Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

06 березня 2019 року

м. Одеса

Справа № 521/20644/18

Провадження № 2/521/1307/19

Малиновський районний суд міста Одеси в складі:

головуючого - судді Гуревського В.К.

за секретаря - Ардаковська А.О.,

Учасники справи:

Позивач - ОСОБА_1

Позивач - ОСОБА_2

Представник - ОСОБА_3

Відповідач - ОСОБА_4

Відповідач - ОСОБА_5

Третя особа - КП «Міське агентство з приватизації житла»

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Одесі цивільну справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_6, ОСОБА_5, третя особа - КП «Міське агентство з приватизації житла» про визнання права власності на частку квартири, -

в с т а н о в и в :

До Малиновського районного суду м. Одеси звернулись з позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2, зареєстровані за адресою: 65000, АДРЕСА_1, до ОСОБА_6, ОСОБА_5, третя особа: КП «Міська агентство з приватизації житла», місцезнаходження: АДРЕСА_10, в якому просили визнати за ОСОБА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, право власності на 1/6 частину 2-ох кімнатної квартири АДРЕСА_2, загальною площею 44,7 кв. м., житловою площею 27,6 кв. м., та визнати за ОСОБА_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_2, право власності на 1/6 частину 2-ох кімнатної квартири АДРЕСА_2, загальною площею 44,7 кв. м, житловою площею 27,6 кв. м., посилаючись на те, що в теперішній час у позивачів відсутній оригінал правовстановлюючого документу на належну кожному з них 1/6 частину квартири на підставі свідоцтва про право власності на житло, яке було втрачено і дублікат якого вони не можуть отримати, оскільки немає згоди на це співвласників ОСОБА_4 і ОСОБА_5, з якими вони не підтримують стосунків, обґрунтовуючи свої вимоги таким.

Сім'я позивачів складалася з шістьох осіб (ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_6, ОСОБА_5, ОСОБА_1 і ОСОБА_2), постійно проживала та була зареєстрована в двокімнатній квартирі АДРЕСА_3.

В 1995 році на підставі Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» позивачі та члени їх сім'ї приватизували вказану квартиру.

27 червня 1995 року їм було видано свідоцтво про право власності на житло, реєстровий НОМЕР_4, відповідно до якого квартира АДРЕСА_4, загальною площею 44,7 кв.м належить на правах приватної, спільної часткової власності ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_6, ОСОБА_5, ОСОБА_1, ОСОБА_2, право власності на яку було зареєстровано за всіма співвласниками в ОМБТІ 09.08.1995 року в реєстраційній книзі 143 пр. стор.36, р.№ 207.

Таким чином, кожному співвласнику належало по 1/6 частки вказаної квартири.

ІНФОРМАЦІЯ_1 року померла ОСОБА_10 (мати позивачки ОСОБА_1.), про що Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції складено відповідний актовий запис за № 3867.

ІНФОРМАЦІЯ_2 року помер ОСОБА_9 (батько позивачки ОСОБА_1.), про що 10 травня 2017 року Одеським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області складено відповідний актовий запис № 5028.

Після смерті батьків, в зв'язку з втратою свідоцтва про право власності на житло, яке є необхідним документом для оформлення спадщини, ОСОБА_1, звернулася до КП «Міське агентство з приватизації житла» з заявою про видачу Дубліката свідоцтва про право власності на житло. 30.10.2017 року ОСОБА_1 отримала письмову відповідь КП «Міське агентство з приватизації житла» № 1028-ш/01-07 про те, що дублікати приватизаційних документів видаються власникам житла з письмової згоди всіх співвласників.

В зв'язку з тим, що двоє із співвласників померли, а місце проживання інших співвласників - ОСОБА_4 та ОСОБА_5 позивачам невідоме, оскільки вони довгий час не підтримують жодних стосунків, ОСОБА_1 не змогла отримати дублікат свідоцтва про право власності на житло.

