Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 листопада 2019 року Магдалинівський районний суд Дніпропетровської області у складі

головуючого судді Ковальчук Т.А.

при секретарі Бондар О.В.

за участю

відповідача ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2 розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт. Магдалинівка Дніпропетровської області цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , Котовської сільської ради Магдалинівського району Дніпропетровської області про поділ нерухомого майна в натурі,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_1 , Котовської сільської ради в якому зазначає, що вона є співвласником ѕ частини житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 на підставі рішення Магдалинівського районного суду Дніпропетровської області від 16.03.2018 року. Співвласником іншої ј частини спірного будинку є відповідач - ОСОБА_1 , також на підставі зазначеного рішення суду. Зазначає, що між нею та відповідачем постійно виникають спори про порядок користування та володіння будинком та земельною ділянкою.

На даний час домовленості про поділ будинку не досягнуто, а відповідач чинить перешкоди в користуванні житловим будинком, а тому позивач змушена звернутися до суду з даним позовом. Просить здійснити реальний поділ домоволодіння.

Позивач в судове засідання не з`явилася, надавши до суду заяву, в якій прохала розглянути справу без її участі, позовні вимоги підтримує.

Відповідач - ОСОБА_1 та представник відповідача в судовому засіданні заперечували у задоволенні позовних вимог, зазначивши, що відсутня необхідність в реальному поділі житлового будинку.

Представник відповідача Котовської сільської ради Магдалинівського району Дніпропетровської області в судове засідання не з`явився, надавши до суду заяву, в якій прохала розглянути справу без їхньої участі.

Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 є співвласником ѕ частини, а ОСОБА_1 є співвласником ј частини житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 на підставі рішення Магдалинівського районного суду Дніпропетровської області від 16.03.2018 року (а. с. 5-8).

Відповідно до положень статті 356 ЦК України власність двох чи більше осіб із зазначенням частки кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю.

Згідно із частинами першою, третьою статті 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою; кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації.

Частиною першою статті 364 ЦК України передбачено право співвласника на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності.

За змістом цієї норми виділ частки зі спільного майна - це перехід частини цього майна у власність учасника спільної власності пропорційно його частки в праві спільної власності й припинення для цієї особи права на частку у спільному майні.

Вид майна, що перебуває у спільній частковій власності, впливає на порядок виділу з нього частки.

Відповідно до частини другої статті 364 ЦК України, якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга статті 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки.

Враховуючи те, що після виділу частки зі спільного нерухомого майна у порядку статті 364 ЦК України право спільної часткової власності припиняється, при виділі частки із спільного нерухомого майна власнику, що виділяється, та власнику (власникам), що залишаються, має бути виділена окрема площа, яка повинна бути ізольованою від приміщення іншого (інших) співвласників, мати окремий вихід, окрему систему життєзабезпечення (водопостачання, водовідведення, опалення тощо), тобто складати окремий об`єкт нерухомого майна в розумінні статті 181 ЦК України.

При вирішенні питання про реальний поділ будинку суд виходить з розяснень, наданих у Постанові Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок» №7 від 04.10.1991 року, де зазначено, що при вирішенні справ про виділ в натурі часток жилого будинку, що є спільною частковою власністю, судам належить мати на увазі, що це можливо, якщо кожній зі сторін може бути виділено відокремлену частину будинку із самостійними виходом (квартиру).

Крім того, постанова містить роз`яснення, що виділ також може мати місце за наявності технічної можливості переобладнати приміщення в ізольовані квартири.

Виділення в натурі ј частки ОСОБА_1 та ѕ частки ОСОБА_3 у житловому будинку за адресою: АДРЕСА_1 , - не можливо, згідно з висновком № 931/06-19 від 21.06.2019 року (а. с. 60-63).

Виходячи з висновку експерта вбачається, що реальний поділ будинку не є технічно можливим, відшкодування матеріальної компенсації позивачем не заявлено, у зв`язку із чим в задоволенні позову про поділ житлового будинку в натурі слід відмовити.

Згідно зі ст. 141 ЦПК України, судові витрати у справі підлягають віднесенню на позивача, оскільки у задоволенні позову відмовлено у повному обсязі.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 81, 89, 141, 259, 263-265 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , Котовської сільської ради Магдалинівського району Дніпропетровської області про поділ нерухомого майна в натурі - відмовити

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня проголошення рішення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено 25 листопада 2019 року.

Суддя Т.А.Ковальчук