Постанова

Іменем України

03грудня 2019 року

м. Київ

справа № 760/3159/15-ц

провадження № 61-45878св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Курило В. П. (суддя-доповідач), Зайцева А. Ю.,

Коротенка Є. В.,

учасники справи:

позивач - публічне акціонерне товариство «Універсал Банк»,

відповідач - ОСОБА_1 ,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 на заочне рішення Солом?янського районного суду міста Києва від 16 серпня 2017 року у складі судді Бобровника О. В. та постанову Апеляційного суду міста Києва від 12 вересня 2018 року у складі колегії суддів: Заришняк Г. М., Андрієнко А. М., Мараєвої Н. Є.,

ВСТАНОВИВ:

ІСТОРІЯ СПРАВИ:

Короткий зміст позовних вимог:

У лютому 2015 року публічне акціонерне товариство «Універсал Банк» (далі - ПАТ «Універсал Банк») звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення боргу.

Позовна заява мотивована тим, що 05 серпня 2008 року між АТ «Універсал Банк», правонаступником якого є ПАТ «Універсал Банк», та ОСОБА_1 укладено генеральний договір про надання кредитних послуг № BL6752 та додаткову угоду № ВL6752/К-1, за яким відповідач отримав грошові кошти (кредит) в розмірі 220 000,00 доларів США строком до 01 серпня 2028 року зі сплатою 16,45 % річних за користування кредитом. Позичальник зобов`язався повернути кредит в обумовленні договором строки та сплатити проценти.

Відповідач порушує свої зобов`язання за кредитним договором № ВL6752 від 05 серпня 2008 року та умовами додаткової угоди № ВL6752/К-1, в зв`язку з чим станом на 14 листопада 2014 року утворилася заборгованість в сумі

174 051,73 доларів США, яку позивач просив стягнути з відповідача.

Короткий зміст рішень судів першої та апеляційної інстанцій:

Заочним рішенням Солом?янського районного суду міста Києва від 16 серпня 2017 року позовні вимоги задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Універсал Банк» заборгованість за генеральним договором про надання кредитних послуг № ВL6752 та додатковій угоді № ВL6752/К-1 від 05 серпня 2008 року, яка утворилась станом на 14 листопада 2014 року в сумі 174 051,73 доларів США.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Універсал Банк» витрати по оплаті судового збору в сумі 3 654,00 грн.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив із того, що внаслідок неналежного виконання взятих на себе зобов?язань за кредитним договором утворилась заборгованість, яка відповідачем у добровільному порядку не сплачується. Суд дійшов висновку про підставність заявлених позовних вимог та задовольнив позов.

Ухвалою Солом?янського районного суду міста Києва від 11 квітня 2018 року заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного Солом?янського районного суду міста Києва від 16 серпня 2017 року залишено без задоволення.

Постановою Апеляційного суду міста Києва від 12 вересня 2018 року апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 залишено без задоволення.

Заочне рішення Солом?янсмького районного суду міста Києва від 16 серпня 2017 року залишено без змін.

Залишаючи без задоволення апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 , апеляційний суд погодився з висновком суду першої інстанції.

Короткий зміст вимог та доводів касаційної скарги:

12 жовтня 2018 року ОСОБА_1 через засоби поштового зв`язку подав до Верховного Суду касаційну скаргу, у якій просить скасувати заочне рішення Солом?янського районного суду міста Києва від 16 серпня 2017 року та постанову Апеляційного суду міста Києва від 12 вересня 2018 року та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити.

Касаційна скарга мотивована тим, що вимогу про дострокове повернення кредитних коштів ОСОБА_1 не отримував. В наданому банком зворотньому рекомендованому повідомленні про вручення поштового відправлення зазначена не правильна адреса відповідача. Крім того, підпис у вказаному зворотньому повідомлені виконаний не самим ОСОБА_1 , а іншою невідомою йому особою.

Точний розмір заборгованості заявнику за наданими банком документами визначити не вдалося за можливе. Банком, з незрозумілих заявнику причин, було збільшено відсоткову ставку.

Станом на дату ухвалення оскаржуваного рішення суду першої інстанції, ухвала Солом?янського районного суду міста Києва від 18 лютого 2016 року про призначення по справі судово-економічну експертизу виконаною не була.

Доводи інших учасників справи:

22 листопада 2018 року ПАТ «Універсал Банк» через засоби поштового зв?язку подало до Верховного Суду відзив, у якому просить касаційну скаргу

ОСОБА_1 залишити без задоволення, а заочне рішення Солом?янського районного суду міста Києва від 16 серпня 2017 року та постанову Апеляційного суду міста Києва від 12 вересня 2018 року залишити без змін.

Рух касаційної скарги:

Ухвалою Верховного Суду від 22 жовтня 2018 року відкрито касаційне провадження у даній справі та витребувано матеріали цивільної справи з Солом?янського районного суду міста Києва.

ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ У СКЛАДІ КОЛЕГІЇ СУДДІВ ДРУГОЇ СУДОВОЇ ПАЛАТИ КАСАЦІЙНОГО ЦИВІЛЬНОГО СУДУ:

Перевіривши доводи касаційної скарги, врахувавши аргументи, наведені у відзиві на касаційну скаргу, Верховний Суд дійшов висновку, що касаційна скарга підлягає залишенню без задоволення з огляду на наступне.

Положеннями частини другої статті 389 ЦПК України передбачено, що підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Вимогами частин першої та другої статті 400 ЦПК України визначено, що під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Встановлено й це вбачається із матеріалів справи, що оскаржувані судові рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводи касаційної скарги цих висновків не спростовують.

Короткий зміст фактичних обставин справи:

У справі, яка переглядається, судами встановлено, що 05 серпня 2008 року між АТ «Універсал Банк», правонаступником якого є ПАТ «Універсал Банк», та ОСОБА_1 укладено генеральний договір про надання кредитних послуг № BL6752 та додаткову угоду № ВL6752/К-1, за якими ОСОБА_1 отримав грошові кошти (кредит) в розмірі 220 000,00 доларів США строком до

01 серпня 2028 року зі сплатою 16,45 % річних за користування кредитом.

Позивач виконав свої зобов`язання у повному обсязі, а саме - відповідно до умов укладеного договору відповідачу було перераховано кредитні кошти в сумі 220 000,00 доларів США на поточний рахунок відповідача.

В свою чергу, позичальник ОСОБА_1 зобов`язався своєчасно сплачувати проценти за користування кредитами, повернути кредит у визначені договорами терміни, а також виконати інші свої зобов`язання згідно кредитного договору та додаткової угоди до нього.

В порушення умов кредитного договору відповідач належним чином не виконує взяті на себе зобов`язання, не сплачує проценти за користування кредитними коштами та не повертає чергові суми отриманого кредиту відповідно до встановленого графіку, в зв`язку з чим у нього станом на

14 листопада 2014 року виникла заборгованість щодо повернення кредитних коштів та нарахованих процентів в сумі 29 980,53 доларів США, що підтверджується наявними в матеріалах справи доказами.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд та застосовані норми права:

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Статтею 526 ЦК України визначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (частина перша стаття 525 ЦК України).

Згідно зі статтею 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення умов договору, настають правові наслідки, встановлені договором або законом (стаття 611 ЦК України).

Частиною другою статті 1050 ЦК України передбачено, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то у разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Згідно зі статтею 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина перша стаття 627 ЦК України).

Частиною першою статті 629 ЦК України встановлено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Суд першої інстанції, з висновком якого погодився й апеляційний суд, на підставі належним чином оцінених доказів встановив факт отримання відповідачем кредитних коштів, наявність у ОСОБА_1 заборгованості за генеральним договором про надання кредитних послуг № BL6752 та додатковою угодою № ВL6752/К-1, дійшов обґрунтованого висновку про задоволення позовних вимог.

Доводи заявника про неотримання ним вимоги банку про дострокове повернення бору, не спростовують висновок судів попередніх інстанцій про наявність в ОСОБА_1 заборгованості перед банком.

Не заслуговують на увагу й доводи касаційної скарги про те, що ухвала Солом?янського районного суду міста Києва від 18 лютого 2016 року про призначення по справі судово-економічну експертизу виконаною не була.

З матеріалів справи вбачається, що ухвалою Солом`янського районного суду міста Києва від 18 лютого 2016 року за клопотанням відповідача було призначено по даній справі судово-економічну експертизу.

15 лютого 2016 року вказана цивільна справа була повернута з експертної установи з повідомленням про неможливість надання висновку через ненадання документів, необхідних для проведення такої експертизи.

Разом з тим, в матеріалах справи достатньо доказів для встановлення прав та обов`язків сторін й прийняття законного та обґрунтованого рішення, тому апеляційним судом було відмовлено у задоволенні клопотання представника відповідача щодо призначення судом апеляційної інстанції у даній справі судово-економічної експертизи.

Інші доводи касаційної скарги не спростовують правильність висновків судів першої та апеляційної інстанцій, якими у повному обсязі з`ясовані права та обов`язки сторін, обставини справи, доводи сторін перевірені та їм дана належна оцінка, а зводяться до не правильного тлумачення норм матеріального права та до переоцінки доказів, що відповідно до правил статті 400 ЦПК України виходить за межі повноважень суду касаційної інстанції.

Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Враховуючи наведене, колегія суддів залишає касаційну скаргу без задоволення, а заочне рішення Солом?янського районного суду міста Києва від 16 серпня 2017 року та постанову Апеляційного суду міста Києва від

12 вересня 2018 року - без змін, оскільки підстави для скасування судових рішень відсутні.

Керуючись статтями 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Заочне рішення Солом?янського районного суду міста Києва від 16 серпня 2017 року та постанову Апеляційного суду міста Києва від 12 вересня

2018 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді: В. П. Курило

А. Ю. Зайцев

Є. В. Коротенко