П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Єдиний унікальний номер 234/15366/17

Номер провадження 22-ц/804/2364/19

04 грудня 2019 року м. Бахмут

Донецький апеляційний суд в складі колегії:

судді-доповідача Гапонова А.В.

суддів Новікової Г.В., Никифоряка Л.П.

секретар Ротар Я.Б.

учасники справи:

позивач: ОСОБА_1

представник позивача: ОСОБА_2

відповідач: Комунальне підприємство «Краматорське трамвайно-тролейбусне управління»

представник відповідача: Симивол Анна Сергіївна, ОСОБА_3 Володимирович

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Бахмут цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Комунального підприємства «Краматорське трамвайно-тролейбусне управління», третя особа-виконуючий обов`язки директора Бороха Андрій Степанович, про поновлення на роботі та виплати середньої зарплати за час вимушеного прогулу,

- за апеляційною скаргою Комунального підприємства «Краматорське трамвайно-тролейбусне управління»

на рішення Краматорського міського суду Донецької області від 01 липня 2019 року, вступну та резолютивну частину якого складено суддею Пікаловою Н.М. в м. Краматорськ в приміщенні Краматорського міського суду Донецької області 01 липня 2019 року, час ухвалення рішення суду не зазначено, повний текст рішення виготовлено 10 липня 2019 року, -

ВСТАНОВИВ:

ІСТОРІЯ СПРАВИ

У жовтні 2017 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Комунального підприємства «Краматорське трамвайно-тролейбусне управління» про поновлення на роботі та виплати середньої зарплати за час вимушеного прогулу.

В обґрунтування позовних вимог, позивачка зазначила, що наказом №97 від 03.05.1992 року її було прийнято на посаду водієм трамвая у КП «Краматорське трамвайно-тролейбусне управління», наказом №22 від 13.12.2011 року її було переведено кондуктором трамвая, наказом № 13 від 01.03.2013 року переведено маневровим водієм трамвая.

Наказом про припинення трудового договору від 14.09.2017 року за №73 позивачка була звільнена з роботи ( маневровий водій трамвая) у зв`язку зі скороченням чисельності та штату працівників.

ОСОБА_1 зазначає, що у відповідача скорочення чисельності фактично не було, оскільки одночасно зі скороченням чисельності з КП КТТУ 04.08.2017 року був незаконно укладений договір на автобусне перевезення пасажирів. При звільненні позивачки був порушений порядок звільнення, а саме позивачку звільнили 14.09.2017 року, а відповідно наведеної вимоги роботодавець повинен був надати первинній профспілковій організації інформацію про заплановане звільнення не пізніше 14.06.2017 року. Цього зроблено не було, про що свідчить п.2 наказу №174 в.о. директора КП КТТУ Соловєй С.В. від 12.07.2017 року.

Не виконані ч.3 ст.43 КЗпП України розірвання трудового договору з ініціативи власника або уповноваженого ним органу за попередньою згодою виборного органу первинної профспілкової організації. Засідання профспілкового комітету не було.

Не виконані вимоги ч.2 ст.40 КЗпП України «Звільнення з підстав, зазначених у п.1, 2 і 6 цієї статті, допускається, якщо неможливо перевести працівника, за його згодою на іншу роботу». Позивачці 14.07.2017 року були запропоновані вакансії, які існували в КП КТТУ на цю дату від яких вона відмовилась. Позивачка вважає, що їй пропонувались не всі вакансії які відкривались на підприємстві впродовж 2-х місяців.

З позивачкою був припинений трудовий договір раніше ніж це передбачено п.1 наказу №174 від 12.07.2017 року. Наказом передбачено скоротити позивачку з 01.10.2017 року, а її звільнили 14.09.2017 року.

Просить визнати незаконним та скасувати наказ №73 від 14.09.2017 року про припинення трудового договору з ОСОБА_1 , та поновити її на роботі в якості маневрового водія трамвая. Стягнути з КП «КТТУ» на користь позивачки середній заробіток за час вимушеного прогулу з 15.09.2017 року по день винесення рішення.

КОРОТКИЙ ЗМІСТ СУДОВОГО РІШЕННЯ

01 липня 2019 року рішенням Краматорського міського суду Донецької області позовні вимоги ОСОБА_1 до Комунального підприємства «Краматорське трамвайно-тролейбусне управління» про поновлення на роботі та виплати середньої зарплати за час вимушеного прогулу задоволено.

- Визнано незаконним та скасовано наказ №73 від 14.09.2017 року про припинення трудового договору з ОСОБА_1 ;

- Поновлено ОСОБА_1 на роботі в якості маневрового водія трамвая Комунального підприємства «Краматорське трамвайно-тролейбусне управління».

- Стягнуто з Комунального підприємства «Краматорське трамвайно-тролейбусне управління» на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу в розмірі 83882 (вісімдесят три тисячі вісімсот вісімдесят дві гривні) 04 коп.

КОРОТКИЙ ЗМІСТ ВИМОГ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ

16 липня 2019 року не погодившись із вказаним рішенням директором Комунального підприємства «Краматорське трамвайно-тролейбусне управління» подано апеляційну скаргу, в якій він просить скасувати рішення суду першої інстанції та винести нове рішення, яким відмовити ОСОБА_1 в задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначив, що рішення суду першої інстанції є незаконним та таким, що винесено з порушенням норм матеріального та процесуального права. Посилаючись на п. 1 ст. 40 Кодексу законів про працю України зазначив, що суд першої інстанції помилково дійшов до висновку про те, що договір з позивачем було розірвано раніше, ніж це передбачено наказом № 174 від 12.07.2017 року «Про проведення організаційно-штатних заходів по скороченню чисельності і штату працівників».

Також зазначив, що відповідачем було дотримано строків та порядку звернення до профспілкового комітету КП «КТТУ».

Зазначає, що відповідно до ст. 492 КЗпП України позивачці було надано письмове попередження про майбутнє вивільнення у зв`язку зі скороченням штату працівників та надано перелік вакантних посад. Проте, позивач відмовилася від запропонованих посад, про що свідчить її підпис.

Також відповідач звертає увагу на те, що у зв`язку із тим, що підприємство більше не надає послуг з перевезення пасажирів трамваєм, то такої структури як трамвайне господарство на підприємстві більше не існує, внаслідок чого неможливо виконати рішення суду першої інстанції про поновлення позивача в якості маневрового водія трамвая КП «Краматорське-трамвайно-тролейбусне управління.

АРГУМЕНТИ ІНШИХ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

10 вересня 2019 року на електронну адресу Донецького апеляційного суду надійшов відзив представника позивача ОСОБА_2 , оригінал якого надійшов 11 вересня 2019 на адресу Донецького апеляційного суду, в якому він просив рішення суду першої інстанції залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

В обґрунтування відзиву зазначив, що деякі документи видані відповідачем, є сфальсифікованими.

Зазначив, що судом першої інстанції не було витребувано у відповідача додаткові докази щодо наявності вакантних посад.

Вважає Наказ № 177 від 19.07.2017 року «Щодо зупинки трамвайного руху у м. Краматорську» неналежним доказом, оскільки відповідач надав його безпосередньо до апеляційного суду.

Зазначає, що звільнення позивачки 14.09.2017 року протирічить Наказу № 174 від 12.07.2017 року, яким передбачено внесення змін до штатного розпису з 01.10.2017 року.

Пославшись на п.18 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 06.11.1992 року представник зазначає, що судом першої інстанції правильно було поновлено ОСОБА_1 на роботі, оскільки не було ліквідації підприємства, як це передбачено у зазначеній постанові.

До відзиву представником ОСОБА_2 долучено клопотання, в якому він просить винести ухвалу про неприйняття доказів відповідача, оскільки їх було подано безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

У судовому засіданні представники відповідача підтримали доводи апеляційної скарги та просили рішення суду першої інстанції скасувати, та винести нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

Позивачка та її представник проти доводів апеляційної скарги заперечували, просили рішення суду першої інстанції залишити без змін.

ПОЗИЦІЯ АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ

Заслухавши доповідь судді-доповідача, вислухавши пояснення сторін та їх представників, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги в межах апеляційного оскарження, апеляційний суд вважає, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити, а рішення суду першої інстанції скасувати з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено.

Позивачка була прийнята на посаду водієм трамвая у КП «Краматорське трамвайно-тролейбусне управління» наказом №97 від 03.05.1992 року, наказом №22 від 13.12.2011 року вона була переведена кондуктором трамвая, наказом № 13 від 01.03.2013 року переведена маневровим водієм трамвая.

Наказом про припинення трудового договору від 14.09.2017 року за №73 позивачка була звільнена з роботи ( маневровий водій трамвая) у зв`язку зі скороченням чисельності та штату працівників

Згідно попередження про скорочення штату працівників від 14.07.2017 року, позивачку ОСОБА_1 попереджено про скорочення штату працівників і їй запропоновано вакантні посади наявні на момент попередження.

Згідно попередження про скорочення штату працівників від 14.09.2017 року, позивачку ОСОБА_1 попереджено про скорочення штату працівників і їй запропоновано вакантні посади наявні на момент попередження.

Як вбачається із наказу про припинення трудового договору, позивачку звільнено 14.09.2017 року, і роботодавець повинен був надати інформацію первинній профспілковій організацію про заплановане звільнення не пізніше 14.06.2017 року, як вбачається із п.2 наказу №174 «Про проведення організаційно-штатних заходів по скороченню чисельності і штату працівників» від 12.07.2017 року.

Згідно повідомлення від 12.06.2017 року, №12к/06, Голову профспілкового комітету повідомлено про скорочення чисельності та штату працівників.

Згідно протоколу №12 від 12.06.2017 року, профспілкової організації, заслухана інформація голови профспілки, яка зачитала подання адміністрації КП «КТТУ» від 12.06.2017 року про скорочення чисельності штату працівників, на що надано згоду.

Згідно подання №2 К від 12.07.2017 року в.о. директора КП «КТТУ», запропоновано Профспілковому комітету КП «КТТУ» дати згоду на звільнення ОСОБА_1 .

Як вбачається із наказу №174 п.1 від 12.07.2017 року, штатний розпис на підприємстві змінено з 01.10.2017 року.

Як вбачається з наказу № 73, 14.09.2017 року ОСОБА_1 звільнено з підприємства на підставі п.1 ст.40 КЗпП України та ознайомлено з наказом у цей же день.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом лише у випадках змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників.

У пункті 19 постанови Пленуму Верховного Суду України від 6 листопада 1992 року № 9 «Про практику розгляду судами трудових спорів» судам роз`яснено, що розглядаючи трудові спори, пов`язані зі звільненням за пунктом 1 статті 40 КЗпП України, суди зобов`язані з`ясувати, чи дійсно у відповідача були зміни в організації виробництва і праці, зокрема, ліквідація, реорганізація або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників, чи додержано власником або уповноваженим ним органом норм законодавства, що регулюють вивільнення працівника, які є докази щодо змін в організації виробництва і праці, про те, що працівник відмовився від переведення на іншу роботу або що власник або уповноважений ним орган не мав можливості перевести працівника з його згоди на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації, чи не користувався вивільнюваний працівник переважним правом на залишення на роботі та чи попереджувався він за 2 місяці про наступне вивільнення.

Положеннями частини другої статті 40 КЗпП України визначено, що звільнення з підстав, зазначених у пунктах 1, 2 і 6 цієї статті, допускається, якщо неможливо перевести працівника, за його згодою, на іншу роботу.

Відповідно до статті 492 КЗпП України про наступне вивільнення працівників персонально попереджають не пізніше ніж за два місяці. Одночасно з попередженням про звільнення у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці власник або уповноважений ним орган пропонує працівникові іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації.

При вирішенні питання про те, чи мав змогу роботодавець виконати вимоги статті 49-2 КЗпП України про надання роботи працівникові, який вивільняється в зв`язку із змінами в організації виробництва і праці, суд має виходити з того, що за змістом цієї норми працівнику має бути запропонована наявна робота за відповідною професією чи спеціальністю і лише при відсутності такої роботи інша наявна робота.

При цьому роботодавець зобов`язаний запропонувати всі вакансії, що відповідають зазначеним вимогам, які існують на цьому підприємстві, незалежно від того, в якому структурному підрозділі працівник, який вивільнюється, працював.

Таким чином, однією з найважливіших гарантій для працівників при скороченні чисельності або штату є обов`язок власника підприємства чи уповноваженого ним органу працевлаштувати працівника.

Оскільки обов`язок по працевлаштуванню працівника покладається на власника з дня попередження про вивільнення до дня розірвання трудового договору, за змістом частини третьої статті 492 КЗпП України роботодавець є таким, що виконав цей обов`язок, якщо працівникові були запропоновані всі інші вакантні посади (інша робота), які з`явилися на підприємстві протягом цього періоду і які існували на день звільнення.

Аналогічний правовий висновок викладено в постановах Верховного Суду України від 01 квітня 2015 року у справі 6-40цс15, від 25 травня 2016 року у справі 6-3048цс15, від 27 червня 2019 року по справі № 235/1391/18, провадження № 61-388ск19.

Відповідно до пункту 10 частини другої статті 247 КЗпП України виборний орган первинної профспілкової організації на підприємстві, в установі організації надає згоду або відмовляє в наданні згоди на розірвання трудового договору з ініціативи власника або уповноваженого ним органу з працівником, який є членом професійної спілки, що діє на підприємстві, в установі та організації, у випадках, передбачених законом.

Пунктом 10 частини першої статті 38 Закону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності» передбачено, що виборний орган первинної профспілкової організації на підприємстві, в установі або організації дає згоду або відмовляє у дачі згоди на розірвання трудового договору з ініціативи роботодавця з працівником, який є членом діючої на підприємстві, в установі, організації профспілки, у випадках, передбачених законом.

Розірвання трудового договору з ініціативи власника або уповноваженого ним органу допускається лише за попередньою згодою профспілкового органу, крім випадків, передбачених статтями 43 і 43-1 КЗпП України. Установивши, що звільнення працівника проведено власником або уповноваженим ним органом без звернення до профспілкового органу, суд запитує згоду профспілкового органу і після її одержання або відмови профспілкового органу в дачі згоди на звільнення працівника розглядає спір по суті. Не буде суперечити закону, якщо до профспілкового органу в такому випадку звернеться власник чи уповноважений ним орган або суддя при підготовці справи до судового розгляду. Відмова профспілкового органу в згоді на звільнення є підставою для поновлення працівника на роботі.

За змістом роз`яснень п.15 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 06 листопада 1992 року "Про практику розгляду судами трудових спорів" розірвання трудового договору з ініціативи власника або уповноваженого ним органу допускається лише за попередньою згодою профспілкового органу, крім випадків, передбачених статтями 43 і 43(1) КЗпП ( 322-08 ).

Звільнення погоджується з органом профспілки, яка утворена і діє на підприємстві, і членом якої є працівник.

Відповідно до положень ст. 39 Закону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності», виборний орган первинної профспілкової організації, членом якої є працівник, розглядає у п`ятнадцятиденний термін обґрунтоване письмове подання роботодавця про розірвання трудового договору з працівником.

Подання роботодавця має розглядатися у присутності працівника, щодо якого воно подано. Розгляд подання за відсутності працівника допускається лише за його письмовою заявою. За бажанням працівника від його імені може виступати інша особа, у тому числі адвокат. У разі нез`явлення працівника або його представника на засідання розгляд заяви відкладається до наступного засідання у межах терміну, визначеного частиною першою цієї статті. При повторному нез`явленні працівника без поважних причин подання може розглядатися за його відсутності.

Якщо працівник одночасно є членом кількох первинних профспілкових організацій, які діють на підприємстві, в установі, організації, дозвіл на його звільнення дає той профспілковий орган, до якого звернувся роботодавець.

Проте, Профспілковим комітетом КП «Краматорсько-тролейбусне управління» не було додержано процедури звільнення згідно вимог чинного законодавства та не запрошено на засідання профкому позивачку ОСОБА_1 .

Про це позивач ОСОБА_1 підтвердила у судовому засіданні.

Обґрунтований сумнів щодо неналежного погодження звільнення позивачки профспілковим комітетом підприємства виник й у суду першої інстанції, але судом в порушення вимог ч.9 ст.40 КЗпП України не було направлено відповідний запит.

На виконання вимог Закону Донецький апеляційний суд звернувся до Профспілкового комітету КП «Краматорсько-тролейбусне управління» з запитом про надання згоди або відмову в наданні згоди на звільнення позивачки ОСОБА_1 з посади маневрового водія трамвайного господарства на підставі п. 1 ст. 40 КЗпП України, у порядку, визначеному ст.43 КЗпП України та ст. 39 Закону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності» (т.2 а.с.67-68).

Як вбачається з наданої відповіді (т.2 а.с.90-97), 12 листопада 2019 року ОСОБА_1 на засідання не з`явилась, даних про отримання нею рекомендованого листа не має по телефону повідомила, що вона не прийде. 19 листопада 2019 року ОСОБА_1 на засідання не з`явилась, даних про отримання нею рекомендованого листа не має. При запрошенні її по телефону ОСОБА_1 повідомила, що її в місті не має. Було прийняте рішення розглянути питання у її відсутність та зазначено, що трамвайний рух у місті було припинено з 01.08.2017 року тому профспілковий комітет надав згоду на звільнення ОСОБА_1 за пунктом 1 статті 40 КЗпП України.

ОСОБА_1 як на підставу своїх позовних вимог в суді першої інстанції та в апеляційному суді вказувала на той факт, що вона не була присутня на засіданні профспілкового комітету під час обговорення питання про її звільнення. И суд першої інстанції врахував цю підставу для винесення рішення про поновлення на роботі.

На виконання вимог ст.43 КЗпП України апеляційним судом 30 жовтня 2019 року був направлений відповідний запит на адресу Профспілкового комітету Комунального підприємства «Краматорське трамвайно-тролейбусне управління» для отримання згоди або відмову у згоді на звільнення позивачки по п.1 ст.40 КЗпП України.

В судовому засіданні позивачка та її представник заперечували проти такого запиту.

В подальшому позивачка, будучи повідомленою про день та час засідання профспілкового комітету на засідання двічі (12 та 19 листопада 2019 року) не з`явилась.

Відповідно до ст.17 «Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод», жодне з положень цієї Конвенції не може тлумачитись як таке, що надає будь-якій державі, групі чи особі право займатися будь-якою діяльністю або вчиняти будь-яку дію, спрямовану на скасування будь-яких прав і свобод, визнаних цією Конвенцією, або на їх обмеження в більшому обсязі, ніж це передбачене в Конвенції.

Якщо заявник прагне підтвердити свої права згідно з Конвенцією в такий спосіб, який грубо порушує права та цінності, які охороняються Конвенцією, така поведінка може бути кваліфікована як зловживання правом на індивідуальне звернення у значенні статті 35& 3 (а). (Справа Косh проти Польші (ухв.), & 32).

В забороні «зловживання правами» стаття 17 Конвенції спрямована на забезпечення демократій засобами боротьби з діями та діяльністю, які знищують або неналежним чином обмежують основні права та свободи незалежно від того, чи ці дії або бездіяльність здійснюється «державою», «групою» або «особою» (Справа Birsan проти Румунії (ухв.), & 68).

Надаючи оцінку таким діям позивачки суд вважає, що вона зловживає своїми процесуальними правами, будучи обізнаною, навмисно не приходила на засідання профспілкового комітету, з метою використання факту того, що засідання пройшло без її участі на свою користь.

Враховуючи викладене, апеляційний суд вважає, що засідання профспілкового комітету 19 листопада 2019 року пройшло з додержанням вимог ст. 39 Закону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності».

Апеляційним судом встановлено наступну хронологію подій, що передували звільненню позивачки:

- 12.06.2017 року прийнято наказ № 146/1 про скорочення працівників трамвайного господарства в термін липень-вересень 2017 року (т.1 а.с.30).

- 12.06.2017 року повідомлено профспілковий комітет підприємства (т.1 а.с.32).

- 12.07.2017 року прийнято наказ №174 про внесення змін до штатного розпису, який доведено до відома робітників (т.1 а.с.34-35).

- 14.07.2017 року позивачку попереджено про звільнення, від запропонованих вакансій вона відмовилась (т.1 а.с.36).

- Профспілковий комітет Комунального підприємства «Краматорське трамвайно-тролейбусне управління» надав згоду на звільнення ОСОБА_1 (т.1 а.с.38, т.2 а.с.90-105).

- 14.09.2017 року ОСОБА_1 відмовилась від запропонованих вакантних посад (т.1 а.с.39).

- 14.09.2017 року ОСОБА_1 звільнено з підприємства на підставі п.1 ст.40 КЗпП України та ознайомлено з наказом у цей же день (т.1 а.с.40).

Апеляційним судом досліджений порядок звільнення позивачки з підприємства, при цьому встановлено, що підприємством повною мірою вказаний порядок було додержано.

При звільненні позивачки з підприємства Комунальним підприємством були допущені деякі суперечності в наказах: так наказом № 146/1 прийняте рішення про скорочення працівників трамвайного господарства в термін липень-вересень 2017 року (т.1 а.с.30), наказом №174 прийняте рішення про внесення змін до штатного розпису з 01.10.2017 року (т.1 а.с.34-35), а звільнено позивачку 14.09.2017 року (т.1 а.с.40), але дана обставина не має значення, оскільки при звільненні позивачки, підприємством були додержані вимоги закону та порядок звільнення.

Відповідно до ч.1 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення є не повне з`ясування обставин, що мають значення для справи.

Судом першої інстанції не повно були з`ясовані обставини справи, не виконані вимоги ч.9 ст.43 КЗпП України, що привело до неправильних висновків по справі.

ВИСНОВКИ ЗА РЕЗУЛЬТАТАМИ РОЗГЛЯДУ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ

Доводи апеляційної скарги знайшли своє підтвердження у судовому засіданні.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку про те, що оскаржуване рішення слід скасувати та винести нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

При зверненні до апеляційного суду зі скаргою Комунальним підприємством «Краматорське трамвайно-тролейбусне управління» був сплачений судовий збір у розмірі 960 гривень (т.1 а.с.185).

Відповідно до п.7 ч.2 ст.141 ЦПК України, якщо інше не передбачене законом, у разі залишення позову без задоволення, … позивача, звільненого від сплати судових витрат, судові витрати понесені відповідачем, компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому кабінетом Міністрів України.

Таким чином, відповідачу слід роз`яснити, що він має право звернутись до суду про компенсування судових витрат у порядку, встановленому кабінетом Міністрів України.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 376, 382 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Комунального підприємства «Краматорське трамвайно-тролейбусне управління» задовольнити.

Рішення Краматорського міського суду Донецької області від 01 липня 2019 року скасувати.

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Комунального підприємства «Краматорське трамвайно-тролейбусне управління» про визнання незаконним наказу про звільнення № 73 від 14.09.2017 року, про поновлення на роботі в якості водія трамваю та стягненню середнього заробітку за час вимушеного прогулу, відмовити.

Роз`яснити, що відповідач - Комунальне підприємство «Краматорське трамвайно-тролейбусне управління» має право звернутись до суду про компенсування судових витрат у порядку, встановленому кабінетом Міністрів України.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом 30 днів з дня складання повного судового рішення.

Повне судове рішення виготовлене та долучене до матеріалів цивільної справи 05 грудня 2019 року.

Суддя-доповідач: А.В. Гапонов

Судді: Л.П. Никифоряк

Г.В. Новікова