Ухвала

14 березня 2019 року
м. Київ

справа № 748/2234/18
провадження № 61-1715ск19
Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Мартєва С. Ю. розглянув касаційну скаргу військової частини НОМЕР_1 на рішення Чернігівського районного суду Чернігівської області від 26 вересня 2018 року та постанову Чернігівського апеляційного суду від 17 грудня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про стягнення компенсації за неотримане речове майно,
ВСТАНОВИВ:

У січні 2019 року до Верховного Суду надійшла зазначена касаційна скарга разом із клопотанням про відстрочення сплати судового збору.
Ухвалою Верховного Суду від 30 січня 2019 року відмовлено військовій частині НОМЕР_1 у задоволенні клопотання про відстрочення сплати судового збору, касаційну скаргу залишено без руху та надано строк для усунення недоліку касаційної скарги.

Особі, яка подала касаційну скаргу, необхідно було надати документ, що підтверджує сплату судового збору у розмірі 1 409,60 грн.
У лютому 2019 року до Верховного Суду повторно надійшло клопотання про відстрочення сплати судового збору.

Разом з тим, зазначене клопотання не може бути задоволено з огляду на наступне.
Відповідно до частин першої та третьої статті 136 ЦПК України суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на визначений строк, але не більше як до ухвалення судового рішення у справі, а також зменшити розмір належних до оплати судових витрат, пов`язаних з розглядом справи, або звільнити від їх оплати.
Згідно зі статтею 8 Закону України «Про судовий збір», враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за таких умов: розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача фізичної особи за попередній календарний рік; або позивачами є: військовослужбовці; батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів; одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю; члени малозабезпеченої чи багатодітної сім`ї; особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю.

Аналіз зазначених норм права дає підстави для висновку, що відстрочити сплату судового збору, суд може лише фізичній особі, а на юридичних осіб норма цієї статті не розповсюджується.
Таким чином, у встановлений судом строк, станом на 14 березня 2019 року, вимоги ухвали Верховного Суду від 30 січня 2019 року не виконані, а тому касаційну скаргу належить вважати неподаною та повернути заявнику на підставі частини третьої статті 185, частини другої статті 393 ЦПК України.

Керуючись статтями 185, 393 ЦПК України,
УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання військової частини НОМЕР_1 про відстрочення сплати судового відмовити.

Касаційну скаргу військової частини НОМЕР_1 на рішення Чернігівського районного суду Чернігівської області від 26 вересня 2018 року та постанову Чернігівського апеляційного суду від 17 грудня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про стягнення компенсації за неотримане речове майно вважати неподаною та повернути заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.
Суддя С. Ю. Мартєв