Справа № 466/5881/17 Головуючий у 1 інстанції: Зима І.Є.
Провадження № 22-ц/811/3237/19 Доповідач в 2-й інстанції: Копняк С. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 листопада 2019 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючої - судді Копняк С.М.,

суддів Ніткевича А.В., Струс Л.Б.,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження, без повідомлення учасників справи, за наявними у справі матеріалами, в письмовому провадженні, в приміщенні Львівського апеляційного суду цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Шевченківського районного суду м. Львова від 12 вересня 2019 року, постановлену в складі головуючого судді Зими І.Є., у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про визнання права власності, зобов`язання до вчинення дій, зустрічним позовом ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 до ОСОБА_1 про реальний поділ будинковолодіння, -

в с т а н о в и л а:

У серпні 2017 року ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до відповідачів та просив суд постановити рішення, яким визнати за ним право власності на ідеальну частку з визначенням конкретних приміщень будинку АДРЕСА_1 , враховуючи здійснені ним добудови та надбудови, передбачені Декларацією про готовність об`єкта до експлуатації, які становлять 113, 5 кв.м., з врахуванням приміщень, якими він реально користується та які належать йому на підставі свідоцтва про право власності № НОМЕР_1 .

У вересні 2017 року в процесі розгляду справи відповідачами було заявлено зустрічний позов, відповідно до якого останні просять суд постановити рішення про реальний розподіл будинку АДРЕСА_1 та земельної ділянки за вказаною адресою згідно схеми розподілу у відповідності до часток у спільній сумісній власності станом на 2013 рік (час приватизації земельної ділянки).

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Львова від 12 вересня 2019 року зупинено провадження по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про визнання права власності, зобов`язання до вчинення дій, зустрічним позовом ОСОБА_4 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 до ОСОБА_1 про реальний поділ будинковолодіння на період довготривалого службового відрядження ОСОБА_4 .

Не погоджуючись з даною ухвалою ОСОБА_1 оскаржив таку в апеляційному порядку, подавши апеляційну скаргу.

В апеляційній скарзі зазначає, що ухвала підлягає скасуванню, як така, що ухвалена із невідповідністю висновків суду, викладеним в ухвалі обставинам справи, порушення норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

В обґрунтування вимог покликається на те, що 30.08.2019 року ОСОБА_4 подав через канцелярію Шевченківського районного суду клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку з перебуванням у відрядженні. Однак, подане клопотання не містило підстав та не було вказано ім`я та по-батькові особи, яка подає клопотання. Відтак, таке клопотання суд зобов`язаний був повернути. Проте, суд оскаржуваною ухвалою вирішив зупинити провадження у справі, чим порушив вимоги ст. 240 ЦПК України. Не відповідає дійсності зазначення судом про те, що ОСОБА_4 подав клопотання про оголошення перерви, тоді як в клопотанні було зазначено про відкладення розгляду справи.

Зупиняючи провадження, суд зіслався на довідку Департаменту контррозвідки СБУ за №1716/1/2Бн від 22.08.2019 року, з якої вбачається, що співробітник СБУ Саврук Н.І. з 26.08.2019 року перебуватиме у довготривалому відрядженні в районі проведення Операцій об`єднаних сил впродовж 120 днів. При цьому, 30.08.2019 року ОСОБА_4 за вх. № 21448 подано клопотання про відкладення розгляду справи, у зв`язку із перебуванням у відрядженні, в той час, як ОСОБА_4 повинен був перебувати у відрядженні з 26.08.2019. Крім того, на довідці міститься печатка для пакетів. Вищенаведене дає підстави для сумніву щодо правдивості змісту довідки від 22.08.2019 року, а відтак і врахування її як доказу. Суд взяв таку довідку до уваги як відповідний доказ в порушення вимог ч. 9 ст. 83 ЦПК України.

Враховуючи те, що ОСОБА_4 клопотання про зупинення провадження у справі не подавав, його інтереси у даній справі представляє адвокат, судове засідання відбувалось неодноразово, ОСОБА_4 та його представник мали змогу повідомити суду усю важливу та необхідну інформацію, неодноразово подавали клопотання про відкладення розгляду справи, вважає, що сторона зловживає своїми правами з метою затягування розгляду справи.

Просить ухвалу Шевченківського районного суду м. Львова від 12 вересня 2019 року скасувати, справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

У відзиві на апеляційну скаргу відповідачі повідомили про те, що клопотання ОСОБА_4 про відкладення розгляду справи подане через його належно уповноваженого представника адвоката Петельку О.О. і таке не спростовує факт його перебування у довготривалому відрядженні. Просять у задоволенні апеляційної скарги відмовити за її безпідставністю та необґрунтованістю.

