Справа № 214/4800/18
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

04 листопада 2019 року м. Кривий Ріг

Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, у складі:

головуючого судді Чернової Н.В.,

при секретарі судового засідання Звада Л.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду в порядку загального позовного провадження цивільну справу №214/4800/18 за позовною заявою ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 ), третя особа - Саксаганський відділ державної реєстрації актів цивільного стану Криворізького міського управління юстиції у Дніпропетровській області (вул. Тесленка, буд.21а, м. Кривий Ріг, Дніпропетровська область) про визнання батьківства та стягнення аліментів на утримання дитини, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернулась до суду із зазначеним позовом до ОСОБА_2 , в якому просить визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , батьком дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Окрім того, позивач просить стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на свою користь на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , аліменти у розмірі 1/4 частини з усіх видів доходу, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. Також, 04.09.2019 року, представник позивача звернувся до суду з заявою про стягнення з ОСОБА_2 витрат, понесених відповідачкою на оплату проведення судово-медичної молекулярно-генетичної експертизи.

В обґрунтування свого позову ОСОБА_1 вказала, що з 2005 року вона мала близькі стосунки з відповідачем ОСОБА_2 , від яких ІНФОРМАЦІЯ_3 у них народилася спільна дитина - син ОСОБА_3 . Разом з цим, позивачка вказує, що запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до ч.1 ст.135 СК України, а в свідоцтві про народження вказано по батькові дитини « ОСОБА_3 » згідно з ім`ям його біологічного батька, прізвище дитини вказано, як « ОСОБА_3 ». Також, ОСОБА_1 зазначає, що відповідач добровільно відмовився подати заяву до органу РАЦС про зазначення його батьком дитини. При цьому, позивачка пояснює, що під час усних розмов з ОСОБА_2 , останній не заперечує, що є біологічним батьком дитини. Окрім того, позивач вказує, що є має статус одинокої матері, у зв`язку з чим до січня 2016 року отримувала матеріальну допомогу. Наразі, вказану допомогу вона більше не отримує. ОСОБА_1 стверджує, що їй важко одній утримувати сина, а відповідач жодної матеріальної допомоги не надає. При цьому, ОСОБА_2 має фінансову можливість забезпечити їх спільну дитину, тому позивачка вважає за необхідне одночасно із вирішенням питання про визнання батьківства, вирішити й питання стягнення аліментів з відповідача на свою користь на утримання їх спільного сина. У зв`язку з викладеним, з метою захисту прав та інтересів дитини, позивачзвернулася до суду для вирішення питання визнання батьківства та стягнення з відповідача аліментів.

Ухвалою суду від 04.11.2019 року, за клопотанням позивача було залишено без розгляду позовні вимоги в частині зобов`язання органів РАЦС про внесення змін в актовий запис про народження дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , шляхом зазначення ОСОБА_2 батьком дитини.

В судове засідання позивачка та її представник не з`явились, звернулись до суду з заявою про розгляд справи за їх відсутності, позов підтримують в повному обсязі, просять його задовольнити.

Відповідач та його представник в судове засідання не з`явились, надали до суду заяву, в якій просять розглянути справу за її відсутності, проти задоволення позову в частині стягнення аліментів у розмірі 1/4 частини з його доходів заперечують, просять стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини у розмірі 1000,00 грн.

Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомив.

Оцінюючи характер процесу, значення справи для сторін, часткове визнання відповідачем позову, суд вважає за можливе ухвалити рішення за відсутності сторін, з урахуванням поданих ними заяв.

Відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу, розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Керуючись п.1 ч.4 ст.274 ЦПК України, суд вважає, що цю справу можливо вирішити на підставі наявних в ній доказів.

Дослідивши письмові докази по справі, надавши їм оцінку в сукупності, дотримуючись принципів змагальності, диспозитивності, об`єктивності цивільного судочинства, суд встановив такі обставини.

ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_1 народила сина - ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про народження дитини серії НОМЕР_1 , виданим 27.04.2006 року Саксаганським відділом реєстрації актів цивільного стану Криворізького міського управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис №414 (а.с.11).

