Справа № 603/326/19
Провадження №2/603/247/2019
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"28" листопада 2019 р. м. Монастириська

Монастириський районний суд Тернопільської області в складі:

головуючого судді Гудкової Ю.Г.,

секретар судового засідання Смолінчук М.М.,

за участі представника відповідача ОСОБА_1 адвоката Андрусенка І.Я,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

в с т а н о в и в:

Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» (далі АТ КБ «ПриватБанк») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, посилаючись на те, що відповідач згідно підписаної заяви №б/н від 22.09.2012 року отримала кредит у розмірі 35000 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua, складає між нею та банком договір про надання банківських послуг (далі договір). Щодо встановлення та зміни кредитного ліміту банк керувався п.п. 2.1.1.2.3, 2.1.1.2.4 договору, на підставі яких ОСОБА_1 при укладенні договору дала згоду щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту та його зміну за рішенням та ініціативою банку.ПАТ КБ «ПриватБанк» (правонаступник АТ КБ «ПриватБанк») свої зобов`язання згідно договору виконав у повному обсязі, а саме надав відповідачу можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах, передбачених договором та в межах встановленого кредитного ліміту. Відповідач скористалася кредитною лінією, проте взяті на себе зобов`язання не виконувала належним чином, у зв`язку з чим станом на 25.04.2019 року заборгованість перед банком становить 114746,10 грн, з яких: 37955,85 грн заборгованість за тілом кредиту; 30122,42 грн заборгованість за простроченим тілом кредиту; 0,00 грн заборгованість за нарахованими відсотками; 40727,54 грн нарахована пеня за прострочене зобов`язання; 0,00 грн нараховано пені за несвоєчасність сплати боргу на суму від 100 грн, 500 грн штраф (фіксована частина); 5440,29 грн штраф (процентна складова).

На підставі наведеного позивач просить стягнути з відповідача зазначений розмір заборгованості за кредитним договором, а також 1921 грн сплаченого судового збору.

АТ КБ «ПриватБанк» не забезпечили явку представника у судове засідання, звернувшись в суд з клопотанням про розгляд справи у відсутності їхнього представника.

Відповідач ОСОБА_1 у судове засідання не з`явилася.

Представник відповідача ОСОБА_2 у судовому засіданні пояснив, що позов визнають частково, а саме в частині заборгованості за тілом кредиту, тобто в розмірі 37955,85 грн., у задоволенні решти вимог просить відмовити. Додатково суду пояснив, що відмовляються від заяви про застосування строку позовної давності, яка заявлена у відзиві на позовну заяву, у решті повністю підтримують доводи, викладені у письмових заявах по суті відзиві та запереченнях.

У відзиві на позовну заяву зазначає, що відповідач не заперечує факт отримання коштів у сумі 35000 грн, проте ОСОБА_1 не була обізнана з усіма умовами кредитування, строками, розміром процентів та неустойкою, яка застосовується у разі прострочення платежу, відсутні докази про отримання нею пам`ятки клієнта і про те, що ознайомилась з Тарифами і основними умовами обслуговування і кредитування. Посилається на правову позицію Великої Палати Верховного Суду, викладену у справі №342/180/17.

Позивач у відповіді на відзив зазначає, що ст. 207 ЦК України не передбачено вичерпного переліку документів, у яких зафіксовано зміст договору, тому поряд із листами та телеграмами можуть використовуватися і інші засоби зв`язку, наприклад електронний, тобто у даному випадку зміст кредитного договору зафіксовано у декількох документах: заяві позичальника, Умовах надання банківських послуг, Правилах користування платіжною карткою та Тарифах. Згідно анкети-заяви від 22.09.2012 року відповідач висловила свою згоду про укладення договору шляхом отримання кредитної карти «Універсальна» та особистим підписом засвідчила, що ознайомилась і згідна з Умовами та Правилами надання банківських послуг та Тарифами банку, які були надані їй для ознайомлення у письмовому вигляді. Крім того, при розгляді судової справи №342/180/17 Верховним Судом звернуто увагу на відсутність доказів тотожності наданих банком разом із позовною заявою Умов та Правил надання банківських послуг із тими, що були чинними у момент підписання заяви позичальника. Документом, що підтверджує чинність редакції Умов та правил надання банківських послуг, що додані до позовної заяви, вважають наказ про затвердження редакції Умов та правил надання банківських послуг, а також посилаються на довідку щодо виданих кредитних карток відповідачу, виписку по рахунку, з якої вбачається, що відповідач до певного часу належним чином виконувала свої зобов`язання за договором, що свідчить про те, що вона була ознайомлена з умовами кредитування.

Представник відповідача ОСОБА_2 у запереченнях зазначає, що під час підписання заяви-анкети відповідачу не було представлено для ознайомлення жодних умов та правил кредитування, у матеріалах справи відсутній підпис відповідачки на Умовах та Правилах саме в тій редакції, на яку посилається позивач. У анкеті-заяві не зазначено про домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, пені та штрафів за несвоєчасне погашення кредиту. Як убачається із доданого до позовної заяви розрахунку, відповідачкою було погашено заборгованість за тілом кредиту в сумі 73220,12 грн, що значно перевищує основне тіло кредиту 35000 грн.

