УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 березня 2019 року м.Сватове

Сватівський районний суд Луганської області у складі:

головуючого судді Осіпенко Л.М.,

за участю секретаря судового засідання Тиріної В.С.,

позивача - ОСОБА_1,

представника позивача - ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Сватове заяву представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Кривошеї Олега Євгеновича про відвід судді Попової О.М. у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до СФГ «Світанок» про витребування майна із чужого незаконного володіння,

ВСТАНОВИВ:

Представник позивача ОСОБА_1 - адвокат Кривошея Олег Євгенович звернувся до суду із заявою про відвід судді Сватівського районного суду Луганської області Попової Олени Михайлівни від розгляду цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до СФГ «Світанок» про витребування майна із чужого незаконного володіння в обґрунтування якої зазначив, що в провадженні судді Попової О.М. перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до СФГ «Світанок» про витребування майна із чужого незаконного володіння. У нього та позивача ОСОБА_1 є обґрунтовані сумніви у тому, що суддя Попова О.М. належним чином і в повному обсязі з урахуванням всіх обставин та наданих доказів, об'єктивно та неупереджено розгляне вказану справу у зв'язку з тим, що суддя Попова О.М. розглядала цивільну справу №426/169/17 де були ті самі обставини, той самий позивач та відповідач та той самий предмет спору. Суддя Попова О.М. під час розгляду справи № 426/169/17 за позовом ОСОБА_1 до СФГ «Світанок» про визнання недійсним змін до договору оренди землі, скасування державної реєстрації безпідставно відхилила всі докази надані позивачем і прийняла рішення на користь відповідача. На вказану справу позивачем була подана касаційна скарга, яка на даний час ще не розглянута. У зв'язку з вищевикладеним, у позивача є небезпідставні сумніви щодо неупередженості судді Попової О.М. під час розгляду справи за позовом ОСОБА_1 до СФГ «Світанок» про витребування майна із чужого незаконного володіння. Просить задовольнити відвід судді Сватівського районного суду Луганської області Попової Олени Михайлівни від розгляду цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до СФГ «Світанок» про витребування майна із чужого незаконного володіння.

Суддя Попова О.М. в судове засідання не з'явилась та своїм правом щодо надання пояснень не скористалась.

Позивач ОСОБА_1 та його представник Кривошея О.Є. в судовому засіданні підтримали заяву з підстав зазначених у ній, просили її задовольнити.

Представник відповідача Лісечко О.С. в судовому засіданні, яке відбулося 13 березня 2019 року участі не приймав, але раніше при розгляді питання про відвід судді Попової О.М. від розгляду цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до СФГ «Світанок» про витребування майна із чужого незаконного володіння надавав свої письмові пояснення, зі змісту яких вбачається, що відвід судді Поповій О.М. є необґрунтованим, та таким, що не дає змоги дійти переконання, що суддя, яка розглядає справу, прямо чи побічно заінтересована у результаті її розгляду.

Відповідно до ст. 40 ЦПК України, не прибуття в судове засідання учасників справи при розгляді заяви про відвід не перешкоджає розгляду справи.

Вивчивши матеріали справи, заслухавши думку позивача ОСОБА_1, представника позивача ОСОБА_2 суд приходить до наступних висновків:

Відповідно до ст. 40 ЦПК України, питання про відвід судді вирішує суд, який розглядає справу. Суд задовольняє відвід, якщо доходить висновку про його обґрунтованість. Якщо суд доходить висновку про необґрунтованість заявленого відводу, він вирішує питання про зупинення провадження у справі. У такому випадку вирішення питання про відвід судді здійснюється суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому частиною першою статті 33 цього Кодексу. Такому судді не може бути заявлений відвід.

У відповідності до ч. 1 ст. 36 ЦПК України суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо:

1) він є членом сім'ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім'ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу;

2) він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання або надавав стороні чи іншим учасникам справи правничу допомогу в цій чи іншій справі;

3) він прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи;

4) було порушено порядок визначення судді для розгляду справи;

5) є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об'єктивності судді.

Відповідно до положень ст. 40 ЦПК України, питання про відвід (самовідвід) судді може бути вирішено як до, так і після відкриття провадження у справі. Питання про відвід судді вирішує суд, який розглядає справу. Суд задовольняє відвід, якщо доходить висновку про його обґрунтованість. Якщо суд доходить висновку про необґрунтованість заявленого відводу, він вирішує питання про зупинення провадження у справі. У такому випадку вирішення питання про відвід судді здійснюється суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому частиною першою статті 33 цього Кодексу.

Згідно ухвали судді Сватівського районного суду Луганської області Попової О.М. від 26 лютого 2019 року, вбачається, що при розгляді заяви представника позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 про відвід судді, суддя Сватівського районного суду Луганської області Попова О.М. дійшла висновку про необґрунтованість заявленого їй відводу. Вищевказана заява була передана для розгляду іншому судді того ж суду, визначеному у порядку, встановленому частиною першої статті 33 ЦПК України.

Судом встановлено, що суддя Сватівського районного суду Луганської області Попова О.М. розглядала цивільну справу № 426/169/17 за позовом ОСОБА_1 до СФГ «Світанок» про визнання недійсним змін до договору оренди землі, скасування державної реєстрації та прийняла рішення про відмову у задоволенні позову.