15 грудня 2017 року набрала чинності нова редакція ЦПК України, відповідно до п. 9 ст. 1 Перехідних положень вказаного Кодексу, справи у судах першої та апеляційної інстанції, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.Провадження у даній справі відкрито 17 серпня 2017 року, тобто до набрання чинності новою редакцією ЦПК України. Однак, зважаючи на вище викладене, дана справа розглядається за правилами ЦПК України в редакції Закону №2147-У111 від 03.10.2017 року, яка набрала чинності з 15.12.2017 року.

Згідно із ч. 1 ст. 351 ЦПК України (в редакції закону від 03.10.2017 року) судом апеляційної інстанції у цивільних справах є апеляційний суд, у межах апеляційного округу якого (території, на яку поширюються повноваження відповідного апеляційного суду) знаходиться місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується, якщо інше не передбачено цим Кодексом.

Відповідно до Указу Президента України №452/2017 від 29.12.2017 року «Про ліквідацію апеляційних судів та утворення апеляційних судів в апеляційних округах» створено Львівський апеляційний суд в апеляційному окрузі, що включає Львівську область, з місцезнаходженням у місті Львові.

04 жовтня 2018 року у газеті «Голос України» опубліковано повідомлення голови Львівського апеляційного суду про початок роботи новоутвореного суду.

А відтак, справа розглядається Львівським апеляційним судом у межах територіальної юрисдикції якого перебуває районний суд, який постановив ухвалу, що оскаржується.

Відповідно до ч. 2 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на ухвали суду, зазначені в пунктах 1, 5, 6, 9, 10, 14, 19, 37 - 40 ч. 1 ст. 353 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи. Таким чином, дана справа, у якій переглядається ухвала про зупинення провадження у справі, відповідно до вимог ст.ст. 368, 369 ЦПК України розглядаються судом апеляційної інстанції в порядку спрощеного позовного провадження, без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 7 ЦПК України, розгляд справ у судах проводиться усно і відкрито, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Такий випадок передбачено у ч. 13 ст. 7 ЦПК України, згідно з якою розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Оскільки колегією суддів не приймалось рішення про виклик учасників справи для надання пояснень у справі, справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у ній матеріалами ( у письмовому провадженні). Копія судового рішення у такому разі надсилається в порядку передбаченому ч. 5 ст. 272 ЦПК України.

В той же час, ураховуючи, що згідно з ч. 1 ст. 8 ЦПК України ніхто не може бути позбавлений права на інформацію про дату, час і місце розгляду своєї справи, колегія суддів інформувала учасників справи шляхом оприлюднення інформації про розгляд справи на офіційному сайті Львівського апеляційного суду.

У відповідності до приписів ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу слід задовольнити. До такого висновку колегія суддів дійшла, виходячи з наступного.

Згідно з ч. 1 ст. 4, ч. 1 ст. 5 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленим цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів, а суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Відповідно до ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Ратифікуючи зазначену Конвенцію, Україна взяла на себе зобов`язання гарантувати кожній особі права та свободи, закріплені в Конвенції, включаючи право на справедливий судовий розгляд протягом розумного строку.

Європейський суд з прав людини, розглядаючи справи щодо порушення права на справедливий судовий розгляд, тлумачить вказану статтю як таку, що не лише містить детальний опис гарантій, надаваних сторонам у цивільних справах, а й захищає у першу чергу те, що дає можливість практично користуватися такими гарантіями, як доступ до суду. Таким чином, він втілює в собі «право на суд», яке, згідно з практикою Суду, включає в себе не тільки право ініціювати провадження, але й право розраховувати на «розгляд» спору судом (рішення ЕСПЛ 2002-ІІ у справі «Кутіч проти Хорватії» (Kutic v. Croatia), заява № 48778/99, п. 25).

ОСОБА_4 подано до суду першої інстанції клопотання про відкладення розгляду справи, до якого додано довідку від 22.08.2019 року за №1716/1/12 БН про те, що він, як співробітник Служби безпеки України з 26.08.2019 року перебуватиме у довготривалому службовому відрядженні в районі проведення Операції об`єднаних сил впродовж 120 днів. Клопотання мотивоване бажанням особисто бути присутнім у судовому засіданні та захистити свої законні права.

Вирішуючи питання про зупинення провадження у справі, суд першої інстанції виходив з того, що довідкою Департаменту контррозвідки СБУ за № 1716/1/2-Бн від 22.08.2019 р. встановлено, що співробітник Служби безпеки України відповідач за первісним та позивач за зустрічним позовами у даній справ - ОСОБА_4 з 26.08.2019 року перебуватиме у довготривалому службовому відрядженні в районі проведення Операції об`єднаних сил впродовж 120 днів. Оскільки останнім подано заяву про бажання особисто бути присутнім в судових засіданнях при розгляді справи судом, суд дійшов висновку, що провадження у справі слід зупинити.

Колегія суддів не погоджується із такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Розглядаючи заяву про відкладення (перенесення) розгляду справи суд першої інстанції має керуватись приписами частини 2 статті 223 та статтею 240 ЦПК України.

