справа № 156/372/19
Провадження № 2/156/240/19
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

28 листопада 2019 року смт Іваничі

Іваничівський районний суд Волинської області

в складі: головуючого - судді Нєвєрова І. М.,

за участю секретаря судового засідання Салатюк Г. В.,

позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

представників відповідача Адамович Н .Є. , Макарука В.О .

розглянув у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження справу № 156/372/19 за позовом ОСОБА_1 до Релігійної організації "Свято-Миколаївська релігійна громада Православної церкви України села Будятичі Іваничівського району Волинської області" про скасування рішення про звільнення з роботи, поновлення на роботі, стягнення коштів за час вимушеного прогулу,

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Релігійної організації "Свято-Миколаївська релігійна громада Православної Церкви України села Будятичі Іваничівського району Волинської області" про скасування рішення про звільнення з роботи, поновлення на роботі, стягнення коштів за час вимушеного прогулу. В обґрунтування заявлених вимог вказує на те, що до 2019 року був керівником Свято-Миколаївської релігійної громади Української Православної Церкви с. Будятичі Іваничівського району , що стверджується випискою з ЄДРПОУ, індивідуальними відомостями про застраховану особу форми ОК-5. 24 квітня 2019 року він дізнався про те, що керівником зазначеної юридичної особи є ОСОБА_5 згідно рішення Управління культури, релігій та національностей Волинської обласної державної адміністрації № 7000477 від 17.04.2019 року. Зазначена інформація стала йому відомою після отримання Витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців, громадських формувань № від 24.04.2019 року. Окрім того, як слідує з зазначеного витягу, 17.04.2019 року Управління культури, релігій та національностей Волинської обласної державної адміністрації проведено державну реєстрацію змін до відомостей про юридичну особу- зміна повного найменування, зміна скороченого найменування, зміна складу або інформації про засновників згідно рішення 6000477. Зазначеною реєстраційною дією змінено назву юридичної особи на Релігійна організація «Свято-Миколаївська релігійна громада Православної Церкви України села Будятичі Іваничівського району Волинської області, парафія Свято-Миколаївська релігійна громада ПЦУ села Будятичі». При цьому його як керівника про звільнення у порядку, визначеному Кодексом законів про працю України не повідомляли, відповідач звільнив його всупереч вимогам даного Кодексу. Вважає, що дії відповідача щодо його звільнення є протиправними, такими, що не відповідають та грубо порушують вимоги закону. Від представника відповідача - Релігійної організації "Свято-Миколаївська релігійна громада Православної Церкви України села Будятичі Іваничівського району Волинської області" надійшов відзив на позовну заяву, просить у задоволенні позовних вимог відмовити. Мотивує наступним. Релігійна організація "Свято-Миколаївська релігійна громада Православної Церкви України села Будятичі Іваничівського району Волинської області" є новоствореною юридичною особою , не є правонаступником Української Православної Церкви, її прав та обов`язків. ОСОБА_1 був повідомлений про бажання громади змінити підлеглість, а саме перейти до Православної Церкви України. Священнослужителю було запропоновано перейти до підпорядкування Православної Церкви України разом з громадою, очоливши її, але він відмовився. Новостворена юридична особа Православної Церкви України не укладала трудового договору письмово і у встановленому порядку не реєструвала з вищим органом (Загальними зборами Релігійної організації) і церковнослужителем ОСОБА_1 , тобто не звільняла з роботи відповідно і не може поновлювати на роботу та сплачувати кошти за час вимушеного прогулу громадянину ОСОБА_1 . Рішенням загальних зборів Свято-Миколаївської релігійної громади Української Православної церкви прийнято рішення від 17.03.2019 року, протокол №2 про припинення повноважень керівника (церковнослужителя) ОСОБА_1 , вчиняти дії від імені релігійної громади, а також обрано іншого уповноваженого для представництва релігійної громади в органах державної влади, проведення реєстраційних дій з правом підпису статуту та інших установчих документів, засвідчення копій документів. Інших рішень відносно позивача громада не приймала. Позивач та його представник в судовому засіданні