Провадження № 22-ц/810/140/18
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 січня 2019 року місто Сєвєродонецьк

Луганський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Єрмакова Ю.В. (суддя-доповідач)

суддів - Коновалової В.А., Назарової М.В.,

за участю секретаря судового засідання - Сінько А.І.,

розглянув у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в залі судових засідань в приміщенні Апеляційного суду Луганської області

апеляційну скаргу ОСОБА_1

на рішення Сватівського районного суду Луганської області від 08 травня 2018 року (суддя Половинка В.О.)

учасники справи:

позивач - Товариства з обмеженою відповідальністю «Порше мобіліті»

відповідач - ОСОБА_1

про звернення стягнення на предмет застави,

в с т а н о в и в :

В грудні 2017 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Порше мобіліті» (позивач) звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 (відповідач) про звернення стягнення на предмет застави.

На обґрунтування наведених позовних вимог позивач послався на наступне.

10.09.2012 р. між Товариством з обмеженою відповідальністю «Порше Мобіліті» та ОСОБА_1 було укладено Кредитний договір № 50005944 (Договір, Кредит) відповідно до якого позивач зобов'язався надати відповідачеві кредит у сумі 118 718, 44 грн., що є еквівалентом 14 611, 50 доларів США на дату укладання Договору, строком на 60 місяців, зі змінною процентною ставкою з цільовим призначенням - для придбання автомобіля марки VW, модель Polo, кузов № НОМЕР_1, об'єм двигуна 1598 куб. см., рік випуску 2012, а відповідач зобов'язався прийняти, належним чином використовувати і повернути позивачеві Кредит у повному обсязі, а також сплатити проценти за використання Кредитом, а також інші платежі відповідно до умов Договору та Графіку погашення Кредиту, який є невід'ємною частиною Кредитного договору № 50005944 від 10.09.2012.

З метою забезпечення виконання зобов'язань за цим Договором, між ТОВ «Порше Мобіліті» та ОСОБА_1 укладено договір застави, за умовами якого останній передав в заставу транспортний засіб марки VW, модель Polo, кузов № НОМЕР_1, об'єм двигуна 1 598 куб. см., рік випуску 2012, державний номер НОМЕР_2, колір білий, заставною вартістю 139 668, 75 грн.

Зазначив, що відповідач свої зобов'язання щодо погашення заборгованості за Кредитом належним чином не виконав і станом на 06.11. 2017 року сума його боргу складає 555 270, 07 гривень. У зв'язку з чим, просить в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором звернути стягнення на предмет застави шляхом його реалізації на прилюдних торгах, а також стягнути з відповідача витрати.

Рішенням Сватівського районного суду Луганської області від 08 травня 2018 року позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Порше Мобіліті» до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет застави в рахунок погашення заборгованості відповідно до Кредитного договору № 50005944 від 10.09.2012 - задоволено частково.

В рахунок погашення заборгованості ОСОБА_1, (ідентифікацій номер НОМЕР_3, місце реєстрації: АДРЕСА_1) перед Товариством з обмеженою відповідальністю «Порше Мобіліті» (ідентифікаційний код 36422974, п/р 6000, філія «КІБ» ПАТ «Креді Агріколь Банк» м. Київ, МФО 300379, місцезнаходження: 02152, м. Київ, пр. Павла Тичини, офіс «В») відповідно до Кредитного договору № 50005944 від 10.09.2012 на загальну суму 493 100, 51 гривень звернуто стягнення на предмет застави: автомобіль марки VW, модель Polo, кузов № НОМЕР_1, об'єм двигуна 1 598 куб. см., рік випуску 2012, державний номер НОМЕР_2, згідно Договору застави транспортного засобу №50005944 від 12.09.2012 року шляхом його реалізації на публічних торгах, встановивши початкову ціну предмета застави в сумі 139 668, 75 гривень.

Вирішено питання щодо судових витрат.

В іншій частині позовних вимог відмовлено за необґрунтованістю.

