Справа № 527/978/18
провадження 2/527/12/19
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
21 січня 2019 року м.Глобине
Глобинський районний суд Полтавської області в складі :
головуючого судді - Левицької Т.В.,
з участю секретаря судового засідання - Папенко Л.І.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Глобине Полтавської області цивільну справу № 527/978/18 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, з залученням третьої особи - органу опіки та піклування Глобинської РДА про поділ майна подружжя,-
24.05.2018 року ОСОБА_1 звернулася до суду з зазначеним позовом, в якому прохала: - визнати житловий будинок з господарськими спорудами, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 спільною сумісною власністю подружжя, оскільки його вартість істотно збільшилась за час шлюбу; - визнати за нею право власності на 2/3 житлового будинку, розташованого по АДРЕСА_1; - визнати за нею право власності на 2/3 будівельних матеріалів, що знаходяться у самовільно збудованих прибудовах до житлового будинку та господарських будівлях, які розташовані на території домоволодіння, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1; - стягнути з відповідача судові витрати по справі.
Позов мотивувала тим, що з відповідачем ОСОБА_2 перебувала в шлюбі з 23.12.2006 року по 01.11.2017 року. Від шлюбу сторони мають спільних дітей - доньку ОСОБА_3 та сина - ОСОБА_4, які проживають з позивачем. Також з ними проживає донька позивача від першого шлюбу ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1.
У 2001 році ОСОБА_2 придбав житловий будинок з господарськими спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1. За час спільного проживання за кошти позивача, за спільні сімейні кошти, за рахунок сімейних трудових затрат сторони провели значну кількість робіт та здійснили цілий ряд поліпшень будинку, господарських споруд та подвір'я, внаслідок чого вартість домогосподарства істотно збільшилася. Враховуючи викладене, вважає, що будинок з господарськими будівлями, у відповідності до ст. 62 СК України, повинні бути визнані судом спільною сумісною власністю подружжя.
Крім того, оскільки разом з позивачем проживає троє дітей, двоє з яких є неповнолітніми, а відповідач не турбується про них, ухиляється від свого обов'язку в частині піклування та утримання спільних дітей, позивач вважає, що за даних обставин за нею повинно бути визнано право власності на 2/3 житлового будинку з господарськими будівлями за адресою: АДРЕСА_1.
Позивач ОСОБА_1 у судове засідання не з'явилася. Належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи. В заяві, адресованій суду, прохала розглянути справу за її відсутності, вказала, що позов підтримує, згодна на ухвалення заочного рішення в разі неявки відповідача.
Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не з'явився. Належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, про поважність причин неявки суд не повідомив, відзив на позов не надав.
Представник третьої особи - служби у справах дітей Глобинської РДА направили заяву про розгляд справи за відсутності їх представника, при прийнятті рішення покладались на розсуд суду.
У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксуваннясудового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
Суд, враховуючи думку позивача, достатність матеріалів, доказів, що відповідач повідомлений в установленому законом порядку про дату розгляду справи, від якого не надійшло відзиву та ніяких заяв про перенесення розгляду справи, вважає за можливе провести заочний розгляд справи у відповідності зі ст. 280 ЦПК України.
Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у сукупності та зв'язку, встановив наступне.
Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов'язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
Ст. 81 ЦПК України регламентовано, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Сторони - ОСОБА_1 та ОСОБА_2, з 23.12.2006 року по 01.11.2017 року, перебували у шлюбі . Згідно рішення Глобинського районного суду від 01.11.2017 року, яке набрало законної сили, шлюб між ними розірвано.
Від шлюбу сторони мають спільних неповнолітніх дітей: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с.11-12).
Відповідно до довідки про склад сім'ї № 02-50/149 від 17.05.2018 року, за адресою: АДРЕСА_1 до складу сім'ї (зареєстровані) входять: ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_5, ОСОБА_3 (дочка), ОСОБА_4 (син) (а.с.9).
Згідно договору купівлі - продажу житлового будинку від 25.09.2001 року, ОСОБА_2 є власником жилого будинку АДРЕСА_1 які він придбав за 5200 гривень (а.с.13).