Судом установлено такі обставини.

22.09.2012 року між ПАТ КБ «ПриватБанк», правонаступником якого є АТ КБ «ПриватБанк», та відповідачем ОСОБА_1 укладено договір про надання банківських послуг, відповідно до умов якого остання отримала кредит шляхом підписання анкети-заяви про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг у ПриватБанку та отримала кредитку картку.

Як убачається із даної анкети-заяви, відповідач погодилася з тим, що ця заява разом із Умовами та Правилами надання банківських послуг і тарифами становить між нею та банком договір про надання банківських послуг, а також, що вона ознайомился та погодилася з Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами банку, які були надані їй для ознайомлення в письмовому вигляді.

Також до матеріалів вищевказаного позову додано Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку, згідно п.п. 2.1.1.2.3, 2.1.1.2.4 якого, позичальник дає згоду щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту та його зміну за рішенням та ініціативою банку.

Пунктом 2.1.1.12.6 Умов та правил надання банківських послуг передбачено, що на боргові зобов`язання за кредитом і овердрафтом банк нараховує відсотки в розмірі, встановленому тарифами банку з розрахунку 365/366 календарних днів на рік, якщо інше не передбачено п. 2.1.1.12.13.

Пунктом 2.1.1.12.6.1 передбачено, що у разі виникнення прострочених зобов`язань за борговими зобов`язаннями на суму від 100 грн., клієнт сплачує банку пеню, відповідно до встановлених тарифів. Пеня нараховується в день нарахування процентів по кредиту.

Окрім того, Умовами та правилами надання банківських послуг передбачено, що при порушенні клієнтом строків платежів по кожному з грошових зобов`язань, передбачених цим договором більш ніж на 30 днів клієнт зобов`язаний сплатити банку штраф, розмір якого встановлено тарифами договору. Штраф нараховується на окремий рахунок і підлягає сплаті в зазначені банком терміни, що передбачено п. 2.1.1.7.6 договору.

Згідно Витягу з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» штраф за порушення строків платежів за будь-яким із грошових зобов`язань складає 500 грн + 5% від суми заборгованості за кредитним лімітом, з урахуванням нарахованих і прострочених процентів і комісій.

Як убачається з наданого позивачем розрахунку заборгованості за кредитним договором, станом на 25.04.2019 року заборгованість відповідача перед банком складає 114746,10 грн, з яких: 37955,85 грн заборгованість за тілом кредиту; 30122,42 грн заборгованість за простроченим тілом кредиту; 0,00 грн заборгованість за нарахованими відсотками; 40727,54 грн нарахована пеня за прострочене зобов`язання; 0,00 грн нараховано пені за несвоєчасність сплати боргу на суму від 100 грн, 500 грн штраф (фіксована частина); 5440,29 грн штраф (процентна складова).

Суд, розглянувши матеріали справи, дослідивши та оцінивши зібрані по справі докази, вважає, що позовні вимоги підлягають до часткового задоволення, виходячи з такого.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом ст.ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У ст. 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України).

Частиною другою ст. 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст. 1055 ЦК України).

Згідно із ч.1 ст. 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За змістом ст. 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ КБ «ПриватБанк»).

Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст ст.ст. 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.

Згідно зі ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

За змістом ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Частинами 1, 2 ст. 551 ЦК України визначено, що предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

У анкеті-заяві від 22.09.2012 року, підписаній сторонами, процентна ставка не зазначена, відсутні умови договору про встановлення відповідальності у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення зобов`язання у вигляді грошової суми та її визначеного розміру.

Позивач, обґрунтовуючи позовні вимоги, крім самого розрахунку кредитної заборгованості за договором від 22.09.2012 року, посилається на витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» та витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку ресурс: Архів Умов та правил надання банківських послуг розміщені на сайті: https://privatbank.ua/terms/ як невід`ємні частини спірного договору та на підтвердження того, що саме з цими умовами була ознайомлена відповідач надає наказ про затвердження редакції Умов та правил надання банківських послуг СП-2010-256 від 06.03.2010 року, а також долучив до справи довідку щодо виданих кредитних карток ОСОБА_1 №30.1.0.0/2-20190522/1012 від 30.09.2019 року, виписку по рахунку на підтвердження використання кредитних коштів та сплаті відсотків.

Як слідує з пояснень представника відповідача у судовому засіданні, відповідач не заперечує факт користування кредитними коштами, у зв`язку з чим і визнає позов частково, однак категорично заперечує факт її обізнаності на момент підписання заяви-анкети з Тарифами і Умовами та правилами надання банківських послуг.

При цьому, матеріали справи не містять підтверджень, що саме ці витяг з Тарифів та витяг з Умов розуміла відповідач та ознайомилася і погодилася з ними, підписуючи анкету-заяву про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг ПриватБанку, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати неустойки (пені, штрафів) та саме у зазначеному в цих документах, що додані банком до позовної заяви, розмірах і порядках нарахування.