Не погодившись з вказаним рішенням, ОСОБА_1 подано апеляційну скаргу.

В апеляційній скарзі скаржник просить рішення Сватівського районного суду Луганської області від 07 травня 2018 року скасувати частково, а саме в частині стягнення з нього заборгованості за кредитним договором в загальній сумі 493100,51 гривень за рахунок заставного майна, та в частині стягнення судових витрат в сумі 19396,50 гривень, і в цій частині прийняти нове рішення, яким позов ТОВ «Порше Мобіліті» задовольнити частково, а саме: в рахунок погашення заборгованості ОСОБА_1 перед ТОВ «Порше Мобіліті» відповідно до Кредитного договору № 50005944 від 10.09.2012 року на загальну суму 271 988,72 гривень, яка складається з: 254863,63 гривень заборгованість за кредитом; 17125,09 гривень три відсотки річних, звернути стягнення на предмет застави. Здійснити розподіл судових витрат відповідно до вимог ЦПК України. В іншій частині рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Апеляційна скарга мотивована тим, що рішення ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права. Скаржник не погоджується з рішенням в частині стягнення з нього основної суми відсотків, а також збитків, коштів за страхування майна та витрат на правову допомогу, оскільки в цій частині рішення суду не відповідає законності та обґрунтованості, так як суд першої інстанції не належним чином дослідив обставини справи та надані відповідачем докази на їх підтвердження.

Скаржник зазначає, що суд першої інстанції належним чином не дослідив умов Кредитного договору, графік платежів, і не перевірив розрахунки позивача, що призвело до незаконного та безпідставного стягнення коштів в розмірі 36764,37 гривень в якості відсотків.

Також, скаржник не погоджується з сумою стягнених з нього збитків, до складу яких входить сума коштів за вчинення нотаріусом виконавчого напису нотаріуса, укладання договору відповідального зберігання, та витрат на правову допомогу, оскільки все вищевказане суд першої інстанції всупереч ст. 22 ЦК України відніс до збитків.За правилами цивільного судочинства витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, відносяться до судових витрат та питання їх відшкодування вирішується судом під час розгляду справи по суті. Тому, витрати позивача на юридичну допомогу ТОВ «Тріпл Сі» не є збитками і не підлягають відшкодуванню на підставі статті 22 ЦК України.

Також, щодо незаконності стягнення інфляційних втрат в розмірі 35587,96 грн. ОСОБА_1 зазначає, що відповідно до норми ч. 2 ст. 625 ЦК України щодо сплати боргу з урахування встановленого індексу інфляції поширюються лише на випадки прострочення грошового зобов'язання, визначеного у гривнях. Разом з тим у випадку порушення грошового зобов'язання, предметом якого є грошові кошти, виражені в гривнях з визначенням еквіваленту в іноземній валюті, передбачені ч. 2 ст. 625 ЦК України інфляційні втрати стягненню не підлягають, оскільки втрати від знецінення національної валюти внаслідок інфляції відновлені еквівалентом іноземної валюти.

З приводу незаконності стягнення 75222,93 гривень в якості відшкодування страхових платежів, скаржник вказує, що в матеріалах справи містяться рахунки фактури виставлені ПрАТ «Страхова компанія «Уніка» на ім'я позивача, в яких (рахунках) мається перелік осіб з зазначенням їх прізвищ, суми платежів та номери договорів, які укладені з цією страховою компанією. Вказані рахунки-фактури підписані та скріплені печатками з боку позивача та страхової компанії, але в матеріалах справи не містяться жодних доказів щоб підтверджували сплату позивачем вказаних сум, зокрема, первинні бухгалтерські документи. Так само, як в матеріалах справи відсутній відповідний договір страхування.

Також, скаржник вказує на порушення судом норм процесуального права щодо підсудності, оскільки на момент відкриття провадження по справі суд не пересвідчився щодо місця перебування/проживання відповідача по справі.

У зв'язку з наведеним просив задовольнити апеляційну скаргу та змінити рішення суду.

