Постанова

Іменем України

27 листопада 2019 року

м. Київ

справа № 199/6199/14-ц

провадження № 61-23259св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Червинської М. Є.,

суддів: Зайцева А. Ю. (суддя-доповідач), Коротенка Є. В., Коротуна В. М., Курило В. П.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - Приватне акціонерне товариство «АІСЕ Україна»,

треті особи: ОСОБА_2 , Центр надання послуг, пов`язаних з використанням автотранспортних засобів при Управлінні ДАІ ГУМВС України в Дніпропетровській області (ВРЕР 2),

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «АІСЕ-Україна», треті особи: ОСОБА_2 , Центр надання послуг, пов`язаних з використанням автотранспортних засобів при Управлінні ДАІ ГУМВС України в Дніпропетровській області (ВРЕР 2), про захист прав споживачів, визнання зобов`язання припиненим та зняття з обтяження,

за касаційною скаргою Приватного акціонерного товариства «АІСЕ Україна» на заочне рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 27 січня 2015 року у складі судді Якименко Л. Г. та ухвалу Апеляційного суду Дніпропетровської області від 08 лютого 2017 року у складі колегії суддів: Лаченкової О. В., Варенко О. П., Городничої В.С.,

ВСТАНОВИВ:

1. Описова частина

Короткий зміст позовної заяви

У липні 2014 року ОСОБА_1 звернувся до суду з указаним позовом, в якому просив визнати припиненими зобов`язання за угодою від 28 березня 2007 року № 153769 та договором застави від 24 квітня 2008 року, укладеними між ОСОБА_1 та Приватним акціонерним товариством «АІСЕ Україна» (далі - ПрАТ «АІСЕ Україна»); визнати припиненими зобов`язання за договором поруки від 18 березня 2008 року, укладеним між ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ПрАТ «АІСЕ Україна»; доручити Центру надання послуг, пов`язаних з використанням автотранспортних засобів при Управлінні ДАІ ГУМВС України в Дніпропетровській області (ВРЕР 2), зняти обтяження - заставу з автомобіля марки «Шевроле Лачетті», державний номерний знак НОМЕР_1 , який належить йому на праві власності.

Обґрунтовуючи позовні вимоги ОСОБА_1 посилався на те, що 28 березня 2007 року між ним та Закритим акціонерним товариством «АІСЕ Україна», правонаступником якого є ПрАТ «АІСЕ Україна», була укладена угода № 153769 про надання послуг системи АВТОПЛАН на придбання автомобіля марки «Шевроле Лачетті» поточною вартістю 77 500 грн зі сплатою 84 внесків відповідно до графіка (додаток № 1 та № 2).

28 лютого 2008 року ним підписаний додаток № 3 до угоди № 153769, відповідно до якого загальна сума зобов`язань за угодою становила 116 463,40 грн, з яких на момент підписання вказаного додатку він сплатив повних внесків на суму 15 234,12 грн, тобто заборгованість складала 101 229,30 грн.

Він придбав автомобіль марки «Шевроле Лачетті», державний номерний знак НОМЕР_1 , який зареєстровано у ВРЕВ № 2 ДАІ УМВС України в Дніпропетровській області 23 квітня 2008 року, про що свідчить свідоцтво про реєстрацію ТЗ НОМЕР_2 від 23 квітня 2008 року.

В забезпечення належного виконання зобов`язання за угодою № 153769 та додатків до неї від 28 березня 2007 року № № 1, 2 та додатку від 28 лютого 2008 року № 3, 24 квітня 2008 року укладено договір застави, за умовами якого він передав куплений автомобіль у заставу відповідачу. У пункті 1.6 договору застави зазначено, що забезпечене заставою зобов`язання вважається виконаним за умови своєчасної сплати всіх щомісячних внесків (періодичних платежів) у загальному розмірі 116 463,40 грн в порядку і строки, передбачені статтею 4 угоди, статтями 4, 15 додатку № 2 до угоди, а також за умови сплати штрафів та відшкодування збитків, передбачених угодою.

В абзаці 4 додатку № 3 до угоди № 153769 зазначено: термін дії угоди до 31 березня 2014 року. Таким чином, підстави та порядок припинення зобов`язань сторін, визначений укладеним між сторонами договором.

