Постанова

Іменем України

02 грудня 2019 року

м. Київ

справа № 619/933/16-ц

провадження № 61-11402св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

Зайцева А. Ю. (суддя-доповідач), Коротенка Є. В., Курило В. П.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідачі: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , Дергачівська районна державна адміністрація Харківської області, Відділ Держгеокадастру у Дергачівському районі Харківської області,

треті особи: Малоданилівська селищна рада Дергачівського району Харківської області, Відділ державної реєстрації Дергачівської районної державної адміністрації Харківської області,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , Дергачівської районної державної адміністрації Харківської області, відділ Держгеокадастру у Дергачівському районі Харківської області, треті особи: Малоданилівська селищна рада Дергачівського району Харківської області, відділ державної реєстрації Дергачівської районної державної адміністрації Харківської області, про визнання недійсними розпорядження місцевого органу виконавчої влади, визнання недійсним державного акта на право власності на земельну ділянку, скасування реєстрації, визнання протиправними рішення державного кадастрового реєстратора, визнання недійсним договору, визнання недійсним запису в державному реєстрі, витребування земельної ділянки з чужого незаконного володіння, визнання права власності,

за касаційною скаргою представника ОСОБА_3 - ОСОБА_4 на рішення Дергачівського районного суду Харківської області від 24 квітня 2017 року у складі судді Болибок Є. А. та ухвалу Апеляційного суду Харківської області від 18 жовтня 2017 року у складі колегії суддів: Яцини В. Б., Бурлака І. В., Карімової Л. В.,

ВСТАНОВИВ:

1. Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У березні 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду з указаним позовом, який уточнив в процесі розгляду справи та остаточно просив: визнати недійсними розпорядження Дергачівської районної державної адміністрації Харківської області від 16 грудня 2011 року № 876 «Про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки на території Малоданилівської селищної ради за межами населеного пункту для ведення індивідуального садівництва ОСОБА_2 »; визнати недійсними розпорядження Дергачівської районної державної адміністрації Харківської області від 19 липня 2012 року № 514 «Про передачу земельної ділянки у власність для ведення індивідуального садівництва ОСОБА_2 »; визнати недійсним державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯМ № 944874 площею 0,1000 га, для ведення садівництва на території Малоданилівської селищної ради Дергачівського району Харківської області, виданого 12 жовтня 2012 року на ім`я ОСОБА_2 та зареєстрований в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 02664; скасувати реєстрацію Державного акта на право власності на земельну ділянку від 12 жовтня 2012 року серії ЯМ № 944874, виданого на ім`я ОСОБА_2 зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 02664; визнати протиправним рішення державного кадастрового реєстратора відділу Держземагентства у Дергачівському районі Харківської області від 13 лютого 2012 року про присвоєння земельній ділянці ОСОБА_2 , площею 0,1000 га, цільове призначення - для ведення садівництва, що розташована на території Малоданилівської селищної ради Дергачівського району Харківської області, кадастрового номера: :00:003:1516; скасувати державну реєстрацію земельної ділянки ОСОБА_2 та ОСОБА_3 площею 0,1000 га, для ведення садівництва, що розташована на території Малоданилівської селищної ради Дергачівського району Харківської області шляхом скасування кадастрового номеру :00:003:1516; визнати недійсним договір купівлі продажу земельної ділянки 0,1000 га, цільове призначення - для ведення садівництва на території Малоданилівської селищної ради Дергачівського району Харківської області, кадастровий номер :00:003:1516, від 29 жовтня 2012 року, укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 ; визнати недійсним запис в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно щодо права власності ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на земельну ділянку площею 0,1000 га на території Малоданилівської селищної ради Дергачівського району Харківської області, кадастровий номер :00:003:1516; витребувати з володіння ОСОБА_3 земельну ділянку, що розташована на території Малоданилівської селищної ради Дергачівського району Харківської області, кадастровий номер :00:003:1516, площею 0,1000 га на його користь; визнати за ним право власності на земельну ділянку, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер :00:003:1654, площею 0,1000 га.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, ОСОБА_1 посилався на те, що на підставі державного акта від 25 жовтня 1996 року серії ХР-10-38-050002 на право власності на земельну ділянку, виданого на підставі рішення виконавчого комітету Малоданилівської селищної ради Дергачівського району Харківської області від 08 жовтня 1996 року № 285, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю № 1038, ОСОБА_6 став власником земельної ділянки по АДРЕСА_1 , цільове призначення - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд площею 0,1 га. 10 жовтня 2014 року на підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки НАВ № 985829, зареєстрованого в реєстрі за № 3149, посвідченого приватним нотаріусом Дергачівського районного нотаріального округу Харківської області Коробець О. М., він придбав у ОСОБА_6 земельну ділянку, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 , за кадастровим номером :00:003:1654. Рішенням виконавчого комітету Малоданилівської селищної ради Дергачівського району Харківської області від 21 жовтня 2014 року № 87 «Про уточнення адреси земельної ділянки, для будівництва, обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, яка знаходиться у власності ОСОБА_1 в АДРЕСА_1 » було уточнено адресу та встановлено вважати вірною наступну адресу: АДРЕСА_1 . На його замовлення 21 жовтня 2014 року Комунальне підприємство «Інвенрос», виготовило технічний паспорт на садибний (індивідуальний) житловий будинок із затвердженим планом будинку та експлікацією житлових приміщень за адресою: АДРЕСА_1 (інвентаризаційна справа № 1818). 07 листопада 2014 року він отримав свідоцтво про право власності на нерухоме майно у Реєстраційній службі Дергачівського районного управління юстиції Харківської області, індексний номер: 29187548 на житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 167 кв. м.07 листопада 2014 року ним отримано витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, індексний номер № 29187857. Розпорядженням від 16 грудня 2011 року № 876 Дергачівська районна державна адміністрація Харківської області надала ОСОБА_2 дозвіл на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, а розпорядженням від 19 липня 2012 року № 514 вказаної адміністрації ОСОБА_2 . було надано у власність земельну ділянку, яка розташована на території Малоданилівської селищної ради Дергачівського району Харківської області за межами населеного пункту з цільовим призначенням - для ведення садівництва. На підставі цього розпорядження було видано Державний акт про право власності на земельну ділянку від 12 жовтня 2012 року серії ЯМ № 944874. 29 жовтня 2012 року, на підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки, ОСОБА_8 відчужив ОСОБА_3 земельну ділянку площею 0,1000 га, що знаходиться на території Малоданилівської селищної ради Дергачівського району Харківської області (за межами населеного пункту), кадастровий номер :00:003:1516. З проекту землеустрою щодо відведення ОСОБА_2 земельної ділянки із земель запасу державної власності (земля сільськогосподарського призначення) у власність для ведення індивідуального садівництва (земля сільськогосподарського призначення) на території Малоданилівської селищної ради за межами населеного пункту Дергачівського району Харківської області, виготовленого ФОП ОСОБА_9 вбачається, що земельній ділянці ОСОБА_10 було незаконно присвоєно кадастровий номер :00:003:1516, відомості про який внесено до автоматизованої системи 20 лютого 2012 року. ОСОБА_3 оспорює право власності позивача на об`єкти нерухомого майна, хибно вважаючи себе правомірною власницею його земельної ділянки шляхом звернень до судів різних інстанцій. На його думку, відповідачами порушено його право приватної власності на земельну ділянку та об`єкт нерухомого майна.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Дергачівський районний суд Харківської області рішенням від 24 квітня 2017 року позов задовольнив частково. Визнав недійсним розпорядження Дергачівської районної державної адміністрації Харківської області від 19 липня 2012 року № 514 «Про передачу земельної ділянки у власність для ведення індивідуального садівництва ОСОБА_2 ». Визнав недійсним державний акт від 12 жовтня 2012 року серії ЯМ № 944874 на право власності на земельну ділянку площею 0,1000 га, цільове призначення - для ведення садівництва на території Малоданилівської селищної ради Дергачівського району Харківської області, виданого на ім`я ОСОБА_2 та зареєстрований в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 02664. Скасував державну реєстрацію права власності земельної ділянки за ОСОБА_3 , площею 0,1000 га, цільове призначення - для ведення садівництва, яка розташована на території Малоданилівської селищної ради Дергачівського району Харківської області шляхом скасування кадастрового номеру :00:003:1516. Витребував з володіння ОСОБА_3 земельну ділянку, яка розташована на території Малоданилівської селищної ради Дергачівського району Харківської області, кадастровий номер :00:003:1516, площею 0,1000 га, на користь ОСОБА_1 . Визнав за ОСОБА_1 право власності на земельну ділянку, площею 0,1000 га, кадастровий номер :00:003:1654, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 . В іншій частині позову відмовив.