З матеріалів справи вбачається, що ухвалою Апеляційного суду Луганської області від 17 липня 2018 року було відкрито апеляційне провадження.

Ухвалою Апеляційного суду від 07 серпня 2018 року справу призначено до апеляційного розгляду.

Ухвалою Апеляційного суду Луганської області від 14 вересня 2018 року відкладено розгляд справи та забезпечено участь представника позивача ТОВ "Порше Мобіліті" у судовому засіданні в режимі відеоконференції в приміщенні Апеляційного суду міста Києва за адресою: вулиця Солом'янська, 2-А, м. Київ.

Указом Президента України від 29 грудня 2017 року №452/2017 «Про ліквідацію апеляційних судів та утворення апеляційних судів в апеляційних округах» ліквідовано Апеляційний суд Луганської області та утворено Луганський апеляційний суд в апеляційному окрузі, що включає Луганську область з місцезнаходженням у містах Луганську та Сєвєродонецьку.

Відповідно до статті 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» суд, що ліквідується, припиняє здійснення правосуддя з дня опублікування в газеті «Голос України» повідомлення голови новоутвореного суду про початок роботи новоутвореного суду.

03 жовтня 2018 року опубліковано в газеті «Голос України»№185 повідомлення голови новоутвореного суду про початок роботи Луганського апеляційного суду.

У зв'язку з ліквідацією Апеляційного суду Луганської області дана справа передана на розгляд до Луганського апеляційного суду.

В порядку, передбаченому статтею 33 ЦПК України згідно протоколу автоматичного розподілу судової справи між суддями від 18 жовтня 2018 року дану справу розподілено: судді-доповідачу Єрмакову Ю.В., судді, які входять до складу колегії: Коновалова В.А., Назарова М.В.

Ухвалою Луганського апеляційного суду від 18 жовтня 2018 року дану справу призначено до розгляду в режимі відеоконференції.

Дана справа розглядалась за участю представника у судовому засіданні ТОВ «Порше Мобіліті» в режимі відеоконференції в приміщенні Київського апеляційного суду за адресою: вулиця Солом'янська, 2-А, м. Київ, 03110.

Представник відповідача в судове засідання не з'явився, надав заяву про розгляд справи без його участі. Відповідач в судове засідання не з'явився.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, представника позивача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність й обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів апеляційного суду приходить до наступного.

В частині визначення заборгованості щодо пені та штрафів (20408,87 грн. 23743,69грн. та 18017,00 грн.), суд пославшись на ст. 2 ЗУ « Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», дійшов висновку про безпідставність цих вимог.

Рішення суду в цій частині, а також в частині звернення стягнення на предмет застави, не оскаржується, а тому колегією суддів не переглядається.

Згідно ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Рішення суду першої інстанції частково відповідає таким вимогам.

Задовольняючи позовні вимоги частково, суд першої інстанції послався на ст. 22, 525, 526, ч.1 ст. 572, ч.1 ст. 590, 591, 598, 610, 627, 1050, 1054 ЦК України, та виходив з того, що відповідачем умови Кредитного договору належним чином не виконувались, у зв'язку з чим виникла заборгованість, а тому дійшов висновку про обґрунтованість позову щодо звернення стягнення на предмет застави в рахунок виниклої заборгованості.

Судова колегія частково погоджується з такими висновками суду, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 10, 60 ЦПК України (в редакції на час звернення до суду) цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Аналогічні приписи містяться у ст. 81, 82 ЦПК України (діюча редакція).

Відповідно до ч. 1 ст. 627 ПК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

За змістом ст. 525, 526 ЦК України, зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору і одностороння відмова від зобов'язання не допускається.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Частиною 2 ст. 1050 ПК України передбачено, що якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати достроково повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів.

Порушенням зобов'язання, згідно із ч. 1 ст. 610 ЦК України, є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання, або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ч. 1 ст. 612 ЦК України).

