233 № 233/3556/18
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 січня 2019 року м.Костянтинівка

Костянтинівський міськрайонний суд Донецької області у складі:

головуючої судді Бєлостоцької О.В.

секретаря Теліціної О.О.

за участю

позивача ОСОБА_1,

представників позивачів ОСОБА_2,

представника відповідача ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Костянтинівка цивільну справу за позовом ОСОБА_4, ОСОБА_1 до ОСОБА_5 про визнання спадкового договору недійсним, треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору - приватний нотаріус Соловйова Євгенія Анатоліївна, Орган опіки та піклування Краматорської міської ради,-

В С Т А Н О В И В:

Позивачі ОСОБА_4 та ОСОБА_1 звернулись до суду з позовом до відповідача в якому зазначили, що вони є донькою та онукою ОСОБА_7, який помер ІНФОРМАЦІЯ_6. При зверненні до нотаріальної контори з метою оформлення спадкових прав дізнались про те, що за життя ОСОБА_7 уклав спадковий договір, відповідно до умов якого набувач ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, від імені якої діяла її мати - ОСОБА_8, зобов'язалась виконувати передбачені договором розпорядження відчужувача, а в разі його смерті набуває право власності на квартиру АДРЕСА_1. Відповідно до правової позиції, викладеної в п.28 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» відчужувачем та набувачем за спадковим договором може бути як повністю дієздатна особа, так і особи, зазначені в ст.ст. 32,36 ЦК України. Позивачі вважають укладений 25 квітня 2009 року між ОСОБА_7 та малолітньою ОСОБА_5 спадковий договір недійсним, оскільки на момент його укладення ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 згідно ст.31 ЦК України мала часткову цивільну дієздатність, у зв'язку з чим не може бути набувачем за даним видом правочину. Пунктом 9 оспорюваного спадкового договору передбачено обов'язок набувача поховати відчужувача за християнськими звичаями та встановити гранітний пам'ятник на його могилі в строк не пізніше одного року з моменту смерті, але зважаючи на малолітній вік набувача ОСОБА_5, спроможність виконання нею цих обов'язків викликає сумніви. Враховуючи, що спадковий договір суперечить вимогам цивільного законодавства, порушує права позивачів як спадкоємців, ОСОБА_4 та ОСОБА_1 просять визнати недійсним спадковий договір, укладений між ОСОБА_7 та ОСОБА_5, за яку діяла її мати - ОСОБА_8, посвідчений 25 квітня 2009 року приватним нотаріусом Краматорського міського нотаріального округу Соловйовою Є.А., зареєстрований в реєстрі за № 1750.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та представник позивачів ОСОБА_2 підтримали заявлені позовні вимоги, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві. Позивачка зазначила, що про існування спадкового договору, укладеного 25 квітня 2009 року між ОСОБА_7 та малолітньою ОСОБА_5, від імені якої діяла її мати - ОСОБА_8, дізналась в нотаріальній конторі, до якої звернулась з метою оформлення спадкових прав після смерті діда. За життя ОСОБА_7 не висловлював намірів укласти спадковий договір.

Представник відповідача ОСОБА_3 заперечував проти задоволення позову, пославшись в обгрунтування своєї позиції на те, що жодним нормативно-правовим актом не передбачено заборон чи обмежень малолітній дитині бути набувачем за спадковим договором. Малолітня ОСОБА_5 виконала покладені на неї спадковим договором обов'язки за допомогою матері, яка є її законним представником відповідно до закону. Крім того, послався на пропуск позивачами строку позовної давності.

Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Органу опіки та піклування Краматорської міської ради в судове засідання не з'явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, в якій зазначив, що позовні вимоги ОСОБА_4 та ОСОБА_1 не підтримує (а.с.144-146).

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - приватний нотаріус Соловйова Є.А. надала заяву про розгляд справи за її відсутності (а.с.123).

Свідок ОСОБА_9, яка є колишньою дружиною померлого ОСОБА_7 та рідною бабою ОСОБА_5, в судовому засіданні пояснила, що за життя ОСОБА_7 висловлював наміри залишити належну йому квартиру онучці - ОСОБА_5, про що повідомляв і своїм родичам. Після смерті сина - ОСОБА_10, який є батьком відповідачки по справі, ОСОБА_7 підтримував теплі стосунки із онукою та в 2009 році уклав спадковий договір, пояснивши це тим, що за життя бажає потурбуватись про останню.

Свідок ОСОБА_11, який є дідом відповідачки по справі, в судовому засіданні пояснив, що ОСОБА_7 після смерті сина висловлював наміри залишити належну йому квартиру онучці - ОСОБА_5. В його присутності знайомив ОСОБА_5 із ОСОБА_4, якій повідомив про укладення спадкового договору.