Мотивував рішення суд першої інстанції тим, що ОСОБА_6 отримав у власність земельну ділянку раніше ніж ОСОБА_2 , а з урахуванням тотожності цих ділянок, дійшов висновку, що розпорядження Дергачівської райдержадміністрації Харківської області від 19 липня 2012 року № 514 «Про передачу земельної ділянки у власність для ведення індивідуального садівництва ОСОБА_2 » підлягає визнанню недійсним. При цьому, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову в частині визнання недійсним розпорядження Дергачівської райдержадміністрації Харківської області від 16 грудня 2011 року № 876 «Про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки на території Малоданилівської селищної ради за межами населеного пункту для ведення індивідуального садівництва ОСОБА_2 .», оскільки позивачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження неправомірності зазначеного рішення місцевого органу виконавчої влади. У зв`язку зі скасуванням вищевказаного розпорядження від 19 липня 2012 року № 514 місцевий суд дійшов висновку про визнання недійсним державного акта від 12 жовтня 2012 року на право власності на земельну ділянку серії ЯМ № 944874 площею 0,1000 га, цільове призначення - для ведення садівництва на території Малоданилівської селищної ради Дергачівського району Харківської області, виданого на ім`я ОСОБА_2 та зареєстрований в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 02664 і про скасування запису про державну реєстрацію земельної ділянки ОСОБА_3 , площею 0,1000 га, цільове призначення - для ведення садівництва, яка розташована на території Малоданилівської селищної ради Дергачівського району Харківської області шляхом скасування кадастрового номеру :00:003:1516, оскільки рішення суду про задоволення позову про повернення майна, переданого за недійсним правочином, чи витребування майна із чужого незаконного володіння є підставою для здійснення державної реєстрації права власності на майно, що підлягає державній реєстрації, за власником, а також скасування попередньої реєстрації. Суд не знайшов підстав для задоволення позовних вимог щодо визнання недійсним договору купівлі-продажу спірної земельної ділянки, так як не підлягають задоволенню позови про визнання недійсними наступних правочинів щодо відчуження цього майна, які були вчинені після недійсного правочину. При цьому суд відмовив у задоволенні позову в частині: визнання протиправним рішення державного кадастрового реєстратора відділу Держземагентства у Дергачівському районі Харківської області від 13 лютого 2012 року про присвоєння земельній ділянці ОСОБА_2 , площею 0,1000 га, цільове призначення - для ведення садівництва, що розташована на території Малоданилівської селищної ради Дергачівського району Харківської області, кадастрового номера: :00:003:1516; скасування державної реєстрації земельної ділянки ОСОБА_2 площею 0,1000 га, цільове призначення - для ведення садівництва, що розташована на території Малоданилівської селищної ради Дергачівського району Харківської області шляхом скасування кадастрового номеру :00:003:1516; визнання недійсним запису в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно щодо права власності ОСОБА_2 на земельну ділянку площею 0,1000 га на території Малоданилівської селищної ради Дергачівського району Харківської області, кадастровий номер :00:003:1516. Також місцевий суд дійшов висновку про те, що позивачем не пропущено позовну давність.

Дергачівський районний суд Харківської області додатковим рішенням від 14 червня 2017 року вирішив питання про розподіл судових витрат.

Короткий зміст судового рішення апеляційного суду

Апеляційний суд Харківської області ухвалою від 18 жовтня 2017 року рішення Дергачівського районного суду Харківської області від 24 квітня 2017 року залишив без змін.

Мотивував судове рішення апеляційний суд тим, що висновки місцевого суду по суті вирішеного спору є правильними, підтверджуються наявними у справі доказами, яким суд дав належну правову оцінку. Доводи апеляційної скарги не спростовують цих висновків і не свідчать про порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Короткий зміст касаційної скарги та її узагальнені аргументи, позиції інших учасників справи

У листопаді 2017 року представник ОСОБА_3 - ОСОБА_4 подав до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ касаційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просив скасувати рішення Дергачівського районного суду Харківської області від 24 квітня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду Харківської області від 18 жовтня 2017 року в частині задоволених позовних вимог та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову в повному обсязі. Рішення місцевого суду в частині відмовлених вимог просив залишити без змін.

Касаційна скарга мотивована неврахуванням судами попередніх інстанцій того, що адміністративними судами, які вже розглядали позовні вимоги про визнання незаконними розпорядження Дергачівської районної державної адміністрація Харківської області від 16 грудня 2011 року № 876 «Про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки на території Малоданилівської селищної ради за межами населеного пункту для ведення індивідуального садівництва ОСОБА_2» та розпорядження Дергачівської районної державної адміністрація Харківської області від 19 липня 2012 року № 514 «Про передачу земельної ділянки у власність для ведення індивідуального садівництва ОСОБА_2 » було встановлено, що вказані розпорядження прийняті згідно з вимогами Земельного кодексу України (далі - ЗК України) і Закону України «Про місцеві державні адміністрації». Законність видачі ОСОБА_2 державного акта на право власності на земельну ділянку встановлена постановою Харківського окружного адміністративного суду від 02 червня 2015 року у справі № 820/8648/15, якою відмовлено позивачу в задоволенні вимог про скасування реєстрації цього акта. Судами попередніх інстанцій не враховано, що ОСОБА_1 не звертався до органу місцевого самоврядування чи органу державної влади із заявою про надання дозволу на розроблення проекту відведення земельної ділянки для зміни його цільового призначення. Такий проект відведення земельної ділянки позивачем не розроблявся і у визначеному статтею 20 ЗК України порядку не погоджувався і не затверджувався. Суди не надали належної оцінки показанням свідків, які зазначили, що ОСОБА_1 здійснював самочинне будівництво житлового будинку на земельній ділянці з 2012 року і побудував будинок у 2013 році, тобто до укладення з ОСОБА_6 договору купівлі-продажу земельної ділянки від 10 жовтня 2014 року. Земельна ділянка ОСОБА_3 відноситься до земель сільськогосподарського призначення та знаходиться за межами населеного пункту, що підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, а тому ОСОБА_1 споруджував будинок на належній ОСОБА_3 земельній ділянці, яка не була відведена для цієї мети. Місцевим судом при ухваленні рішення були неправомірно взяті до уваги висновки судової земельної технічної експертизи та експертизи з питань землеустрою від 24 лютого 2017 року, оскільки складаючи вказаний висновок експерт посилався на копію проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки ОСОБА_2 , а оригінал або належним чином засвідчена його копія на дослідження не була надана. Тобто вказаний висновок не є належним та допустимим доказом, оскільки складений з порушенням вимог закону. Крім того, суди не звернули увагу на те, що питання про скасування вищезазначених розпоряджень № 876 та № 514 вже були предметом оскарження в адміністративному судочинстві, а тому провадження за цими вимогами підлягало закриттю, про що було подано відповідне клопотання.