Також, у забезпечення належного виконання зобов`язання за угодою № 153769 та додатків між ним, ПрАТ «АІСЕ Україна» та ОСОБА_2 укладено договір поруки від 18 березня 2008 року.

Станом на 31 березня 2014 року ним у повному обсязі виконані зобов`язання перед відповідачем, він сплатив щомісячні платежі в сумі 125 890,94 грн, що складається з 84 повних внесків як передбачено додатком № 1 до угоди № 153769. За умовами договору (додаток № 1) він зобов`язався сплатити стовідсоткову вартість автомобіля і наданих послуг шляхом сплати 84 щомісячних повних внесків відповідно до графіка внесків.

Вважаючи, що відповідач безпідставно не визнає виконання ним зобов`язань за угодою, позивач просив позов задовольнити.

Короткий зміст судових рішень ухвалених у справі

Амур-Нижньодніпровський районний суд м. Дніпропетровська заочним рішенням від 27 січня 2015 року позов задовольнив частково. Визнав припиненими зобов`язання за угодою від 28 березня 2007 року № 153769, укладеними між ОСОБА_1 та ПрАТ «АІСЕ Україна». Визнав припиненими зобов`язання за договором застави від 24 квітня 2008 року, укладеними між ОСОБА_1 та ПрАТ «АІСЕ Україна». Визнав припиненими зобов`язання за договором поруки від 18 березня 2008 року, укладеним між ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ПрАТ «АІСЕ Україна». В решті позову відмовив. Вирішив питання про розподіл судових витрат.

Суд першої інстанції мотивував рішення тим, що станом на 31 березня 2014 року позивач у повному обсязі виконав взяті на себе зобов`язання перед відповідачем, сплатив щомісячні платежі в сумі 125 890,94 грн, що складається з 84 повних внесків як передбачено додатком № 1 до угоди № 153769, що підтверджується відповідними квитанціями та аудиторським висновком від 15 травня 2014 року № 14.Вказані обставини є підставою для визнання припиненими зобов`язання за угодою від 28 березня 2007 року, договором застави від 24 квітня 2008 року, та договором поруки від 18 березня 2008 року.

Апеляційний суд Дніпропетровської області рішенням від 10 листопада 2015 року заочне рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 27 січня 2015 року в частині визнання припиненим зобов`язання за договором поруки від 18 березня 2008 року, укладеним між ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ПрАТ «АІСЕ-Україна» скасував, у задоволенні зазначеної вимоги відмовив. В іншій частині рішення суду залишив без змін.

Рішення апеляційного суду мотивоване тим, що договором поруки встановлено строк його дії до 31 березня 2014 року, оскільки на момент звернення позивача до суду 29 липня 2014 року, правовідносини між сторонами вже були припинені, висновок місцевого суду про задоволення вказаної вимоги є хибним. В частині задоволення позовних вимог про визнання припиненими зобов`язання за угодою та договором застави суд апеляційної інстанції погодився з висновками місцевого суду, у зв`язку із чим, залишив ухвалене ним рішення у цій частині без змін.

Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ ухвалою від 18 травня 2016 року рішення Апеляційного суду Дніпропетровської області від 10 листопада 2015 року скасував, справу передав на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Ухвала суду касаційної інстанції мотивована тим, щоапеляційний суд не надав належної оцінки змісту укладених між сторонами угоди та додатків до неї, не перевірив їх умов, неповно встановивши обставини справи та не надавши мотивування усім доводам сторін у справі, що є обов`язковим елементом справедливого судового розгляду (ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод), дійшов передчасних висновків у справі.

Апеляційний суд Дніпропетровської області ухвалою від 08 лютого 2017 року заочне рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 27 січня 2015 року залишив без змін.

Апеляційний суд мотивував ухвалу тим, що рішення суду першої інстанції ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Короткий зміст вимог касаційної скарги та її узагальнені аргументи

У касаційній скарзі, поданій у березні 2017 року до Вищого спеціалізованого суду

України з розгляду цивільних і кримінальних справ, ПрАТ «АІСЕ Україна» просило скасувати заочне рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 27 січня 2015 року та ухвалу Апеляційного суду Дніпропетровської області від 08 лютого 2017 року, і ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити в повному обсязі.