Тобто вказана цивільна справа № 426/12952/17 за позовом ОСОБА_1 до СФГ «Світанок» про витребування майна із чужого незаконного володіння є між тими самими сторонами, про той самий предмет спору, а саме земельні ділянки, що вже розглядалися суддею Поповою О.М. у цивільній справі № 426/169/17.

Згідно ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до ч. 1 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини та основних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків.

Відповідно до п. 1.1. Бангалорських принципів поведінки судді, суддя повинен здійснювати свою судову функцію незалежно, виходячи виключно з оцінки фактів, відповідно до свідомого розуміння права, незалежно від будь-якого стороннього впливу, спонукань, тисків, погроз або втручання, прямого чи опосередкованого, здійснюваного з будь-якої сторони та маючого на меті будь-які цілі.

Судова процедура вважається справедливою тільки тоді, коли вона спрямована на забезпечення верховенства права, законності, рівності учасників процесу перед законом і судом, змагальності, гласності та відкритості. Професіоналізм, незалежність та неупередженість суддів є неодмінною гарантією справедливого вирішення судових спорів.

Однією з процесуальних гарантій реалізації завдань цивільного судочинства і ухвалення законних та обґрунтованих рішень у цивільних справах є інститут відводу судді, що має на меті відсторонення від участі у справі суддів, щодо неупередженості яких є сумніви. Виходячи з цього цілком очевидно, що ефективність даного інституту пов'язана із застосуванням як національного законодавства, так і Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Згідно п. 12 висновку №1 (2001) Консультативної ради європейських судів для Комітету Європи «Про стандарти незалежності судових органів і незмінності суддів» - незалежність судової влади означає повну неупередженість із боку суддів.

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, на якій наголосив суд у справі «Олександр Волков проти України» (Заява № 21722/11) (пункти 104 та 106) існування безсторонності для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції повинно встановлюватися згідно з: суб'єктивним критерієм, врахувавши особисті переконання та поведінку конкретного судді, тобто чи мав суддя особисту упередженість або чи був він об'єктивним у цій справі, та (іі) об'єктивним критерієм, іншими словами, шляхом встановлення того, чи забезпечував сам суд та, серед інших аспектів, його склад, достатні гарантії для того, щоб виключити будь-який обґрунтований сумнів у його безсторонності (серед інших, рішення у справах «Фей проти Австрії» (Fey v. Austria), від 24 лютого 1993 року, Series А № 255, пп. 28 та 30, та «Веттштайн проти Швейцарії» (Wettstein v. Switzerland), заява № 33958/96, п. 42, ECHR 2000-ХІІ). У цьому відношенні навіть вигляд має певну важливість - іншими словами, «має не лише здійснюватися правосуддя - ще має бути видно, що воно здійснюється». Адже йдеться про довіру, яку в демократичному суспільстві суди повинні вселяти у громадськість. Судді зобов'язані викликати довіру в учасників судового розгляду, а тому будь який суддя, стосовно якого є підстави для підозри у недостатній неупередженості, повинен брати самовідвід або бути відведеним (див. рішення від 26 жовтня 1984 року у справі «Куббер проти Бельгії» (De Cubber v. Belgium), Series A, № 86; рішення від 09.11.2006р у справі «Білуга проти України).

З заяви представника позивача суд не вбачає, що існує достатньо ознак, що вказують на прояви особистої упередженості судді Попової О.М., яка розглядає справу, однак заявник вважає, що існують факти, які можуть слугувати підставою для сумніву в її безсторонності. Вказана позиція заявника є суб'єктивною і має важливе значення, оскільки він вважає такі сумніви об'єктивно обґрунтованими.

Таким чином, сам факт недовіри особи може створити враження необ'єктивності та упередженості судді при розгляді справи, а відтак в майбутньому стане причиною сумнівів в об'єктивності, справедливості, неупередженості та законності судового рішення у справі та поставити під сумнів забезпечення реалізації права особи на справедливий судовий розгляд.

Судом приймається до уваги, що право осіб на справедливий суд закріплений в нормах міжнародного права, зокрема в Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. При розгляді заяви про відвід слід виходити саме з суб'єктивної оцінки сторони у справі щодо дій головуючого у справі. Іншими словами, якщо сторона має сумнів в безсторонності судді, то практика Європейського суду з прав людини наголошує на необхідності вирішення питання щодо відводу судді від розгляду справи, адже в іншому випадку це буде розцінено як порушення права особи на справедливий суд.

Враховуючи вище зазначене, з врахуванням позиції Європейського Суду з прав людини, суд приходить до висновку про необхідність задоволення відводу судді Поповій О.М. від розгляду даної справи, для усунення виникнення як у стороннього спостерігача, так і сторін у справі будь-яких сумнівів в об'єктивності та неупередженості судді, з метою дотримання учасниками процесу своїх процесуальних прав, виходячи з морально-етичних міркувань, а також обставин, зазначених у ст. 36 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 36, 39-40, 260 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Заяву представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Кривошеї Олега Євгеновича про відвід судді Попової О.М. у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до СФГ «Світанок» про витребування майна із чужого незаконного володіння - задовольнити.

Цивільну справу № 426/12952/17 за позовом ОСОБА_1 до СФГ «Світанок» про витребування майна із чужого незаконного володіння, передати до канцелярії суду для визначення судді в порядку ст. 33 ЦПК України.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали суду складено 18.03.2019 року.

Суддя: Л.М.Осіпенко