У грудні 2017 року Дергачівська районна державна адміністрація Харківської області подала заперечення на касаційну скаргу, в якому просила її відхилити, а оскаржувані судові рішення - залишити без змін, посилаючись на те, що ці судові рішення є законними і обґрунтованими. Зазначила, що на момент видачі розпоряджень № 876 та № 514 нею не було порушено вимог законодавства, оскільки вона не має інформації щодо земельно-облікових даних (категорій земель), не володіє інформацією про власників та користувачів земельних ділянок, а користувалася інформацією наданою управлінням Держкомзему у Дергачівському районі Харківської області. Так як відведені земельні ділянки ОСОБА_6 та ОСОБА_2 є тотожними, у ОСОБА_6 є першочергове право на отримання спірної земельної ділянки, оскільки ним вона була отримана у власність ще у 1996 році.

У грудні 2017 року Малоданилівська селищна рада Дергачівського району Харківської області подала заперечення на касаційну скаргу, в якому просила залишити її без задоволення, а оскаржувані судові рішення - залишити без змін, посилаючись на те, що ці судові рішення є законними і обґрунтованими. Зазначила, що рішенням виконавчого комітету Малоданилівської селищної ради Дергачівського району Харківської області від 14 жовтня 1992 року № 297/3 ОСОБА_6 надано в довічне успадковане володіння земельну ділянку для будівництва і обслуговування індивідуального будинку та господарських будівель по АДРЕСА_1 . На підставі рішення виконавчого комітету Малоданилівської селищної ради Дергачівського району Харківської області від 08 жовтня 1996 року № 285 ОСОБА_6 25 жовтня 1996 року набув право власності на земельну ділянку площею 0,1 га, розташовану по АДРЕСА_1 , цільове призначення - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, що підтверджується державним актом на право власності на земельну ділянку серії ХР-10-38-050002. В подальшому ОСОБА_6 правомірно відчужив спірну земельну ділянку ОСОБА_1 .

У січні 2018 року представник ОСОБА_1 - ОСОБА_11 також подав заперечення на касаційну скаргу, в якому просив залишити її без задоволення, а оскаржувані судові рішення - залишити без змін, посилаючись на те, що ці судові рішення є законними і обґрунтованими. Аргументи скарги щодо неналежного доказу - судової земельної технічної експертизи та експертизи з питань землеустрою від 24 лютого 2017 року є необґрунтованими, оскільки клопотання про призначення повторної експертизи відповідачами не заявлялося, а ОСОБА_3 та ОСОБА_2 не з`являлися в судові засідання та не скористалися правом доказування в цій справі. Під час розгляду справи в адміністративних судах, на рішення яких посилається представник ОСОБА_3 - ОСОБА_4 не досліджувалося питання щодо права власності, а лише надавалася оцінка здійсненню управлінських функцій відповідних органів. Розроблений проект землеустрою щодо відведення ОСОБА_2 земельної ділянки із земель запасу державної власності (землі сільськогосподарського призначення) у власність для ведення індивідуального садівництва на території Малоданилівської селищної ради (за межами населеного пункту) Дергачівського району Харківської області не відповідає вимогам земельного законодавства та іншим нормативним актам з питань землеустрою і землекористування. Крім того, 21 серпня 2017 року колишньому начальнику відділу Держземагенства у Дергачівському районі Харківської області ОСОБА_14 . повідомлено підозру у вчиненні кримінального правопорушення за вищевказаними фактами.

Рух справи в суді касаційної інстанції

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 08 листопада 2017 року відкрито касаційне провадження у цій справі та витребувано її матеріали із суду першої інстанції.

Статтею 388 Цивільного процесуального кодексу України в редакції Закону України № 2147-VІІІ від 03 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», що набув чинності 15 грудня 2017 року (далі - ЦПК України), визначено, що судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

27 лютого 2018 року справу № 619/933/16-ц Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ передано до Верховного Суду.

У зв`язку з обранням до Великої Палати Верховного Суду суддю Пророка В. В. згідно з розпорядженням заступника керівника апарату Верховного Суду - керівника секретаріату Касаційного цивільного суду призначено повторний автоматизований розподіл судової справи між суддями.