Касаційна скарга мотивована тим, що судами першої та апеляційної інстанцій неправильно застосовано норми матеріального права та порушено норми процесуального права, зокрема суди порушили норми статей 60, 61, 213, 215 ЦПК України (в чинній на час розгляду справи судами редакції) та невірно застосували норми статей 530 та 599 ЦК України.

До районного суду ПрАТ «АІСЕ Україна» було подано зустрічну позовну заяву про стягнення боргу, однак ухвали про прийняття заяви чи її не прийняття товариство від суду не отримувало та про стан розгляду зустрічного позову їм не було судом повідомлено, що є грубим порушенням вимог частини другої статі 208 ЦПК України. Суд першої інстанції не постановив ухвали за результатами пред`явлення відповідачем зустрічного позову.

ОСОБА_1 починаючи з грудня 2008 року сплачував щомісячні внески систематично порушуючи встановлений в пункті 4.2 додатку № 2 до угоди розмір внесків у зв`язку з чим утворився борг з оплати внесків.

Доказом повного виконання грошового зобов`язання за угодою не може бути аудиторський висновок № 14 наданий позивачем, а можуть бути тільки платіжні документи, які підтверджують сплату кожного платежу у відповідному встановленою угодою розмірі.

ОСОБА_1 не є стороною договору поруки від 18 березня 2008 року, а тому припинення поруки на підставі рішення суду чинним законодавством не передбачено.

Згідно з договором поруки від 18 березня 2008 року співпоручителями є ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , проте поручителя ОСОБА_3 до участі у справі судом не було залучено.

Непогашений борг ОСОБА_1 зі сплати чистих внесків (оплата ціни автомобіля) за вказаною угодою становить 13 819 грн.

Рух справи в суді касаційної інстанції

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 26 квітня 2017 року відкрито касаційне провадження у справі, витребувано її матеріали з Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська.

Відповідно до пункту 4 розділу XIII Перехідні положення ЦПК України у редакції Закону України від 3 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Згідно зі статтею 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

07 травня 2018 року справу передано до Верховного Суду.

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 04 червня 2019 року справу призначено судді-доповідачеві Зайцеву А. Ю.

Ухвалою Верховного Суду від 18 листопада 2019 року справу призначено до судового розгляду.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

28 березня 2007 року між ОСОБА_1 та ЗАТ «АІСЕ Україна» (правонаступником якого є ПрАТ «АІСЕ Україна») було укладено угоду № 153769 про надання послуг системи АВТОПЛАН на придбання автомобіля марки «Шевроле Лачетті» поточною вартістю 77 500 грн зі сплатою 84 щомісячних повних внесків відповідно до графіка внесків (додаток № 1 та № 2).

28 лютого 2008 року ОСОБА_1 був підписаний додаток № 3 до угоди № 153769, відповідно до якого загальна сума зобов`язань за угодою становила 116 463,40 грн, з яких на момент підписання вказаного додатку № 3 ОСОБА_1 сплатив повних внесків на суму 15 234,12 грн, тобто заборгованість складала 101 229,30 грн.

У абзаці 4 додатку № 3 до угоди № 153769 зазначено: термін дії угоди до 31 березня 2014 року. Таким чином, підстави та порядок припинення зобов`язань сторін, визначені укладеним між сторонами договором.

18 березня 2008 року в забезпечення належного виконання ОСОБА_1 зобов`язання за угодою № 153769 та додатків до неї, між ПрАТ «АІСЕ Україна» з однієї сторони та ОСОБА_3 і ОСОБА_2 з іншої сторони укладено договір поруки.

23 квітня 2008 року ОСОБА_1 зареєстрував отриманий транспортний засіб (CHEVROLET LACETT1 NF 196) в ДАІ УМВС України в Дніпропетровській області.

24 квітня 2008 року в забезпечення виконання зобов`язання за угодою № 153769 та додатків до неї від 28 березня 2007 року № 1, 2 та додатку від 28 лютого 2008 року № 3, укладено договір застави, за умовами якого ОСОБА_4 передав куплений автомобіль у заставу відповідачу.

Пунктом 1.6 договору застави передбачено, що забезпечене заставою зобов`язання вважається виконаним за умови своєчасної сплати всіх щомісячних внесків (періодичних платежів) у загальному розмірі 116 463,40 грн в порядку і строки, передбачені статтею 4 угоди, статтями 4, 15 додатку № 2 до угоди, а також за умови сплати штрафів та відшкодування збитків, передбачених угодою.