Згідно із ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

В силу ч. 1 ст. 629 ПК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що 10.09.2012 р. між Товариством з обмеженою відповідальністю «Порше Мобіліті» та ОСОБА_1 було укладено Кредитний договір № 50005944, відповідно до якого позивач зобов'язався надати відповідачеві кредит у сумі 118 718, 44 грн., що є еквівалентом 14 611, 50 доларів США на дату укладання Договору, строком на 60 місяців, зі змінною процентною ставкою з цільовим призначенням - для придбання автомобіля марки VW, модель Polo, кузов № НОМЕР_1, об'єм двигуна 1598 куб. см., рік випуску 2012, а відповідач зобов'язався прийняти, належним чином використовувати і повернути позивачеві Кредит у повному обсязі, а також сплатити проценти за використання Кредиту, а також інші платежі відповідно до умов Кредитного договору та Графіку погашення кредиту, який є невід'ємною частиною Кредитного договору № 50005944 від 10.09.2012.

З метою забезпечення виконання зобов'язань за цим договором, між ТОВ «Порше Мобіліті» та ОСОБА_1 укладено договір застави, за умовами якого останній передав в заставу транспортний засіб марки VW, модель Polo, кузов № НОМЕР_1, об'єм двигуна 1 598 куб. см., рік випуску 2012, державний номер НОМЕР_2, колір білий, заставною вартістю 139 668, 75 грн.

Згідно з п. 1.4.2. та п. 2.4., 2.5. Умов кредитування, повернення Кредиту та процентів за його використання здійснюється шляхом сплати чергових платежів в обсязі та терміни, встановлені Графіком погашення кредиту по Договору не пізніше 15-го числа кожного місяця на підставі рахунку, виставленого Позивачем. Період нарахування процентів починається з першого календарного дня місяця і закінчується останнім календарним днем поточного місяця. Проценти нараховуються за методом «30/360» (для цілей розрахунку один календарний місяць складається із 30 днів, при цьому умовно в році 360 днів) відповідно до Графіку погашення кредиту.

Відповідно до п. 3.2.1. Умов кредитування, у випадку порушення Відповідачем терміну сплати будь-якого чергового платежу (його частини) з повернення Кредиту відповідно до Графіка погашення кредиту та/або сплати за користування Кредитом на строк щонайменше 1 (один) календарний місяць, Позивач має право визнати термін повернення Кредиту таким, що настав та/ або вимагати дострокового розірвання Договору.

Відповідно до пункту 1.3.1 Загальних умов кредитування, що становлять невід'ємну частину договору, розмір платежів, що підлягають сплаті у повернення кредиту та додаткового кредиту, визначено у гривні станом на день укладення договору у графіку погашення кредиту, який також є невід'ємною частиною договору. В подальшому позичальник сплачує платежі у повернення кредиту та додаткового кредиту відповідно до виставлених компанію рахунків у гривні; при цьому розмір платежів розраховується шляхом застосування обмінного курсу за безготівковими операціями банку до еквівалентів платежів у іноземній валюті, вказаних у графіку погашення кредиту; при цьому для розрахунку використовується обмінний курс, чинний станом на робочий день, що передує дню виставлення рахунка з урахуванням передбачених нижче особливостей.

Зазначені обставини не заперечуються сторонами.

У зв'язку з неналежним виконанням своїх обов'язків за Кредитним договором виникла заборгованість, яка станом на 06.11.2017 року складає 555270,07 грн., з яких :

- 174300,70грн. ( 6464,68 долара США *26,962 за 1 долар США) - сума Кредиту;

- 36764,37 грн. - проценти за користування Кредитом;

- 80562,93грн. - загальна сума несплачених грошових зобов'язань щомісячних платежів;

- 73536,83 грн. - збитки відповідно до ст.22 ЦК України; правова допомога;

- 75222,93 грн. - Страхові платежі відповідно до п.5.5 Договору;

- 17125,09 грн. - 3% річних за невиконання грошових зобов'язань;

- 35587,96 грн. - інфляційні втрати;

- 12000 грн. -витрати на правову допомогу;

З апеляційної скарги вбачається, що ОСОБА_1 визнає наступну заборгованість:

- 174300,70грн. - сума Кредиту;

- 80562,93грн. - загальна сума несплачених грошових зобов'язань щомісячних платежів;

- 17125,09 грн. - 3% річних за невиконання грошових зобов'язань;

Спірною є сума: 36764,37 грн. - проценти за користування Кредитом; 73536,83 грн. - збитки відповідно до ст.22 ЦК України, правова допомога; 75222,93 грн. - страхові платежі відповідно до п.5.5 Договору; 35587,96 грн. - інфляційні втрати; 12000 грн. - витрати на правову допомогу.

