Справа № 539/1824/18
Провадження № 2/539/48/2019
Справа № 539/1824/18
Пров. № 2/539/48/2019
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 січня 2019 року Лубенський міськрайонний суд

Полтавської області

в складі : головуючого судді Іващенка Ю.А.,

при секретарі Мирна Т.Ф.,

з участю : позивача ОСОБА_1,

представника позивача ОСОБА_2,

відповідача ОСОБА_3,

представника відповідача ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Лубни Полтавської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про усунення перешкод у користуванні майном,

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 про усунення перешкод у користуванні майном, мотивуючи свої вимоги тим, що відповідно до Державного акту на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_3, призначеної для індивідуального гаражного будівництва, він є власником земельної ділянки площею 0,0096 га, що знаходиться в АДРЕСА_1 та відповідно власником нежитлової будівлі (гаражу) загальною площею 31,8 кв.м., що розташована на вказаній земельній ділянці, відповідно до Свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 02.06.2010 року, зареєстрованого в КП «Лубенське МБТІ» за реєстровим номером 669 в книзі №2 і виданий витяг про реєстрацію права власності на нерухоме майно за номером 26289154 від 02.06.2010 року.

Вищевказана нежитлова будівля загальною площею 31,8 кв.м. складається з гаражу (1-1 приміщення гаража площею 13,0 кв.м., 2-1 приміщення гаража площею 18,8 кв.м.), який зданий в експлуатацію на підставі сертифікату про відповідність за № ПТ 000314 від 27.04.2010 року.

Так склалося, що в одному з його нежитлових приміщень (гаражі приміщення 1-1 площею 13,0 кв.м) знаходяться приватні речі чужої для нього особи, ОСОБА_3, яка проживає в АДРЕСА_2, по сусідству з ним і її домоволодіння межує з його домоволодінням.

Відповідач зачинила належний йому гараж разом із своїми речами і у нього, як власника, немає доступу до належного йому нежитлового приміщення. А на його прохання звільнити гараж, що є його власністю, відповідач не реагує.

Прохав суд винести рішення, яким зобов'язати ОСОБА_3 усунути перешкоди в користуванні ним нежитловим приміщенням гаражу, що знаходиться за адресою АДРЕСА_3, шляхом зобов'язання винесення всього належного їй майна із належного йому нежитлового приміщення та надання йому доступу до його власності.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_2 заявлені вимоги підтримали в повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_3 та її представник ОСОБА_4 в судовому засіданні проти задоволення позову заперечували, оскільки спірний гараж збудований відповідачем ОСОБА_3 та її чоловіком ОСОБА_5 за згодою власника садиби по АДРЕСА_4 ОСОБА_6 та колишнім власником садиби за адресою АДРЕСА_5 ОСОБА_7 на підставі добросусідських відносин. Гараж належним чином не оформлений, але побудований з будматеріалів, належних відповідачу. На даний час в гаражі є належні їй речі в тому числі автомобіль ВАЗ 2101. Двері гаража закриті на замок, ключ від якого знаходиться у неї, але в гараж вона може потрапити тільки через вікно, яке виходить на належне її матері подвір'я. Вхід же в гараж знаходиться в дворі по АДРЕСА_5. Вважає, що гараж побудований нею та її чоловіком ОСОБА_5 самочинно на місці загального проходу з садиби по АДРЕСА_6, власником якої є її мати ОСОБА_8, на АДРЕСА_5. Прохід, що існував, перемістився на земельну ділянку, що перебуває у власності ОСОБА_1 та у 2013 році ним було його загороджено, встановлено паркан. Тепер межа земельної ділянки по АДРЕСА_5 проходить по будівлі гаража, тобто вільного місця для організації проходу не існує. На даний час її матір'ю ОСОБА_8 подано в суд позов до ОСОБА_1 про визнання недійсним свідоцтва про право власності на нежитлове приміщення (гараж), визнання недійсним Державного акту про право приватної власності на землю. Прохають суд у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовити.

Вивчивши матеріали справи, заслухавши пояснення учасників справи, що з'явилися в судове засідання, показання свідків, дослідивши надані письмові докази, з'ясувавши обставини справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Стаття 41 Конституції України проголошує право кожного володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Згідно з ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав.

Статтею 321 ЦК України визначено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до положень ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном а згідно ч.1 ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути відновлення становища, яке існувало до порушення.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 відповідно до Державного акту на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_3, призначеної для індивідуального гаражного будівництва, є власником земельної ділянки площею 0,0096 га, що знаходиться в АДРЕСА_1 та відповідно власником нежитлової будівлі (гаражу) загальною площею 31,8 кв.м., що розташована на вказаній земельній ділянці, відповідно до Свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 02.06.2010 року, зареєстрованого в КП «Лубенське МБТІ» за реєстровим номером 669 в книзі №2 і виданий витяг про реєстрацію права власності на нерухоме майно за номером 26289154 від 02.06.2010 року (а.с.7-14).