Згідно з листом Автоплан від 30 жовтня 2008 року завод-виробник повідомив ЗАТ «АІСЕ Україна» про підвищення цін на автомобіль з жовтня місяця, а вже 08 листопада 2008 року завод -виробник прийняв рішення стосовно зниження цін на автомобілі до 83 222 грн, в зв`язку з чим відповідач повідомляв позивача про перерахунок внесків за авто, виходячи від попередньої ціни автомобіля 90 459 грн.

Відповідно до квитанцій, які містяться в матеріалах справи, ОСОБА_1 сплачував платежі по системі вказаній в листах Автоплан, а саме сума кожного місяця автоматично розраховувалась у системі банку і таких платежів 84, що відповідає умовам договору, на загальну суму 125 890,94 грн.

2. Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих

процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до частин першої, другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Верховний Суд, перевіривши правильність застосування судом норм права в межах касаційної скарги, дійшов висновку, що касаційна скарга підлягає

частковому задоволенню з огляду на таке.

Мотиви і доводи Верховного Суду та застосовані норми права

Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно зі статтею 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до частини першої статті 593 ЦК України право застави припиняється у разі припинення зобов`язання забезпеченого заставою.

Встановивши, що позивач виконав належним чином свої зобов`язання за угодою від 28 березня 2007 року № 153769, здійснивши 84 платежі на загальну суму 125 890,94 грн суд першої інстанції, з висновками якого погодився апеляційний суд, дійшов обґрунтованого висновку про припинення у ОСОБА_1 зобов`язання за вказаною угодою. Оскільки застава має залежний характер до основного зобов`язання, висновок судів про визнання припиненим договору застави від 24 квітня 2008 року є правильним.

Аргументи касаційної скарги висновки судів у вказаній частині не спростовують, на законність оскаржуваних судових рішень у цій частині не впливають, фактично зводяться до необхідності переоцінки доказів та незгоди з оцінкою доказів, наданою судами щодо наявності у позивача заборгованості за угодою від 28 березня 2007 року № 153769, що знаходиться поза межами повноважень суду касаційної інстанції згідно з вимогами статті 400 ЦПК України.

Доводи касаційної скарги про відсутність ухвали за результатами пред`явлення ПрАТ «АІСЕ Україна» зустрічного позову, спростовуються ухвалою Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 27 січня 2015 року про залишення зустрічного позову без розгляду.

Однак не можна погодитися з висновками судів щодо припинення договору поруки, укладеного 18 березня 2008 року між ОСОБА_3 , ОСОБА_2 та ПрАТ «АІСЕ Україна», оскільки ОСОБА_3 та ОСОБА_2 до суду з такими вимогами не зверталися.

З огляду на викладене, аргументи касаційної скарги ПрАТ «АІСЕ Україна» щодо порушення судами норм права при задоволенні позовної вимоги ОСОБА_1 про припинення поруки заслуговують на увагу.

Відповідно до статті 412 ЦПК Українипідставами для скасування судових рішень повністю або частково і ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

У зв`язку з наведеним, колегія суддів вважає, що касаційну скаргу слід задовольнити частково, ухвалені у цій справі судові рішення першої та апеляційної інстанцій в частині позову ОСОБА_1 до ПрАТ «АІСЕ-Україна» про припинення договору поруки скасувати і ухвалити в цій частині нове рішення, яким відмовити у задоволені вказаної позовної вимоги ОСОБА_1 . У решті судові рішення слід залишити без змін.

Керуючись статтями 400, 409, 410, 412, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Приватного акціонерного товариства «АІСЕ Україна» задовольнитичастково.

Заочне рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 27 січня 2015 року та ухвалу Апеляційного суду Дніпропетровської області від 08 лютого 2017 року в частині позовних вимог ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «АІСЕ-Україна» про припинення договору поруки скасувати.

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «АІСЕ-Україна» про припинення договору поруки відмовити.

В решті заочне рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 27 січня 2015 року та ухвалу Апеляційного суду Дніпропетровської області від 08 лютого 2017 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий М. Є. Червинська

Судді А. Ю. Зайцев

Є. В. Коротенко

В. М. Коротун

В. П. Курило