Лугинський районний суд Житомирської області
Справа № 281/555/18
Провадження по справі 2/281/10/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 січня 2019 року смт Лугини

Лугинський районний суд Житомирської області в складі:

головуючого судді Денисюк І.І.,

з участю секретаря судового засідання Островської І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в смт Лугини цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_1 Екрема Абілійовича про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини,-

в с т а н о в и в:

26.07.2018 ОСОБА_1 звернулася до Лугинського районного суду Житомирської області з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на її користь на утримання малолітньої дочки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 2000,00 грн., починаючи стягувати від дня подання позовної заяви до суду і до досягнення дитиною повноліття.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що з 21.08.2004 по 06.09.2012 сторони перебували у зареєстрованому шлюбі. За час перебування у шлюбі у них народилася дочка ОСОБА_3. Дитина на даний час проживає разом з матірю і повністю перебуває на її утриманні. Батько дитини не надає добровільно матеріальної допомоги та ухиляється від її утримання, в зв'язку з чим, просить стягнути аліменти у судовому порядку.

Відповідач подав до суду відзив на позовну заяву, з якого вбачається, що позовні вимоги визнає частково, не заперечує щодо сплати аліментів у розмірі 1100,00 грн. на утримання дочки ОСОБА_3 в звязку зі скрутним матеріальним становищем.

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила їх задоволити із підстав викладених у позовній заяві.

Представник відповідача ОСОБА_4 та відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні позовні вимоги визнали частково. Відповідач пояснив, що не ухиляється від виховання дитини та надання її матеріальної допомоги, однак колишня дружина чинить перешкоди у спілкуванні з дочкою та налаштовує проти батька.

Представник відповідача зазначила, що ОСОБА_2 з 2014 вимушено переїхав з постійного місця проживання АРК до м. Києва, де проживає у знайомих. У вересні 2018 року припинив займатися підприємницькою діяльністю, тимчасово безробітній. В АРК залишилася мати, інвалід другої групи, якій надає матеріальну допомогу. Не відмовляється від утримання дочки і періодично допомагає матеріально і зобовязується в подальшому не обмежувати її лише сумую аліментів, готовий на додаткові витрати. В звязку з тим, що відсутній на даний час стабільний заробіток, просить стягнути частково в сумі 1100,00 грн.

Суд, вислухавши пояснення сторін у справі, дослідивши матеріали справи, повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються заявлені вимоги у їх сукупності та взаємозв'язку, об'єктивно оцінивши усі наявні докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення заяви по суті, приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

У відповідності до вимог ст. ст. 12, 13, 78 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до вимог цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

В судовому засіданні достовірно встановлено, що з 21.08.2004 по 06.09.2012 сторони перебували у зареєстрованому шлюбі.

Від шлюбу у сторін народилася дочка ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується свідоцтвом про народження серії І-БК № 004351, виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Дарницького районного управління юстиції м. Києва від 22.02.2005.

На час розгляду судом справи дитина проживає разом з матірю і знаходиться на її утриманні. Судом встановлено, що відповідач не надає регулярну допомогу на утримання своєї дитини.

Згідно матеріалів справи вбачається, що відповідач ОСОБА_2 являється фізичною-особою підприємцем, що підтверджується витягом із Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Відповідно до статті 27 Конвенції про права дитини від 20.11.1989, батько або (і) інші особи, що виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здатностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Обовязок батьків щодо утримання своїх дітей є одним з головних конституційних обовязків (ч. 2 ст. 51 Конституції України) і традиційно закріплюється в сімейному законодавстві.

Це положення відбите і в українському законодавстві. Зміст глави 15 Сімейного кодексу України вказує на обовязок кожного з батьків утримувати дитину. Таке утримання є безумовним, оскільки Закон не передбачає будь-яких спеціальних умов для виникнення обовязку батьків з утримання своїх дітей, та не передбачає звільнення батьків від утримання незалежно від того, чи є батьки працездатними, та чи є в них кошти, достатні для утримання.

Згідно з ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно з ст. 182 Сімейного кодексу України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відповідно до положень ст. 183 СК України, розмір аліментів визначається у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини.

Крім того, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення (ч. 1 ст. 184 СК України).

При цьому підстави визначення розміру аліментів у частках до заробітку (доходу) або у твердій сумі визначаються з урахуванням, як положень ст. 182 СК України, так і положень ст.ст. 183, 184 СК України.

