РІШЕННЯ

Іменем України

11 червня 2019 р. Кобеляцький районний суд Полтавської області

у складі:

судді - Мороз Т.М.,

сторони та інші учасники справи_

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - ОСОБА_2 ,

представники третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог - служби у справах дітей Кобеляцької районної державної адміністрації - Фролова М.С., органу опіки та піклування Кобеляцької міської ради - Деркач А.О.

за участю секретаря судового засідання - Крейс О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини та визначення місця проживання дитини, -

ВСТАНОВИВ:

До суду звернулася позивач, ОСОБА_1 з позовом до ОСОБА_2 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору - служба у справах дітей Кобеляцької районної державної адміністрації, орган опіки та піклування Кобеляцької міської ради Полтавської області про розірвання шлюбу, стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини та визначення місця проживання дитини. В позові зазначила, що з 14.06.2014 р. перебуває з відповідачем у шлюбі. ІНФОРМАЦІЯ_1 народилася дитина, син ОСОБА_3 .. Між нею та відповідачем почалися постійні сварки, суперечності, спільне життя стало неможливим та нестерпним. Відповідач постійно ображає її нецензурними словами, неодноразово наносив тілесні ушкодження, провокую конфлікти. Все це відбувається на очах дитини. З червня 2018 р. шлюбні стосунки між ними припинені. Подальше спільне життя і збереження шлюбу є неможливим. Прохає шлюб розірвати, визначити місце проживання їхньої дитини з нею, оскільки дитина є малолітньою, і проживатиме за місцем її реєстрації в АДРЕСА_1 , де є відповідні належні умови. У неї стабільний графік роботи, в той час коли відповідач в зв`язку з специфікою своєї роботи не має можливості та часу для повного та достатнього рівня виховання дитини. Крім того, прохає стягнути з відповідача на її користь на утримання дитини аліменти в розмірі 50 % від доходу відповідача, оскільки дитина після розірвання шлюбу буде проживати з нею.

11.05.2019 позивач ОСОБА_1 уточнила позовні вимоги в частині стягнення аліментів та прохала стягнути з відповідача на її користь на утримання сина аліменти в розмірі 1/4 частини доходів відповідача, але не менше 50 % від прожиткового мінімуму.

В судовому засіданні позивач підтримала позовні вимоги, надала пояснення, аналогічні викладеним в позовній заяві та прохала позов задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 позов не визнав. Пояснив, що в даний час вони з позивачем спільно проживають, мають спільний побут. Дійсно між ними бувають сварки, інколи це відбувається при дитині. Вважає, що дитина повинна проживати в повній сім`ї і її інтереси повинні бути першочерговими. Прохав визначити місце проживання дитини з ним, оскільки він зможе її забезпечити і виховати.

Представник третьої особи - служби в справах дітей Кобеляцької районної державної адміністрації Фролова при розгляді питання щодо розірвання шлюбу та стягнення аліментів поклалася на розсуд суду, при визначенні місця проживання дитини - вважає визначити його з матір`ю.

Представник третьої особи - орган опіки та піклування Кобеляцької міської ради Полтавської області при розгляді питання щодо розірвання шлюбу поклалася на розсуд суду, при визначенні місця проживання дитини та стягнення аліментів - вважає визначити місце проживання малолітньої дитини з матір`ю та стягнути аліменти з відповідача на її утримання.

Ухвалою Кобеляцького районного суду Полтавської області від 24.10.2018 позовну заяву залишено без руху та надано строк для усунення недоліків.

Ухвалою Кобеляцького районного суду Полтавської області від 19.11.2018 відкрито провадження по даній справі та призначено підготовче судове засідання.

Ухвалою Кобеляцького районного суду Полтавської області від 03.12.2018 провадження у справі зупинено та надано сторонам строк для примирення - два місяці.

Ухвалою Кобеляцького районного суду Полтавської області від 02.02.2019 провадження у справі відновлено.

Ухвалою Кобеляцького районного суду Полтавської області від 28.02.2019 до участі у справі залучено орган опіки та піклування Кобеляцької міської ради Полтавської області як третю особу, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача.

Ухвалою Кобеляцького районного суду Полтавської області від 08.04.2019 закрито підготовче судове засідання та справу призначено до судового розгляду.

Суд, розглянувши матеріали справи, заслухавши сторони, представників третіх осіб, вважає, що позов підлягає задоволенню частково.

Судом встановлено, що 14 червня 2014 року у виконавчому комітеті Озерянської сільської ради Кобеляцького району Полтавської області між ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстровано шлюб, про що зроблено відповідний актовий запис № 5.

ІНФОРМАЦІЯ_1 народився ОСОБА_3 , батьком якого є ОСОБА_2 , а матір`ю - ОСОБА_1 (а.с.6).

Суд, вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу неможливе, оскільки позивач не має наміру продовжувати шлюб з відповідачем. Крім того сторонам надавався час на примирення, однак вони не примирилися.

Відповідно до ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка.