позов підтримали з підстав викладених у позовній заяві, просять його задовольнити. Представники відповідача ОСОБА_6 , ОСОБА_4 в судовому засіданні позов не визнали, посилаючись на обставини викладені у відзиві на позовну заяву, просять в задоволенні позову відмовити. Заслухавши пояснення сторін, допитавши свідків, проаналізувавши та дослідивши матеріали справи, з`ясувавши дійсні обставини справи в їх сукупності, оцінивши за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному і об`єктивному розгляді справи, зібрані по справі докази, керуючись законом, суд дійшов до наступного висновку. Відповідно до положень ст. ст. 55, 124 Конституції України та ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизначених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. За змістом ст. 12 ЦПК України, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу свої вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно із ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданими учасниками справи. Відповідно до вимог ст. 19 ЦПК України, суди розглядають в порядку цивільного судочинства справи, що виникають із цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин. Судом встановлено, що згідно Указу Єпископа Володимир-Волинського і Ковельського Володимир-Волинської Єпархії Української Православної Церкви № 24 від 17 серпня 1989 року настоятелем Свято-Миколаївської церкви с. Будятичі Нововолинської округу призначено священника ОСОБА_7 позивача по справі .( а.с. 76) З Виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань Свято-Миколаївської Релігійної громади Української Православної Церкви у с. Будятичі Іваничівського району вбачається, що керівником являється ОСОБА_1 . Згідно протоколу №2 загальних зборів Свято-Миколаївської релігійної громади Української Православної Церкви від 17.03.2019 року вирішено припинити повноваження ОСОБА_1 (настоятеля) вчиняти дії від імені громади (а.с.47- 49). Відповідно до посвідчення Єпископа Володимир-Волинсього і Турійського релігійна громада Свято-Миколаївського храму Української Православної Церкви Московського патріархату села Будятичі, Іваничівського району Волинської області Волинської області Нововолинського благочиння, згідно поданого прохання від 18 березня 2019 року виявила своє бажання перейти до Православної Церкви України, та прийняті в клір Володимир-Волинської єпархії ПЦУ. ( а.с. 25) Як вбачається з розпорядження Волинської обласної державної адміністрації №214 від 16 квітня 2019 року « Про реєстрацію статутів релігійних громад у новій редакції» відповідно до статей 8 і 14 Закону України «Про свободу совісті та релігійні організації» зареєстровано зміни до статуту релігійної громади «Свято-Миколаївська релігійна громада Української православної церкви у с. Будятичі Іваничівського району» у новій редакції за новою назвою релігійна організація "Свято-Миколаївська релігійна громада Православної церкви України села Будятичі Іваничівського району Волинської області" (а.с.75). Відповідно до Витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань керівником релігійної організації «Свято-Миколаївська релігійна громада Православної Церкви України села Будятичі Іваничівського району Волинської області » , Парафія Свято-Миколаївська релігійна громада ПЦУ села Будятичі зазначений ОСОБА_5 ( а.с. 7) Допитані зі сторони позивача свідки ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 суду показали, що позивач ОСОБА_1 був настоятелем церкви в с. Будятичі Іваничівського району на протязі більше 20 років, під його керівництвом було побудовано церкву. Після того, коли було прийняте розпорядження про перехід Церкви до ПЦУ священник проводив богослужіння на вулиці біля церкви, оскільки його не допускали в саме приміщення . Допитані зі сторони відповідача свідки ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 суду показали, що вони були присутні на загальних зборах Свято-Миколаївської релігійної громади Української Православної Церкви 17.03.2019 року. Напередодні зборів відбулося опитування жителів с. Будятичі щодо зміни підлеглості релігійної громади СВ Миколаївської церкви і за результатами опитування 174 особи виявили бажання змінити підлеглість. Тому і вирішили на зборах прийняти рішення про зміну підлеглості та затвердити статут у новій редакції. Згідно статті 35 Конституції України, ч. ч. 2, 4 ст.5 Закону України «Про свободу совісті та релігійні організації» церква і релігійні організації в Україні відокремлені від держави. Держава не втручається у здійснювану в межах закону діяльність релігійних організацій, не фінансує діяльність будь-яких організацій, створених за ознакою ставлення до релігії. Відповідно до вимог статті 7 Закону України «Про свободу совісті та релігійні організації» релігійні організації в Україні утворюються з метою задоволення релігійних потреб громадян сповідувати й поширювати віру і діють відповідно до своєї ієрархічної та інституційної структури, обирають, призначають і замінюють персонал згідно зі своїми статутами (положеннями). У відповідності до ст. 25 Закону України «Про свободу совісті та релігійні організації» передбачено право релігійних організацій приймати на роботу громадян, укладаючи з ними трудові договори, які укладаються у письмовій формі. Релігійна організація зобов`язана у встановленому порядку зареєструвати трудовий договір. У такому ж порядку реєструються документи, що визначають умови оплати праці священнослужителів, церковнослужителів і осіб, які працюють у релігійній організації на виборних посадах. Тобто, наявність трудових відносин між релігійною організацією та працівником підтверджується укладеним в письмовій формі трудовим договором, зареєстрованим у встановленому порядку. Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Як вбачається з ч. ч. 5, 6, 7 ст. 81 ЦПК України докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Позивачем та його представником ОСОБА_2 належних, допустимих, достовірних та достатніх доказів щодо укладення та реєстрації трудового договору між релігійною громадою та позивачем надано не було. Відповідно до ч. 1 ст. 28 Закону України «Про свободу совісті та релігійні організації» громадяни, які працюють у релігійних організаціях, створених ними підприємствах, закладах на умовах трудового договору, а також священнослужителі, церковнослужителі та особи, які працюють у релігійних організаціях на виборних посадах, підлягають загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню на умовах і в порядку, встановлених законодавством про загальнообов`язкове державне соціальне страхування. Судом не береться до уваги довідка форми ОК-5 на підтвердження розміру заробітної плати ОСОБА_1 за 1999-2019 роки, оскільки остання підтверджує лише суму заробітку позивача та розмір сплачених обов`язкових платежів для нарахування пенсії (а.с.31-33). Також не беруться до уваги записи у трудовій книжці, копії якої містяться в матеріалах справи, оскільки вони здійснені позивачем , а не працедавцем. Разом з тим, той факт, що священнослужителі підлягають загальнообов`язковому державному страхуванню (стаття 28 Закону України «Про свободу совісті та релігійні організації»), не свідчить про те, що на настоятелів храму поширюється трудове законодавство, в розумінні законодавства про працю щодо прийняття чи звільнення від виконання їх обов`язків. На думку суду позивачем по справі не доведено належними та допустимими доказами факту існування між позивачем та відповідачем трудових відносин, а навпаки суд приходить до висновку що зазначені відносини регулюються спеціальним Законом України «Про свободу совісті та релігійні організації». З врахуванням викладеного, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позову ОСОБА_1 до релігійної організації "Свято-Миколаївська релігійна громада Православної Церкви України села Будятичі Іваничівського району Волинської області" про скасування рішення про звільнення з роботи, поновлення на роботі, стягнення коштів за час вимушеного прогулу. Керуючись ст. ст. 5, 7, 25, 28 Закону України «Про свободу совісті та релігійні організації», ст. ст. 35, 55, 121 Конституції України, ст.ст. 4, 10, 12, 13, 19, 76, 81, 89, 246, 259, 263-265, 268, 273, 282, 365 Цивільного процесуального кодексу України, суд -

у х в а л и в :

В задоволені позову ОСОБА_1 до Релігійної організації "Свято-Миколаївська релігійна громада Православної Церкви України села Будятичі Іваничівського району Волинської області" про скасування рішення про звільнення з роботи, поновлення на роботі, стягнення коштів за час вимушеного прогулу - відмовити.

Згідно підп. 15.5 Перехідних положень ЦПК України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга на рішення суду подається до суду апеляційної інстанції через Іваничівський районний суд Волинської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення у повному обсязі складено 05 грудня 2019 року.

Суддя І. М. Нєвєров