Свідок ОСОБА_12 в судовому засіданні пояснила, що перебуває у дружніх стосунках із родиною позивачів. Разом із ОСОБА_4 та ОСОБА_1 ходила до нотаріальної контори, де по реакції останніх зрозуміла, що вони не знали про існування спадкового договору, укладеного ОСОБА_7 за життя. В її присутності за життя ОСОБА_7 не висловлював намірів укласти спадковий договір. На похованні ОСОБА_7 ОСОБА_5 присутня не була.

Свідок ОСОБА_13 пояснила, що перебуває у дружніх стосунках із родиною позивачів, часто спілкувалась із ОСОБА_7, який ніколи не висловлював намірів залишити квартиру молодшій онучці. Відвідувала у лікарні ОСОБА_7 під час його хвороби, де бачила ОСОБА_5 із матір'ю. На похованні діда ОСОБА_5 присутня не була. Відсутність дитини на похованні ОСОБА_8 пояснила небажанням психологічно травмувати дитину.

Свідок ОСОБА_14 пояснив, що приблизно з 2013 року підтримував дружні стосунки із ОСОБА_7, який не висловлював намірів у будь-який спосіб розпорядитись належною йому квартирою, в тому числі, і шляхом укладання спадкового договору.

Свідок ОСОБА_15, який є чоловіком позивачки ОСОБА_1, в судовому засіданні пояснив, що був знайомий із ОСОБА_7 приблизно з 2011 року. В його присутності останній лише один чи два рази згадував онучку ОСОБА_5 і ніколи не казав про свої наміри укласти спадковий договір. В день смерті ОСОБА_7 ОСОБА_8 розповіла іншим родичам померлого про існування спадкового договору від 25 квітня 2009 року та продемонструвала його. На похованні діда ОСОБА_5 присутня не була, оскільки, як пояснила її мати - ОСОБА_8, дитині це бачити небажано.

Заслухавши пояснення позивача ОСОБА_1, представника позивачів ОСОБА_2, представника відповідача ОСОБА_3, з'ясувавши позицію третіх осіб, що не заявляють самостійних вимог на предмет спору, допитавши свідків та дослідивши письмові докази по справі, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Судовим розглядом встановлено, що позивачка ОСОБА_4 є донькою ОСОБА_7, що підтверджується копіями наявних в матеріалах справи свідоцтва про народження серія НОМЕР_4 (а.с.9), свідоцтва про укладення шлюбу серія НОМЕР_5 (а.с.9), свідоцтва про розірвання шлюбу серія НОМЕР_6 (а.с.10), свідоцтва про шлюб серія НОМЕР_7 (а.с.11).

Позивачка ОСОБА_1.(а.с.12-13) є онукою ОСОБА_7, що підтверджується копіями свідоцтва про її народження серія НОМЕР_8 (а.с.14) та свідоцтва про шлюб серія НОМЕР_9 (а.с.15).

Як вбачається із свідоцтва про народження серія НОМЕР_10 батьком ОСОБА_10 (російською мовою) є ОСОБА_7 (російською мовою) (а.с.94).

Згідно свідоцтва про смерть серія НОМЕР_11 ОСОБА_10 помер ІНФОРМАЦІЯ_7 (а.с.95)

ОСОБА_5 (а.с.90) народилась ІНФОРМАЦІЯ_1, її батьками є ОСОБА_8 та ОСОБА_10, що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с.92).

На підтвердження підтримання ОСОБА_7 теплих родинних стосунків із онучкою - ОСОБА_5 представником останньої надано фотокартки, які досліджені судом (а.с.98 на звороті).

25 квітня 2009 року між ОСОБА_7 та малолітньою дитиною ОСОБА_5, за яку діяла її мати - ОСОБА_8, було укладено спадковий договір, відповідно до п. 1 якого набувач - ОСОБА_5 зобов'язалась виконувати передбачені договором розпорядження відчужувача - ОСОБА_7 і в разі його смерті набуває право власності на квартиру АДРЕСА_1 (а.с.19-20, 72-73).

Пунктом 9 спадкового договору від 25 квітня 2009 року на набувача ОСОБА_5 покладено обов'язок поховати відчужувача ОСОБА_7 за християнськими звичаями та встановити гранітний пам'ятник на його могилі в строк не пізніше одного року з моменту смерті.

Спадковий договір від 25 квітня 2009 року був укладений за попередньою згодою Органу опіки та піклування Краматорської міської ради, що підтверджується копією рішення № 241 від 01 квітня 2009 року (а.с.84) та витягом із протоколу № 6 засідання опікунської ради від 24 березня 2009 року (а.с.85).

ІНФОРМАЦІЯ_6 ОСОБА_7 помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серія НОМЕР_12 (а.с.16,96).

Відповідно до довідки КП «Служба єдиного замовника» від 23 лютого 2018 року № 96 на момент смерті ОСОБА_7 був зареєстрований та мешкав за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.17).

