Постанова

Іменем України

10 січня 2019 року

м. Київ

справа № 696/1268/16-ц

провадження № 61-7892св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Луспеника Д. Д.,

суддів: Гулька Б. І., Синельникова Є. В., Хопти С. Ф., Черняк Ю. В. (суддя-доповідач),

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1,

відповідачі: Відділ Держгеокадастру у Кам'янському районі Черкаської області, Катеринівська сільська рада Кам'янського району Черкаської області,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу ОСОБА_1, в інтересах якого діє ОСОБА_2, на рішення Апеляційного суду Черкаської області від 31 жовтня 2017 року у складі колегії суддів: Карпенко О. В., Бородійчука В. Г., Нерушак Л. В.,

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до Відділу Держгеокадастру у Кам'янському районі Черкаської області, Катеринівської сільської ради Кам'янського району Черкаської області про визнання права на земельну частку (пай).

Позовна заява мотивована тим, що з 10 квітня 1991 року до 30 листопада 1995 року він працював у КСП «Новий побут», який з 30 листопада 1995 року реорганізовано в КСП «Тясмин», та був його членом. КСП отримало державний акт на право колективної власності на землю серії НОМЕР_1 від 04 листопада 1994 року.

Із відповіді Відділу Держгеокадастру у Кам'янському районі Черкаської області відомо про порушення права позивача на земельну частку (пай), а саме: про те, що він відсутній у списках, доданих до державного акта на право колективної власності на землю КСП «Новий побут» в с. Катеринівка, що й стало фактичними підставами для звернення з цим позовом до суду.

Посилаючись на вищевикладене, просив визнати за ним право на земельну частку (пай) площею 2,07 га, за рахунок земель запасу та державного резервного фонду в адміністративних межах Катеринівської сільської ради Кам'янського району Черкаської області.

Рішенням Кам'янського районного суду Черкаської області від 23 листопада 2016 року позов ОСОБА_1 задоволено. Визнано за ОСОБА_1 право на земельну частку (пай) площею 2,07 га за рахунок земель запасу та державного резервного фонду в адміністративних межах Катеринівської сільської ради Кам'янського району Черкаської області.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що позивач має право на земельну частку (пай), оскільки на час отримання КСП «Новий побут» державного акта на право колективної власності на землю працював у цьому КСП і був його членом, а тому відповідно до Указу Президента України від 08 серпня 1995 року № 720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» його мали внести до списку, що додавався до державного акта на право колективної власності на землю.

Ухвалою Апеляційного суду Черкаської області від 30 січня 2017 року заяву ОСОБА_2, подану в інтересах ОСОБА_1, про відмову від частини позовних вимог задоволено. Рішення суду першої інстанції в частині позовних вимог ОСОБА_1 до Відділу Держгеокадастру у Кам'янському районі Черкаської області скасоване, а провадження у цій частині закрите.

Рішенням Апеляційного суду Черкаської області від 31 жовтня 2017 року рішення суду першої інстанції скасовано. Ухвалено нове рішення, яким ОСОБА_1 у задоволенні позову відмовлено.

Рішення апеляційного суду мотивоване безпідставністю пред'явлених позовних вимог, оскільки суд не встановив наявності у позивача суб'єктивного права, про захист якого він порушує питання у позовній заяві. Встановивши, що сертифікат та державний акт на право власності на земельну частку (пай) ОСОБА_1 як члену колгоспу за життя не видавався, до списків громадян - членів КСП «Новий побут», що додавався до державного акта, його внесено не було, і такі дії підприємства він не оскаржував, суд вирішив, що немає підстав для визнання права на земельну частку (пай) за ОСОБА_1

У касаційній скарзі, поданій у листопаді 2017 року до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, ОСОБА_1, в інтересах якого діє ОСОБА_2, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення апеляційного суду, а рішення суду першої інстанції залишити в силі.

