Справа № 504/3460/19
Провадження № 2/504/2157/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.11.2019 року смт.Доброслав

Комінтернівський районний суд Одеської області у складі:

Головуючого судді - Барвенка В.К.,

секретаря - Мельниковій В.М.,

розглянувши у відкритому підготовчому засіданні, в залі суду № 4, смт. Доброслав, позовну заяву ОСОБА_1 , ІПН НОМЕР_1 до Курісівської сільської ради Лиманського району Одеської області, код ОКПО 04379692, визнання права на майновий пай в порядку спадкування за законом, -

ВСТАНОВИВ:

Заявниця звернулась до суду із позовом до відповідача яким, з урахуванням уточнення, просила суд в порядку спадкування за заповітом визнати за нею, в порядку, визначеному діючим законодавством, право на отримання майнового паю (частки), що складається із земельної ділянки АДРЕСА_1, що за життя належало ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

У підготовчому судовому засіданні представник позивача, уточнив позовні вимоги, повністю підтримав вимоги в новій редакції, справу просив розглянути у свою відсутність.

Представник Курісівської сільської ради Лиманського району Одеської області подав заяву про розгляд справи за своєї відсутності, позовні вимоги визнав повністю.

Рішення відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України ухвалюється у підготовчому засіданні.

Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні правовідносини:

Відповідно до п. 2 Указу Президента України від 8 серпня 1995 року «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського товариства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в п. 24 постанови від 16 квітня 2004 року № 7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ», член колективного сільськогосподарського підприємства, включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами Цивільного кодексу України, у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай).

Аналіз норм законодавства свідчить про те, що право власності на земельну частку (пай) виникає не з часу внесення членів КСП до списків, доданих до державного акта на право колективної власності на землю, перевірки, уточнення і затвердження цих списків, а з моменту передачі державного акта про право колективної власності на землю конкретному сільськогосподарському підприємству, членом якого є особа.

На підставі рішення Господарського суду Одеської області від 09 жовтня 2006 року за КСП «Петрівське» визнано право паювання на користь його членів (пенсіонерів) земельної ділянки, що розташована на території Петрівської сільської ради Комінтернівського району Одеської області із земель КСП «Петрівське».

Розпорядженням Комінтернівської райдержадміністрації від 08 лютого 2007 року надано дозвіл на відведення земельної ділянки, розташованої на території Петрівської сільської ради Комінтернівського району Одеської області, в короткострокову оренду КСП «Петрівське» Комінтернівського району Одеської області терміном на 1 (один) рік для подальшого розпаювання земель КСП між його членами.

21 вересня 2007 року розпорядженням Комінтернівської райдержадміністрації №1367 А-2007 КСП «Петрівське» Комінтернівського району Одеської області передані в короткострокову оренду, строком на один рік, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Петрівської сільської ради Комінтернівською району Одеської області земельні ділянки загальною площею 3824,614 та.

25 листопада 2007року між Комінтернівською райдержадміністрацією Одеської області і КСП «Петрівське» Комінтернівською району Одеської області укладено договір оренди №134 на земельні ділянки, розташовані на території Петрівської сільської ради Комінтернівського району

Одеської області загальною площею 3824,614 га.

20 грудня 2007 року розпорядженням Комінтернівської райдержадміністрації №1986 А-2007 надано дозвіл на приватизацію земель, що перебувають в оренді у КСП «Петрівське» Комінтернівського району Одеської області, згідно договору оренди №134 від 25 листопада 2007 року.

Таким чином, на час смерті ОСОБА_2 і відкриття спадщини ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ) КСП «Петрівське» державний акт на право колективної власності на землю не видавався, а його члени не мають права власності на земельні частки (паї) з земель цього самого КСП.

ОСОБА_2 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

За життя ОСОБА_2 31.05.2007 року склала заповіт, яким заповіла все своє майно ОСОБА_3 .

Згідно свідоцтва про шлюб від 08.10.2009 року ОСОБА_3 змінила прізвище на « ОСОБА_4 ».

Судом встановлено, що за життя ОСОБА_2 , відповідно до списку осіб, які мають право на майновий пай з фонду майна КСП «Петрівське», затвердженого зборами власників 23 грудня 2003 року, Сільським головою Петрівської сільської ради Комінтернівського району Одеської області на ім`я ОСОБА_2 видано свідоцтво серії НОМЕР_3 295 про право власності на майновий пай члена КСП «Петрівське», згідно якого частка ОСОБА_2 становить 0,484 відсотків або 4911 гривень.