Відповідно до ч.1 ст.135 СК України, при народженні дитини у матері, яка не перебуває в шлюбі, у випадках, коли немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем та громадянством матері, а ім`я та по-батькові батька дитини записуються за її вказівкою.

Як слідує зі вказаного свідоцтва про народження, батьком дитини ОСОБА_3 зазначено ОСОБА_6 .

Звертаючись до суду з позовом, ОСОБА_1 посилалась на той факт, що з 2005 року вона мала близькі стосунки з відповідачем ОСОБА_2 , від яких ІНФОРМАЦІЯ_3 у них народилася спільна дитина ОСОБА_3 , алевідповідач добровільно відмовився подати заяву до органу РАЦС про зазначення його батьком дитини, у зв`язку з чим вона має намір підтвердити батьківство останнього в судовому порядку.

Встановлення батьківства - це встановлення факту походження дитини від даного чоловіка, що спричиняє необхідність несення батьком визначених законом обов`язків, що виникають у зв`язку з народженням дитини.

Відповідно до ст.128 СК України, за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений матір`ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений особою, яка вважає себе батьком дитини. Позов про визнання батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 цього Кодексу.

При цьому, відповідно до п.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», оскільки підстави для визнання батьківства за рішенням суду, зазначені у ст.128 СК України, істотно відрізняються від підстав його встановлення, передбачених у ст.53 КпШС України, суди, вирішуючи питання про те, якою нормою слід керуватися при розгляді справ цієї категорії, повинні виходити з дати народження дитини.

За загальним правилом дії законів та інших нормативно-правових актів у часі, встановленим ч.1 ст.58 Конституції України, норми Сімейного кодексу України застосовуються до сімейних відносин, які виникли після набрання ним чинності, тобто не раніше 01.01.2004 року. При розгляді справ про встановлення батьківства щодо дитини, яка народилася не раніше 01.01.2004 року, суд має вирішувати відповідно до норм ч.2 ст.128 СК України на підставі будь-яких доказів, що засвідчують походження дитини від певної особи й зібрані з дотриманням вимог закону. До цього також зводяться правові позиції Верховного Суду України, викладені в постанові від 25.02.2015 року у справі № 6-20цс15 та п.5 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» №3 від 15.05.2006 року.

Оскільки спірні правовідносини між сторонами щодо встановлення батьківства виникли щодо ОСОБА_3 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_3 , тому в даному випадку при вирішенні спору застосуванню судом підлягають відповідні правові норми СК України, з урахуванням всіх доказів в їх сукупності, що підтверджують батьківство саме ОСОБА_2 .

Підставою для категоричного висновку для встановлення батьківства в судовому порядку може бути висновок судово-генетичної або судово-імунологічної експертизи.

Відповідно до висновку експерта №368 від 14.05.2019 року, встановлено, що вірогідність того, що ОСОБА_2 дійсно є біологічним батьком ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , і це не є наслідком випадкового збігу генетичних ознак у осіб, що не мають родинних зв`язків, за результатами даної експертизи складає не менше 99,999999% (а.с.52-54).

Суд визнає висновок вказаної експертизи належним та допустимим доказом і приймає його до уваги при постановленні рішення, оскільки експерти, які її проводили, ухвалою суду від 02.04.20119 року попереджались про кримінальну відповідальність, висновок складений відповідно до закону.

Відповідно до ст.7 Конвенції про права дитини, яка ратифікована Верховною Радою України 27.02.1991 року, дитина має бути зареєстрована відразу ж після народження і з моменту народження має право на ім`я і набуття громадянства, а також, наскільки це можливо, право знати своїх батьків і право на їх піклування. Держави-учасниці забезпечують здійснення цих прав згідно з їх національним законодавством та виконання їх зобов`язань за відповідними міжнародними документами у цій галузі, зокрема, у випадку, коли б інакше дитина не мала громадянства.