Касаційна скарга мотивована тим, що оскаржуване рішення апеляційного суду не відповідає вимогам законності та обґрунтованості, оскільки ухвалене при неповному з'ясуванні та врахуванні дійсних обставин справи, які мають значення для правильного вирішення спору. Так, суд не врахував, що невнесення його до списку осіб - членів КСП, який додається до державного акта на право колективної власності на земельну ділянку, не позбавляє його права на земельну частку (пай). З огляду на те, що позивач на час отримання КСП «Новий Побут» державного акта на право колективної власності на земельну ділянку працював у цьому КСП і був його членом, відповідно до Указу Президента України від 08 серпня 1995 року № 720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» він має право на земельну частку (пай).

Статтею 388 ЦПК України в редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», що набув чинності 15 грудня 2017 року, визначено, що судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

Підпунктом 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України передбачено, що касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Ухвалою Верховного Суду від 15 лютого 2018 року відкрито касаційне провадження в указаній справі.

Відзив на касаційну скаргу відповідач до суду не подавав.

Ухвалою Верховного Суду від 12 квітня 2018 року справу за позовом ОСОБА_1 до відділу Держгеокадастру у Кам'янському районі Черкаської області, Катеринівської сільської ради Кам'янського району Черкаської області про визнання права на земельну частку (пай) призначено до судового розгляду.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду вважає, що касаційна скарга задоволенню не підлягає.

Відповідно до вимог частини першої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Згідно з частиною другою статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Суди попередніх інстанцій установили, що ОСОБА_1 з 10 квітня 1991 року до 30 листопада 1995 року перебував у трудових відносинах та був членом колгоспу «Новий побут», що підтверджується копією трудової книжки позивача, а також даними архівного витягу з протоколу засідання правління колгоспу «Новий побут» від 10 квітня 1991 року № 5.

З довідки Катеринівської сільської ради Кам'янського району Черкаської області від 07 листопада 2016 року № 398 відомо, що згідно з протоколом від 20 квітня 1994 року № 5 колгосп «Новий побут» було реорганізовано в КСП «Новий побут», а протоколом від 22 березня 2000 року № 1 - в СВК «Новий побут».

Відповідно до пункту 1 архівного витягу з протоколу № 1 засідання правління КСП «Новий побут» від 18 січня 1996 року ухвалено рекомендувати зборам уповноважених виключити ОСОБА_1 з членів КСП та звільнити з роботи у зв'язку з переводом.

04 листопада 1994 року КСП «Новий побут» видано державний акт серії НОМЕР_1 на право колективної власності на землю.

Із відповіді Відділу Держгеокадастру у Кам'янському районі Черкаської області від 19 вересня 2016 року № 29-28-0.3-1653/2-16 відомо, що ОСОБА_1 не був включений до списків членів КСП «Новий побут», що додавався до державного акта на право колективної власності на землю, та додатка 1 засідання комісії по паюванню земель КСП «Новий побут» с. Катеринівка від 11 лютого 1997 року, оскільки на момент уточнення вказаних списків позивач був звільнений з членів КСП «Новий побут» з 18 січня 1996 року.

Згідно з рішенням Катеринівської сільської ради Кам'янського району Черкаської області від 28 грудня 2001 року № 84 громадяни - члени КСП «Новий побут» набули право власності на земельну частку (пай) (а. с. 6).

Колегія суддів погоджується з висновками суду апеляційної інстанції щодо необхідності відмови у задоволенні позовних вимог з огляду на їх безпідставність.

Відповідно до частини дев'ятої статті 5 ЗК України (в редакції від 22 червня 1993 року) кожний член колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства у разі виходу з нього має право одержати свою частку землі в натурі (на місцевості), яка визначається в порядку, передбаченому частинами шостою і сьомою статті 6 цього Кодексу.

Згідно з частиною першою статті 22 ЗК України право власності на землю або право користування наданою земельною ділянкою виникає після встановлення землевпорядними організаціями меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) і документа, що посвідчує це право.

Пунктом 1 Указу Президента України від 08 серпня 1995 року № 720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» встановлено, що паюванню підлягають сільськогосподарські угіддя, передані у колективну власність колективним сільськогосподарським підприємствам, сільськогосподарським кооперативам, сільськогосподарським акціонерним товариствам, у тому числі створеним на базі радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств. Паювання земель радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств здійснюється після перетворення їх на колективні сільськогосподарські підприємства.

Відповідно до пункту 2 Указу Президента України від 08 серпня 1995 року № 720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» право на частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишилися членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю.

У пункті 11 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» судам роз'яснено, що при вирішенні спору про спадкування права на земельну частку (пай) основним документом, що посвідчує таке право, є сертифікат про право на земельну частку (пай).

Згідно зі статтями 22, 23 ЗК України (у редакції від 22 червня 1993 року) та відповідно до вище зазначеного указу особа набуває право на земельний пай за наявності трьох умов: 1) перебування в членах КСП на час паювання; 2) включення до списку осіб, доданого до державного акта на право колективної власності на землю; 3) одержання КСП цього акта.

Відповідно до роз'яснень, що містяться в пункті 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 16 квітня 2004 року № 7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ», член колективного сільськогосподарського підприємства, включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами ЦК України, у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай).

Невнесення до зазначеного вище списку особи, яка була членом КСП на час передачі у колективну власність землі, не може позбавити її права на земельну частку.

Позови громадян, пов'язані з паюванням земель (зокрема, про визнання права на земельну частку (пай), її розмір, незаконність відмови у видачі сертифіката, виділення паю в натурі), можуть бути предметом розгляду судів. Відповідачами в таких справах є КСП, сільськогосподарські кооперативи, районна державна адміністрація, яка затверджувала розмір паю, вирішувала питання про видачу сертифіката, а також виконавчий орган чи орган місцевого самоврядування, що має вирішувати питання про виділення земельної частки (паю) в натурі, тощо.

Вирішуючи вказаний спір, апеляційний суд дійшов обґрунтованого висновку про відсутність підстав для визнання за ОСОБА_1 права власності на земельну частку (пай), встановивши, що його не було включено до списків осіб - членів КСП «Новий побут», що долучався до державного акта на право колективної власності на землю, і він не отримував сертифікат про право на земельну частку (пай).

Правильним є висновок суду апеляційної інстанції про те, що зверненню до суду з указаним позовом має передувати вирішення питання про невключення позивача до списку громадян - членів КСП, які мають право на земельну частку (пай). Таких вимог позивач у пред'явленому позові не заявляв.

Разом з цим вирішення питання щодо невключення підприємством особи до списку громадян, які мають право на земельну частку (пай), має на меті оскарження дій чи бездіяльності цього підприємства, що вказує на необхідність залучення до участі у справі у такому випадку відповідної юридичної особи або її правонаступника.

Доводи заявника про помилковість таких висновків суду з огляду на те, що на момент отримання КСП «Новий побут» державного акта на право колективної власності на землю ОСОБА_1 був членом указаного КСП, є необґрунтованими та спростовуються матеріалами справи.

На момент уточнення 11 лютого 1997 року комісією з паювання земель списку громадян - членів КСП «Новий побут», що долучався до державного акта на право колективної власності на землю, ОСОБА_1 не був членом зазначеного КСП, оскільки був звільнений з КСП «Новий побут» з 18 січня 1996 року, а тому не був включений до уточненого переліку осіб, які мають право на земельну частку (пай).

Зазначені дії КСП ОСОБА_1 не оскаржував, та, відповідно, питання про виділення йому земельної частки (паю) і видачу правовстановлюючих документів, які б підтверджували наявність у нього права власності на земельну частку (пай), не вирішувалося.

За таких обставин підстав для визнання за ОСОБА_1 права власності на земельну частку (пай) немає.

Таким чином, доводи касаційної скарги та зміст оскаржуваного судового рішення не дають підстав для висновку про неправильне застосування апеляційним судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 409 ЦПК України суд касаційної інстанції за результатами розгляду касаційної скарги має право залишити судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій без змін, а скаргу без задоволення.

Згідно зі статтею 410 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і законне рішення з одних лише формальних міркувань.

Керуючись статтями 400, 409, 410, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1, в інтересах якого діє ОСОБА_2, залишити без задоволення.

Рішення Апеляційного суду Черкаської області від 31 жовтня 2017 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий Д. Д. Луспеник

Судді: Б. І. Гулько

Є. В. Синельников

С. Ф. Хопта

Ю. В. Черняк