Постанова

Іменем України

20 листопада 2019 року

м. Київ

справа № 205/5801/15-ц

провадження № 61-24300 св 18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Синельникова Є. В.,

суддів: Білоконь О. В., Осіяна О. М. (суддя-доповідач), Сакари Н. Ю., Хопти С. Ф.,

учасники справи:

позивач - Правобережне об`єднане управління Пенсійного фонду України в м. Дніпропетровську;

відповідач - ОСОБА_1 ;

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу Правобережного об`єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Дніпрі на рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 01 серпня 2016 року у складі судді Федченка В. М. та ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 11 січня 2017 року у складі колегії суддів: Макарова М. О., Максюти Ж. І., Петешенкової М. Ю.

ВСТАНОВИВ:

1. Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У серпні 2015 року управління Пенсійного фонду України в Ленінському районі м. Дніпропетровська звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення суми безпідставно отриманих коштів.

Позовна заява мотивована тим, що 28 лютого 2014 року ОСОБА_1 подала документи на призначення пенсії за віком і їй була призначена дострокова пенсія за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та Закону України «Про заходи, щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи», який передбачає право дострокового виходу на пенсію за віком жінок, яким виповнилося 55 кроків, за наявності страхового стажу не менше 30 років та за умови звільнення з роботи. У разі працевлаштування до досягнення віку, передбаченого статтею 26 цього Закону, виплата дострокової пенсії на час роботи припиняється.

Зазначало, що 01 квітня 2015 року надійшли відомості з Міндоходів і зборів, згідно яких ОСОБА_1 знаходиться на обліку з 10 жовтня 2014 року, як самозайнята особа, у зв`язку з чим виплата їй пенсії була припинена з 01 червня 2015 року.

Вважало, що за період з 10 жовтня 2014 року по 31 травня 2015 року переплата зайво отриманої пенсії ОСОБА_1 складає 21 194,93 грн, які остання не бажає повертати.

Ураховуючи викладене, позивач просив стягнути з ОСОБА_1 суму незаконно отримані кошті у розмірі 21 194,93 грн на користь держави в особі управління Пенсійного фонду України в Ленінському районі м. Дніпропетровська.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 01 серпня 2016 року до участі у справі залучено правонаступника управління Пенсійного фонду України в Ленінському районі м. Дніпропетровська -Правобережне об`єднане управління Пенсійного фонду України в м. Дніпропетровську (а.с. 91).

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 01 серпня 2016 року у задоволенні позову Правобережного об`єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Дніпропетровську відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що обов`язковою умовою стягнення надміру виплачених пенсій є допущення зловживань з боку пенсіонера. Разом з тим, позивачем не надано суду належних та допустимих доказів на підтвердження факту допущення відповідачем таких зловживань. Крім того, постановою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 09 березня 2016 року у адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України в Ленінському районі м. Дніпропетровська визнано протиправним та скасовано розпорядження управління Пенсійного фонду України в Ленінському районі м. Дніпропетровська від 19 травня 2015 року № 822832 та визнано незаконними дії управління Пенсійного фонду України в Ленінському районі м. Дніпропетровська по припиненню виплати ОСОБА_1 дострокової пенсії з 01 червня 2015 року. Вказана постанова набрала законної сили. Враховуючи те, що розпорядження позивача, яким була припинена виплата дострокової пенсії відповідачу, скасовано у судовому порядку, суд першої інстанції не вбачав підстав для задоволення позову.

Короткий зміст ухвали суду апеляційної інстанції

Ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 11 січня 2017 року апеляційну скаргу Правобережного об`єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Дніпропетровськувідхилено. Рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 01 серпня 2016 року залишено без змін.

Апеляційний суд погодився з висновками суду першої інстанції та зазначив, що позовні вимоги Правобережного об`єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Дніпропетровську є безпідставними, оскільки обставини, які б могли свідчити про допущення відповідачем зловживань, які є підставою для стягнення надміру виплачених коштів, під час розгляду справи судом не встановлено. Отже, є правильними висновки суду першої інстанції про недоведеність позову та відсутність правових підстав для його задоволення.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

У лютому 2017 року Правобережне об`єднане управління Пенсійного фонду України в м. Дніпрі подало до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ касаційну скаргу, в якій просило оскаржувані судові рішення скасувати, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, й ухвалити нове рішення про задоволення позову.

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 20 квітня 2017 року касаційне провадження у вказаній справі відкрито та витребувано цивільну справу № 205/5801/15-ц із Ленінського районного суду м. Дніпропетровська.

Відповідно до пункту 4 розділу XIII Перехідні положення ЦПК України у редакції Закону України від 3 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Відповідно до статті 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

У травні 2018 року справу передано до Верховного Суду.

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 11 червня 2019 року справу передано судді-доповідачеві Осіяну О. М.

Ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 08 листопада 2019 року справу призначено до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

Касаційна скарга мотивована тим, що суди не звернули увагу на те, що відповідно до частини першої статті 13 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» адвокат, який здійснює адвокатську діяльність індивідуально, є самозайнятою особою. Пунктом 4 статті 11 Законом України

«Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» передбачено, що особи, які забезпечують себе роботою самостійно, займаються, зокрема, адвокатською, діяльністю, підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню. Страхувальником в цьому випадку є сама застрахована особа (пункт 5 статті 14 Закону). Взяття на облік осіб, які забезпечують себе роботою самостійно, зокрема тих, що займаються адвокатською діяльністю, здійснюється органом доходів і зборів шляхом внесення відповідних відомостей до реєстру страхувальників (абзац 2 частини першої статті 5 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування». Оскільки відповідача взято на облік як платника єдиного внеску з 10 жовтня 2014 року, саме з цієї дати її, як самозайняту особу, слід вважати працюючою. Зазначало, що відповідно до частини першої, другої статті 102 Закону України «Про пенсійне забезпечення» пенсіонери зобов`язані повідомляти орган, що призначає пенсії, про обставини, що спричиняють зміну розміру пенсії або припинення її виплати. У разі невиконання цього обов`язку і одержання у зв`язку з цим зайвих сум пенсії пенсіонери повинні відшкодувати органу, що призначає пенсії, заподіяну шкоду. Посилаючись на те, що з 10 жовтня 2014 року відповідач здійснює незалежну професійну діяльність, враховуючи вказані вимоги закону, вважало, що позивачу заподіяна шкода, яку має відшкодувати відповідач у визначеному у позові розмірі.

Відзив на касаційну скаргу не надійшов.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

Судами встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 28 лютого 2014 року призначена дострокова пенсія за віком відповідно до пункту 7-2 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та Закону України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» (а.с. 4).

Відповідно до розпорядження Управління Пенсійного фонду України в Ленінському районі м. Дніпропетровська від 19 травня 2015 року № 822832 виплата пенсії ОСОБА_1 припинена (а.с. 5).

Згідно довідки про розрахунок суми переплати пенсії ОСОБА_1 зайво переплачена пенсія складає 21 194,93 грн (а.с. 3).

Постановою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 09 березня 2016 року у адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України в Ленінському районі м. Дніпропетровська визнано протиправним та скасовано розпорядження управління Пенсійного фонду України в Ленінському районі м. Дніпропетровська від 19 травня 2015 року № 822832 та визнано незаконними дії управління Пенсійного фонду України в Ленінському районі м. Дніпропетровська по припиненню виплати ОСОБА_1 дострокової пенсії з 01 червня 2015 року. Постанова набрала законної сили (а.с. 73-75).

2. Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Згідно із положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга Правобережного об`єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Дніпрізадоволенню не підлягає.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з вимогами частин першої і другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Встановлено й це вбачається із матеріалів справи, що оскаржувані судові рішення ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а доводи касаційної скарги цих висновків не спростовують.

У відповідності до пункту 7-2 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» до 01 січня 2015 року право дострокового виходу на пенсію за віком мають жінки, яким виповнилося 55 років, за наявності страхового стажу не менше 30 років та за умови звільнення з роботи. У цьому випадку розмір їх пенсії, обчислений відповідно до статті 27 та з урахуванням статті 28 цього Закону, зменшується на 0,5 відсотка за кожний повний чи неповний місяць дострокового виходу на пенсію.

Зменшення розміру пенсії за віком застосовується протягом усього періоду отримання пенсії незалежно від її виду.

У разі коли жінка, якій достроково призначено пенсію, до досягнення віку, передбаченого статтею 26 цього Закону, працевлаштувалася, виплата дострокової пенсії на час роботи припиняється. У цьому випадку після досягнення віку, передбаченого статтею 26 цього Закону, відсоток, на який зменшено розмір пенсії, переглядається з урахуванням кількості повних місяців страхового стажу, набутого за період роботи після дострокового виходу на пенсію.

Згідно з частиною першою статті 50 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» суми пенсій, виплачені надміру внаслідок зловживань з боку пенсіонера або подання страхувальником недостовірних даних, можуть бути повернуті пенсіонером добровільно або стягуються на підставі рішень територіальних органів Пенсійного фонду чи в судовому порядку.

Відповідно до статті 102 Закону України «Про пенсійне забезпечення» пенсіонери зобов`язані повідомляти органу, що призначає пенсії, про обставини, що спричиняють зміну розміру пенсії або припинення її виплати. У разі невиконання цього обов`язку і одержання у зв`язку з цим зайвих сум пенсії пенсіонери повинні відшкодувати органу, що призначає пенсії, заподіяну шкоду.