Згідно зі ст.52 Конституції України, діти рівні у своїх правах незалежно від походження, а також від того, народжені вони у шлюбі чи поза ним. Ніяких моральних та правових обмежень будь-які діти не знають. Права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому державними органами реєстрації актів цивільного стану в установленому законом порядку. Це положення стосується як дітей, народжених у шлюбі, так і дітей, народжених особами, які не перебувають у зареєстрованому шлюбі (народжені поза шлюбом). Отже, визначення походження дитини є підставою виникнення прав та обов`язків матері, батька і дитини (дітей).

Так, на підставі висновків судово-медичної молекулярно-генетичної експертизи, судом беззаперечно встановлено, що ОСОБА_2 дійсно є батьком ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . За таких обставин, суд приходить до висновку про доведеність позовних вимог ОСОБА_1 в частині визнання ОСОБА_2 батьком дитини.

Окрім того, статтею 145 СК України визначено, що прізвище дитини визнається за прізвищем батьків. Якщо мати, батько мають різні прізвища, прізвище дитини визначається за їхньою згодою.

Як передбачено ч. 5 ст.148 СК України у разі заперечення одним з батьків щодо зміни прізвища дитини спір між ними щодо такої зміни може вирішуватися судом.

Відповідно до п.п.20 п.1 Розділу ІІІ Правил реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 18.10.2000 року № 52/5 з відповідними змінами, при вирішенні судом спорів про визнання батьківства, материнства, оспорювання батьківства чи материнства, встановлення фактів батьківства та материнства зміни до актових записів про народження вносяться відповідно до законодавства, яке регулює порядок внесення змін до актових записів цивільного стану.

Згідно з п.2.13.1 Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, які затверджено наказом Міністерства юстиції України 12.01.2011 96/5, підставою для внесення змін в актові записи цивільного стану є рішення суду про визнання батьківства (материнства), усиновлення (удочеріння), про скасування раніше винесеного рішення суду про визнання батьківства, виключення відомостей про батька (матір) дитини з актового запису про народження, скасування або визнання усиновлення (удочеріння) недійсним, про визнання шлюбу недійсним, установлення неправильності в актовому записі цивільного стану та інші, у яких зазначено про внесення конкретних змін в актові записи цивільного стану.

Відповідно до п.2.16.4 вказаних Правил, на підставі рішення суду про визнання батьківства (материнства) в актовому записі про народження змінюються відомості про батька та вносяться пов`язані з цим інші зміни згідно із зазначеними в рішенні суду.

Як зазначила позивачка у позовній заяві, реєстрація народження дитини ОСОБА_3 відбулась за її заявою, поданою до органу державної реєстрації актів цивільного стану в порядку ст.133 СК України, оскільки ОСОБА_2 не визнавав батьківства.

Отже, на думку суду, оскільки мова йде про визнання батьком дитини ОСОБА_2 і суд вбачає підстави для цього, слушним буде та відповідатиме інтересам дитини внести зміни до актового запису про народження ОСОБА_3 , зазначивши у відомостях про батька « ОСОБА_2 , громадянин України, ІНФОРМАЦІЯ_1 », виключивши відомості про батька « ОСОБА_6 », а також змінити прізвище дитини з « ОСОБА_3 » на « ІНФОРМАЦІЯ_5 ». У зв`язку з цим, суд вважає, що позовні вимоги в цій частині також слід задовольнити.

При цьому, з огляду на відсутність клопотання позивача про зміну імені, дати й місця народження дитини, а також враховуючи, що природне право людини точно знати дату та місце свого народження не повинно порушуватися без ґрунтовних підстав, суд вважає, що відомості в актовому записі в цій частині підлягають залишенню без змін.

Окрім того, суд, розглянувши позовні вимоги ОСОБА_1 про стягнення з відповідача аліментів на утримання сина ОСОБА_3 , дійшов до висновку про необхідність їх задоволення з наступних підстав.

Згідно з ч.ч.1, 2 ст.27 Конвенції про права дитини, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до ст.8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Згідно зі ст.ст.141, 180 СК України, батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо дитини. Батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька.