Згідно з протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями 21 червня 2019 року визначено суддю-доповідача Зайцева А. Ю.

Фактичні обставини справи

Судами попередніх інстанцій встановлено, що рішенням виконавчого комітету Малоданилівської селищної ради народних депутатів Дергачівського району Харківської області від 08 жовтня 1996 року № 285 на підставі ЗК України та Декрету Кабінету Міністрів України «Про приватизацію земельних ділянок» від 26 грудня 1992 року ОСОБА_6 передано безоплатно у приватну власність земельну ділянку по АДРЕСА_1 площею 0,10 га для житлового будівництва.

Згідно з державним актом від 25 жовтня 1996 року серії ХР-10-38-050002 на право приватної власності на землю, виданого, ОСОБА_6 на підставі рішення виконавчого комітету Малоданилівської селищної ради народних депутатів Дергачівського району Харківської області від 08 жовтня 1996 року № 285 набув право власності на земельну ділянку площею 0,1 га за вищезазначеною адресою. Землю передано для будівництва і обслуговування житлового будинку.

На підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки від 10 жовтня 2014 року, посвідченого приватним нотаріусом Коробець О. М., зареєстрованого в реєстрі за № 3149, ОСОБА_1 придбав у ОСОБА_6 земельну ділянку площею 0,10 га, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 . Цільове призначення земельної ділянки - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, кадастровий номер :00:003:1654.

Рішенням Виконавчого комітету Малоданилівської селищної ради Дергачівського району Харківської області від 21 жовтня 2014 року № 87 «Про уточнення адреси земельної ділянки, для будівництва, обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, яка знаходиться у власності ОСОБА_1 в АДРЕСА_1 » було уточнено адресу земельної ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, яка знаходиться у власності ОСОБА_1 і встановлено вважати вірною наступну адресу: АДРЕСА_1 .

Згідно з розпорядженням Дергачівської районної державної адміністрації Харківської області від 16 грудня 2011 року № 876 «Про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки на території Малоданилівської селищної ради за межами населеного пункту для ведення індивідуального садівництва ОСОБА_2 .», ОСОБА_2 надано дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки із земель запасу державної власності сільськогосподарського призначення орієнтовною площею 0,1200 га, в тому числі ріллі - 0,1200 га, для ведення індивідуального садівництва на території Малоданилівської селищної ради Дергачівського району Харківської області за межами населеного пункту з подальшою передачею у власність.

Розпорядженням Дергачівської районної державної адміністрації Харківської області від 19 липня 2012 року № 514 «Про передачу земельної ділянки у власність для ведення індивідуального садівництва ОСОБА_2 .» передано безоплатно громадянину ОСОБА_2 у власність земельну ділянку загальною площею 0,10 га для ведення індивідуального садівництва на території Малоданилівської селищної ради Дергачівського району Харківської області за межами населеного пункту.

ОСОБА_2 на підставі розпорядження Дергачівської райдержадміністрації Харківської області № 514 набув право власності на земельну ділянку площею 0,1000 га, розташовану на території Малоданилівської селищної ради Дергачівського району Харківської області, що підтверджується державним актом на право власності на земельну ділянку від 12 жовтня 2012 року серії ЯМ № 944874, з цільовим призначенням - для ведення садівництва, кадастровий номер :00:003:1516.

29 жовтня 2012 року ОСОБА_3 придбала у ОСОБА_2 вказану вище земельну ділянку, що підтверджується договором купівлі-продажу земельної ділянки, посвідченим приватним нотаріусом Луніною Т. А., зареєстрованим в реєстрі за № 1417.

Згідно з висновком судової земельно-технічної експертизи та експертизи з питань землеустрою від 24 лютого 2017 року № 12127, копія проекту землеустрою щодо відведення ОСОБА_2 земельної ділянки із земель запасу державної власності (землі сільськогосподарського призначення) у власність для ведення індивідуального садівництва на території Малоданилівської селищної ради (за межами населеного пункту) Дергачівського району Харківської області не відповідає вимогам земельного законодавства та іншим нормативним документам з питань землеустрою та землекористування за складом, змістом та правилами оформлення, а саме: статті 29 Закону України «Про землеустрій», статтям 118, 198 ЗК України, пункту 9 Порядку розроблення проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок, наказу Держкомстату від 05 листопада 1998 року № 377 «Про затвердження форм державної статистичної звітності з земельних ресурсів та Інструкції з заповнення державної статистичної звітності з кількісного обліку земель (форми №№ 6-зем, 6а-зем, 6б-зем, 2-зем)» та ДСТУ № 4163-2003, чинним в період з 16 грудня 2011 року по 19 липня 2012 року. Проект землеустрою затверджено розпорядженням Дергачівської районної державної адміністрації Харківської області від 19 липня 2012 року № 514 «Про передачу земельної ділянки у власність для ведення індивідуального садівництва на території Малоданилівської селищної ради за межами населеного пункту ОСОБА_2 ». Земельна ділянка з кадастровим номером :00:003:1516, площею 0,1 га, що знаходиться на території Малоданилівської селищної ради Дергачівського району Харківської області (за межами населеного пункту) власником якої є ОСОБА_2 (державний акт на право власності від 12 жовтня 2012 року серії ЯМ № 944874) накладається на земельну ділянку площею 0,1 га, розташовану на АДРЕСА_1, власником якої є ОСОБА_6 (державний акт на право приватної власності на землю від 25 жовтня 1996 року серії ХР-10-38-050002). Площа накладення складає 0,1000 га.

