ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 листопада 2019 року м.Херсон

Номер справи: 659/1120/18

Номер провадження: 22-ц/819/1666/19

Херсонський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого (суддя-доповідач)Ігнатенко П.Я.,
суддів:Воронцової Л.П.,
Полікарпової О.М.,
за участю секретаряПісоцької Т.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Херсоні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Нижньосірогозького районного суду Херсонської області у складі судді Панкєєва В.М. від 02 серпня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 , який відбуває покарання вигляді довічного позбавлення волі у державній установі «Житомирська установа виконання покарань (№ 8)», до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2018 року ОСОБА_1 , який відбуває покарання вигляді довічного позбавлення волі у державній установі «Житомирська установа виконання покарань (№ 8)»,звернувся до суду із вказаним вище позовом, посилаючись на те, що з 31 серпня 1988 року перебуває з ОСОБА_2 у зареєстрованому шлюбі, від якого мають двох дорослих дітей.

Позивач вказав, що спільне життя з відповідачкою не склалось через те, що він засуджений до довічного позбавлення волі, у зв`язку з чим 22 роки не має можливості жити з дружиною однією сім`єю та вести спільне господарство. Вважає, що шлюб носить формальний характер, обтяжує дружину, перешкоджає її нормальному життю та створює перепони її жіночому щастю, оскільки дружина не може через існуючий шлюб створити іншу повноцінну сім`ю.

ОСОБА_1 зазначив, що подальше спільне життя та збереження сім`ї є неможливими, таке становище суперечить його інтересам. Спір про поділ спільно придбаного майна під час шлюбу відсутній.

На підставі викладеного, позивач просить розірвати шлюб, укладений між ним та ОСОБА_2 ,зареєстрований 31.08.1988 року Нижньосірогозьким відділом районним відділом ЗАГСуХерсонської області, актовий запис № 53.

Ухвалою суду від 23 січня 2019 року сторонам надано строк у шість місяців для досягнення примирення.

У липні 2019 року позивач ОСОБА_1 надав пояснення, в яких вказав, що протягом наданого судом шестимісячного строку на примирення обставини, які унеможливлюють спільне проживання однією сім`єю з відповідачем не змінилися, у зв`язку з чим просив розірвати шлюб.

Відповідач ОСОБА_2 надала суду заяву, у якій просила справу розглядати у її відсутності, позовні вимоги не визнала, заперечила проти розірвання шлюбу. Зазначила, що постійно підтримує зв`язок з чоловіком, вважає розірвання шлюбу недоцільним.

Рішенням Нижньосірогозького районного суду Херсонської області від 02 серпня 2019 року в задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати і ухвалити нове, яким позов задовольнити.

Відзив на апеляційну скаргу до суду не надходив.

У ході апеляційного розгляду ОСОБА_1 підтримав апеляційну скаргу просить її задовольнити. Пояснив, що він засуджений до довічного позбавлення волі, шлюбні відносини між ним та ОСОБА_2 відсутні, шлюб носить формальний характер та є обтяжливим для нього, в зв`язку з чим наполягає на розірванні шлюбу.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилась, про дату, час і місце розгляду справи повідомлена належним чином.

Відповідно до вимог ч.2 ст. 372 ЦПК України неявка до суду апеляційної інстанції не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши доповідача, пояснення сторін, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених позовних вимог колегія суддів вважає, що апеляційна скаргапідлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ч.3 ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини.

Згідно ч. 2 ст. 104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання.

Частиною 3 ст. 105 СК України встановлено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу.

Статтею 111 СК України передбачено, що суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства.

Згідно ст. 112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини з інвалідністю та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Згідно 10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя. Передбачене ч. 1 ст. 111 СК вжиття судом заходів щодо примирення подружжя застосовується у випадку відсутності згоди одного з них на розірвання шлюбу за ініціативою однієї зі сторін або суду у формі відкладення розгляду справи слуханням та надання сторонам строку на примирення. Якщо після закінчення призначеного судом строку примирення подружжя не відбулося і хоча б один з них наполягає на припиненні шлюбу, суд вирішує справу по суті.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції дійшов висновку, що розірвання шлюбу не в інтересах обох сторін та існування сім`ї не завдає їм шкоди.

З таким висновком суду погодитись не можна.