Як слідує з положень ч.2 ст.180, ч.1 ст.183, ч.1 ст.191 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються від дня пред`явлення позову у частці від доходу її матері, батька і/або у твердій грошовій сумі, при цьому частка заробітку (доходу), яка буде стягуватись як аліменти на дитину, визначається судом.

Відповідно до ч.2 ст.182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Як видно з довідки №1692 від 02.07.2018 року, виданої управлінням праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Саксаганської районної у місті ради, ОСОБА_1 не перебуває на обліку у вказаній установі та не отримує допомогу на дитину, як одинока мати з січня 2016 року (а.с.12).

За вказаних обставин, враховуючи встановлені судом та доведені належними доказами обставини, що в розумінні ч.1 ст.182 СК України, мають значення при визначенні розміру аліментів, суд приходить до переконання про необхідність задоволення позовних вимог ОСОБА_1 про стягнення з відповідача аліментів на утримання сина ОСОБА_3 .

Визначаючи розмір аліментів на утримання дитини, суд виходить з того, що відповідач є працездатною особою. З цих міркувань, виходячи з принципу справедливості та розумності та з урахуванням потреб дитини, можливостей відповідача, суд присуджує кошти (аліменти) на утримання дитини до досягнення дитиною повноліття в у розмірі 1/4 частини від доходу відповідача.

Згідно з положеннями ч.1 ст.191 СК України, аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Оскільки позивач звернулась до суду із позовом 26.07.2018 року, відтак аліменти підлягають стягненню саме з цієї дати.

Окрім того, вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд приймає до уваги, що ОСОБА_1 звернулась до суду з двома позовними вимогами, за які мала сплатити судовий збір у розмірі 1409,60 грн. При цьому, за вимогу про стягнення аліментів остання звільнена від сплати судового збору відповідно до п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір», а за вимогу про встановлення батьківства позивачка звільнена від сплати судового збору згідно з ухвалою суду від 03.09.2018 року.

Таким чином, відповідно до ст.141 ЦПК України, з огляду на ухвалення рішення на користь позивача, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача ОСОБА_2 в дохід держави 1409,60 грн. в рахунок відшкодування судового збору.

Також, з урахуванням вимог ч.2 ст.141 ЦПК України, суд приходить до висновку про можливість стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 в рахунок відшкодування судових витрат по справі, а саме витрат, пов`язаних з проведенням судово-медичної молекулярно-генетичної експертизи у розмірі 6599,64 грн.

В порядку п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України, допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Керуючись ст.ст.4, 5, 13, 19, 76-81, 89, 95, 90, 133, 141, 258-259, 263-265, 268, 272, 273, 280-283, 288, 354, 355 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа - Саксаганський відділ державної реєстрації актів цивільного стану Криворізького міського управління юстиції у Дніпропетровській області про визнання батьківства та стягнення аліментів на утримання дитини - задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , батьком ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що народився в м. Кривий Ріг Дніпропетровської області.

Внести зміни до актового запису №414 про народження ОСОБА_3 , складеного 27.04.2006 року Саксаганським відділом реєстрації актів цивільного стану Криворізького міського управління юстиції Дніпропетровської області, а саме: виключити відомості про батька « ОСОБА_6 », зазначивши батьком дитини « ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України», змінити прізвище дитини з « ОСОБА_3 » на « ІНФОРМАЦІЯ_5 ». Інші відомості в актовому записі залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , аліменти у розмірі 1/4 частини з усіх видів доходу, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше 10 прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття.

Стягнути ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , судовий збір в дохід держави у розмірі 1409 (одна тисяча чотириста дев`ять) грн. 60 коп.

Стягнути ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , судові витрати за проведення судово-медичної молекулярно-генетичної експертизи в розмірі 6599 (шість тисяч п`ятсот дев`яносто дев`ять) грн. 64 коп.

Рішення в частині стягнення аліментів підлягає негайному виконанню, відповідно до вимог ст.367 ЦПК України.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до Дніпровського апеляційного суду через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення повного рішення суду.

Суддя Н.В.Чернова