н/п 2/490/2338/2018 Справа № 490/4097/18
Центральний районний суд м. Миколаєва
__________________________________________________________
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І м е н е м У к р а ї н и
15 березня 2019 року Центральний районний суд міста Миколаєва у складі:
головуючого - судді Черенкової Н.П.,
при секретарі Янкевич В.С.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Миколаєві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, -
Позивач звернулася до суду з даним позовом до відповідача, в якому просила визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право користування житловим приміщення, а саме: квартирою №116 по вул. Арх. Старова, 10-Б в м. Миколаєві. При цьому, позивач посилалася на те, що відповідач з грудня 2016 року не мешкає за вказаною адресою, комунальні платежі не сплачує, його речі у квартирі відсутні.
Представник позивача вимоги позову підтримав, просив про розгляд справи у його відсутності.
Відповідач до судового засідання не з'явився, про час та місце судового засідання повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив.
Ухвалою суду справу розглянуто за відсутності сторін в порядку заочного розгляду, оскільки у відповідності до вимог ч.1 ст. 280 ЦПК України відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, відповідач не зявився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин, відповідач не подав відзив та позивач не заперечує проти такого вирішення справи, а також у справі достатньо даних про права та взаємини сторін.
Обставини справи, встановлені судом.
Позивач є власником Ѕ частки квартири №116 по вул. Арх. Старова, 10-Б в м. Миколаєві, що підтверджується Договором про поділ майна подружжя від 17.02.2017 року.
Згідно договору про припинення права на аліменти на утримання дитини у звязку з набуттям дитиною права власності на частку квартири від 17.02.2017 року, відповідач ОСОБА_2 передав у власність малолітньої дитини, ОСОБА_3, Ѕ частку квартири №116 по вул. Арх. Старова, 10-Б в м. Миколаєві. Позивач ОСОБА_1 прийняла цю частку квартири для малолітньої дитини, ОСОБА_3, та зобовязалась самостійно утримувати її.
Рішенням Центрального районного суду м. Миколаєва від 30.01.2017 року шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 розірвано.

У спірній квартирі зареєстрований відповідач ОСОБА_2, що підтверджується довідкою №266 від 10.05.2018 року.

Відповідач з грудня 2016 року в квартирі не проживає, комунальні послуги не сплачує, його речі у квартирі відсутні.

Реєстрація відповідача порушує права позивача.

Конституцією України (ст. 41) та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, від 4.11.1950 року, підписаної від імені України 9 листопада 1995 року та ратифікованої Законом України № 475/97-ВР від 17.07.1997 року, закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Основні права та свободи людини, серед яких право на недоторканність житла, закріплені та гарантуються не лише в національному законодавстві держав, а й на міжнародному рівні. Однією з основних міжнародних гарантій цих прав є Конвенція про захист прав та основоположних свобод людини, у ст.8 якої передбачається просторовий аспект права на приватне життя право на повагу до житла. У ч.1 цієї статті зазначається, що кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції.

В своїх рішеннях Європейський суд з прав людини зазначає, що концепція «житла» має першочергове значення для особистості людини, самовизначення, фізичної та моральної цілісності, підтримки взаємовідносин з іншими, усталеного та безпечного місця в суспільстві (рішення від 27 травня 2004 р. у справі «Коннорс проти Сполученого Королівства»)

Відповідно до п.п. 19, 22 Рішення Європейського суду з прав людини про справі «Кечко проти України» (Заява № 63134/00) від 08 листопада 2005 року, кожна фізична особа має право мирно володіти своїм майном.

В силу ст. 405 ЦК України, члени сім'ї власника житла втрачають право на користування цим житлом при відсутності члена сім'ї без поважних причин більше одного року, якщо інше не встановлено домовленістю між ним та власником житла чи законом.

Вказані обставини підтверджуються актом про не проживання від 11.05.2018 року, складеним ОСББ «Північ-2».

Враховуючи вищевикладене, позов підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.405 ЦК України, ст.ст. 10,12,13,76-80,82,259,263-265,268,280, 354-355 ЦПК України,-

В И Р І Ш И В :

Позов - задовольнити.

Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, таким, що втратив право користування житловим приміщенням - квартирою № 116 по вул. Арх. Старова, 10-Б в м. Миколаєві.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Позивач: ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1, місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_3. Старова, 10-Б, кв. 116.

Відповідач: ОСОБА_2, 04.11.976 року народження, реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_2, місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_3. Старова, 10-Б, кв. 116.

Повний текст рішення виготовлений 15.03.2019 року.

Суддя Н.П. Черенкова