За час спільного проживання сторонами за спільні сімейні кошти було здійснено ряд поліпшень будинку та господарських будівель, а саме: змінено та перероблено покрівлю будинку; проведено добудову до будинку; утеплено зовнішні стіни будинку; обшито стіни будинку сайдингом; перероблено систему опалення будинку з заміною теплонесучих труб, газового котла та батарей ; проведено капітальний ремонт приміщень; виготовлено санвузол всередині будинку; замінено дерев'яні вікна на сучасні енергозберігаючі; двір будинку замощено сучасною тротуарною плиткою; замінено паркан; встановлено нові ворота; глинобитний сарай обкладено цеглою, замінено його дах; побудовано тимчасові господарські споруди: будівлю для зберігання кормів, сарай для худоби, баню та літній санвузол, металевий гараж, перехід з літньої кухні до будинку.
Відповідно до висновку судової будівельно - технічної експертизи № П-122 від 12.11.2018 року, вартість житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 на момент проведення експертизи становить 194575 гривень; вартість будівельних робіт та переобладнань, проведених за час спільного проживання подружжя, згідно локального кошторису становить 230921 гривню, в тому числі вартість будівельних матеріалів, використаних при переобладнанні та добудові домоволодіння, становить 154228 гривень.
В добровільному порядку спір про поділ спільного сумісного майна подружжя сторонами не вирішений.
Відповідно до частини першої статті 62 СК України якщо майно дружини, чоловіка за час шлюбу істотно збільшилося у своїй вартості внаслідок спільних трудових чи грошових затрат або затрат другого з подружжя, воно у разі спору може бути визнане за рішенням суду об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.
Аналіз положень статей 57 та 62 СК України дає підстави для висновку про те, що стаття 57 цього Кодексу визначає правила віднесення майна до об'єктів особистої приватної власності одного з подружжя, тоді як стаття 62 цього Кодексу встановлює спеціальні умови, з настанням яких визначені попередньою нормою об'єкти особистої приватної власності одного з подружжя можуть бути визнані за рішенням суду об'єктами спільної сумісної власності подружжя.
Для застосування передбачених статтею 62 СК України правил збільшення вартості майна повинне відбуватись внаслідок спільних затрат подружжя, незалежно від інших чинників (зокрема, тенденцій загального подорожчання конкретного майна), при цьому суттєвою ознакою повинне бути істотне збільшення вартості майна як об'єкта, його якісних характеристик.
Збільшення вартості майна та істотність такого збільшення підлягає з'ясуванню шляхом порівняння на час вирішення спору вартості об'єкта до та після поліпшення; при цьому сам по собі розмір грошових затрат подружжя чи одного з них, а також визначену на час розгляду справи вартість ремонтних робіт не можна вважати тим єдиним чинником, що безумовно свідчить про істотність збільшення вартості майна як об'єкта.
Визначаючи правовий статус спірного майна як спільної сумісної власності подружжя, суд має враховувати, що частка в такому майні визначається відповідно до розміру фактичного внеску кожної зі сторін, у тому числі за рахунок майна, набутого одним з подружжя до шлюбу, яке є його особистою приватною власністю, у придбання (набуття) майна. Якщо в придбання (будівництво) майна вкладено, крім спільних коштів, особисті приватні кошти однієї зі сторін, то частка в такому майні відповідно до розміру внеску є її власністю.
Виходячи з положень ст.62 СК України доведенню з боку позивача підлягає той факт, що спірне майно істотно збільшилося у своїй вартості саме внаслідок спільних трудових чи грошових затрат або власне її особистих затрат.
У пункті 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ майна подружжя» визначено, що майно, яке належало одному з подружжя, може бути віднесено до спільної сумісної власності укладеною при реєстрації шлюбу угодою (шлюбним договором) або визнано такою власністю судом з тих підстав, що за час шлюбу його цінність істотно збільшилася внаслідок трудових або грошових затрат другого з подружжя чи їх обох.
Беручи до уваги вищевикладене, враховуючи висновок судової бдівельно - технічної експертизи № П-122 від 12.11.2018 року, суд вважає, що вартість будинку з господарськими будівлями за адресою: АДРЕСА_1 за час шлюбу істотно збільшилася, тому воно повинно бути визнано об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, тому позов в цій частині підлягає до задоволення.