Також, з матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 05.10.2015 року направлялась вимога (повідомлення) щодо дострокового повернення Кредиту та сплати заборгованості за Кредитним договором, які станом на дату направлення вимоги становили 256810,13 грн. (т.1 а.с.55).

За наявності таких обставин ТОВ «Порше Мобіліті» використало право вимагати дострокового повернення усієї суми кредиту, що залишилася несплаченою, а також сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 ЦК України

Такими діями кредитор на власний розсуд змінив умови основного зобов'язання щодо строку дії договору, періодичності платежів, порядку сплати процентів за користування кредитом.

До матеріалів справи було долучено Акт огляду та тимчасового затримання транспортного засобу від 13.07.2016 року, згідно якого транспортний засіб марки VW, модель Polo, кузов № НОМЕР_1, об'єм двигуна 1 598 куб. см., рік випуску 2012, державний номер НОМЕР_2, колір білий, який належить ОСОБА_1 був затриманий працівниками поліції та доставлений на спеціальний майданчик для зберігання.

Зазначені дії були зроблені на виконання виконавчого напису приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Семенова Г.В. від 31.05.2016 року.

Згідно копії рішення Судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду міста Києва від 24.05.2017 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено. Рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 22.03.2017 року скасовано, ухвалено нове рішення, яким задоволено позов ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Порше Мобіліті», треті особи: Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Семенова Г.В., Відділ державної виконавчої служби Бучанського міського управління юстиції про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Визнано вчинений 31.05.2016 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Семеновою Г.В. виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за №1145 про звернення стягнення на предмет застави - автомобіль марки VW, модель Polo, кузов № НОМЕР_1, об'єм двигуна 1 598 куб. см., рік випуску 2012, державний номер НОМЕР_2, таким, що не підлягає виконанню.

На даний час заставний автомобіль знаходиться у позивача.

Одним із доводів апеляційної скарги є посилання на порушення судом першої інстанції норм процесуального права при відкритті провадження по справі щодо підсудності, а саме суд не пересвідчився у місці проживання/перебування відповідача по справі.

Вказані доводи не можуть бути прийняті до уваги, оскільки це питання вже було предметом розгляду в апеляційній інстанції та постановою Апеляційного суду Луганської області від 26.06. 2018 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, а ухвалу Сватівського районного суду Луганської області від 11.01.2018 року про відкриття провадження по справі залишено без змін. Постанова є чинною.

Також не можуть бути прийняті до уваги доводи апеляційної скарги щодо нарахування інфляційних втрат в розмірі 35587,96 грн., оскільки згідно ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення.

За змістом цієї норми закону нарахування інфляційних втрат на суму боргу входить до складу грошового зобов'язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов'язання, оскільки виступає способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів.

При цьому, як вбачається із розрахунку позивача, інфляційні втрати нараховані на поточну заборгованість, яка розрахована помісячно з вересня 2014 року по листопад 2017 року оскільки, згідно з умовами кредитування позивач щомісячно виставляв рахунки у гривні з обчисленням щомісячного платежу у еквіваленті до іноземної валюти - долару США на момент виставлення рахунку. Суми щомісячної заборгованості, обчислені у гривні, не були своєчасно сплачені відповідачем та знецінились внаслідок інфляційних процесів.

Саме такого висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 01.11.2018 року (справа №219/9911/16-ц позивач «Порше Мобіліті»).

