ВСТАНОВИВ :

У вересні 2019 року ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Гузєв І.Г., звернувся з позовом до Публічного акціонерного товариства "Криворізький залізорудний комбінат" (далі ПАТ «Кривбасзалізрудком» про відшкодування моральної шкоди у зв`язку з ушкодженням здоров`я.

В обґрунтування позову зазначив, що він перебував у трудових відносинах з підприємством відповідача, працюючи на посаді прохідника дільниці гірничо-капітальних робіт №2 проходки шахти «Тернівська» Шахтобудівельного управління ПАТ«Кривбасзалізрудком».

20 квітня 2019 року близько о 03 годині 00 хвилин, знаходячись в «Скіпо-клітьовому» руддворі шахти «Тернівська», гор. 1500м, внаслідок нещасного випадку, отримав тілесні ушкодження у вигляді: «Закритий краєвий фрагментальний перелом міжмищелкового підвищення правої великогомілкової кістки. Забій шийного відділу хребта. Забій, імбібуюча гематома правого колінного суглобу, правої гомілки. Садна м`яких тканин правого плечового суглобу. Часткове ушкодження передньої хрестоподібної зв`язки правого колінного суглобу. Ушкодження заднього рогу медіального та попереднього рогу латерального менісків правого колінного суглобу».

Висновком МСЕК від 14.08.2019 року позивачу первинно встановлено 25 % втрати професійної працездатності з 12 серпня 2019 року до 01.09.2020 року з наступним переоглядом 01.08.2020 року, група інвалідності не визначена.

Позивач вважає, що з вини підприємства, яке не створило безпечних умов праці, він втратив своє здоров`я і йому завдана моральна шкода, яка полягає в тому, що позивач відчуває загальну слабкість, втому, постійні болі в шийному відділі хребта значного характеру, правого плечового суглобу, правого колінного суглобу та правої гомілки, проходив тривале лікування, відчуває психологічний дискомфорт, порушення душевної рівноваги у зв`язку з частковою втратою працездатності. Розмір моральної шкоди оцінив у сумі 104 325 грн., яку просив стягнути з відповідача.

Рішенням Жовтневого районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 17 жовтня 2019 року позов ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства "Криворізький залізорудний комбінат" про відшкодування моральної шкоди у зв`язку з ушкодженням здоров`я, задоволено частково.

Стягнуто з Публічного акціонерного товариства "Криворізький залізорудний комбінат" на користь ОСОБА_1 моральну шкоду в розмірі 35 000 (тридцять п`ять тисяч) гривень без утримання податку з доходу фізичних осіб.

Стягнуто з Публічного акціонерного товариства "Криворізький залізорудний комбінат" на користь держави судові витрати в розмірі 768 грн. 40 коп.

В решті позовних вимог відмовлено.

Представник позивача, адвокат Гузєв І.Г., не погоджуючись з ухваленим рішенням подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального права, ставить питання про зміну судового рішення в частині повного задоволення позовних вимог позивача ОСОБА_1 .

Скаржник вважає, що стягнутий судом на користь позивача розмір грошових коштів в рахунок відшкодування моральної шкоди є недостатнім для справедливого відшкодування моральних страждань позивача, які останній відчуває через отримані під час нещасного випадку травми, наслідком яких стала стійка втрати професійної працездатності в ступені 25% у віці 49 років та необхідності постійного лікування і проходження чисельних оглядів МСЕК, тривалості негативних змін в житті позивача. Також, представник позивача вважає, що судом не повністю враховано, що внаслідок отриманих травм позивач відчув сильний біль, від якого втратив свідомість, що у позивача порушено нормальні життєві зв`язки, що останній позбавлений можливості реалізовувати свої звички та бажання, що в нього постійного виникають складнощі у зв`язку із загальною слабкістю, втомою, постійними болями в травмованих ділянках тіла, що негативно позначається на душевному та фізичному станах позивача, який, в тому числі не має можливості приділяти належної уваги своїй родині.

Відзив на апеляційну скаргу не подано.

Справа розглядається без повідомлення учасників справи, в порядку ч.13 ст.7, ч.2 ст.369 ЦПК України, оскільки ціна позову менша розміру ста мінімальних заробітних плат.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав.

Матеріалами справи і судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 з 02.10.2006 р. по теперішній час працює на посаді прохідника дільниці гірничо-капітальних робіт №2 проходки шахти «Тернівська» Шахтобудівельного управління ПАТ«Кривбасзалізрудком» (а.с. 24-26).

