Постанова

Іменем України

05 червня 2019 року

м. Київ

справа № 554/7658/15-ц

провадження № 61-19667св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: головуючого - Червинська М. Є.,

суддів: Антоненко Н. О., Журавель В. І., Коротуна В. М., Крата В. І. (суддя-доповідач),

учасники справи:

позивач - публічне акціонерне товариство «Банк «Фінанси та Кредит»,

відповідач - ОСОБА_1 ,

розглянув у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 12 грудня 2016 року у складі судді: Чуванової А. М. та рішення апеляційного суду Полтавської області від 29 березня 2017 року у складі колегії суддів: Карпушина Г. Л., Лобова О. А., Триголова В. М.,

ІСТОРІЯ СПРАВИ

Короткий зміст позовних вимог

У червні 2015 року публічне акціонерне товариство «Банк «Фінанси та Кредит» (далі - ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит», банк) звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Позовна заява обґрунтована тим, що 07 лютого 2007 року між ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» та ОСОБА_1 було укладено договір № 2456-КЛ про відкриття кредитної лінії. Згідно пункту 2.1 кредитного договору банк відкрив відповідачу кредитну лінію на загальну суму 99 000 доларів США з терміном повернення кредитних ресурсів до 06 лютого 2017 року, з оплатою відсотків по ставці 16,00 процентів річних.

Умовами додаткової угоди до кредитного договору було змінено розмір відновлювальної кредитної лінії до 350 000 доларів США та процентну ставку до 18 % річних.

Позивач вказував, що виконав свої зобов`язання за кредитним договором у повному обсязі, надавши відповідачу кошти в розмірі та на умовах кредитного договору, що підтверджується рішенням Київського районного суду м. Полтави від 31 травня 2012 року. Однак, відповідач свої зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконує.

Станом на 23 березня 2015 року заборгованість відповідача за кредитним договором становить 42 968 128,86 гривень, з яких: сума строкової заборгованості по процентам 3 420,65 доларів США, що еквівалентно станом на 23 березня 2015 року 79 187,36 грн, сума простроченої заборгованості по процентам 312 014,49 доларів США, що еквівалентно станом на 23 березня 2015 року - 7 223 073,04 грн, пеня - 35 665 868,46 грн.

Банк просив стягнути з ОСОБА_1 суму заборгованості за договором про відкриття кредитної лінії № 2456-КЛ від 07 лютого 2007 року у розмірі 42 968 128,86 грн та судові витрати.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Октябрського районного суду м. Полтави від 12 грудня 2016 року позов ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» задоволено частково. Стягнуто зі ОСОБА_1 на користь ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» суму заборгованості за договором про відкриття кредитної лінії №2456-КЛ від 07 лютого 2007 року у розмірі 8 302 260,4 грн, та повернення судового збору в сумі 3654 грн. В задоволенні інших вимог ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що з відповідача на користь банку підлягає стягненню заборгованість за процентами, оскільки він користується кредитними коштами до цього часу, а також передбачені договором за неналежне виконання його умов штрафні санкції, зокрема пеня за несвоєчасне погашення процентів. Сума заборгованості за процентами складає 315 435,14 доларів США, що еквівалентно 7 302 260, 4 грн, а пені - 35 665 868,46 гривень. Тобто, розмір заявленої до стягнення пені є непропорційно великим порівняно із сумою боргу. Виходячи з принципів справедливості, добросовісності та розумності, зважаючи на майновий та сімейний стан відповідача, враховуючи, що нарахована банком сума пені значно перевищує прострочену заборгованість, суд зменшив суму пені до 1 000 000 грн.

Короткий зміст рішення суду апеляційної інстанції

Рішенням апеляційного суду Полтавської області від 29 березня 2017 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково. Рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 12 грудня 2016 року змінено, зменшено суму заборгованості за договором про відкриття кредитної лінії №2456-КЛ від 07 лютого 2007 року, яка підлягає стягненню з відповідача до 4 935 700,73 гривень. В іншій частині рішення суду залишено без змін.

Рішення суду апеляційної інстанції мотивоване тим, що відповідач умови договору про відкриття кредитної лінії № 2456-КЛ від 07 лютого 2007 року належним чином не виконував, а тому місцевий суд зробив обґрунтований висновок про стягнення з відповідача заборгованості по процентах та штрафних санкцій, та обґрунтовано зменшив розмір пені та визначив її в розмірі 1 000 000 грн. Щодо частини вимог по стягненню процентів пропущена позовна давність, а тому відносно сума заборгованості по сплаті процентів за користування кредитом у стягненні якої слід відмовити становить 3 366 559,67 грн, і на цю суму зменшено загальну суму заборгованості по кредиту, яка підлягає стягненню.

Аргументи учасників справи

У квітні 2017 року ОСОБА_1 подав касаційну скаргу, в якій просить оскаржені рішення скасувати та постановити нове про відмову у задоволенні позовних вимог.

Касаційна скарга мотивована тим, що: додаткову угоду відповідач не підписував та кошти не отримував; позовну давність застосовано не правильно, оскільки є рішення суду про стягнення заборгованості. А тому потрібно було відмовити повністю в задоволенні позову.

Короткий зміст ухвал суду касаційної інстанції

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 28 квітня 2017 року відкрито касаційне провадження у справі.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 25 жовтня 2017 року справа призначена до судового розгляду.

Рух справи

У статті 388 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), в редакції Закону України № 2147-VІІІ від 03 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», який набрав чинності 15 грудня 2017 року, передбачено, що судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

На підставі підпункту 6 пункту 1 розділу XIII Перехідні положення ЦПК України справа передана до Касаційного цивільного суду.

