Справа № 463/1639/15-ц Головуючий у 1 інстанції: Головатий Р.Я.
Провадження № 22-ц/811/3629/19 Доповідач в 2-й інстанції: Цяцяк Р. П.
У Х В А Л А

про відмову у відкритті апеляційного провадження

18 листопада 2019 року Львівський апеляційний суд в складі судді Цяцяка Р.П., перевіривши матеріали цивільної справи за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Личаківського районного суду м. Львова від 20 квітня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_2 та ОСОБА_3 до ОСОБА_4 та ОСОБА_5 про визнання недійсним договору застави майнових прав,

В С Т А Н О В И В :

Оскаржуваною ухвалою судді Личаківського районного суду м.Львова від 20 квітня 2015 року відкрито провадження у даній справі.

Ухвалу суду оскаржила ОСОБА_1 , подавши на неї апеляційну скаргу 06 листопада 2019 року - без сплати судового збору за її подання та з пропуском строку на апеляційне оскарження, який просить поновити.

Перевіривши матеріали цивільної справи, вважаю, що у відкритті апеляційного провадження у справі за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Личаківського районного суду м. Львова від 20 квітня 2015 року слід відмовити у зв`язку з наступним.

Частиною другою статті 358 ЦПК України встановлено, що незалежно від поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у разі, якщо апеляційна скарга подана після спливу одного року з дня складення повного тексту судового рішення, крім випадків: подання апеляційної скарги особою, не повідомленою про розгляд справи або не залученою до участі в ній, якщо суд ухвалив рішення про її права, свободи, інтереси та (або) обов`язки; пропуску строку на апеляційне оскарження внаслідок виникнення обставин непереборної сили.

Згідно з частиною першою статті статтею 126 ЦПК України право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом.

Доступ до суду, як елемент права на справедливий судовий розгляд, не є абсолютним і може підлягати певним обмеженням у випадку, коли такий доступ особи до суду обмежується законом і не суперечить пункту першому статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод; якщо воно не завдає шкоди самій суті права і переслідує легітимну мету за умови забезпечення розумної пропорційності між використаними засобами і метою, яка має бути досягнута.

Виходячи із зазначених критеріїв. Європейський суд з прав людини визнає легітимними обмеженнями встановленні державами - членів Ради Європи вимоги щодо строків оскарження судових рішень (рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Нешев проти Болгарії» від 28 жовтня 2004 року).

Оглядом матеріалів справи встановлено, що ОСОБА_1 було відомо про ухвалу Личаківського районного суду м. Львова від 20 квітня 2015 року щонайпізніше ще 10 липня 2017 року, про що вона сама зазначає у апеляційній скарзі на дану ухвалу, яку нею було подано до суду 12 липня 2017 року (том 1, а.с. 225-226), яку ухвалою Апеляційного суду львівської області від 19 серпня 2017 року було залишено без руху (у зв`язку з несплатою апелянтом судового збору за подання апеляційної скарги; том 1, а.с. 235-236) і яку ухвалою Апеляційного суду Львівської області від 05 січня 2018 року було їй повернуто у зв`язку з несплатою судового збору (том 1, а.с. 242).

Ухвалу Апеляційного суду Львівської області від 05 січня 2018 року про повернення апеляційної скарги ОСОБА_1 не оскаржувала, однак 31 жовтня 2019 року (через майже 2 роки) повторно подала апеляційну скаргу на ухвалу Личаківського районного суду м. Львова від 20 квітня 2015 року.

Доказів пропуску строку на апеляційне оскарження внаслідок виникнення обставин непереборної сили апелянтом не надано.

Відповідно до практики ЄСПЛ, вирішення питання про поновлення строку на оскарження знаходиться в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Необхідно вказувати підстави. Однією з таких підстав може бути, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення по їх справі. Однак навіть можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу повинні вживати заходів, щоб дізнатися про стан відомого їм судового провадження.

Поновлення процесуального строку зі спливом значного періоду часу та за підстав, які не видаються переконливими може порушити принцип юридичної визначеності.

Безпідставне поновлення строку на оскарження судового рішення, що набрало законної сили, є порушенням вимог ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Відтак, враховуючи, що апеляційна скарга подана більше, ніж через чотири з половиною роки з моменту складення повного тексту судового рішення, та у зв`язку з відсутністю передбачених ч. 2 ст. 358 ЦПК України підстав для поновлення строку на апеляційне оскарження, вважаю, що у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Личаківського районного суду м. Львова від 20 квітня 2015 року слід відмовити.

Керуючись ст. 358 ЦПК України,

У Х В А Л И В :

Відмовити у відкритті апеляційного провадження у справі за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Личаківського районного суду м. Львова від 20 квітня 2015 року.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її підписання суддею, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Суддя Львівського апеляційного суду Цяцяк Р.П.