Відповідно до ст. 63 СК України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.
Частиною 2 ст. 372 ЦК України передбачено, що у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. За рішенням суду частка співвласника може бути збільшена або зменшена з урахуванням обставин, що мають істотне значення
За змістом ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.
За рішенням суду частка майна дружини, чоловіка може бути збільшена, якщо з нею, ним проживають діти, а також непрацездатні повнолітні син, дочка, за умови, що розмір аліментів, які вони одержують, недостатній для забезпечення їхнього фізичного, духовного розвитку та лікування.
Частиною 1 ст. 71 СК України передбачено, що майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення.
Позивач ОСОБА_1 прохає суд визнати за нею право власності на 2/3 житлового будинку, розташованого по АДРЕСА_1, посилаючись на те, що разом з нею проживають троє дітей, двоє з яких є спільними неповнолітніми дітьми бувшого подружжя. Відповідач не турбується про них, ухиляється від свого обов'язку в частині піклування та утриманні спільних дітей.
Проте, позивачем ОСОБА_1 не надано жодних доказів на зазначення вказаних обставин, в зв'язку з чим, суд вважає недоцільним відступ від рівності часток подружжя та вважає за необхідне визнати за позивачем право власності на 1/2 житлового будинку, розташованого по АДРЕСА_1.
Позовні вимоги в частині визнання за позивачем права власності на 2/3 будівельних матеріалів, що знаходяться у самовільно збудованих прибудовах до житлового будинку та господарських будівлях, які розташовані на території домоволодіння, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 не підлягають задоволенню, в зв'язку їх необґрунтованістю, оскільки позивачем в позовній заяві не зазначено та в судовому засіданні не доведено, які саме будівельні матеріали на її думку є спільною сумісною власністю подружжя, їх перелік, вартість, період придбання тощо.
Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
В зв'язку з викладеним, з відповідача ОСОБА_2 на користь позивача ОСОБА_1 підлягають стягненню понесені нею витрати по сплаті судового збору в сумі 352 грн 40 коп.
Ч.ч. 2, 8 ст. 141 ЦПК України передбачено , що інші судові витрати, пов'язані з розглядом справи, у разі часткового задоволення позову, покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
На підставі вказаного, з відповідача ОСОБА_2 на користь позивача ОСОБА_1 підлягають стягненню понесені нею витрати на професійну правничу допомогу в сумі 1600 грн.
На підставі викладеного, керуючись ст. 15, 16, 328, 331,376 ЦК України, ст. ст. 12, 13, 19,76, 81, 133,141, 223, 259, 263-265, 280-284,354,355 ЦПК України, ст.ст. 60, 62, 70, 71 СК України, суд, -
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, з залученням третьої особи - органу опіки та піклування Глобинської РДА про поділ майна подружжя - задовольнити частково.
Визнати житловий будинок з господарськими спорудами, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 об'єктом спільної сумісної власності подружжя.
Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4, уродженкою с. Тишиця Березнівського району Рівненської області, проживаючою за адресою: АДРЕСА_1 право власності на 1/2 житлового будинку, розташованого по АДРЕСА_1.
В іншій частині в задоволенні позову відмовити.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь позивача ОСОБА_1 понесені нею витрати по сплаті судового збору в сумі 352 грн 40 коп.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь позивача ОСОБА_1 понесені нею витрати на професійну правничу допомогу в сумі 1600 грн.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручення у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд, якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Повне найменування учасників справи:
позивач - ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_7, уродженка с. Тишиця Березнівського району Рівненської області, проживає за адресою: АДРЕСА_1 РНОКПП НОМЕР_1;
відповідач - ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_8, проживає за адресою: АДРЕСА_1, РНОКПП не відомий;
третя особа - Глобинська районна державна адміністрація, як орган опіки та піклування (служба у справах дітей) (місце знаходження: Полтавська область, Глобинський район, м. Глобине, вул. Центральна, 275, ЄДРПОУ - 04057310).
Суддя Т. В. Левицька