У пункті 3 Порядку відшкодування коштів, надміру виплачених за призначеними пенсіями, та списання сум переплат пенсій та грошової допомоги, що є безнадійними до стягнення, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 21 березня 2003 року № 6-4, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 15 травня 2003 року за № 374/7695, передбачено, що повернення коштів, надміру виплачених за призначеними пенсіями, проводиться відповідно до статті 103 Закону України «Про пенсійне забезпечення» у випадках виявлення подання громадянами недостовірних відомостей про заробітну плату чи інший дохід, стаж роботи, несвоєчасного подання відомостей про зміни у складі сім`ї тощо.

Згідно з частиною першою статті 103 Закону України «Про пенсійне забезпечення» суми пенсії, надміру виплачені пенсіонерові внаслідок зловживань з його боку (в результаті подання документів з явно неправильними відомостями, неподання відомостей про зміни у складі членів сім`ї тощо), стягуються на підставі рішень органу, що призначає пенсії.

Виходячи зі змісту вказаних норм, обов`язковою умовою стягнення надміру виплачених пенсій є допущення зловживань з боку пенсіонера.

Положеннями частини третьої статті 10 та частини першої статті 60 ЦПК України, 2004 року, передбачено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до частини першої статті 57 ЦПК України, 2004 року, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 58 ЦПК України, 2004 року).

Статтею 212 ЦПК України, 2004 року, передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Судами встановлено, що ОСОБА_1 з 28 лютого 2014 року призначена дострокова пенсія за віком відповідно до пункту 7-2 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та Закону України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи», виплата якої була припинена з 01 червня 2015 року на підставі розпорядження управління Пенсійного фонду України в Ленінському районі м. Дніпропетровська від 19 травня 2015 року № 822832.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції, з висновками якого погодився й суд апеляційної інстанції, виходив з того, що позивачем не надано суду належних та допустимих доказів на підтвердження факту допущення відповідачем зловживань, які є підставою для стягнення надміру виплачених коштів відповідно до вимог статті 103 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Також судами першої та апеляційної інстанцій враховано, що постановою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 09 березня 2016 року у адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України в Ленінському районі м. Дніпропетровська визнано протиправним та скасовано розпорядження управління Пенсійного фонду України в Ленінському районі м. Дніпропетровська від 19 травня 2015 року № 822832 та визнано незаконними дії управління Пенсійного фонду України в Ленінському районі м. Дніпропетровська по припиненню виплати ОСОБА_1 дострокової пенсії з 01 червня 2015 року. Постанова набрала законної сили.

Під час розгляду вказаної адміністративної справи, районним судом встановлено, що згідно довідки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб -підприємців інформація щодо реєстрації ОСОБА_1 , як фізичної особи-підприємця, відсутня.

Крім того, згідно довідки Ради адвокатів Дніпропетровської області від 24 грудня 2015 року № 270-3-15, адвоката Ревкової І. В. немає в Єдиному реєстрі адвокатів України та заяви на внесення до реєстру Ради адвокатів Дніпропетровської області вона не надавала.

Також встановлено, що починаючи із жовтня 2014 року ОСОБА_1 взята на облік як особа, що здійснює професійну діяльність, про що свідчать відомості Міністерства доходів і зборів України. Разом з тим, з наданих ОСОБА_1 звітних документів вбачається, що жодних доходів у період із 2014 року по 2015 рік вона не отримувала та не декларувала.

Відповідно до частини третьої статті 61 ЦПК України, 2004 року, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Таким чином, встановивши, що розпорядження позивача, яким була припинена виплата дострокової пенсії відповідачу, скасовано у судовому порядку, доказів на підтвердження обставин, викладених у позові, позивачем не надано, суди попередніх інстанції правильно виходили з відсутності правових підстав для задоволення позову.

Розглядаючи спір, який виник між сторонами у справі, суд першої інстанції, з висновком якого погодився й суд апеляційної інстанції, правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і дав їм належну оцінку, правильно встановив обставини справи, внаслідок чого ухвалив законне й обґрунтоване судове рішення, яке відповідає вимогам матеріального та процесуального права.

Доводи касаційної скарги висновків судів не спростовують, на законність ухвалених судових рішень не впливають, а зводяться лише до власного тлумачення норм права позивачем.

Відповідно до статті 410 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і законне рішення з одних лише формальних міркувань.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне залишити касаційну скаргу без задоволення, рішення судів першої та апеляційної інстанцій - без змін, оскільки доводи касаційної скарги висновків суду не спростовують.

Щодо судових витрат

Відповідно до підпункту «в» пункту 4 частини першої статті 416 ЦПК України суд касаційної інстанції вирішує питання про розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції.

Оскільки касаційну скаргу залишено без задоволення, підстави для нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої та апеляційної інстанції, а також розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції, відсутні.

Керуючись статтями 400, 409, 410, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Правобережного об`єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Дніпрізалишити без задоволення.

Рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 01 серпня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 11 січня 2017 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий Є. В. Синельников

Судді: О. В. Білоконь

О. М. Осіян

Н. Ю. Сакара

С. Ф. Хопта