16 листопада 2017 року ОСОБА_1 отримала дві постанови державного нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії - видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті матері ОСОБА_10 та видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті батька ОСОБА_9, оскільки ОСОБА_1 не були надані правовстановлюючі документи на спадкове майно.

Рішенням Малиновського районного суду міста Одеси від 29.05.2018 року по справі № 521/20060/17 за ОСОБА_1 визнано право власності на 1/3 частину квартири АДРЕСА_5, загальною площею 44,7 кв.м, житловою площею 27,6 кв.м в порядку спадкування за заповітами після смерті ОСОБА_10, померлої ІНФОРМАЦІЯ_3 року та після смерті ОСОБА_9, померлого ІНФОРМАЦІЯ_4 року.

05 липня 2018 року, на підставі рішення суду, право власності на 1/3 частину вказаної квартири було зареєстроване за ОСОБА_1 в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.

Позивачі зазначають, що способом захисту їх права власності є визнання за кожним з них права власності по 1/6 частини квартири АДРЕСА_6.

Представник позивачів - адвокат Селєзньова Т.В. в судовому засіданні підтримала вимоги позову у повному обсязі та просила суд їх задовольнити.

Відповідач ОСОБА_4 надала до суду заяву якою визнає позовні вимоги позивачів у повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_5 до судового засідання не з'явився.

Представник третьої особи до судового засідання не прибув, був повідомлений у встановленому законом порядку.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити із задоволенням позову. Згідно з ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Судом встановлені такі фактичні обставини на підставі представлених сторонами письмових доказів.

В 1995 році на підставі Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» позивачі та члени їх сім'ї приватизували квартиру АДРЕСА_4, загальною площею 44,7 кв.м, яка належить їм на правах приватної, спільної часткової власності, відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 27 червня 1995 року реєстровий НОМЕР_4, право власності на яку було зареєстровано за всіма співвласниками в ОМБТІ 09.08.1995 року в реєстраційній книзі 143 пр. стор.36, р.№ 207.

Співвласниками домоволодіння є: ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_6, ОСОБА_5, ОСОБА_1, ОСОБА_2, де кожному належить 1/6 частина домоволодіння на підставі свідоцтво про право власності на житло, реєстровий НОМЕР_4 від 27 червня 1995 року.

ІНФОРМАЦІЯ_1 року померла ОСОБА_10 - мати позивачки ОСОБА_1 та ІНФОРМАЦІЯ_2 року помер ОСОБА_9 батько позивачки ОСОБА_1

У зв'язку із смертю батьків ОСОБА_1, для позивачів відкрилась спадщина.

Судом встановлено, що за життя, ОСОБА_10 та ОСОБА_9 кожному на праві власності належала 1/6 частина двокімнатної квартири АДРЕСА_6.

Позивачем втрачено свідоцтво про право власності на означене житло, яке є необхідним документом для оформлення спадщини, а для отримання дублікату свідоцтва - необхідна письмова згода всіх співвласників, що встановлено на підставі до письмової відповіді КП «Міське агентство з приватизації житла» від 30.10.2017 року за № 1028-ш/01-07 на звернення ОСОБА_1 про видачу дубліката свідоцтва про право власності на житло.

В зв'язку з тим, що двоє із співвласників померли, а місце проживання інших співвласників - ОСОБА_4 та ОСОБА_5 позивачам не було відоме, ОСОБА_1 не змогла отримати дублікат свідоцтва про право власності на житло.

16 листопада 2017 року ОСОБА_1 отримала дві постанови державного нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії - видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті матері ОСОБА_10 та видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті батька ОСОБА_9, оскільки ОСОБА_1 не були надані правовстановлюючі документи на спадкове майно.