У зв'язку з наведеним судова колегія погоджується з висновком суду щодо визначення заборгованості у сумі 35587,96 грн., як інфляційних втрат.

Що стосується доводів скаржника про незаконність нарахування відсотків у сумі 36764,37 грн., оскільки це є подвійне стягнення, тобто, на думку скаржника, відсотки закладені вже у сумі 80562,93 грн. (заборгованість, з якою погодився ОСОБА_1.), то ці доводи не можуть бути прийняті до уваги, враховуючи те, що відсотки, які закладені у сумі 80562,93 грн., відображають тільки період з 16.09.2014 року по 15.10.2015 року. Проте відповідач не сплачував Кредит, продовжував користуватися коштами.

Але судова колегія не може погодитися з сумою, яка була нарахована, оскільки проценти нараховувалися і на тіло Кредиту і на проценти за період з 01.10.2015 року по 06.11.2017 року, які закладені у цій сумі, а тому сума, яка підлягає визначенню, як заборгованість за процентами за період з 16.09.14 року по 05.10.15 року (строк, який був змінений вимогою про дострокове повернення Кредиту від 05.10.2015 року) складає 1334, 85 грн. (9,9% згідно Договору).

Що стосується висновків суду стосовно визначення заборгованості у сумі 73536,53 грн., як збитків, то судова колегія не може погодитися з таким висновком суду.

Як вбачається з матеріалів справи у своїй позовній заяві ТОВ «Порше Мобіліті» просило суд стягнути з відповідача зазначену суму, як збитки, понесені ним у зв'язку з представництвом інтересів позивача під час вчинення виконавчого напису, здійснення виконавчого провадження, відповідального зберігання транспортного засобу, у зв'язку з чим позивач уклав договір з ТОВ «Юридична компанія «Тріпл Сі» від 21.06. 2012 року. (а.с.62 т.1), на обґрунтування чого надав наступні копії документів:

Акти наданих послуг за № 188 від 31 травня 2016 року, загальна вартість послуг складає 3 500 грн. (а. с 70 т.1); № 200 від 21.06.2016 року, загальна вартість послуг складає 3 500 грн. (а. с 74 т.1); № 238 від 14 липня 2016 року, загальна вартість послуг складає 47160,44 грн. (а. с 78 т.1); № 238/1 від 14 липня 2016 року, загальна вартість послуг складає 1920,44 грн. (а.с.81 т.1); № 278 від 25 серпня 2016 року, загальна вартість послуг складає 1200 грн.

Такі ж суми зазначені в рахунках-фактурах № 188 від 31 травня 2016 року (позиція 7), № 200 від 16 червня 2016 року (позиція 1), №238 та 238/1 від 14 липня 2016 року, № 278 від 25 серпня 2016 року (а.с.71-73;75-76,79,8285).

На підтвердження оплати позивач надав платіжне доручення № 50008922 від 14 червня 2016 року на загальну суму по всім клієнтам 52500 грн., № 500009007 від 22 червня 2016 року на загальну суму по всім клієнтам 38500 грн., №500009279 від 20 липня 2016 року на суму 1920грн., № 500009007 від 22 червня 2016 року на загальну суму по всім клієнтам 38500грн., №500009816 від 01 вересня 2016 року на суму по всім клієнтам 3600 грн.

Також, були надані копія договору відповідального зберігання від 30 грудня 2014 року між ТОВ «Порше Мобіліті» та ТОВ «Автосоюз» (а.с.87 т.1); рахунки на оплату послуг з відповідального зберігання, платіжні доручення (а.с.90-113 т.1).

Статтею 611 ЦК України визначено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема відшкодування збитків.

Поняття збитків визначено статтею 22 ЦК України.

Згідно з частиною першою статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Пунктом першим та другим статті 22 ЦК України визначено, що збитками, зокрема, є втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Отже, під збитками слід розуміти фактичні втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, витрати, вже зроблені потерпілим, або які мають бути ним зроблені, та упущену вигоду. При цьому такі витрати мають бути безпосередньо, а не опосередковано пов'язані з відновленням свого порушеного права, тобто з наведеного випливає що без здійснення таких витрат неможливо б було відновлення свого порушеного права особою.