Відповідач працює, має нерегулярний дохід, проте не надає повноцінної матеріальної допомоги на утримання та виховання дитини, тому позивач бажає отримувати аліменти офіційно в примусовому порядку,

Зважаючи на зміст позовної заяви сторони з вересня 2012 року розлучилися, не ведуть спільного господарства, не мають спільного бюджету, проживають за різними адресами. Відповідач тимчасово не працює, частково приймає участь у вихованні та матеріальному утриманні дочки, яка проживає з позивачкою.

Вирішуючи питання про розмір аліментів, які будуть стягуватися з відповідача на утримання дитини, судом враховані наступні обставини: матеріальний стан позивача, яка працює, веде окреме господарство, має окремий бюджет та на утриманні якої знаходиться малолітня дитина, її стан здоров'я, потреби, та відповідача, який не працює, інших утриманців, крім дочки не має, й має достатні можливості сплачувати аліменти на її утримання у розмірі, визначеному судом з урахуванням принципу співмірності.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до ч. 1 ст. 181 СК України способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними, проте такої домовленості сторони, як встановлено в ході розгляду справи, не досягли.

Суд вважає, що з урахуванням принципу співмірності, можливостей платника аліментів, достатніх потреб дитини, дісної участі батьків у їх утриманні, стягненню підлягають аліменти у твердій грошовій сумі 1100,00 грн на дитину щомісячно.

Суд вважає, що позивачем необгрутовано завищена пропонована сума аліментів на дитину, без наданих доказів про можливість сплачувати пропоновану суму платником аліментів.

Оскільки позивачем до складу розрахунку по аліментам включені вимоги, які є додатковими витратами на дитину, й оскільки позивач з вимогою про стягнення додаткових витрат в межах цього позову не зверталася, останні не можуть підлягати задоволенню.

Підстав для повної відмови у задоволенні позовних вимог судом не встановлено.

В разі винесення судом рішення про стягнення аліментів, згідно ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом (ч. 1 ст. 183 СК України).

Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Також суд бере до уваги розмір витрат, які необхідно здійснити на дитину відповідного віку для забезпечення її життєдіяльності та духовного розвитку, а також розмір витрат, які необхідно зробити щомісяця на дитину відповідного віку.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, рішення суду в межах суми платежу за один місяць допускається до негайного виконання.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону.

Відповідно до ст. 191 Сімейного кодексу України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду з дня пред'явлення позову.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача судові витрати за предявлення позову про стягнення аліментів в дохід держави.

Згідно із ч. 2 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Керуючись ст. ст. 180, 182, 183 Сімейного кодексу України, ст. ст. 12, 263-265, 273, 352, 354, 355 ЦПК України, суд

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_1 Екрема Абілійовича про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини задоволити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 Екрема Абілійовича (ІНФОРМАЦІЯ_2, зареєстрованого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3, АР Крим, проживаючого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_4, ідентифікаційний номер НОМЕР_1) на користь ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_5, вул. Молодіжна, 5, с. Волошино, Лугинського району, Житомирської області, ідентифікаційний номер НОМЕР_2) аліменти на утримання малолітньої дочки ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 1100 (одна тисяча сто) грн. 00 коп., щомісячно, починаючи з 26.07.2018 і до досягнення дитиною повноліття.

Стягнути з ОСОБА_5 Екрема Абілійовича на користь ОСОБА_1 витрати на професійно-правничу допомогу в розмір 1409 (одна тисяча чотириста девять) грн. 60 коп.

Стягнути з ОСОБА_1 Екрема Абілійовича у дохід держави судовий збір в розмірі 352 (триста пятдесят дві) грн. 40 коп. на рахунок отримувача - 6292, отримувач коштів - УК у Лугин. р-н/Лугинск. р-н/22030101, код отримувача (код за ЄДРПОУ) 37799357, банк отримувача - Казначейство України (ЕАП), код банку отримувача (МФО) 899998, код класифікації доходів бюджету 22030101).

Допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів за один місяць.

Розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону.

Якщо в судомому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Відповідно до ст. 355 ЦПК України апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Отже, строки оскарження судових рішень в апеляційному порядку складають 30 календарних днів - для рішень і 15 календарних днів - для ухвал, однак апеляційна скарга подається за старими правилами - через суд першої інстанції.

Однак відповідно до пп. 15.5 п. 15 розділу «Перехідні положення» ЦПК України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

Єдина судова інформаційно-телекомунікаційна система починає функціонувати через 90 днів з дня опублікування Державною судовою адміністрацією України у газеті «Голос України» та на веб-порталі судової влади оголошення про створення та забезпечення функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи.

Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги усіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя І.І. Денисюк