Рішенням Малиновського районного суду міста Одеси від 29.05.2018 року по справі № 521/20060/17 за ОСОБА_1 визнано право власності на 1/3 частину квартири АДРЕСА_5, загальною площею 44,7 кв.м, житловою площею 27,6 кв.м в порядку спадкування за заповітами після смерті ОСОБА_10, померлої ІНФОРМАЦІЯ_3 року та після смерті ОСОБА_9, померлого ІНФОРМАЦІЯ_4 року.

05 липня 2018 року, на підставі рішення суду, право власності на 1/3 частину вказаної квартири було зареєстроване за ОСОБА_1 в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.

З метою отримання свідоцтв про права на спадщину за заповітом після смерті матері ОСОБА_10 та після смерті батька ОСОБА_9, через відсутність у позивачів правовстановлюючих документів на спадкове майно, ОСОБА_1, та ОСОБА_2 рекомендовано звернутися до суду.

Таким чином, втрата позивачами документа, який засвідчує їх право власності на житло і неможливість отримати дублікат такого документа, обумовили їх звернення до суду з відповідним позовом, так як іншим чином, окрім судового, - немає шляху для відновлення порушеного права позивачів.

Належність кожному по 1/6 частині квартири АДРЕСА_5, на праві спільної часткової власності на підставі свідоцтва про право власності на житло НОМЕР_3 від 27.06.1995 року, підтверджується письмовими доказами: копією розпорядження органу приватизації від 27 червня 1995 року № 56736; копією свідоцтва про право власності на житло НОМЕР_4 від 27.06.1995 року; технічним паспортом на квартиру АДРЕСА_2, яка складається з двох кімнат, житловою площею 27,6 кв.м, загальною площею 44,7 кв.м; копією рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 29.05.2018 року; витягом з Державного реєстру речових прав про реєстрацію права власності на нерухоме майно; довідкою про склад сім'ї та реєстрацію від 26.11.2018 року, відповідно до якої в квартирі зареєстровані ОСОБА_1 та ОСОБА_2

Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документу, який засвідчує його право власності.

Передумовою для застосування ст. 392 ЦК є відсутність іншого, окрім судового, шляху для відновлення порушеного права. Позивачем у позові про визнання права власності є особа, яка вже є власником.

На підставі викладеного, суд вважає за можливе позов ОСОБА_1 та ОСОБА_2 задовольнити відповідно до наданих суду письмових доказах. Судові витрати залишити за сторонами.

Згідно ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися в суд за захистом свого цивільного права у випадку його порушення з вимогою про примусове виконання зобов'язання в натурі. Відповідно до ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Згідно зі ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ч. 1 ст. 354 ЦПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. В разі оголошення лише вступної та резолютивної частини рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Керуючись ст. ст. 15, 16, 355, 356, 358, 363, 364, 367 ЦК України, ст. 88 ЗК України, ст. ст. 69, 70, 71 СК України, ст. ст. 13, 141, ч. 4 ст. 206, ст. ст. 263, 265, 268, 354, 355 ЦПК України, -

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 (АДРЕСА_7, РНОКПП НОМЕР_1), ОСОБА_2 (АДРЕСА_7, РНОКПП НОМЕР_2) до ОСОБА_6 (АДРЕСА_8, РНОКПП та паспортні дані відсутні), ОСОБА_5 АДРЕСА_8, РНОКПП та паспортні дані відсутні), третя особа - КП «Міське агентство з приватизації житла» (м. Одеса, вул. Богдана Хмельницького, 66) про визнання права власності на частку квартири - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1) право власності на 1/6 частину двокімнатної квартири АДРЕСА_9, загальною площею 44,7 кв. м, житловою площею 27,6 кв. м.

Визнати за ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_2) право власності на 1/6 частину двокімнатної квартири АДРЕСА_9, загальною площею 44,7 кв. м, житловою площею 27,6 кв. м.

Рішення може бути оскаржене шляхом подання до Одеського апеляційного суду через суд першої інстанції апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Рішення суду в повному обсязі складено 15 березня 2019 року

СУДДЯ Гуревський В.К.