Провадження № 2/161/710/19
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
15 січня 2019 року місто Луцьк
Луцький міськрайонний суд Волинської області в складі :
головуючого судді Філюк Т.М.,
за участю секретаря судового засідання Бортнюка А.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, яка втратила право користування житловим приміщенням та зняття з реєстрації за місцем проживання,-
05 листопада 2018 року позивач ОСОБА_1 звернулась в суд з позовом до ОСОБА_2 про визнання особи такою, яка втратила право користування житловим приміщенням та зняття з реєстрації за місцем проживання.
Свої вимоги обґрунтовує тим що, вона є власником квартири АДРЕСА_1 (Суворова) в м. Луцьку. Вказує, що в даній квартирі зареєстрований її син ОСОБА_2, який з 2004 року не проживає у вищевказаній квартирі. Зазначає, що реєстрація відповідача в даній квартирі порушує її права, як власника.
Оскільки факт реєстрації у квартирі відповідача зумовлює нарахування та стягнення з позивача зайвих комунальних платежів, просить суд визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме квартирою №42 в будинку № 14, по вул. Степана Бандери у місті Луцьку та примусово зняти його з реєстрації.
Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила суд їх задовольнити. Не заперечував щодо постановлення заочного рішення.
Відповідач в судове засідання не зявився з невідомих суду причин, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином через розміщення оголошення на офіційному сайті Луцького міськрайонного суду.
Згідно ст. 223 ч. 1 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті.
Відповідно до ст. 223 ч. 4 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).
За погодженням з позивачем суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 280 ЦПК України.
Заслухавши пояснення позивача, показання свідка, дослідивши письмові докази у справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення, виходячи з наступного.
Судом встановлено, що відповідно до копії свідоцтва про право власності на житло, виданого відділом по приватизації житлового фонду виконавчого комітету Луцької міської ради від 24 травня 2001 року, квартира АДРЕСА_2 належала на праві спільної сумісної власності ОСОБА_1, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 (а.с. 7).
Також, відповідно до копії свідоцтва про право на спадщину за законом від 27 квітня 2016 року, спадкоємцем 1/3 частки квартири АДРЕСА_3, яка належала ОСОБА_3 є ОСОБА_1 (а.с.9).
Відповідно до копії розпорядження департаменту житлово-комунального господарства Луцької міської ради від 13 вересня 2018 року №733-в, на підставі рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 02 липня 2018 року у справі № 161/5590/18 визнано частково недійсним свідоцтво про право власності на квартиру АДРЕСА_4 (ОСОБА_4) в м. Луцьку в частині визнання права приватної сумісної власності за ОСОБА_2 (а.с. 8).
Крім того, дана обставина підтверджується відомостями УДМС України у Волинській області та відомостями Реєстру територіальної громади міста Луцька.
Як зазначено у листі Луцького ВП УМВС України у Волинській області від 15 лютого 2018 року №3/1007, за результатом перевірки та опитування сусідів встановлено, що відповідач не проживає у спірній квартирі з 2004 року по даний час (а.с.12).
Факт непроживання відповідача у даній квартирі більше року, підтверджується і показами, допитаного в судовому засіданні свідка ОСОБА_5
Частиною другою статті 405 ЦК України визначено, що член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.
Аналіз вищенаведених обставин справи дає підстави для висновку, що відповідач ОСОБА_2 втратив інтерес до житла, в якому зареєстроване його місце проживання, оскільки понад рік у ньому фактично не проживає, участі в утриманні квартири та сплаті комунальних послуг не приймає, а тому він втратив право користування даним житловим приміщенням.
Будь-яких належних, допустимих і беззаперечних доказів на підтвердження того, що відповідачу чиняться перешкоди у користуванні квартирою та проживанні в ній, про поважність причин його відсутності понад рік, наявність між ним і власником житла домовленості про збереження права користування житлом або передбачених законом підстав, що унеможливлюють визнання його таким, що втратив право користування житлом, в матеріалах справи немає та в ході судового розгляду даної справи таких фактів встановлено не було.
З врахуванням вищенаведених норм закону та аналізуючи зібрані та досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що слід визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме квартирою №42 в будинку № 14, по вул. Степана Бандери у місті Луцьку.
Разом з тим, відповідно до ст. 7 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі заяви особи або її законного представника; судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення.
Аналізуючи вищевказану норму законодавства, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позовної вимоги про зняття відповідача з реєстрації місця проживання, оскільки наявність рішення про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням є самостійною і достатньою підставою для зняття такої особи з реєстраційного обліку.
Керуючись ст.ст. 12, 13, 17, 77, 78, 81, 141, 247, 259, 263, 264, 265, 354 ЦПК України, 405 ЦК України, суд, -
Позов задовольнити частково.
Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме квартирою №42 в будинку № 14, по вул. Степана Бандери у місті Луцьку.
Заочне рішення може бути переглянуте Луцьким міськрайонним судом Волинської області за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення, в разі проголошення вступної та резолютивної частини рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного тексту рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Позивач: ОСОБА_1(місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_2; паспорт серії АС № 713933);

Відповідач: ОСОБА_2(місце реєстрації: вул. Степана Бандери,14/42 м. Луцьк).

Дата складення повного тексту заочного рішення23 січня 2019 року.

Суддя

Луцького міськрайонного суду ОСОБА_6