Оскільки судом встановлено, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, то шлюб необхідно розірвати.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 зареєстрована разом з сином ОСОБА_3 в АДРЕСА_1 (а.с.30).

Позивач ОСОБА_1 працює асистентом вчителя в Кобеляцькому навчально-виховному комплексі №1 та заробітна плата за вересень 2018 р. становить 4233,60 грн (а.с.31-32).

З акту обстеження житлово-побутових умов від 18.01.2019 вбачається, що умови проживання за адресою АДРЕСА_2 задовільні та є всі необхідні умови для проживання матері з дитиною (а.с.49).

Відповідно до висновку органу опіки та піклування Кобеляцької міської ради встановлено, що місце проживання малолітнього ОСОБА_3 доцільно встановити з матір`ю ОСОБА_1 (а.с. 78).

Згідно зі ст.8 Закону «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів.

Згідно зі стст.18, 27 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою ВР від 27.02.91, держави-учасниці докладають усіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання й розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання й розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального й соціального розвитку дитини.

У п.1 ст.9 Конвенції передбачено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно із судовим рішенням визначають відповідно до застосовуваного закону та процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною чи не піклуються про неї або коли батьки проживають роздільно й необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.

В усіх діях щодо дітей, незалежно від того, виконують їх державні чи приватні установи, що займаються питаннями соціального забезпечення, суди, адміністративні чи законодавчі органи, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини (ч.1 ст.3 конвенції).

Відповідно до ч.4 ст.29 ЦК місцем проживання фізичної особи, яка не досягла 10 років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає.

Згідно зі ст.141 СК мати й батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини.

Відповідно до ст.157 СК питання виховання дитини вирішується батьками спільно.

Той з батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь в її вихованні й має право на особисте спілкування з нею.

Той з батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь в її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини.

Крім прав батьків щодо дітей, діти теж мають рівні права та обов`язки щодо батьків (ст.142 СК), у тому числі й на рівне виховання батьками. У справі «Хант проти України» сказано, що права дитини мають перевагу над правами батьків.

Так, 11.07.2017 Європейський суд з прав людини виніс рішення у справі «М.С. проти України», в якому йдеться про визначення «інтересів дитини», їх місця у взаємовідносинах між батьками.

При цьому ЄСПЛ зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини в кожній конкретній справі необхідно враховувати 2 аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, в інтересах дитини є забезпечення її розвитку в безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагодійним.

Аналіз зазначених норм права дає підстави для висновку, що рівність прав батьків випливає з прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток і належне виховання, у першу чергу повинні бути визначені інтереси дитини у ситуації спору, а вже тільки потім права батьків.

Судом встановлено, що відокремлення малолітнього ОСОБА_3 від матері буде суперечити інтересам дитини, враховуючи те, що дитина є малолітньою і більшість часу проводить з матір`ю. При цьому тривалість часу, проведеного з матір`ю, є важливим чинником при визначенні інтересів цієї дитини.

Розмір доходу, умови проживання не можуть бути визначальними чинниками у питанні визначення місця проживання дитини.

Тому суд приходить до висновку про визначення місця проживання дитини з матір`ю.

Разом з тим, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні вимоги про стягнення аліментів, виходячи з наступного.

Згідно із ст.51 Конституції України, батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття.

Відповідно до ст.180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Позивач не надала суду доказів того, що дитина знаходиться на її утриманні, а відповідач не надає коштів на утримання малолітнього сина. Натомість, в судовому засіданні встановлено, що в даний час дитина проживає спільно з позивачем та відповідачем. Відповідач сплачує кошти за відвідування дитиною дошкільного навчального закладу, сплачує кошти за оренду житла та комунальні послуги, придбаває продукти харчування, одяг, іграшки для дитини, що не заперечується позивачем.

Сімейний кодекс України виходить з принципу рівності прав та обов`язків батьків.

Згідно ч.3, ст.12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Тому з відповідача ОСОБА_2 на користь позивача ОСОБА_1 необхідно стягнути сплачений нею судовий збір в сумі 1409,6 гривень.

Керуючись статтями 12, 259, 263 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини та визначення місця проживання дитини - задовольнити частково.

Розірвати шлюб, укладений між ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрований виконавчим комітетом Озерянської сільської ради Кобеляцького району Полтавської області 14 червня 2014 року, актовий запис №5.

Після розірвання шлюбу ОСОБА_1 надалі іменувати прізвищем ОСОБА_1 .

Визначити місце проживання дитини - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , разом з матір`ю ОСОБА_1 .

У задоволенні вимоги про стягнення аліментів на утримання дитини - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 1409,6 гривень (одну тисячу чотириста дев`ять грн 60 коп.) сплаченого нею судового збору.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Кобеляцького районного суду Полтавської області.

Сторони: Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_1 , паспорт НОМЕР_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_2 ;

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_3 паспорт НОМЕР_4 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 .

Повний текс рішення складено 19.06.2019.

Суддя