ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/7462/19 Справа № 201/7236/17 Суддя у 1-й інстанції - Ткаченко Н. В. Суддя у 2-й інстанції - Лаченкова О. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 листопада 2019 року

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду в складі:

головуючого - Лаченкової О.В.

суддів - Варенко О.П., Городничої В.С.,

при секретарі - Кошарі О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпрі

апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства Комерційний банк ПриватБанк

на рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 19 грудня 2017 року

по справі за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства Комерційний банк ПриватБанк про стягнення грошових коштів, -

ВСТАНОВИЛА:

В травні 2017 року до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська надійшов позов ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства Комерційний банк ПриватБанк про стягнення грошових коштів.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 19 грудня 2017 року позовні вимоги ОСОБА_1 до ПАТ КБ ПриватБанк про стягнення грошових коштів задоволено.

Стягнуто з Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» (код - ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) пеню за прострочення здійснення переказу з поточного рахунку № НОМЕР_2 у сумі 225 991 грн. 30 коп. (двісті двадцять п`ять тисяч дев`ятсот дев`яносто одну грн. 30 коп.).

Постановою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 24 травня 2018 року апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства Комерційний банк ПриватБанк- залишено без задоволення.

Рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 19 грудня 2017 року -залишено без змін.

Постановою Верховного Суду від 22 травня 2019 року касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства Комерційний банк ПриватБанк задоволено частково.

Постанову Апеляційного суду Дніпропетровської області від 24 травня 2018 року скасовано, справу передано на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

В апеляційній скарзі Публічне акціонерне товариство Комерційний банк ПриватБанк просить скасувати рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 19 грудня 2017 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства Комерційний банк ПриватБанк про стягнення грошових коштів та ухвалити нове рішення, яким в повному обсязі відмовити в задоволенні позову ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства Комерційний банк ПриватБанк про стягнення грошових коштів.

В запереченнях ОСОБА_1 на апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства Комерційний банк ПриватБанк на рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 19 грудня 2017 року просить у задоволенні апеляційної скарги ПАТ КБ Приватбанк відмовити, а рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 19 грудня 2017 року залишити без змін.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Задовольняючи позовні вимог ОСОБА_1 , суд першої інстанції дійшов до висновку про те, що з 22.12.2016 року позивач був безпідставно обмежений в можливості розпорядження грошовими коштами, які знаходились на його поточного рахунку, а Кіпрська філія ПАТ КБ ПриватБанк не мала обмежень для здійснення видаткових операцій по поверненню коштів розміщених на рахунку позивача, а тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню пеня за прострочення переказу в сумі 225 991,30 грн., згідно наданого позивачем розрахунку, який не спростований відповідачем.

Але з таким висновком суду повністю погодитись неможливо з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що 21 квітня 2011 року ОСОБА_1 звернувся до Кіпрської філії ПАТ КБ «ПриватБанк» із заявою про відкриття рахунка в іноземній валюті «євро», на підставі указаної заяви було відкрито поточний рахунок № НОМЕР_2 та розміщено на ньому грошові кошти належні позивачеві.

22 грудня 2016 року ОСОБА_1 звернувся до філії із заявою про видачу готівки з поточного рахунка у розмірі 154 551,27 євро.

22 грудня 2016 року ОСОБА_1 було надано платіжне доручення про видачу коштів з рахунка, грошові кошти за відповідним розрахунковим документом позивачем отримані не були.

Після 22 грудня 2016 року ОСОБА_1 неодноразово звертався до Кіпрської філії ПАТ КБ «ПриватБанк» з вимогою про отримання готівкових коштів зі свого поточного рахунку або отримання письмової відповіді на його запит. На відповідні заяви позивача банком надавалися довідки про залишок коштів на рахунку позивача.

За період з 09 січня 2017 року по 13 лютого 2017 року ПАТ КБ «ПриватБанк» почав частково видавати ОСОБА_1 готівкові кошти у межах лімітів, спочатку 500 євро у день, а потім 300 євро у день, при цьому платіжне доручення позивача від 02 лютого 2017 року про видачу всієї суми залишку коштів, розміщених на поточному рахунку, банком виконано не було.

Остаточний переказ суми залишку коштів ОСОБА_1 на рахунок у іншому банку було здійснено ПАТ КБ «ПриватБанк» 13 лютого 2017 року на підставі платіжного доручення позивача (а.с. 48).

Відповідно до ч.1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно з ч.1,3 ст. 1066 ЦК України (у редакції, чинній на час вчинення процесуальної дії) за договором банківського рахунка банк зобов`язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком..Банк не має права визначати та контролювати напрями використання грошових коштів клієнта та встановлювати інші, не передбачені договором або законом, обмеження його права розпоряджатися грошовими коштами на власний розсуд.