З листа начальника відділу Держгеокадастру у Дергачівському районі Харківської області від 25 квітня 2016 року № 31-20.18-0.7-1386/2-16 встановлено, що тотожність земельних ділянок, відведених ОСОБА_2 - для садівництва та ОСОБА_6 - для будівництва та обслуговування житлового будинку, з`ясувалась під час реєстрації земельних ділянок в Державному земельному кадастрі. Згідно з даними Державного земельного кадастру, перетин земельних ділянок, право власності на які посвідчене державним актом на право приватної власності на землю на ім`я ОСОБА_6 серія ХР 10-38-050002 та державним актом на право власності на земельну ділянку від 12 жовтня 2012 року серії ЯМ № 944874 ОСОБА_2 складає 100 процентів.

2. Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, вирішення справи.

Згідно із положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального

права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до частини першої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду дійшов висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Мотиви і доводи Верховного Суду та застосовані норми права

Зі змісту касаційної скарги вбачається, що судові рішення оскаржені лише в частині задоволених позовних вимог, а тому переглядаються Верховним Судом лише в цій частині.

Статтями 15, 16 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) передбачено право особи на звернення до суду за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів, а також для вжиття передбачених цим Кодексом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Відповідно до статті 152 ЗК України держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю. Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: а) визнання прав; б) відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; в) визнання угоди недійсною; г) визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; ґ) відшкодування заподіяних збитків; д) застосування інших, передбачених законом, способів.

Суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси (частина статті 21 ЦК України).

Отже, підставами для визнання недійсним акта (рішення) є його невідповідність вимогам законодавства або визначеній законом компетенції органу, який видав цей акт, порушення у зв`язку з прийняттям відповідного акта прав та охоронюваних законом інтересів позивача у справі.

Відповідно до частини першої статті 2 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» місцеве самоврядування в Україні - це гарантоване державою право та реальна здатність територіальної громади - жителів села чи добровільного об`єднання у сільську громаду жителів кількох сіл, селища, міста - самостійно або під відповідальність органів та посадових осіб місцевого самоврядування вирішувати питання місцевого значення в межах Конституції та законів України.

Згідно зі статтею 25 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» сільські, селищні, міські ради правомочні розглядати і вирішувати питання, віднесені Конституцією України, цим та іншими законами до їх відання.

Відповідно до пункту 34 частини першої статті 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» до виключної компетенції пленарних засідань сільських, селищних, міських рад віднесено вирішення відповідно до закону питань регулювання земельних відносин.

Згідно з частиною другою статті 19 Конституції України органи місцевого самоврядування зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Акти органів та посадових осіб місцевого самоврядування з мотивів їхньої невідповідності Конституції або законам України визнаються незаконними в судовому порядку (частина 10 статті 59 2 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні»).

Відповідно до частини першої статті 125 ЗК України право власності та право постійного користування на земельну ділянку виникає після одержання її власником або користувачем документа, що посвідчує право власності чи право постійного користування земельною ділянкою, та його державної реєстрації.

Умовами статті 126 ЗК України визначено, що право власності на земельну ділянку і право постійного користування земельною ділянкою посвідчується державними актами. Форми державних актів затверджуються Кабінетом Міністрів України.

До 01 січня 2013 року державна реєстрація земельних ділянок, які передавалися у власність із земель державної чи комунальної власності, здійснювалась з видачею державних актів на право власності на земельні ділянки. Реєстрація державних актів на право власності здійснювалась у книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі.

Згідно з пунктом 2.9 Інструкції про порядок складання, видачі, реєстрації і зберігання державних актів на право приватної власності на землю, право колективної власності на землю, право власності на землю і право постійного користування землею, договорів на право тимчасового користування землею (в тому числі на умовах оренди) та договорів оренди землі, затвердженої Наказом Державного комітету по земельних ресурсах України від 04 травня 1999 року № 43 заповнення державних актів на право власності на земельну ділянку та на право постійного користування земельною ділянкою покладається на Державне підприємство «Центр державного земельного кадастру при Державному комітеті України по земельних ресурсах» та його структурні підрозділи. Усі записи мають бути зроблені державною мовою, чітко і розбірливо, виправлення не допускаються. Заповнення вказаних документів здійснюється з використанням комп`ютерної техніки.