При цьому відповідно до п. 2 ч.2 ст. 223 ЦПК суд відкладає розгляд справи в судовому засіданні в межах встановленого цим Кодексом строку у разі першої неявки в судове засідання учасника справи, якого повідомлено про дату, час та місце судового засідання, якщо він повідомив про причини неявки, які судом визнано поважними.

Відповідно до ч. 2 ст. 258 ЦПК України процедурні питання, пов`язані з рухом справи в суді першої інстанції, клопотання та заяви осіб, які беруть участь у справі, питання про відкладення розгляду справи, оголошення перерви, зупинення або закриття провадження у справі, залишення заяви без розгляду, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом, вирішуються судом шляхом постановлення ухвал.

Положеннями статті 251 ЦПК України передбачений вичерпний перелік підстав за яких суд зобов`язаний зупинити провадження по справі.

В той же час, стаття 252 ЦПК України регламентує право суду на зупинення провадження у справі. Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 252 ЦПК України, суд за заявою учасника справа, а також з власної ініціативи може зупинити провадження у справі у випадках перебування учасника справи у довгостроковому службовому відрядженні. Однак за приписами частини 3 цієї статті, суд не зупиняє провадження у справі у випадках, встановлених пунктами 1-3 частини першої цієї статті, якщо відсутня сторона веде справу через свого представника.

Пленум Верховного Суду України у своїй постанові від 12.06.2009 року за № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» роз`яснив, що суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у випадках,

передбачених статтею 201 ЦПК України, що у новій редакції кодексу відповідає статті 251 ЦПК України, а за наявності підстав, визначених статтею 202 ЦПК України, що у новій редакції кодексу відповідає статті 252 ЦПК України, має право як на зупинення провадження усправі, так і на відмову в задоволенні такої заяви.

Застосовуючи пункти 2, 3, 5 частини першої статті 202 ЦПК України, що у новій редакції кодексу відповідає пунктам 2, 3, 5 частини першої статті 252 ЦПК України про зупинення провадження у зв`язку із захворюванням сторони, перебуванням її у службовому відряджені чи призначенням судом експертизи, суд повинен виходити з того, що у

таких випадках відповідно до змісту статті 157 ЦПК України, що відповідає вимогам статті 210 ЦПК України в новій редакції, провадження у справі може бути зупинено, якщо передбачається, що зазначена відсутність сторони або проведення експертизи триватиме

понад установлені строки розгляду справ.

Правило частини другої статті 202 ЦПК України, що відповідає частині 3 статті 252 ЦПК України, про те, що суд не зупиняє провадження у випадках, установлених пунктами 1 - 3

частини першої цієї статті, якщо відсутня сторона веде справу через свого представника, не застосовується до випадків, коли суд викликає позивача або відповідача для особистих пояснень.

Провадження у даній справі відкрито ухвалою суду від 17 серпня 2017 року (а.с.85). Тобто дана справа розглядається судом першої інстанції вже понад два роки.

Відповідач за первісним позовом і один із відповідачів за зустрічним позовом ОСОБА_4 у суді першої інстанції веде справу через свого представника адвоката Петельку О.О. (а.с.123-124). У матеріалах справи відсутні дані про те, що ОСОБА_4 викликався судом для дачі особистих пояснень

Вирішуючи питання про зупинення провадження у справі, що у даній справі є правом, а не обов`язком суду, суд першої інстанції на значене уваги не звернув і прийшов до помилкових висновків, які суперечать нормам процесуального права і роз`ясненням Верховного Суду України.

Підставами для скасування ухвали суду що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є: невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали ( п. п. 3,4 ч. 1 ст. 379 ЦПК України).

З урахуванням наведеного, суд апеляційної інстанції вважає, що у суду першої інстанції не було достатніх правових підстав, передбачених п. 3 ч. 1 ст.252 ЦПК України, з урахуванням вимог ч. 3 цієї статті, для зупинення провадження в цій справі, а тому ухвала суду від 12 вересня 2019 року, відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 379 ЦПК України, підлягає скасуванню, як така, що постановлена з порушенням норм процесуального права, з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

У відповідності до вимог абзацу 2 ч. 5 ст. 268 ЦПК України в редакції 2017 року, датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складання повного судового рішення. Повний текст даного судового рішення складено 22 листопада 2019 року.

Керуючись ст. ст. 258, 259, 268, 367-369, 374 ч.1 п.6, 379, 381-384, 389, 390 ЦПК України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Шевченківського районного суду м. Львова від 12 вересня 2019 року скасувати, а справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку в силу вимог ст. 389 ЦПК України не підлягає

Повний текст постанови складено 22 листопада 2019 року.

Головуюча Копняк С.М.

Судді: Струс Л.Б.

Ніткевич А.В.