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII Перехідні положення ЦПК України касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Позиція Верховного Суду

Колегія суддів приймає аргументи, які викладені в касаційній скарзі, з таких мотивів.

Суди встановили, що 07 лютого 2007 року між АТ «Банк «Фінанси та Кредит» та відповідачем було укладено договір № 2456-КЛ про відкриття кредитної лінії на загальну суму 99000 доларів США з терміном повернення кредитних ресурсів до 06 лютого 2017 року, з оплатою відсотків по ставці 16,00 процентів річних. Умовами додаткової угоди № 3 від 28 травня 2008 року до кредитного договору внесено зміни: змінено розмір відновлювальної кредитної лінії до 350000 доларів США та процентна ставка до 18% річних.

Суди встановили, що відповідач порушив умови кредитного договору щодо повернення кредиту та сплати відсотків за користування кредитом, в зв`язку з чим виникла прострочена заборгованість.

Рішенням Київського районного суду м. Полтави від 31 травня 2012 року у справі № 2-36/11/1609, залишеним без змін рішенням апеляційного суду Полтавської області від 10 липня 2012 року в частині стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за договором про відкриття кредитної лінії № 2456-КЛ, стягнуто суму заборгованості по кредиту 282 038,80 доларів США, що складає 2 235 157,49 грн, заборгованості за простроченим кредитом - 67 961,20 доларів США, що складає 538 592,51 грн, заборгованості за простроченими відсотками 51 411,11 доларів США, що складає 407 433,05 грн. та пені в сумі 4 163 998,38 грн.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові від 04 липня 2018 року у справі № 310/11534/13-ц (провадження № 14-154цс18) Велика Палата Верховного Суду відступила від правових висновків Верховного Суду України, викладених у постановах: від 23 вересня 2015 року у справі № 6-1206цс15, від 21 вересня 2016 року у справі № 6-1252цс16.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 310/11534/13-ц (провадження № 14-154цс18) зроблено висновок, що звернення з позовом про дострокове стягнення кредиту незалежно від способу такого стягнення змінює порядок, умови і строк дії кредитного договору. На час звернення з таким позовом вважається, що настав строк виконання договору в повному обсязі. Рішення суду про стягнення заборгованості чи звернення стягнення на заставлене майно засвідчує такі зміни. Право кредитора нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється у разі пред`явлення до позичальника вимог згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. Наявність судового рішення про дострокове задоволення вимог кредитора щодо всієї суми заборгованості, яке боржник виконав не в повному обсязі, не є підставою для нарахування процентів та пені за кредитним договором, який у цій частині змінений кредитором, що засвідчено в судовому рішенні. Якщо за рішенням про звернення стягнення на предмет застави заборгованість за кредитним договором указана в такому рішенні у повному обсязі, кредитор має право на отримання гарантій належного виконання зобов`язання відповідно до частини другої статті 625 ЦК України.

Таким чином у справі, що переглядається, після рішення Київського районного суду м. Полтави від 31 травня 2012 року, банк мав право на стягнення з відповідача тільки сум, передбачених положенням частини другої статті 625 ЦК України.

Встановивши, що рішенням Київського районного суду м. Полтави від 31 травня 2012 року у справі № 2-36/11/1609 на користь банку було стягнуто достроково заборгованість за договором про відкриття кредитної лінії № 2456-КЛ, суди зробили неправильний висновок про задоволення позову про стягнення відсотків за кредитним договором, нарахованих після звернення до суду про дострокове стягнення заборгованості по кредитному договору, та пені.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

За таких обставин доводи касаційної скарги дають підстави для висновку, що рішення судів першої та апеляційної інстанції постановлено без додержанням норм матеріального права. У зв`язку з наведеним, колегія суддів вважає, що касаційну скаргу слід задовольнити, рішення судів першої та апеляційної інстанції скасувати, та в позові про стягнення пені та процентів за договором про відкриття кредитної лінії № 2456-КЛ в загальному розмірі 42 968 128,86 грн відмовити.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 28 квітня 2017 року було зупинене виконання рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 12 грудня 2016 року та рішення апеляційного суду Полтавської області від 29 березня 2017 року до закінчення касаційного провадження.

Оскільки колегія суддів за результатами розгляду касаційної скарги зробила висновок про скасування оскаржених рішень, то підстави для поновлення виконання судових рішень відповідно до частини третьої статті 436 ЦПК України відсутні.

Відповідно до частини тринадцятої статті 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Відповідачем було сплачений судовий збір за подання апеляційної скарги у розмірі 4 019,40 грн та за подання касаційної скарги у розмірі 4 384,80 грн, а тому з позивача на користь відповідача ОСОБА_1 підлягають стягненню понесені судові витрати на сплату судового збору.

Керуючись статтями 141, 400, 409, 412, 416, 436 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 12 грудня 2016 року та рішення апеляційного суду Полтавської області від 29 березня 2017 року скасувати.

Відмовити в задоволенні позову публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» до ОСОБА_1 про

про стягнення пені та процентів за договором про відкриття кредитної лінії № 2456-КЛ в загальному розмірі 42 968 128,86 грн.

З моменту прийняття постанови суду касаційної інстанції рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 12 грудня 2016 року та рішення апеляційного суду Полтавської області від 29 березня 2017 року втрачають законну силу та подальшому виконанню не підлягають.

Стягнути з публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» на користь ОСОБА_1 8 404,20 грн судових витрат, понесених на сплату судового збору.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий М. Є. Червинська

Судді: Н. О. Антоненко

В. І. Журавель

В. М. Коротун

В. І. Крат