З матеріалів справи вбачається, що згідно свідоцтва про укладення шлюбу серії НОМЕР_1 ОСОБА_1 та ОСОБА_3 31 серпня 1988 року зареєстрували шлюб у Нижньосірогозькому районному відділі ЗАГСу Херсонської області, актовий запис № 53 (а.с. 5).

Відповідно до довідки Нижньосірогозької селищної ради Нижньосірогозького району Херсонської області № 1551 від 03.05.2017 року, ОСОБА_1 на праві приватної власності належить квартира АДРЕСА_1 , в якій проживають: його дружина ОСОБА_2 , донька ОСОБА_4 , 1988 року народження, син ОСОБА_4 , 1990 року народження та онук ОСОБА_5 , 2012 року народження (а.с. 2).

Згідно довідки начальника відділу контролю за виконанням судових рішень державної установи «Житомирська установа виконання покарань (№ 8)» від 31.05.2017 року, ОСОБА_1 засуджений за вироком Запорізького обласного суду від 22.01.1999 року за ст. ст. 93 п. п. «б», «г», «ж»; 142 ч. 2, 193 ч. 3, 222 ч. 1, 222 ч. 3; 42 КК України до довічного позбавлення волі та з 14 вересня 2001 року відбуває покарання у державній установі «Житомирська установа виконання покарань (№ 8)» (а.с. 3).

Ухвалою Нижньосірогозького районного суду Херсонської області 23 січня 2019 року сторонам по справі позивачу ОСОБА_1 та відповідачу ОСОБА_2 надано шестимісячний строк для досягнення примирення (а.с. 42).

З огляду на викладене вбачається, що від шлюбу сторони мають двох дорослих дітей дочку ОСОБА_4 , 1988 року народження, та сина ОСОБА_4 , 1990 року народження. Малолітніх дітей або дітей-інвалідів подружжя не має.

Сторонам надавався строк для примирення, проте в заяві від 25.07.2019 року ОСОБА_1 зазначив, що примирення у наданий судом строк не досягнуто, проживання однією сім`єю як було неможливим так і є, оскільки він засуджений до довічного позбавлення волі та подальшого перебування у фактичних шлюбних відносинах не бажає.

Таким чином, після надання шестимісячного строку, незважаючи на заперечення відповідачки проти розірвання шлюбу примирення не відбулось, позивач наполягає як в суді першої, так і апеляційної інстанції на розірванні шлюбу як безповоротне і остаточне його рішення в зв`язку з відсутністю шлюбних відносин із відповідачкою та недоцільністю і неможливістю збереження шлюбу, відбуванням покарання довічно.

Отже, колегія суддів дійшла висновку, що згідно вимог закону ніхто не може бути примушений до шлюбу та беручи до уваги право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини, фактичні шлюбні відносини між подружжям припинилися у зв`язку із засудженням ОСОБА_1 до довічного позбавлення волі та судом встановлено небажання позивача збереження сім`ї, тому подальше перебування у шлюбі суперечить його інтересам, у зв`язку з чим шлюб між сторонами слід розірвати.

За таких обставин, апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення суду першої інстанції як таке, що ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про задоволення позову.

У зв`язку з тим, що позивача звільнено від сплати судового збору, на підставі вимог ст. 141 ЦПК України з ОСОБА_2 на користь держави підлягає стягненню судовий збір в сумі 1057,20 грн.

Керуючись ст.ст. 374,376,382 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , - задовольнити.

Рішення Нижньосірогозького районного суду Херсонської області від 02 серпня 2019 року, - скасувати та ухвалити нове судове рішення.

Позов ОСОБА_1 , який відбуває покарання вигляді довічного позбавлення волі у державній установі «Житомирська установа відбування покарань (№ 8)», до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, - задовольнити.

Розірвати шлюб, укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 ,зареєстрований 31 серпня 1988 року Нижньосірогозьким відділом районним відділом ЗАГСуХерсонської області, актовий запис № 53.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у сумі 1057,20 (одна тисяча п`ятдесят сім гривень 20 копійок) гривень.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення (постанови) шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції у цивільних справах - Верховного Суду.

Дата складання повного судового рішення 22 листопада 2019 року.

Головуючий П.Я.Ігнатенко

Судді: Л.П.Воронцова

О.М.Полікарпова