При цьому, тільки після 02 квітня 2002 року згідно з постановою Кабінету Міністрів України «Про затвердження форм державного акта на право власності на земельну ділянку та державного акта на право постійного користування земельною ділянкою» від 02 квітня 2002 року № 449 обов`язковим реквізитом державного акта на право власності на земельну ділянку та державного акта на право постійного користування земельною ділянкою став кадастровий номер земельної ділянки - індивідуальна, що не повторюється на всій території України, послідовність цифр та знаків, яка присвоюється земельній ділянці під час її державної реєстрації і зберігається за нею протягом усього часу існування.

Із 01 січня 2013 року у зв`язку з набранням чинності Закону України «Про Державний земельний кадастр» державні акти на право власності чи право постійного користування земельною ділянкою не видаються, а право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» шляхом внесення відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Установивши, що Дергачівська районна державна адміністрація Харківської області розпорядженням від 19 липня 2012 року № 514 «Про передачу земельної ділянки у власність для ведення індивідуального садівництва ОСОБА_2 .» передала у власність ОСОБА_2 земельну ділянку, яка 100 процентівнакладається на земельну ділянку ОСОБА_6 (в подальшому відчужена ОСОБА_1 ), суди попередніх інстанцій дійшли правильного висновку про часткове задоволення позову, оскільки позивач є власником земельної ділянки, яка у встановленому законом порядку отримана ОСОБА_6 , що підтверджується державним актом та зареєстрована у Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 1038, оскільки саме такий порядок державної реєстрації земельних ділянок діяв до 01 січня 2013 року.

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позову, суди попередніх інстанцій, дослідивши докази у справі та давши їм належну оцінку, дійшли обґрунтованого висновку про наявність достатніх та обґрунтованих підстав для висновку про порушення прав ОСОБА_1 на земельну ділянку, яка передана попередньому власнику ОСОБА_6 ще у 1996 році з дотриманням вимог закону, а тому передача земельної ділянки ОСОБА_2 який відчужив її на користь ОСОБА_3 та до якої увійшла земельна ділянка, що належить ОСОБА_6 є незаконною. У зв`язку з цим суди дійшли правильних висновків про витребування спірної земельної ділянки та визнання права власності на неї за ОСОБА_1 .

Аргументи касаційної скарги про те, що адміністративними судами, які вже розглядали позовні вимоги про визнання незаконними розпорядження Дергачівської районної державної адміністрація Харківської області від 16 грудня 2011 року № 876 «Про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки на території Малоданилівської селищної ради за межами населеного пункту для ведення індивідуального садівництва ОСОБА_2» та розпорядження Дергачівської районної державної адміністрація Харківської області від 19 липня 2012 року № 514 «Про передачу земельної ділянки у власність для ведення індивідуального садівництва ОСОБА_2 » було встановлено, що вказані розпорядження прийняті згідно з вимогами ЗК України і Закону України «Про місцеві державні адміністрації» не заслуговують на увагу, оскільки з Єдиного державного реєстру судових рішень вбачається, що судові рішення адміністративних судів у справі № 820/8648/14 предметом оскарження в яких були, серед іншого, і вказані вище розпорядження, скасовані Постановою Верховного Суду від 11 лютого 2019 року, а провадження в справі закрито. При цьому, позивачу роз`яснено право на звернення до суду з такими вимогами в порядку цивільного судочинства.

Доводи касаційної скарги про неврахування судами попередніх інстанцій того, що ОСОБА_1 не звертався до органу місцевого самоврядування чи органу державної влади із заявою про надання дозволу на розроблення проекту відведення земельної ділянки для зміни його цільового призначення і про те, що суди не надали належної оцінки показанням свідків, які зазначили, що ОСОБА_1 здійснював самочинне будівництво житлового будинку на земельній ділянці з 2012 року і побудував будинок у 2013 році, тобто до укладення із ОСОБА_6 договору купівлі-продажу земельної ділянки від 10 жовтня 2014 року, є безпідставними, оскільки предметом спору в цій справі є правомірність набуття земельної ділянки ОСОБА_2 , а не законність спорудження будинку ОСОБА_1 на земельній ділянці ОСОБА_6 .

Посилання в касаційній скарзі на те, що місцевим судом при ухваленні рішення були неправомірно взяті до уваги висновки судової земельної технічної експертизи та експертизи з питань землеустрою від 24 лютого 2017 року, оскільки складаючи вказаний висновок експерт посилався на копію проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки ОСОБА_2 , а оригінал або належним чином засвідчена його копія на дослідження не була надана, не заслуговують на увагу з огляду на таке.

Згідно зі статтею 179 Цивільного процесуального кодексу України від 18 березня 2004 року в редакції, чинній на час ухвалення оскаржуваних судових рішень (далі - ЦПК України 2004 року) предметом доказування під час судового розгляду є факти, які обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для вирішення справи (причини пропуску строку позовної давності тощо) і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Для встановлення у судовому засіданні вказаних фактів досліджуються показання свідків, письмові та речові докази, висновки експертів.