Надалі, ОСОБА_2 була внесена до списку осіб, яким відповідно до розпорядження Комінтернівської районної державної адміністрації Одеської області № 776 від 15 травня 2006 року надано дозвіл на розробку проекту організації території земельних ділянок членами КСП «Петрівське» та пенсіонерам з їх числа в рівних частинах та працівникам соціальної сфери та пенсіонерам з їх числа в межах норм безоплатної передачі земельних ділянок, встановлених законом для ведення особистого селянського господарства (списки додані до розпорядження).

Відповідно до наданого до цього розпорядження списку ОСОБА_2 мала право на земельну ділянку площею 12.0 га.

За життя ОСОБА_2 не встигла завершити процедуру оформлення своїх прав на відведену їй вищевказану земельну ділянку.

Після смерті ОСОБА_2 відкрилась спадщина, яку прийняла ОСОБА_1 , інші спадкоємці відповідно до наявної у справі завіреної копії спадкової справи - відсутні.

Дослідивши матеріали справи, вислухавши представника позивача, суд дійшов до наступного висновку:

Згідно до ст. 1216 Цивільного кодексу України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичних осіб, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

До складу спадщини, відповідно до статті 1218 цього ж Кодексу, входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до пункту "г" ч. 1 ст. 81 Земельного кодексу України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини.

Захист прав на земельні ділянки здійснюється, в тому числі шляхом визнання права, як передбачено п. 1 ч. 3 ст. 152 Земельного кодексу України.

Частиною 1 ст. 1225 ЦК України передбачено, що право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення.

Відповідно до ст. 125 Земельного Кодексу України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають із моменту державної реєстрації цих прав.

Набуття права власності на земельну ділянку та перехід права власності на земельну ділянку в порядку спадкування має місце за наявності наступних юридичних фактів у їх сукупності: ухвалення рішення компетентного органу про передачу у власність земельної ділянки спадкодавцю; укладення спадкодавцем правочинів щодо набуття права власності на земельні ділянки; виготовлення технічної документації на земельні ділянки; визначення меж земельної ділянки в натурі; погодження із суміжними землевласниками та землекористувачами; одержання у встановленому порядку Державного акту на землю; реєстрація права власності на земельну ділянку.

Якщо зазначені вимоги спадкодавцем не дотримано, право власності на конкретні земельні ділянки не виникає та відповідно до ст. 1216 ЦК України не переходить до спадкоємців в порядку спадкування, за винятком випадків, на які поширюється дія п. 1 Розділу "Перехідні положення Земельного кодексу України".

Разом із тим, відповідно до п. 1 Розділу "Перехідні положення Земельного кодексу України" рішення про передачу громадянам України безоплатно у приватну власність земельних ділянок, прийняття органами місцевого самоврядування відповідно до Декрету КМУ від 26 грудня 1992 року "Про приватизацію земельних ділянок" є підставою для виготовлення та видачі цим громадянам або їх спадкоємцям державних актів на право власності на земельну ділянку за технічною документацією щодо складання документів, що посвідчують право на земельну ділянку.

Отже, якщо видача державного акта про право власності на землю здійснюється на підставі рішення про передачу громадянам України безоплатно у приватну власність земельних ділянок, прийнятого органом місцевого самоврядування відповідно до Декрету КМУ від 26 грудня 1992 року "Про приватизацію земельних ділянок", до спадкоємців переходить право отримати державний акт про право власності на земельну ділянку.

Зазначений порядок встановлений законодавцем в разі набуття права власності на земельні ділянки шляхом їх приватизації громадянами (ч. 3 ст. 116 ЗК України).

Якщо спадкоємець не набув права власності на земельну ділянку згідно ст. 125 ЗК України, проте розпочав процедуру приватизації земельної ділянки відповідно до чинного законодавства України, то спадкоємці мають право звертатися до суду із позовами про визнання відповідного права в порядку спадкування про завершення приватизації та одержання державного акта про право власності на землю на ім`я спадкоємця.

Крім того, суд звертає увагу на те, що право на земельний пай (частку) вперше було закріплено Земельним Кодексом України в редакції 1992 року.

