Справа №463/6643/18
Провадження №2/463/689/19
УХВАЛА

судового засідання

23 січня 2019 року Личаківський районний суд м. Львова

в складі: головуючого судді Леньо С. І.

з участю секретаря Станько Р.О.

представника позивача ОСОБА_1

відповідача ОСОБА_2

представника відповідача ОСОБА_3

розглянув у відкритому підготовчому засіданні в залі суду в м. Львові цивільну справу за позовом Львівського національного університету імені Івана Франка до ОСОБА_2 про витребування майна з чужого незаконного володіння, скасування запису про державну реєстрацію права власності, повернення нерухомого майна -

в с т а н о в и в:

Позивач Львівський національний університет імені Івана Франка звернувся до суду з позовом до відповідача ОСОБА_2 про витребування майна - будинку АДРЕСА_1 з чужого незаконного володіння, скасування запису про державну реєстрацію права власності на об'єкт вказаного нерухомого майна, повернення цього нерухомого майна в оперативне управління позивачу.

В судове засідання відповідач ОСОБА_2 подав заяву про відвід головуючого судді з підстав передбачених ст. 36 ЦПК України, покликається на те, що тим же суддею ухвалено необґрунтоване, необ'єктивне рішення у аналогічній справі за позовом ОСОБА_8., ОСОБА_7 до Львівського національного університету імені Івана Франка. Тому суддя і надалі в даній справі буде відстоювати таку ж правову позицію, яку він вважає хибною. Окрім цього, суддя може попасти під певний вплив адміністрації Львівського національного університету імені Івана Франка, оскільки її син навчається в даному закладі на юридичному факультеті. Тому з метою запобігання поставити майбутнє справедливе рішення у цій справі і через можливі наступні дискредитації з боку інших сторін у даній справі, вважає за доцільне заявити відвід головуючому.

Розглянувши заяву, заслухавши думку сторони відповідача про підтримання заяви про відвід, думку представника позивача, який заперечив проти заяви, суд приходить до наступного висновку.

У відповідності до ч.1 ст. 36 ЦПК України суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо:

1) він є членом сім'ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім'ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу;

2) він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання або надавав стороні чи іншим учасникам справи правничу допомогу в цій чи іншій справі;

3) він прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи;

4) було порушено порядок визначення судді для розгляду справи;

5) є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об'єктивності судді.

Покликання відповідача на рішення судді в іншій справі за позовом ОСОБА_8., ОСОБА_7, яке на його думку є необґрунтованим та необ'єктивним, по суті є незгодою відповідача з таким судовим рішенням, що в силу ч.4 ст. 36 ЦПК України не може бути підставою для відводу.

Разом з тим, та обставина, що на даний час син головуючого у справі є студентом юридичного факультету Львівського національного університету імені Івана Франка, який є позивачем, вказує на необхідність задоволення заяви про відвід.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом.

Згідно з п. 12 висновку №1 (2001) Консультативної ради європейських судів для Комітету Міністрів Ради Європи про стандарти незалежності судових органів і незмінності суддів при винесенні судових рішень, у відношенні сторін в судовому розгляді судді повинні бути безсторонніми, тобто вільними від будь-яких зв'язків, упередженості, які впливають або можуть сприйматися як такі, що впливають на здатність судді приймати незалежне рішення. Значення цього принципу виходить далеко за конкретні інтереси визначеної сторони в якому-небудь спорі. Судова влада повинна користуватися довірою не тільки зі сторони сторін в конкретному розгляді, але і зі сторони суспільства в цілому. І суддя повинен бути не тільки реально вільним від будь-якого невідповідного зв'язку, упередженості або впливу, але він повинен бути вільним від цього і в очах розумного спостерігача. Інакше довіру до незалежної судової влади буде підірвано.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини наявність безсторонності відповідно до п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини повинна визначатися за суб'єктивним та об'єктивним критеріями. Відповідно до суб'єктивного критерію беруться до уваги особисті переконання та поведінка окремого судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у даній справі. Відповідно до об'єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Білуха проти України» зазначено, що «у кожній окремій справі слід вирішувати, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчать про небезсторонність суду». Стосовно відводу (як права сторони його ініціювати) «особиста безсторонність суду презумується, поки не надано доказів протилежного». У випадку ж самовідводу сам суддя повинен бути переконаним, що є достатньо фактів, що свідчать про його безсторонність. Безумовно, сторони можуть побоюватися, що суддя є небезстороннім, але «вирішальним є те, чи можна вважати такі побоювання об'єктивно обґрунтованими».

З огляду на це, навіть зовнішні прояви можуть мати певну важливість або, іншими словами, «правосуддя повинно не тільки чинитися, повинно бути також видно, що воно чиниться».

Головна мета відводу - гарантування безсторонності суду, зокрема, щоб запобігти упередженості судді (суддів) під час розгляду справи, а мета самовідводу, відповідно, - запобігання будь-яким сумнівам щодо безсторонності судді.

На думку суду, наведена відповідачем обставина в поєднанні з тим, що останній наполягає на відводі, створюватиме обґрунтований сумнів в безсторонності суду в очах поміркованої, розумної, законослухняної та поінформованої сторонньої людини, оскільки може створити підозру про майбутній результат вирішення справи.

Відтак, з метою забезпечення умов, за яких у сторін не виникало б будь-яких сумнів в об'єктивності та неупередженості судді, заяву про відвід належить задовольнити.

Керуючись ст. ст. 36,39,40,41 ЦПК України, суд -

ухвалив :

Заяву відповідача про відвід головуючого судді Леньо С.І. задовольнити.

Цивільну справу за позовом Львівського національного університету імені Івана Франка до ОСОБА_2 про витребування майна з чужого незаконного володіння, скасування запису про державну реєстрацію права власності, повернення нерухомого майна передати для повторного авторозподілу згідно положень ст. 33 ЦПК України.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: Леньо С. І.