20 квітня 2019 року близько о 03 годині 00 хвилин, знаходячись в «Скіпо-клітьовому» руддворі шахти «Тернівська», гор. 1500м, ПАТ«Кривбасзалізрудком» при виконанні трудових обов`язків з ОСОБА_1 стався нещасний випадок, під час якого він отримав тілесні ушкодження у вигляді: «Закритий краєвий фрагментальний перелом міжмищелкового підвищення правої великогомілкової кістки. Забій шийного відділу хребта. Забій, імбібуюча гематома правого колінного суглобу, правої гомілки. Садна м`яких тканин правого плечового суглобу. Часткове ушкодження передньої хрестоподібної зв`язки правого колінного суглобу. Ушкодження заднього рогу медіального та попереднього рогу латерального менісків правого колінного суглобу», що підтверджується виписним епікризом КП «Криворізька міська клінічна лікарня№ 8» (а.с. 22).

22 липня 2019 року на підприємстві відповідача було складено Акт повторного розслідування нещасного випадку, що стався 20.04.2019 о 03-00 год. форми Н-1/П, згідно висновку комісії, нещасний випадок з ОСОБА_1 визнано таким, що пов`язаний з виробництвом. Складені під час попереднього розслідування Акти за формами Н-5 та Н-1 від 03.05.2019 року визнано недійсними.

Комісія встановила, що особи, які допустили порушення вимог законодавства з охорони та гігієни праці або органу, який проводить досудове (у разі складання тимчасового акта за формою Н-1) - ОСОБА_1 прохідник дільниці №2 проходки ш.Тернівська ШБУ ПАТ «Кривбасзалізрудком», який не впевнився в безпечному стані забою, не перевірив ретельно стан боків і крівлі виробки, не обібрав заколи перед початком та в процесі зміни, не поставив тимчасове кріплення, чим порушив п.2.2.1.1 «Інструкції з охорони праці №157-2018 для прохідника», затвердженої наказом голови правління ПАТ «Криворізький залізорудний комбінат» від 26.12.2018 № 6179 (а.с.10-21).

Згідно копії виписки з акту огляду МСЕК від 14.08.2019 року серії 12ААА №055495 ОСОБА_1 первинно встановлено 25% втрати професійної працездатності з 12 серпня 2019 року до 01.09.2020 року з наступним переоглядом 01.08.2020 року, група інвалідності не визначена (а.с.8-9).

Суд першої інстанції, ухвалюючи рішення про часткове задоволення позовних вимог позивача, виходив з того, що між сторонами склалися трудові правовідносини, оскільки нещасний випадок з позивачем, внаслідок якого останній отримав трудове каліцтво стався з ним під час виконання трудових обов`язків на підприємстві відповідача, і наявності у зв`язку з цим підстав, передбачених ст.ст.153, 173, 237-1 КЗпП України, для відшкодування моральної шкоди.

Колегія суддів повністю погоджується з таким висновком суду першої інстанції, як і частково погоджується з доводами апеляційної скарги представника позивача щодо заниженого розміру стягнутої судом моральної шкоди, з огляду на наступне.

Статтею 3 Конституції України передбачається, що людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави.

Частина 4 статті 43, частина 1 статті 46 Конституції України передбачають, що кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Відповідно до статті 153 КЗпП України забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган.

Статтею 173 КЗпП України закріплено за потерпілим право на відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, пов`язаним з виконанням трудових обов`язків.

Згідно частин 1,3 ст.13 Закону України «Про охорону праці», роботодавець зобов`язаний створити на робочому місці в кожному структурному підрозділі умови праці відповідно до нормативно-правових актів, а також забезпечити додержання вимог законодавства щодо прав працівників у галузі охорони праці. Роботодавець несе безпосередню відповідальність за порушення зазначених вимог.

Статтею 237-1 КЗпП України передбачено проведення відповідно до законодавства власником або уповноваженим ним органом відшкодування моральної шкоди працівнику у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Конституційний Суд України у своєму рішенні від 08.10.2008 року № 20-рп/2008 також роз`яснив про право застрахованих громадян, що потерпіли на виробництві від нещасного випадку або професійного захворювання, на відшкодування моральної шкоди за рахунок власника або уповноваженого ним органу (роботодавця).