Зокрема, згідно зі ст. 5 цього Кодексу, кожний член колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства в разі виходу з нього має право одержати свою частку землі в натурі (на місцевості) в розмірі середньої земельної частки, яка обчислюється шляхом поділу земель підприємств, що підлягають приватизації на кількість осіб, які працюють у сільському господарстві, пенсіонерів, які раніше працювали в сільському господарстві і проживають у селі, а також осіб, зайнятих у соціальній сфері на селі.

Цим же Кодексом передбачалось, що право на земельну частку могло передаватися у спадщину і продаватися.

Правовий режим земельного паю (частки) визначений Указом Президента України від 10 листопада 1994 року № 666/94 «Про невідкладні заходи щодо прискорення земельної реформи у сфері сільськогосподарського виробництва».

Серед іншого, Указ установив, що кожному члену КСП, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства видається сертифікат на право приватної власності на земельну частку (пай) із зазначенням у ньому розміру земельної частки (паю) в умовних кадастрових гектарах, а також у вартісному вираженні.

Указ проголосив, що право на земельну частку (пай) може бути об`єктом купівлі-продажу, дарування, обміну, успадкування, застави.

У разі виходу із зазначених підприємств, їх члени мають право на отримання земельної ділянки в натурі.

Указом Президента України від 8 серпня 1995 року № 720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» встановлено, що право на земельну частку (пай) мають члени КСП, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю.

При паюванні вартість і розміри в умовних кадастрових гектарах земельних часток (паїв) всіх членів підприємства є рівними.

Розміри земельної частки (паю) обчислюються комісіями, утвореними на підприємствах із числа їх працівників.

Рішення щодо затвердження обчислених цими комісіями розмірів земельної частки (паю) по кожному підприємству приймається районною державною адміністрацією.

Видача громадянам сертифікатів на право на земельну частку (пай) єдиного в Україні зразка та їх реєстрація провадяться відповідною районною державною адміністрацією.

Форма сертифікату на право на земельну частку пай і зразок книги реєстрації сертифікатів на земельну частку (пай) затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 12 жовтня 1995 року.

Постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2011 року № 177 затверджений Порядок визначення розмірів майнових паїв членів колективних сільськогосподарських підприємств та їх документального посвідчення, відповідно до п.2 якого для визначення розмірів майнових паїв членів підприємств необхідно: затвердити Положення про порядок паювання майна; скласти список осіб, які мають право на майновий пай; визначити індивідуальні майнові паї.

Відповідно до п.4 цього Порядку встановлений вичерпний список осіб, які мають право на майновий пай до якого включаються всі члени підприємства, а також особи, за якими відповідно до законодавства зберігається право на майновий пай.

До цього списку, серед іншого, можуть бути включені і спадкоємці померлих осіб, які мали право на майновий пай.

Список осіб, які мають право на майновий пай, складається комісією і затверджується співвласниками.

Враховуючи вищенаведені положення законодавства, суд дійшов висновку, що ОСОБА_2 набула право на отримання майнового паю (частки) площею 12,09 га, АДРЕСА_1, згідно з проведеним 24.03.2008 року жеребкуванням із земель КСП «Петрівське» на підставі рішення загальних зборів уповноважених членів КСП «Петрівське» від 17.09.2003 року.

Право на завершення процедури отримання цього майнового паю частки, яке належало померлій на момент відкриття спадщини, не припинилося внаслідок її смерті.

Це право в порядку спадкування на загальних підставах перейшло до позивача як спадкоємця померлої.

При таких обставинах суд знаходить повністю обгрунтованими уточнені позовні вимоги, в зв`язку з чим уточнений позов слід задовольнити.

З цих же правових підстав суд приймає визнання відповідачем позовних вимог.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 1217, 1218, 1219, 1220, ч.3 ст.1268, 1270, ч. 1 ст. 1297 ЦК України, ч. 2 ст. 116 Земельного Кодексу України, Указом Президента України від 8 серпня 1995 року № 720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям», Указом Президента України від 10 листопада 1994 року № 666/94 «Про невідкладні заходи щодо прискорення земельної реформи у сфері сільськогосподарського виробництва», ст. ст. 196-200, 258-260, 353 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ІПН НОМЕР_1 , порядку спадкування за заповітом, право на отримання майнового паю (частки), що складається із земельної ділянки АДРЕСА_1, що за життя належало ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з часу його проголошення через Комінтернівський районний суд Одеської області.

Суддя В.К. Барвенко