Стягнення збитків є одним із видів цивільно-правової відповідальності для застосування якої потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме: протиправної поведінки, збитків, причинного зв'язку між протиправною поведінкою боржника та збитками і вини. За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільна відповідальність не настає.

При цьому такі витрати мають бути необхідними для відновлення порушеного права та перебувати у безпосередньому причинно-наслідковому зв'язку з порушенням.

Суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про визначення як збитків витрат понесених ТОВ «Порше Мобіліті» на юридичну допомогу ТОВ « Юридична компанія «Тріпл Сі».

Захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод та інтересів здійснюється судом. За правилами цивільного судочинства витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, відносяться до судових витрат та питання їх відшкодування вирішується судом під час розгляду справи по суті. Тому, витрати ТОВ «Порше Мобіліті» на юридичну допомогу ТОВ « Юридична компанія «Тріпл Сі» не є збитками і не підлягають відшкодуванню на підставі статті 22 ЦК України.

Позивач не надав доказів того, яким чином за встановлених обставин справи понесені позивачем витрати, які за своєю суттю є витратами на правову допомогу, є такими, без яких неможливо б було відновлення порушеного відповідачем права, також не встановлено причинний зв'язок між поведінкою відповідача та витратами на правову допомогу, визначеними позивачем як збитки.

Надані позивачем копії документів свідчать про надання юридичних послуг, що не є збитками в розумінні статті 22 ЦК України, а є витратами на правову допомогу і не містять визначення вартості години часу, кількість годин, що унеможливлює перевірку вказаних розрахунків на відповідність вимогам чинного законодавства, а тому вказані вимоги відхиляються судом.

Крім того, позивачем зазначено, що збитки були пов'язані і з виконанням виконавчого напису нотаріуса, зберіганням автомобіля, який, як було встановлено в суді, в подальшому був визнаний таким, що не підлягає виконанню.

З урахуванням наведеного, правових підстав для утримання (зберігання) автомобіля у позивача не було, у зв'язку з чим і відсутні підстави для стягнення цих сум з відповідача.

За таких умов у суду першої інстанції були відсутні підстави для стягнення зазначеної вище суми (73536,53грн.) на користь ТОВ «Порше Мобіліті», як витрат на правову допомогу, а також витрат з виконання виконавчого напису нотаріуса, що були заявлені позивачем, як збитки, у зв'язку з чим доводи апеляційної скарги в цій частині заслуговують на увагу.

Крім того, позивачем також заявлено вимоги про стягнення 12000 грн. (на оплату правової допомоги згідно договору з ТОВ «Юридична фірма «Вернер»), на обґрунтування чого надали копію договору про надання юридичних послуг №24/2010 від 15.10.2010 року, додаткові угоди №8 та №224 від 09.01.2013 року та 10.08.2015 року відповідно.

Аналізуючи вказані письмові докази, колегія суддів зазначає, що вони містять лише зазначення послуги - юридично консультаційні послуги згідно відповідного договору, жодним чином не відображаючи конкретно проведену роботу, її об'єм та витрачений час, результати проведеної роботи за їх наявності, як то передбачено законодавством. До того ж, в матеріалах справи відсутні відомості щодо здійснення оплати за ці послуги, що також підтверджується описом документів, які були направлені до Сватівського районного суду Луганської області (а.с.315-321 т.1). За таких обставин суд не може сприймати вказані документи як належний доказ надання юридичних послуг, а тому правових підстав для стягнення цієї суми не має.

Також, є слушними доводи Відповідача щодо відсутності підстав для стягнення 75222,93грн. в якості відшкодування страхових платежів, оскільки позовні вимоги в цій частині не доведені.