Вищевказана нежитлова будівля загальною площею 31,8 кв.м. складається з гаражу (1-1 приміщення гаража площею 13,0 кв.м., 2-1 приміщення гаража площею 18,8 кв.м.), який зданий в експлуатацію на підставі сертифікату про відповідність за № ПТ 000314 від 27.04.2010 року.

В одному з належних позивачу ОСОБА_1 нежитлових приміщень гаража, а саме приміщенні 1-1 площею 13,0 кв.м, знаходяться приватні речі відповідача по справі ОСОБА_3, яка проживає в АДРЕСА_2, по сусідству з позивачем, в домоволодінні, яке межує з домоволодінням позивача ОСОБА_1

Відповідач ОСОБА_3 не заперечувала в судовому засіданні той факт, що вона зачинила даний гараж разом із своїми речами, в тому числі і автомобілем, вказаний факт також підтверджувала у відзиві на позов.

Судом також встановлено, що на даний час у позивача ОСОБА_1 немає доступу до належного йому нежитлового приміщення гаражу, що також не заперечується учасниками справи.

У зв'язку з такою ситуацією позивач ОСОБА_1 27.03.2018 року звертався до відповідача з письмовою вимогою про звільнення гаража, але відповідач залишила його прохання без реагування, що і змусило ОСОБА_1 звернутись до суду з даним позовом.

Відповідно вимог ч.3 ст.12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_9 суду пояснив, що в 1995-1997 роках вони домовились із сусідом ОСОБА_6, що вони до його гаража прибудують свій гараж. Із батьком позивача у них також була домовленість, що він дасть можливість доступу (проходу) до збудованого ними гаража. На даний час у них доступу до гаража немає, оскільки прохід закрито парканом. Потім виявилось, що землю приватизував і гараж цей на себе оформив ОСОБА_1

Свідок ОСОБА_10 суду пояснив, що спірний гараж будував ОСОБА_5 і він сам приймав участь у його будівництві. Це було більше п'ятнадцяти років назад. Там був уже збудований гараж і вони до нього добудували ще один. Після завершення будівництва ОСОБА_5 користувався даним гаражем.

Свідок ОСОБА_11 суду пояснила, що вона є власником садиби за адресою м. Лубни, АДРЕСА_5. В 1997 році вони із чоловіком придбали домоволодіння по АДРЕСА_5. Їх сусідом по АДРЕСА_2 був ОСОБА_6 В 2000 році її чоловік дозволив ОСОБА_5 тимчасовий прохід зробити, а ОСОБА_6 дозволив їм прибудувати гараж до свого гаража. Після побудови гаража ОСОБА_5 його частина опинилась на належній їм земельній ділянці. В подальшому ОСОБА_5 відмовився розбирати гараж, тому їм довелося оформити цей гараж на себе. ОСОБА_5 потрапляють в приміщення гаража через вікно із свого двору. Коли вони давали дозвіл ОСОБА_5 на прохід, то земля була вже приватизована.

Таким чином, встановлено, що в ході судового розгляду справи відповідачем ОСОБА_3 суду не надано жодного доказу на підтвердження того, що їй належить будь-яке речове право на нежитлове приміщення (гараж) за адресою АДРЕСА_1, натомість вказаний гараж, будучи нерухомим майном, станом на час розгляду даної справи зареєстрований за позивачем ОСОБА_1

Оцінюючи надані суду і досліджені в судовому засіданні докази, суд дійшов висновку, що позивачем доведені обставини, на які він посилається в обґрунтування своїх позовних вимог, а тому позов підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 141, 259, 263-265, 268 ЦПК України,

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_2, місце проживання АДРЕСА_7, ідентифікаційний код НОМЕР_1) до ОСОБА_3 (ІНФОРМАЦІЯ_4, місце проживання АДРЕСА_8, ідентифікаційний код НОМЕР_2) про усунення перешкод у користуванні майном - задовольнити.

Зобов'язати ОСОБА_3 усунути перешкоди в користуванні ОСОБА_1 належним йому нежитловим приміщенням гаражу, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 шляхом винесення із даного гаражу всього належного їй майна та надання ОСОБА_1 доступу до даного гаражу.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Полтавського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Відповідно до п. 15.5) Перехідних положень ЦПК України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Лубенського

міськрайонного суду Іващенко Ю. А.