Із змісту довідки МКП «Комунтранс» від 19 лютого 2018 року № 054/02 вбачається, що ОСОБА_7 похований 15 лютого 2018 року на кладовищі с.Новоселівка в м.Костянтинівка Донецької області (а.с.76).

Представник позивачів ОСОБА_2 в судовому засіданні не заперечував та не спростував факт того, що організацію поховання ОСОБА_7 здійснила ОСОБА_8, яка є матір'ю неповнолітньої ОСОБА_5

На підтвердження витрат, пов'язаних із здійсненням поховання ОСОБА_7 представником відповідача надано копію накладної № 74 від 14 лютого 2018 року на суму 2542 грн (а.с.77), рахунок на суму 1850 грн на сплату вартості поминального обіду (а.с.77), товарний чек від 14 лютого 2018 року на суму 280 грн (а.с.77а), накладну від 14 лютого 2018 року на суму 190 грн 25 коп та квитанцію № 35 від 15 лютого 2018 року на суму 500 грн (а.с.78).

28 квітня 2018 року між магазином з продажу виробів з граніту «Гран Каміння» та ОСОБА_8 укладено договір про виготовлення гранітного пам'ятника вартістю 6415грн 00коп (а.с.79).

02 червня 2018 року гранітний пам'ятник було встановлено на могилі ОСОБА_7, що підтверджується накладною від 28 квітня 2018 року (а.с.82), актом приймання виконаних робіт № 182 (а.с.80) та наявною в матеріалах справи фотокарткою із зображенням пам'ятника на могилі ОСОБА_7 (а.с.83,98).

Згідно п.11 спадкового договору від 25 квітня 2009 року контроль за виконанням обов'язків набувача за спадковим договором здійснює ОСОБА_18.(а.с.19-20).

Нотаріально посвідченою заявою від 05 червня 2018 року ОСОБА_18 повідомила про виконання набувачем всіх обов'язків, передбачених умовами п.9 спадкового договору, посвідченого 25 квітня 2009 року (а.с.75).

Відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно 14 червня 2018 року право власності на квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 на підставі спадкового договору від 25 квітня 2009 року зареєстровано за ОСОБА_5 (а.с.74,93).

Згідно витягу зі Спадкового реєстру, 24 лютого 2018 року приватним нотаріусом Волобуєвою Т.В. було зареєстровано спадкову справу після смерті ОСОБА_7, як встановлено із пояснень позивачки ОСОБА_1 в судовому засіданні, за її заявою та заявою ОСОБА_4 (а.с.18).

Відповідно до висновку від 22 листопада 2018 року № 01-49/6854 Орган опіки та піклування Краматорської міської ради вважає недоцільним визнання недійсним спадкового договору між ОСОБА_7 та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, оскільки це призведе до порушення прав дитини (а.с.120-121, 125-127).

Відповідно до ст.1 першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична та юридична особа має право мирно володіти своїм майном.

Статтею 1302 ЦК України передбачено, що за спадковим договором одна сторона (набувач) зобов'язується виконувати розпорядження другої сторони (відчужувача) і в разі його смерті набуває право власності на майно відчужувача.

Відповідно до ч.1 ст. 1305 ЦК України набувач у спадковому договорі може бути зобов'язаний вчинити певну дію майнового або немайнового характеру до відкриття спадщини або після її відкриття.

Згідно ст. 1303 ЦК України відчужувачем у спадковому договорі може бути подружжя, один із подружжя або інша особа. Набувачем у спадковому договорі може бути фізична або юридична особа.

Суд звертає увагу на те, що визначаючи фізичних осіб як сторін у спадковому договорі, законодавець не вказує будь-яких обмежень щодо їх віку та обсягу дієздатності, а лише акцентує увагу на тому, що на стороні відчужувача може бути, в тому числі, подружжя або один із подружжя.

Частиною 1 ст.2 ЦК України передбачено, що учасниками цивільних відносин є фізичні особи та юридичні особи.

Відповідно до ч.1,2,3 ст. 25 ЦК України здатність мати цивільні права та обов'язки (цивільну правоздатність) мають усі фізичні особи. Цивільна правоздатність фізичної особи виникає у момент її народження. У випадках, встановлених законом, здатність мати окремі цивільні права та обов'язки може пов'язуватися з досягненням фізичною особою відповідного віку.

Обсяг цивільної дієздатності малолітньої особи визначається ст.31 ЦК України, якою передбачено, що фізична особа, яка не досягла чотирнадцяти років (малолітня особа), має право: самостійно вчиняти дрібні побутові правочини; здійснювати особисті немайнові права на результати інтелектуальної, творчої діяльності, що охороняються законом.

Частиною 1 ст. 242 ЦК України передбачено, що батьки (усиновлювачі) є законними представниками своїх малолітніх та неповнолітніх дітей.