У зв`язку з тим, що відповідно до положень ст. 237-1 КЗпП України відшкодувати працівнику моральну шкоду у випадку, передбаченому даною статтею, покладено на власника або уповноважений ним орган, і, як встановлено судом, втрата працездатності позивача настала внаслідок нещасного випадку і професійного захворювання, пов`язаного з виробництвом, і моральну шкоду йому заподіяно ушкодженням здоров`я, пов`язаним із виконанням трудових обов`язків, а роботодавець не забезпечив створення безпечних умов праці, суд дійшов висновку про відшкодування на користь позивача моральної шкоди з відповідача.

Отже, відсутність причинного зв`язку між завданою позивачу шкодою і винною протиправною поведінкою відповідача, не може бути підставою для відмови у задоволенні позову про відшкодування моральної шкоди, завданої ушкодженням здоров`я на виробництві, оскільки до юридичного складу, який є підставою правовідносин по відшкодуванню моральної шкоди, входять моральні страждання працівника або втрата нормальних життєвих зв`язків, або необхідність для працівника додаткових зусиль для організації свого життя. При цьому, вина власника не названа серед юридичних фактів, які входять до такого юридичного складу. Закон не перешкоджає стягненню з власника моральної шкоди за відсутності його вини, якщо є юридичні факти, що складають підставу обов`язку власника відшкодувати моральну шкоду.

У відповідності зі ст.ст.23,1167 ЦК України моральна шкода потерпілого від нещасного випадку на виробництві або внаслідок профзахворювання складається, зокрема, у фізичному болі, душевних стражданнях, які він поніс у зв`язку з ушкодженням здоров`я внаслідок отримання ним професійного захворювання.

Право на отримання виплати за моральну шкоду за наявності факту її заподіяння виникає у потерпілого з дня втрати працездатності внаслідок нещасного випадку або з дати встановлення професійного захворювання.

При цьому, згідно з рішенням Конституційного Суду України від 27 січня 2004 року № 2 моральна шкода потерпілого від нещасного випадку на виробництві чи професійного захворювання полягає, зокрема, у фізичному болю, фізичних та душевних стражданнях, яких він зазнає у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я. Ушкодження здоров`я, заподіяні потерпілому під час виконання трудових обов`язків, незалежно від ступеня втрати професійної працездатності, спричиняють йому моральні та фізичні страждання. У випадку каліцтва потерпілий втрачає працездатність і зазнає значно більшої моральної шкоди, ніж заподіяно працівникові, який не втратив професійної працездатності. Відмова потерпілому у праві на отримання від підприємства грошової суми за моральну шкоду залежно від ступеня втрати професійної працездатності має обмежувальний характер.

Разом з тим, колегія суддів погоджується з доводами апеляційної скарги представника позивача ОСОБА_2 щодо необґрунтованого розміру моральної шкоди, визначеного судом до стягнення з відповідача на користь позивача та вважає, що він визначений без повного урахування роз`яснень п.9Постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31 березня 1995 р. (з подальшими змінами) «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», відповідно до якого розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням в кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача та інших обставин.

Європейський суд з прав людини зауважив, що оцінка моральної шкоди по своєму характеру є складним процесом, за винятком випадків коли сума компенсації встановлена законом (STANKOV v. BULGARIA, § 62, ЄСПЛ від 12 липня 2007 року).

Будь-яка компенсація моральної шкоди не може бути адекватною дійсним стражданням, тому будь-який її розмір може мати суто умовний вираз.

Виходячи з цих обставин, колегія суддів, ураховуючи наявність вини позивача у настанні нещасного випадку, беручи до уваги характер отриманих позивачем травм, ступень втрати професійної працездатності 25%, характер немайнових витрат, вважає за необхідне змінити рішення суду в частині визначеного судом розміру моральної шкоди і збільшити її з 35 000 грн. до 45 000 грн.

Керуючись ст.ст.367, ч.1 ст.369, ст.374, ст.376, ст.ст.381, 382 ЦПК України, Дніпровський апеляційний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Гузєва Ігоря Григоровича, задовольнити частково.

Рішення Жовтневого районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 17 жовтня 2019 року в частині розміру моральної шкоди змінити, збільшивши розмір моральної шкоди, стягнутої з Публічного акціонерного товариства "Криворізький залізорудний комбінат" на користь ОСОБА_1 з 35 000 (тридцяти п`яти тисяч) грн. до 45 000 (сорока п`яти тисяч) грн.

В решті рішення суду залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повний текст постанови складено 05 грудня 2019 року.

Головуючий:

Судді: