Справа № 545/2147/19
Провадження № 2/545/1092/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"04" грудня 2019 р. Полтавський районний суд Полтавської області у складі :

головуючого судді Потетій А.Г.

за участю секретаря Кудря А.Р.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Полтава цивільну справу за позовом першого заступника прокурора Полтавської області до ОСОБА_1 , Гожулівської сільської ради Полтавського району, про визнання недійсним рішень, державного акту на право приватної власності, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду із позовом до ОСОБА_1 , Гожулівської сільської ради Полтавського району, про визнання недійсним рішень, державного акту на право приватної власності, посилаючись на те, що рішенням Гожулівської сільської ради Полтавського району Полтавської області 29 сесії 5 скликання від 20.11.2008 № 7 затверджено технічну документацію із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право власності на земельну ділянку ОСОБА_1 для ведення особистого селянського господарства на території с. Гожули Гожулівської сільської ради Полтавського району Полтавської області та передано безоплатно у власність ОСОБА_1 земельну ділянку загальною площею 0,6 га , у тому числі: для ведення селянського господарства - 0.6 га (сіножаті) в с. Гожули Гожулівської сільської ради Полтавського району Полтавської області.

На виконання зазначеного рішення ОСОБА_1 видано державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯЗ № 172914, зареєстрований в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 61 від 16.02.2009.

Зазначене рішення та виданий на його підставі державний акт підлягають скасуванню з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 6-10 ст. 118 Земельного кодексу України (тут і далі зазначається редакція законодавчих актів, чинна на момент виникнення спірних правовідносин) громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають заяву до відповідної районної, Київської чи Севастопольської міської державної адміністрації або сільської, селищної, міської ради за місцезнаходженням земельної ділянки. У заяві зазначаються бажані розміри та мета її використання. Відповідна місцева державна адміністрація або сільська, селищна, міська рада розглядає заяву, а при передачі земельної ділянки фермерському господарству - також висновки конкурсної комісії, і в разі згоди на передачу земельної ділянки у власність надає дозвіл на розробку проекту її відведення. Проект відведення земельної ділянки погоджується з органом по земельних ресурсах, природоохоронним і санітарно-епідеміологічним органами, органами архітектури і охорони культурної спадщини та подається на розгляд відповідних місцевої державної адміністрації або органу місцевого самоврядування. Районна, Київська чи Севастопольська міська державна адміністрація або сільська, селищна, міська рада у місячний строк розглядає проект відведення та приймає рішення про передачу земельної ділянки у власність.

Натомість, рішенням 27 сесії 5 скликання Гожулівської сільської ради № 5 від 24.08.2008 надано дозвіл на розробку технічної документації по виготовленню державного акту на право приватної власності на землю, а рішенням від 20.11.2008 № 7 затверджено саме технічну документацію, а не проект землеустрою.

Також зібраними матеріалам підтверджено, що спірна земельна ділянка відноситься до земель водного фонду і її передача у власність суперечить нормам як земельного, так і водного законодавства.

Приписи норм матеріального права свідчать про те, що прибережна захисна смуга може перебувати лише в державній чи комунальній власності та використовуватися лише відповідно до її цільового призначення з урахуванням законодавчих обмежень щодо ведення господарської діяльності. Тобто, передача земель водного фонду у приватну власність в цілях ведення особистого селянського господарства прямо заборонена приписами законодавства.

Виходячи з нормативних, розмірів прибережних захисних смуг, встановлених ст. 60 Земельного кодексу України та ст. 88 Водного кодексу України, орієнтовних розмірів і меж водоохоронних зон, що визначаються відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України N 486 від 08.05.1996 «Про затвердження Порядку визначення розмірів і меж водоохоронних зон та режиму ведення господарської діяльності в них», відсутність землевпорядної документації не змінює правовий режим прибережної захисної смуги.

Аналіз наведених вище положень законодавства свідчить про те, що фактичний розмір і межі прибережної захисної смуги визначені нормами закону, а проект землеустрою щодо встановлення прибережної захисної смуги є лише документом, який містить графічні матеріали та відомості про обчислену площу в розмірі й межах, встановлених законодавством.

При цьому відсутність такого проекту та невизначення відповідними органами державної влади на території межі прибережної захисної смуги в натурі не може трактуватися як відсутність самої прибережної захисної смуги (Аналогічна права позиція зазначена у постановах Верховного Суду України від 9 вересня 2014 року у справі N 915/1224/13, від 9 вересня 2014 року у справі N 915/1226/13, від 9 вересня 2014 року у справі N 915/1228/13, Верховного Суду від 03 жовтня 2018 у справі № 469/777/16-ц).

Відповідно до листа Гожулівської сільської ради від 19.02.2019, на час прийняття спірного рішення на території с. Гожули була відсутня містобудівна документація, яка б визначала межі прибережної захисної смуги ставка, вздовж якого розташована земельна ділянка, та сама прибережна захисна смуга не встановлена.

Згідно листа ДП «Полтаський науково-дослідний та проектний інститут землеустрою» від 07.02.2019 крутизна схилів в районі розташування спірної земельної ділянки складає більше 3 градусів, а площа водного об`єкту - більше З га.

Таким чином, з урахуванням ст. 60 Земельного кодексу України, нормативна ширина прибережної захисної смуги ставка становить 100 метрів.

Також ДП «Полтавський науково-дослідний та проектний інститут землеустрою» з використанням даних обмінних файлів земельної ділянки з кадастровими номерами :01:001:1012, земельної ділянки з кадастровим номером :01:001:0425 (яка містить координати поворотних точок безпосередньо водного .об`єкту, отриманих при проведенні зйомок в межений період) розроблено картографічну схему накладення земельної ділянки з кадастровим номером :01:001:1012 на 100- метрову прибережну захисну смугу водного об`єкту і визначено, що земельна ділянка з кадастровим номером :01:001:1012 повністю накладається на землі водного фонду.

Незаконність передачі земельної ділянки з кадастровим номером :01:001:1012 у приватну власність підтверджено і актом перевірки № 45-ДКУ100/АП/09/01 /-18 від 08.02.2019, проведеної Управлінням з контролю за використанням та охороною земель Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області.

Відповідно до ч. 1 ст. 21 Цивільного кодексу України суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси.

Відповідно до п.7 Постанова Пленуму ВССУ від 01.03.2013 №3 «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ» земельні відносини, суб`єктами яких є фізичні чи юридичні особи, органи місцевого самоврядування, органи державної влади, а об`єктами - землі у межах території України, земельні ділянки та права на них, у тому числі на земельні частки (паї), регулюються земельним і цивільним законодавством на принципах забезпечення юридичної рівності прав їх учасників, забезпечення гарантій прав на землю (стаття 1 ЦК України, статті 2, 5 Земельного Кодексу України). Захист судом прав на землю у цих відносинах здійснюється способами, визначеними статтями 16, 21, 393 ЦК, статтею 152 ЗК, у тому числі шляхом визнання недійсними рішень органів виконавчої влади, органів місцевого самоврядування.

Таким чином, рішення Гожулівської сільської ради Полтавського району Полтавської області 29 сесії 5 скликання від 20.11.2008 № 7, яким спірну ділянку передано у приватну власність ОСОБА_1 для ведення особистого селянського господарства, підлягає скасуванню.

Крім того, відповідно до ст. 328 Цивільного кодексу України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, та вважається набутим правомірно, якщо інше не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Згідно правової позиції, викладеної Судовою палатою у цивільних справах Верховного Суду України 26.09.2012 у справі № 6-103цс12, державний акт на право власності на земельну ділянку, виданий органом, який не мав на це законних повноважень, визнається недійсним.

Державні акти на право власності на земельні ділянки є документами, що засвідчують право власності і видаються на підставі відповідних рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, тому в суперечках, пов`язаних з правом власності на земельні ділянки, недійсними можуть визнаватися як зазначені рішення, на підставі яких видано відповідні державні акти, так і самі акти на право власності на земельні ділянки (Постанова Верховного Суду України від 20.04.2016 у справі № 6- 2824цс15).

Таким чином, державний акт на право власності на земельну ділянку, виданий ОСОБА_1 , серії ЯЗ НОМЕР_1 , зареєстрований в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 61 від 16.02.2009, також підлягає визнанню недійсним.

Прохали :

Визнати незаконним та скасувати рішення Гожулівської сільської ради Полтавського району Полтавської області 29 сесії 5 скликання від 20.11.2008 № 7,яким затверджено технічну документацію із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право власності на земельну ділянку ОСОБА_1 для ведення особистого селянського господарства на території с. Гожули Гожулівської сільської ради Полтавського району Полтавської області та передано безоплатно у власність ОСОБА_1 земельну ділянку загальною площею 0,6 га , у тому числі: для ведення селянського господарства - 0.6 га (сіножаті) в с. Гожули Гожулівської сільської ради Полтавського району Полтавської області

Визнати недійсним державний акт на право приватної власної на земельну ділянку з кадастровим номером :01:001:1012 серії ЯЗ № 172914, зареєстрований в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 61 від 16.02.2009

Стягнути з відповідачів на користь прокуратури Полтавської області (м. Полтава, вул. 1100-річчя Полтави, р/р 6160 банк ДКСУ м. Київ МФО 820172, ЗКПО 02910060, код класифікації видатків бюджету - 2800) понесені витрати на сплату судового збору в сумі 3842 грн.

В судовому засіданні представник позивача позов підтримав та прохав задовольнити з наведених в ньому підстав.

Представник відповідача Гжулівської сільської ради в судове засідання не з`явився, надавши до суду заяву про розгляд справи без їх участі, прохали відмовити в задоволенні позову та підтримали наданий раніше відзив на позов.

В своєму відзиві посилаються на те, що позивач обґрунтовує свої позовні вимоги тим, що земельна ділянка з адастровим номером :01:001:1012, що належить на праві власності ОСОБА_2 , розташована на прибережній захисній смузі водного об`єкту.

Які доводи з цього приводу надаються позивачем.

Акт перевірки дотримання вимог земельного законодавства за об`єктом земельної ділянки від 08.02.2019 року № 45-ДК/100/АП/09/01/-18 надалі Акт), що виготовлений одноосібно державним інспектором у сфері державного контролю за використанням та охороною земель і дотриманням вимог законодавства України про охорону земель ГУ Держгеокадастру у Полтавській області Псьол Є.А.

У даному Акті є посилання на Технічну документацію по інвентаризації земельних ділянок та посвідчення права користування землею ПП ОСОБА_3 на території с. Гожули, Полтавського району Полтавської області та на відповідні норми Земельного кодексу України, Водного кодексу України та Порядку визначення розмірів і меж водоохоронних зон та режиму ведення господарської діяльності в них (Постанова КМУ № 486 від 08.05.1996 р.) і відсутня інформація яким чином складач Акту дійшов до зазначених в акті висновків.

Та як, автор Акту, без сертифікованого інженера-геодезиста, як це передбачає Закон України «Про топографічно-геодезичну і картографічну діяльність», визначив межі захисної смуги водного об`єкту, де вони проходять та накладаються на землі, що перебувають у власності ОСОБА_1 .

В Акті також міститься посилання на лист ДП «Полтавський науково- дослідний та проектний інститут землеустрою» № 01-19/277 від 07.02.2019 р. але самих досліджень на яких можна було б ґрунтувати висновки акт не містить.

Зазначений Акт є припущенням та не може розглядатися як доказ.

Другий документ на який посилається позивач, це листи ДП «Полтавський науково-дослідний та проектний інститут землеустрою» від 07.02.2019 р. та 21.02.2019 р. де з посиланням на одну і ту ж картографічну схему інститут зазначає що земельна ділянка з кадастровим номером 010010012 (власник ОСОБА_1 ) повністю знаходиться в межах прибережної захисної суги ставків.

Автори картографічної схеми в.о. директора Костиря О.М., заступник директора Бурба Л.Т., в.о. нач. від. ОСОБА_4 , виконувач ОСОБА_5 але чи є серед авторів картографічної схеми сертифікований інженер-геодезист не зазначено та в самій схемі не міститься де саме проходить межа прибережної захисної суги ставків.

Данні листи з картографічними схемами не надають чітких доказів та їх можна розглядати як припущенням та неналежним доказом на яких грунтує свої доводи позивач.

Також, звертають увагу суду на матеріали Технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право власності на земельну ділянку гр.. ОСОБА_1 для ведення особистого селянського сподарства в с. Гожули. В них міститься Висновок про відсутність обмежень на икористання земельної ділянки від 21.11.2008 року № 01-04-14/4687 відділу держкомзему у Полтавському районі Полтавської області де зазначено, що земельна ділянка, яка передається у власність гр. ОСОБА_1 для ведення особистого селянського господарства площею 0,6 га в с. Гожули Полтавського району Полтавської області, не обтяжена обмеженнями прав власності на земельну ділянку та обмеженнями щодо її використання за зазначеним цільовим призначенням.

Цей висновок виправдовує правомірне рішення сільської ради щодо передачі спірної земельної ділянки у власність ОСОБА_1 .

Також зауважують, що призначення земельної ділянки - для сінокосіння. Земельна ділянка не ореться та сінокосіння не ній ніяким чином не порушує будь які санітарні норми що могли б зашкодити ставку.

Те, що спірна земельна ділянка (та інші, що знаходяться поруч) утримуються за наданим призначенням, приносить ту користь, що на цих землях в межах села Гожули не ростуть шкідливі для здоров`я людей рослини, у тому числі амброзія.

На скільки, цей позов є значущим та принциповим для держави? Земельна ділянка знаходиться на певній відстані від ставку. Шкідливого впливу на ставок з боку власників земельних ділянок позивачем не наведено.

Проект землеустрою щодо встановлення меж прибережних захисних смуг по даному ставку відсутній. Межі захисної смуги водойми навіть приблизно, не визначені та не наведенні у доказах позивача.

Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилась, повідомлялась належним чином про дату розгляду справи, про що є докази в матеріалах справи, зокрема копія оголошення на сайті «Судова влада».

Тому, суд вважає за можливе розгляд даної справи по суті у відсутності відповідача по наявним матеріалам справи в заочному порядку відповідно до ст.ст. 223, 280 ЦПК України.

Судом встановлено, що рішенням Гожулівської сільської ради Полтавського району Полтавської області 29 сесії 5 скликання від 20.11.2008 № 7 затверджено технічну документацію із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право власності на земельну ділянку ОСОБА_1 для ведення особистого селянського господарства на території с. Гожули Гожулівської сільської ради Полтавського району Полтавської області та передано безоплатно у власність ОСОБА_1 земельну ділянку загальною площею 0,6 га , у тому числі: для ведення селянського господарства - 0.6 га (сіножаті) в с. Гожули Гожулівської сільської ради Полтавського району Полтавської області.

На виконання зазначеного рішення ОСОБА_1 видано державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯЗ № 172914, зареєстрований в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 61 від 16.02.2009.

Зазначене рішення та виданий на його підставі державний акт підлягають скасуванню з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 6-10 ст. 118 Земельного кодексу України (тут і далі зазначається редакція законодавчих актів, чинна на момент виникнення спірних правовідносин) громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають заяву до відповідної районної, Київської чи Севастопольської міської державної адміністрації або сільської, селищної, міської ради за місцезнаходженням земельної ділянки. У заяві зазначаються бажані розміри та мета її використання. Відповідна місцева державна адміністрація або сільська, селищна, міська рада розглядає заяву, а при передачі земельної ділянки фермерському господарству - також висновки конкурсної комісії, і в разі згоди на передачу земельної ділянки у власність надає дозвіл на розробку проекту її відведення. Проект відведення земельної ділянки погоджується з органом по земельних ресурсах, природоохоронним і санітарно-епідеміологічним органами, органами архітектури і охорони культурної спадщини та подається на розгляд відповідних місцевої державної адміністрації або органу місцевого самоврядування. Районна, Київська чи Севастопольська міська державна адміністрація або сільська, селищна, міська рада у місячний строк розглядає проект відведення та приймає рішення про передачу земельної ділянки у власність.

Натомість, рішенням 27 сесії 5 скликання Гожулівської сільської ради № 5 від 24.08.2008 надано дозвіл на розробку технічної документації по виготовленню державного акту на право приватної власності на землю, а рішенням від 20.11.2008 № 7 затверджено саме технічну документацію, а не проект землеустрою.

Також зібраними матеріалам підтверджено, що спірна земельна ділянка відноситься до земель водного фонду і її передача у власність суперечить нормам як земельного, так і водного законодавства.

Приписи норм матеріального права свідчать про те, що прибережна захисна смуга може перебувати лише в державній чи комунальній власності та використовуватися лише відповідно до її цільового призначення з урахуванням законодавчих обмежень щодо ведення господарської діяльності. Тобто, передача земель водного фонду у приватну власність в цілях ведення особистого селянського господарства прямо заборонена приписами законодавства.

Виходячи з нормативних, розмірів прибережних захисних смуг, встановлених ст. 60 Земельного кодексу України та ст. 88 Водного кодексу України, орієнтовних розмірів і меж водоохоронних зон, що визначаються відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України N 486 від 08.05.1996 «Про затвердження Порядку визначення розмірів і меж водоохоронних зон та режиму ведення господарської діяльності в них», відсутність землевпорядної документації не змінює правовий режим прибережної захисної смуги.

Аналіз наведених вище положень законодавства свідчить про те, що фактичний розмір і межі прибережної захисної смуги визначені нормами закону, а проект землеустрою щодо встановлення прибережної захисної смуги є лише документом, який містить графічні матеріали та відомості про обчислену площу в розмірі й межах, встановлених законодавством.

При цьому відсутність такого проекту та невизначення відповідними органами державної влади на території межі прибережної захисної смуги в натурі не може трактуватися як відсутність самої прибережної захисної смуги (Аналогічна права позиція зазначена у постановах Верховного Суду України від 9 вересня 2014 року у справі N 915/1224/13, від 9 вересня 2014 року у справі N 915/1226/13, від 9 вересня 2014 року у справі N 915/1228/13, Верховного Суду від 03 жовтня 2018 у справі № 469/777/16-ц).

Відповідно до листа Гожулівської сільської ради від 19.02.2019, на час прийняття спірного рішення на території с. Гожули була відсутня містобудівна документація, яка б визначала межі прибережної захисної смуги ставка, вздовж якого розташована земельна ділянка, та сама прибережна захисна смуга не встановлена.

Згідно листа ДП «Полтаський науково-дослідний та проектний інститут землеустрою» від 07.02.2019 крутизна схилів в районі розташування спірної земельної ділянки складає більше 3 градусів, а площа водного об`єкту - більше З га.

Таким чином, з урахуванням ст. 60 Земельного кодексу України, нормативна ширина прибережної захисної смуги ставка становить 100 метрів.

Також ДП «Полтавський науково-дослідний та проектний інститут землеустрою» з використанням даних обмінних файлів земельної ділянки з кадастровими номерами :01:001:1012, земельної ділянки з кадастровим номером :01:001:0425 (яка містить координати поворотних точок безпосередньо водного .об`єкту, отриманих при проведенні зйомок в межений період) розроблено картографічну схему накладення земельної ділянки з кадастровим номером :01:001:1012 на 100- метрову прибережну захисну смугу водного об`єкту і визначено, що земельна ділянка з кадастровим номером :01:001:1012 повністю накладається на землі водного фонду.

Незаконність передачі земельної ділянки з кадастровим номером :01:001:1012 у приватну власність підтверджено і актом перевірки № 45-ДКУ100/АП/09/01 /-18 від 08.02.2019, проведеної Управлінням з контролю за використанням та охороною земель Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області.

Відповідно до ч. 1 ст. 21 Цивільного кодексу України суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси.

Відповідно до п.7 Постанова Пленуму ВССУ від 01.03.2013 №3 «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ» земельні відносини, суб`єктами яких є фізичні чи юридичні особи, органи місцевого самоврядування, органи державної влади, а об`єктами - землі у межах території України, земельні ділянки та права на них, у тому числі на земельні частки (паї), регулюються земельним і цивільним законодавством на принципах забезпечення юридичної рівності прав їх учасників, забезпечення гарантій прав на землю (стаття 1 ЦК України, статті 2, 5 Земельного Кодексу України). Захист судом прав на землю у цих відносинах здійснюється способами, визначеними статтями 16, 21, 393 ЦК, статтею 152 ЗК, у тому числі шляхом визнання недійсними рішень органів виконавчої влади, органів місцевого самоврядування.

Таким чином, рішення Гожулівської сільської ради Полтавського району Полтавської області 29 сесії 5 скликання від 20.11.2008 № 7, яким спірну ділянку передано у приватну власність ОСОБА_1 для ведення особистого селянського господарства, підлягає скасуванню.

Крім того, відповідно до ст. 328 Цивільного кодексу України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, та вважається набутим правомірно, якщо інше не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Згідно правової позиції, викладеної Судовою палатою у цивільних справах Верховного Суду України 26.09.2012 у справі № 6-103цс12, державний акт на право власності на земельну ділянку, виданий органом, який не мав на це законних повноважень, визнається недійсним.

Державні акти на право власності на земельні ділянки є документами, що засвідчують право власності і видаються на підставі відповідних рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, тому в суперечках, пов`язаних з правом власності на земельні ділянки, недійсними можуть визнаватися як зазначені рішення, на підставі яких видано відповідні державні акти, так і самі акти на право власності на земельні ділянки (Постанова Верховного Суду України від 20.04.2016 у справі № 6- 2824цс15).

Таким чином, державний акт на право власності на земельну ділянку, виданий ОСОБА_1 , серії ЯЗ НОМЕР_1 , зареєстрований в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 61 від 16.02.2009, також підлягає визнанню недійсним.

Відповідно до ст. 19 Земельного кодексу України за основним цільовим призначенням земель виділяють, зокрема, землі сільськогосподарського призначення, землі водного фонду. Земельні ділянки кожної категорії земель, які не надані у власність або користування громадян чи юридичних осіб, можуть перебувати у запасі.

Відповідно до ст. 20 Земельного кодексу України віднесення земель до тієї чи іншої категорії здійснюється на підставі рішень органів державної влади та органів місцевого самоврядування відповідно до їх повноважень. Зміна цільового призначення земель провадиться органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування, які приймають рішення про передачу цих земель у власність або надання у користування, вилучення (викуп) земель і затверджують проекти землеустрою або приймають рішення про створення об`єктів природоохоронного та історико-культурного призначення.

Статтею 83 Земельного кодексу України, визначено,, що Землі, які належать на праві власності територіальним громадам сіл, селищ, міст, є комунальною, власністю. У комунальній власності перебувають,зокрема, усі землі в межах населених пунктів, крім земельних ділянок приватної та державної власності.

Так, відповідно до ст. 4 Водного кодексу України та ч.1 ст. 58 Земельного кодексу України до земель водного фонду, серед іншого, належать землі, зайняті прибережними захисними смугами вздовж морів, річок та навколо водойм, тобто до земель водного фонду України відносяться землі, на яких хоча й не розташовані об`єкти водного фонду, але за своїм призначенням вони сприяють функціонуванню та належній експлуатації водного фонду, виконують певні захисні функції.

Для створення сприятливого режиму водних об`єктів уздовж морів, навколо озер, водосховищ та інших водойм встановлюються водоохоронні зони, розміри яких визначаються за проектами землеустрою (частина 2 статті 58 Земельного кодексу України).

Прибережна захисна смуга є частиною водоохоронної зони відповідної ширини вздовж річки, моря, навколо водойм, на якій з метою охорони поверхневих водних об`єктів від забруднення, засмічення та збереження їх водності встановлено більш суворий режим господарської діяльності, ніж на решті території водоохоронної зони (статті 1, 88, 90 Водного кодексу України, статті 60, 61 Земельного кодексу України).

Частиною 1 ст. 60 Земельного кодексу України встановлено, що вздовж річок, морів і навколо озер, водосховищ та інших водойм з метою охорони поверхневих водних об`єктів від забруднення і засмічення та збереження їх водності у межах водоохоронних зон виділяються земельні ділянки під прибережні захисні смуги. Прибережні захисні смуги встановлюються по берегах річок та навколо водойм уздовж урізу води (у меженний період) шириною:

а)для малих річок, струмків і потічків, а також ставків площею менш як З гектари - 25 метрів;

б)для середніх річок, водосховищ на них, водойм, а також ставків площею понад 3 гектари - 50 метрів;

в)для великих річок, водосховищ на них та озер - 100 метрів.

При крутизні схилів більше трьох градусів мінімальна ширина прибережної захисної смуги подвоюється, (ч. 2 ст. 60 Земельного кодексу України)

Так, положеннями статті 59 Земельного кодексу України передбачено обмеження щодо набуття таких земель у приватну власність та встановлено можливість використання таких земель для визначених цілей на умовах оренди.

Право на землі водного фонду, встановлене ст. 59 Земельного кодексу України, передбачає можливість передачі земель водного фонду у приватну громадян власність лише в одному випадку, а саме при передачі у власність замкненої природної водойми (загальною площею до 3 гектарів) (ч. 2 ст. 59 ЗК України), та виключний перелік випадків передачі земель водного фонду в оренду (ч. 4 ст. 59 ЗК України).

Відповідно до ч. 3 ст. 83 Земельного кодексу України, землі водного фонду комунальної власності не можуть передаватися у приватну власність.

Так, згідно зі статтею 61 Земельного кодексу України, статтею 89 Водного кодексу України прибережні захисні смуги є природоохоронною територією з режимом обмеженої господарської діяльності.

З метою збереження та дотримання особливого режиму використання земель водного фонду статтею 61 Земельного кодексу України заборонено, зокрема, розорювання земель (крім підготовки ґрунту для залуження і залісення), а також садівництво та городництво; зберігання та застосування пестицидів і добрив; влаштування літніх таборів для худоби.

У той же час, Законом України «Про особисте селянське господарство» передбачено, що особисте селянське господарство - це господарська діяльність, яка проводиться без створення юридичної особи фізичною особою індивідуально або особами, які перебувають у сімейних чи родинних відносинах і спільно проживають, з метою задоволення особистих потреб шляхом виробництва, переробки і споживання сільськогосподарської продукції, реалізації її надлишків та надання послуг з використанням майна особистого селянського господарства, у тому числі й у сфері сільського зеленого туризму.

Таким чином, наведені приписи зазначених норм матеріального права свідчать про те, що прибережна захисна смуга може перебувати лише в державній чи комунальній власності та використовуватися лише відповідно до її цільового призначення з урахуванням законодавчих обмежень щодо ведення господарської діяльності. Тобто, передача земель водного фонду у приватну власність в цілях ведення особистого селянського господарства прямо заборонена приписами законодавства.

Виходячи з нормативних, розмірів прибережних захисних смуг, встановлених ст. 60 Земельного кодексу України та ст. 88 Водного кодексу України, орієнтовних розмірів і меж водоохоронних зон, що визначаються відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України N 486 від 08.05.1996 «Про затвердження Порядку визначення розмірів і меж водоохоронних зон та режиму ведення господарської діяльності в них», відсутність землевпорядної документації не змінює правовий режим прибережної захисної смуги.

Аналіз наведених вище положень законодавства свідчить про те, що фактичний розмір і межі прибережної захисної смуги визначені нормами закону, а проект землеустрою щодо встановлення прибережної захисної смуги є лише документом, який містить графічні матеріали та відомості про обчислену площу в розмірі й межах, встановлених законодавством.

При цьому відсутність такого проекту та не визначення відповідними органами державної влади на території межі прибережної захисної смуги в натурі не може трактуватися як відсутність самої прибережної захисної смуги (Аналогічна права позиція зазначена у постановах Верховного Суду України від 9 вересня 2014 року у справі № 915/1224/13, від 9 вересня 2014 року у справі N 915/1226/13, від 9 вересня 2014 року у справі N 915/1228/13, Верховного Суду від 03 жовтня 2018 у справі № 469/777/16-ц).

Відповідно до листа Гожулівської сільської ради від 19.02.2019, на час прийняття спірного рішення на території с. Гожули була відсутня містобудівна документація, яка б визначала межі прибережної захисної смуги ставка, вздовж якого розташована земельна ділянка, та сама прибережна захисна смуга не встановлена.

Згідно листа ДП «Полтавський науково-дослідний та проектний інститут землеустрою» від 07.02.2019 крутизна схилів в районі розташування спірної земельної ділянки складає більше 3 градусів, а площа водного об`єкту - більше З га.

Таким чином, з урахуванням ст. 60 Земельного кодексу України, нормативна ширина прибережної захисної смуги ставка становить 100 метрів.

Також ДП «Полтавський науково-дослідний та проектний інститут землеустрою» з використанням даних обмінних файлів земельної ділянки з кадастровими номерами :01:001:1012, земельної ділянки з кадастровим номером :01:001:0425 (яка містить координати поворотних точок безпосередньо водного об`єкту, отриманих при проведенні зйомок в межений період) розроблено картографічну схему накладення земельної ділянки з кадастровим номером :01:001:1012 на 100- метрову прибережну захисну смугу водного об`єкту і визначено, що земельна ділянка з кадастровим номером :01:001:1012 повністю накладається на землі водного фонду.

Незаконність передачі земельної ділянки з кадастровим номером :01:001:1012 у приватну власність підтверджено і актом перевірки № 45-ДКУ100/АП/09/01 /-18 від 08.02.2019, проведеної Управлінням з контролю за використанням та охороною земель Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області.

Відповідно до ч. 1 ст. 21 Цивільного кодексу України суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси.

Відповідно до п.7 Постанова Пленуму ВССУ від 01.03.2013 №3 «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ» земельні відносини, суб`єктами яких є фізичні чи юридичні особи, органи місцевого самоврядування, органи державної влади, а об`єктами - землі у межах території України, земельні ділянки та права на них, у тому числі на земельні частки (паї), регулюються земельним і цивільним законодавством на принципах забезпечення юридичної рівності прав їх учасників, забезпечення гарантій прав на землю (стаття 1 ЦК України, статті 2, 5 Земельного Кодексу України). Захист судом прав на землю у цих відносинах здійснюється способами, визначеними статтями 16, 21, 393 ЦК, статтею 152 ЗК, у тому числі шляхом визнання недійсними рішень органів виконавчої влади, органів місцевого самоврядування.