Отже, малолітні і неповнолітні особи, відповідно до ч.1 ст.2 ЦК України є учасниками цивільних відносин, тобто вони наділені цивільною правосуб'єктністю.

Але для активної участі в цивільному обороті поряд з правоздатністю потрібна дієздатність самого суб'єкта чи іншої особи - в даному випадку законного представника (батьків, усиновлювачів чи опікунів).

Отже, регулювання майнових відносин за участю малолітніх і неповнолітніх осіб будується з урахуванням того, що реалізація їхніх майнових прав здійснюється: 1) самостійними діями самих малолітніх і неповнолітніх осіб; 2) діями неповнолітніх осіб, які вчиняються з дозволу їхніх батьків (усиновлювачів) або піклувальника, чи самими батьками (усиновлювачами) або піклувальником.

Відповідно до ст. 203 ЦК України передбачено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей.

Частиною 1 ст. 215 ЦК України передбачено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Приймаючи до уваги викладене, оскільки чинне цивільне законодавство не встановлює обмежень щодо можливості дитини бути стороною спадкового договору та набувачем права власності на майно відчужувача за цим договором, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позову ОСОБА_4 та ОСОБА_1 про визнання недійсним спадкового договору, укладеного 25 квітня 2009 року між ОСОБА_7 та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, від імені якої, як законний представник, діяла її мати - ОСОБА_8

Пунктом 28 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року № 7, на яку в обґрунтування заявлених позовних вимог посилаються позивачі та їх представник ОСОБА_2, дійсно передбачено, що відчужувачем та набувачем за спадковим договором може бути як повністю дієздатна особа, так і особи, зазначені у статтях 32,36 ЦК України.

При цьому, суд вважає за доцільне звернути увагу учасників справи на те, що п.28 вищевказаної Постанови Пленуму Верховного Суду України не містить висновку про неможливість малолітньої особи бути набувачем за спадковим договором, що цілком узгоджується із положеннями ст. 1303 ЦК України.

Показання свідків ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15 про те, що ОСОБА_7 в їх присутності не висловлював наміру укласти спадковий договір не спростовують висновків, яких дійшов суд про відсутність підстав для визнання недійсним спадкового договору, посвідченого 25 квітня 2009 року.

Посилання представника відповідача ОСОБА_3 на те, що позивачки були обізнані про укладення ОСОБА_7 спадкового договору ще за життя останнього та відповідно пропустили строк позовної давності є непереконливими і не підтверджуються належними та допустимим доказами.

Суд вважає за необхідне зазначити, що показання свідка ОСОБА_11, який до того ж є рідним дідом відповідачки по справі, про те, що ОСОБА_7 в його присутності повідомляв ОСОБА_4 про укладення спадкового договору є неконкретними, оскільки свідок не міг зазначити, коли саме відбулись події про які він свідчить.

Показання свідка ОСОБА_9 про те, що ОСОБА_7 за життя повідомляв своїм родичам про наміри укласти спадковий договір також не є конкретними в частині визначення конкретного часу повідомлення та кола родичів. Крім того, як пояснила свідок, ОСОБА_7 повідомляв родичів про свої наміри, а не про факт укладення спадкового договору.

Суд не бере до уваги довідку МКП «Комунтранс» від 19 лютого 2018 року № 054/02 (а.с.76) в частині того, що ОСОБА_8 в присутності неповнолітньої ОСОБА_5 15 лютого 2018 року поховала ОСОБА_7 на кладовищі в с.Новоселівка м.Костянтинівка, оскільки, як було встановлено з пояснень свідків ОСОБА_12, ОСОБА_13 та ОСОБА_15 в судовому засіданні, неповнолітня ОСОБА_5 на похованні діда присутня не була у зв'язку з прагненням матері запобігти психологічної травми дитини, що не оспорювалось представником відповідача в судовому засіданні.

Відповідно до ст.141 ЦПК України судові витрати по сплаті судового збору слід покласти на позивачів.

Керуючись ст.ст. 203,215, 1302, 1303, 1305ЦК України, ст.ст. 10, 18, 81, 259, 263-265 ЦПК України, -

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позову ОСОБА_4 (місце проживання: АДРЕСА_2; РНОКПП НОМЕР_1), ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_3; РНОКПП НОМЕР_2) до ОСОБА_5 (місце проживання: АДРЕСА_4; РНОКПП НОМЕР_3) про визнання спадкового договору недійсним, треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору - приватний нотаріус Соловйова Євгенія Анатоліївна (місце знаходження : АДРЕСА_5), Орган опіки та піклування Краматорської міської ради (місце знаходження : Донецька область, м.Краматорськ, пл.Миру, 2) - відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Донецького апеляційного суду через Костянтинівський міськрайонний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення по справі виготовлений 22 січня 2019 року.

Суддя