Із наданих позивачем на обґрунтування вимог письмові докази: рахунки - фактури, додатки до рахунку-фактури, платіжні доручення не підтверджують факт оплати ТОВ «Порше Мобіліті» страхових платежів за позичальника ОСОБА_1 Вказані документи містять відомості щодо сукупних платежів між ТОВ «Порше Мобіліті» та ПрАТ «Страхова компанія «Уніка», на виконання яких ТОВ «Порше Мобіліті» проводило оплату страхових платежів, про що зазначено у призначені платежу в платіжних дорученнях. Відсутній в матеріалах справи і відповідний договір страхування.

Отже, позивачем у порушення вимог ч. 1 ст. 60 ЦПК України ( в редакції 2004 року) не надано суду доказів на підтвердження сплати страхових платежів за позичальника ОСОБА_1 відповідно до укладеного з ним договору, а тому в задоволенні позовних вимог ТОВ «Порше Мобіліті» щодо визначення заборгованості по відшкодуванню страхових платежів на суму 75222,93грн. слід відмовити.

З огляду на викладене, апеляційну скаргу слід задовольнити частково, рішення суду в частині визначення заборгованості за кредитним договором та судового збору за позовом ТОВ «Порше Мобіліті» до ОСОБА_1 змінити, зменшивши суму заборгованості з 493100,51грн. до 308911,48грн., з яких: 80562,93 грн. - несплачені щомісячні платежі за кредитним договором № 50005944 від 10.09.2012 року; 174300,7 грн. - тіло кредиту станом на 06 листопада 2017 року; 1334,8 - відсотки за користування кредитом за період з 16.09.14 року по 05.10.15 року; 17125,09 грн. - 3 % річних за період з 16.09.14 року по 06.11.2017 року; 35587,96 грн. -інфляційні втрати за період з 14.09.14 року по 06.11.2017 року, а також судових витрат.

Згідно з ч.ч.1, 5 ст.88 ЦПК України стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено (8329,05 грн. - при зверненні до суду з позовом +881грн. - заява про забезпечення позову), задоволено на суму 308911,48грн. з 555270,07грн., відповідачу ухвалою Апеляційного суду Луганської області від 17.07.2018 року було відстрочено сплату судового збору до ухвалення рішення.

Керуючись ст. 367, 374, 376 ЦПК України, суд

ПО С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково .

Рішення Сватівського районного суду Луганської області від 08 травня 2018 року в оскаржуваній частині змінити.

Зменшити суму в рахунок погашення заборгованості ОСОБА_1 (ідентифікацій номер НОМЕР_3, місце реєстрації: АДРЕСА_1) перед Товариством з обмеженою відповідальністю «Порше Мобіліті» (ідентифікаційний код 36422974, п/р 6000, філія «КІБ» ПАТ «Креді Агріколь Банк» м.Київ, МФО 300379, місцезнаходження: 02152, м. Київ, пр. Павла Тичини, офіс «В») відповідно до Кредитного договору № 50005944 від 10.09.2012 року з 493100,51 грн. до 308911,48 грн., яка складається з: 80562,93 грн. - несплачені щомісячні платежі за кредитним договором № 50005944 від 10.09.2012 року; 174300,7 грн. - тіло кредиту станом на 06 листопада 2017 року; 1334,8 - відсотки за користування кредитом за період з 16.09.14 року по 05.10.15 року; 17125,09 грн. - 3 % річних за період з 16.09.14 року по 06.11.2017 року; 35587,96 грн. -інфляційні втрати за період з 14.09.14 року по 06.11.2017 року, зменшити судовий збір з 19396,50 грн. до 5123,8 грн.

Стягнути з ОСОБА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_3, місце реєстрації: АДРЕСА_1 в дохід держави судовий збір в сумі 830 грн.76 коп.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Порше Мобіліті» (ідентифікаційний код 36422974, п/р 6000, філія «КІБ» ПАТ «Креді Агріколь Банк» м.Київ, МФО 300379, місцезнаходження: 02152, м. Київ, пр. Павла Тичини, 1-В, офіс «В» судовий збір в дохід держави 4144 грн. 26 коп.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено 21 січня 2019 року.

Головуючий

Судді :