Таким чином, рішення Гожулівської сільської ради Полтавського району Полтавської області 29 сесії 5 скликання від 20.11.2008 № 7, яким спірну ділянку передано у приватну власність ОСОБА_1 для ведення особистого селянського господарства, підлягає скасуванню.

Крім того, відповідно до ст. 328 Цивільного кодексу України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, та вважається набутим правомірно, якщо інше не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Згідно правової позиції, викладеної Судовою палатою у цивільних справах Верховного Суду України 26.09.2012 у справі № 6-103цс12, державний акт на право власності на земельну ділянку, виданий органом, який не мав на це законних повноважень, визнається недійсним.

Державні акти на право власності на земельні ділянки є документами, що засвідчують право власності і видаються на підставі відповідних рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, тому в суперечках, пов`язаних з правом власності на земельні ділянки, недійсними можуть визнаватися як зазначені рішення, на підставі яких видано відповідні державні акти, так і самі акти на право власності на земельні ділянки (Постанова Верховного Суду України від 20.04.2016 у справі № 6- 2824цс15).

З огляду на викладене суд вважає позовні вимогши такими , що підлягають до задоволення а тому підлягає визнанню незаконним та скасуванню рішення Гожулівської сільської ради Полтавського району Полтавської області 29 сесії 5 скликання від 20.11.2008 № 7,яким затверджено технічну документацію із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право власності на земельну ділянку ОСОБА_1 для ведення особистого селянського господарства на території с. Гожули Гожулівської сільської ради Полтавського району Полтавської області та передано безоплатно у власність ОСОБА_1 земельну ділянку загальною площею 0,6 га , у тому числі: для ведення селянського господарства - 0.6 га (сіножаті) в с. Гожули Гожулівської сільської ради Полтавського району Полтавської області

Також державний акт на право власності на земельну ділянку, виданий ОСОБА_1 , серії ЯЗ НОМЕР_1 , зареєстрований в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 61 від 16.02.2009, також підлягає визнанню недійсним.

Згідно ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Отже, з відповідачів підлягає стягненню судовий збір в рівних частках на користь позивача

На підставі ст. 19, 20, 59,60, 83, 116, 140-149, 153 Земельного кодексу України, 203, 215, 655-658 ЦК України, та керуючись ст. ст. 2, 5, 10-13, 19, 76-82, 141, 223, 258, 259, 264, 265, 273, 280,354 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов першого заступника прокурора Полтавської області задовольнити.

Визнати незаконним та скасувати рішення Гожулівської сільської ради Полтавського району Полтавської області 29 сесії 5 скликання від 20.11.2008 № 7,яким затверджено технічну документацію із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право власності на земельну ділянку ОСОБА_1 для ведення особистого селянського господарства на території с. Гожули Гожулівської сільської ради Полтавського району Полтавської області та передано безоплатно у власність ОСОБА_1 земельну ділянку загальною площею 0,6 га , у тому числі: для ведення селянського господарства - 0.6 га (сіножаті) в с. Гожули Гожулівської сільської ради Полтавського району Полтавської області

Визнати недійсним державний акт на право приватної власної на земельну ділянку з кадастровим номером :01:001:1012 серії ЯЗ № 172914, зареєстрований в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 61 від 16.02.2009

Стягнути з ОСОБА_1 на користь прокуратури Полтавської області (м. Полтава, вул. 1100-річчя Полтави, р/р 6160 банк ДКСУ м. Київ МФО 820172, ЗКПО 02910060, код класифікації видатків бюджету - 2800) понесені витрати на сплату судового збору в сумі 1921 грн.

Стягнути з Гожулівської сільської ради Полтавського району на користь прокуратури Полтавської області (м. Полтава, вул. 1100-річчя Полтави, р/р 6160 банк ДКСУ м. Київ МФО 820172, ЗКПО 02910060, код класифікації видатків бюджету - 2800) понесені витрати на сплату судового збору в сумі 1921 грн.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Рішення може бути оскаржене до Полтавського апеляційного суду Полтавської області через Полтавський районний суд на протязі тридцяти днів з моменту проголошення, а учасниками, що не були присутні при його проголошенні у той же строк з моменту отримання копії рішення.

Головуючий: А.Г.Потетій