Крім того, роздруківка із сайту позивача належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в Умови та правила споживчого кредитування. Такий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17 (провадження № 14-131цс19).

Обґрунтовуючи позов, позивач посилається й на Тарифи банку, однак таких до позову не додав та матеріали справи не містять, а наданий банком Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» також відповідачем не підписано.

У відповіді на відзив позивач посилається на те, що до матеріалів позовної заяви долучено довідку про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду», з якої чітко вбачається, що відповідачу встановлено поточну процентну ставку в розмірі 2,5% (30% на рік), вказано розміри комісій та штрафів тощо.

Наведені доводи суд відхиляє з огляду на те, що матеріали справи не містять такої довідки про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду». Така не була надана суду ні разом із позовною заявою, ні з поданими позивачем письмовими заявами по суті, що містять в матеріалах справи.

Надані позивачем Витяг з Умов та правил надання банківських послуг, з огляду на їх мінливий характер, не можна вважати складовою кредитного договору й щодо будь-яких інших встановлених ними нових умов та правил, чи можливості використання банком додаткових заходів, які збільшують вартість кредиту, чи щодо прямої вказівки про збільшення прав та обов`язків кожної із сторін, якщо вони не підписані та не визнаються позичальником, а також, якщо ці умови прямо не передбачені, як у даному випадку в анкеті-заяві позичальника, яка безпосередньо підписана останнім і лише цей факт може свідчити про прийняття позичальником запропонованих йому умов та приєднання як другої сторони до запропонованого договору.

Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» та витяг з Умов та правил надання банківських послуг, які містяться в матеріалах даної справи, не містять підпису відповідача, тому їх не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами 22.09.2012 року шляхом підписання анкети-заяви, а тому відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді відповідальність у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення термінів виконання договірних зобов`язань.

Банк не довів, що саме надані ним Умови є складовою кредитного договору і що саме ці Умови відповідач мала на увазі, підписуючи анкету-заяву позичальника, та відповідно брала на себе зобов`язання зі сплати винагороди та неустойки в разі порушення зобов`язання з повернення кредиту.

Копією долученого до матеріалів справи наказу про затвердження Умов та правил надання банківських послуг, що додані до позовної заяви, вищевказаний висновок не спростовується. Копія даного наказу (містить посилання на дату - 6.03.2010 року) не підтверджує того, що до позову долучено саме ту редакцію Умов та Правил, які були чинні на момент підписання заяви анкети 22.09.2012 року - відповідачем, і надані відповідачу на ознайомлення.

Таким чином, суд приходить висновку про відсутність правових підстав для стягнення з відповідача на користь АТ КБ «ПриватБанк» пені за прострочене зобов`язання, за несвоєчасність сплати боргу від 100 грн, та штрафів, оскільки у анкеті-заяві від 22.09.2012 року відсутній обов`язок відповідача по їх сплаті, а витяг з Умов та правил надання банківських послуг, який викладений на банківському сайті: www.privatbank.ua не може вважатися складовою частиною спірного кредитного договору.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач зазначає, що у відповідача є перед позивачем борг в сумі 30122,42 грн - прострочене тіло кредиту, посилаючись на розрахунок кредитної заборгованості, однак суд приходить висновку, що оскільки нарахування такої заборгованості здійснювалося на підставі Умов та Правил, підстав для задоволення позовних вимог в цій частині не вбачається. Окрім цього, суд ураховує, що жодного обґрунтування виникнення даної заборгованості позивач не навів.

Відповідно до ч.ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Враховуючи вищевказані вимоги закону та встановлені обставини справи, оцінивши докази в їх сукупності та взаємозв`язку, суд приходить висновку, що у даному випадку позов підлягає до часткового задоволення, слід стягнути з відповідача в користь позивача заборгованість за кредитним договором у розмірі 37 955,85 грн, що становить заборгованість за тілом кредиту, а у задоволенні решти вимог відмовити.

Крім того, на підставі ч. 1 ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати, а саме судовий збір в розмірі 635,43 грн, пропорційно до задоволеної частини вимог.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 4, 12, 13, 81, 141, 259, 263, 265, 268, 273, 274, 279, 354 ЦПК України, ст.ст. 207, 526, 549, 551, 599, 626, 628, 633, 634, 638, 1049, 1054 ЦК України, суд,

у х в а л и в:

ПозовАкціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» (, рах. № НОМЕР_1 , МФО №305299) заборгованість за кредитним договором №б/н від 22.09.2012 року в сумі 37955 (тридцять сім тисяч дев`ятсот п`ятдесят п`ять) грн 85 коп.

У задоволенні решти вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» судові витрати по справі в сумі 635,43 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Тернопільського апеляційного суду через Монастириський районний суд Тернопільської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк», місцезнаходження: вул. Грушевського, 1Д, м. Київ, 01001, адреса для листування: 49094, м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, 50, .

Відповідач: ОСОБА_1 , зареєстроване місце проживання: с. Велеснів Монастириського району Тернопільської області, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 .

Повне судове рішення складено 3.12.2019 року.

Головуючий суддя Ю.Г. Гудкова

Гудкової Ю. Г.

Суддя Ю. Г. Гудкова