Відповідно до частин першої, четвертої статті 143 ЦПК України 2004 року для з`ясування обставин, що мають значення для справи і потребують спеціальних знань у галузі науки, мистецтва, техніки, ремесла тощо, суд призначає експертизу за заявою осіб, які беруть участь у справі. Особи, які беруть участь у справі, мають право просити суд провести експертизу у відповідній судово-експертній установі, доручити її конкретному експерту, заявляти відвід експерту, давати пояснення експерту, знайомитися з висновком експерта, просити суд призначити повторну, додаткову, комісійну або комплексну експертизу.

Якщо висновок експерта буде визнано неповним або неясним, судом може бути призначена додаткова експертиза, яка доручається тому самому або іншому експерту (експертам). Якщо висновок експерта буде визнано необґрунтованим або таким, що суперечить іншим матеріалам справи або викликає сумніви в його правильності, судом може бути призначена повторна експертиза, яка доручається іншому експертові (експертам) (стаття 150 ЦПК України 2004 року).

Вказаний вище висновок судової експертизи наданий на виконання ухвали суду першої інстанції від 07 листопада 2016 року та оцінений разом з іншими доказами у цій справі. Відповідачами не надано доказів того, що висновок експерта є неповним або неясним і не заявлено клопотання про призначення повторної чи додаткової експертизи, а тому суди правильно взяли до уваги висновок судової експертизи як належний доказ.

Аргументи касаційної скарги про те, що суди попередніх інстанцій не звернули увагу на те, що питання про скасування вищезазначених розпоряджень № 876 та № 514 вже були предметом оскарження в адміністративному судочинстві, а тому провадження за цими вимогами підлягало закриттю, є необґрунтованими, оскільки спростовуючи вказані доводи апеляційний суд виходив з того, що у цій справі та в адміністративні справі № 820/8648/14 різні підстави позову. При цьому як зазначено вище судові рішення у справі № 820/8648/14 скасовані із закриттям провадження. Також апеляційний суд дійшов правильного висновку, що предметом адміністративного спору в справі № 820/4232/15 були лише оскарження дій та рішень реєстратора, при цьому вимоги і доводи третьої особи ОСОБА_6 та ОСОБА_1 стосовно порушення права власності та скасування розпорядження № 876 та № 514 адміністративними судами не розглядалися.

Інші наведені у касаційній скарзі доводи зводяться до незгоди з висновками судів стосовно установлення обставин справи, містять посилання на факти, що були предметом дослідження й оцінки судами, які їх обґрунтовано спростували. В силу вимог вищевказаної статті 400 ЦПК України суд касаційної інстанції не вправі встановлювати нові обставини та переоцінювати докази.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (пункт 23 рішення ЄСПЛ від 18 липня 2006 року у справі «Проніна проти України»).

Відповідно до частини третьої статті 436 ЦПК України суд касаційної інстанції за результатами перегляду оскаржуваного судового рішення вирішує питання про поновлення його виконання (дії).

Оскільки виконання рішення Дергачівського районного суду Харківської області від 24 квітня 2017 року було зупинено ухвалою Верховного Суду від 05 березня 2018 року, у зв`язку із залишенням цього рішення без змін необхідно поновити його виконання.

Керуючись статтями 400, 401, 409, 410, 416, 436 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу представника ОСОБА_3 - ОСОБА_4 залишити без задоволення.

Рішення Дергачівського районного суду Харківської області від 24 квітня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду Харківської області від 18 жовтня 2017 року в частині вирішення позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , Дергачівської районної державної адміністрації Харківської області, відділ Держгеокадастру у Дергачівському районі Харківської області, треті особи: Малоданилівська селищна рада Дергачівського району Харківської області, відділ державної реєстрації Дергачівської районної державної адміністрації Харківської області, про визнання недійсним державного акта від 12 жовтня 2012 року серії ЯМ № 944874 на право власності на земельну ділянку площею 0,1000 га, цільове призначення - для ведення садівництва на території Малоданилівської селищної ради Дергачівського району Харківської області, виданого на ім`я ОСОБА_2 та зареєстрований в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 02664; скасування державної реєстрації права власності земельної ділянки за ОСОБА_3 , площею 0,1000 га, цільове призначення - для ведення садівництва, яка розташована на території Малоданилівської селищної ради Дергачівського району Харківської області шляхом скасування кадастрового номеру :00:003:1516; витребування з володіння ОСОБА_3 земельної ділянки, яка розташована на території Малоданилівської селищної ради Дергачівського району Харківської області, кадастровий номер :00:003:1516, площею 0,1000 га, на користь ОСОБА_1 ; визнання за ОСОБА_1 право власності на земельну ділянку, площею 0,1000 га, кадастровий номер :00:003:1654, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 залишити без змін.

Поновити виконання рішення Дергачівського районного суду Харківської області від 24 квітня 2017 року.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді:А. Ю. Зайцев

Є. В. Коротенко

В. П. Курило