Відповідно до ч.3 ст.1068 ЦК України банк зобов`язаний за розпорядженням клієнта видати або перерахувати з його рахунка грошові кошти в день надходження до банку відповідного розрахункового документа, якщо інший строк не передбачений договором банківського рахунка або законом.

Згідно з п.21.1 ст.21 Закону України «Про платіжні системи та перекази» ініціювання переказу проводиться, зокрема, шляхом подання ініціатором до банку, в якому відкрито його рахунок, розрахункового документа.

Відповідно до п. 22.1 ст. 22 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в України» ініціювання переказу здійснюється за такими видами розрахункових документів: платіжне доручення; платіжна вимога-доручення; розрахунковий чек; платіжна вимога; меморіальний ордер. Національний банк України має право встановлювати інші види розрахункових документів.

Пунктом 1. 24 статті 1 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в України» визначено, що переказ коштів рух певної суми коштів з метою її зарахування на рахунок отримувача або видачі йому у готівковій формі. Ініціатор та отримувач можуть бути однією і тією ж особою.

Згідно з підпунктом 9 пункту 6 постанови Правління Національного банку України від 13 грудня 2016 року № 410 (у редакції, чинній на час вчинення процесуальної дії) уповноважені банки зобов`язані обмежити видачу (отримання) готівкових коштів в іноземній валюті або банківських металів з поточних і депозитних рахунків клієнтів через каси та банкомати в межах до 250 000 гривень на добу на одного клієнта в еквіваленті за офіційним курсом Національного банку України. Зазначена в цьому підпункті вимога поширюється на видачу (отримання) готівкових коштів як у межах України, так і за її межами незалежно від кількості рахунків клієнта в одному банку. Вимога цього підпункту не поширюється на: дипломатичні представництва, консульські установи іноземних держав в Україні, міжнародні організації (у тому числі фінансові), представництва міжнародних (у тому числі фінансових) організацій та їх працівників, якщо вони не є громадянами України або не проживають у ній постійно та акредитовані Міністерством закордонних справ України; операції із забезпечення витрат на відрядження працівників за кордон резидентами юридичними особами і фізичними особами-підприємцями та іноземними представництвами.

Відповідно до ст. 56 Закону України «Про Національний банк України» Національний банк видає нормативно-правові акти з питань, віднесених до його повноважень, які є обов`язковими для органів державної влади і органів місцевого самоврядування, банків, підприємств, організацій та установ незалежно від форм власності, а також для фізичних осіб.

Згідно зі ст.610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ч.1 ст.611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди.

Згідно із пунктом 32.2 статті 32 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в України» у разі порушення банком, що обслуговує платника, встановлених цим Законом строків виконання доручення клієнта на переказ цей банк зобов`язаний сплатити платнику пеню у розмірі 0,1 відсотка суми простроченого платежу за кожний день прострочення, що не може перевищувати 10 відсотків суми переказу, якщо інший розмір пені не обумовлений договором між ними.

Відповідно до ч.1 ст.640 ЦК України передбачено, що особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання.

Згідно із вимогами ст.56 Закону України Про Національний банк України нормативно-правові акти НБУ є обов`язковими для виконання для органів державної влади і органів місцевого самоврядування, банків, підприємств, організацій та установ незалежно від форм власності, а також для фізичних осіб.

З 2014 року в Україні Національним банком України з метою врегулювання ситуації на грошово-кредитному та валютному ринках України, введено обмеження на продаж іноземної валюти.

Однак, не погодившись із вказаними обмеженнями позивач наполягав на задоволенні його вимог, про що свідчить лист на адресу банку від 22.12.2018 року із прохання дозволити видачу грошових коштів у зазначеній позивачем сумі 154 551,27 євро, що значно перевищує встановлені НБУ обмеження у межах до 250 тис. грн на добу на одного клієнта в еквіваленті за офіційним курсом НБУ.

При цьому, позивача ОСОБА_1 було повідомлено про те, що видати усю суму з рахунка готівкою через касу відділення банк не має можливості з огляду на обмеження з видачі готівки через касу банку, встановлені НБУ.

Відсутності підтвердженням про обмеження ОСОБА_1 у користуванні власними коштами в межах лімітів встановлених НБУ, стростовується, тим що у період з 09 січня 2017 року по 13 лютого 2017 року ПАТ КБ «ПриватБанк» видавав ОСОБА_1 готівкові кошти у межах лімітів, 300 - 500 євро у день, тобто позивач здійснює часткове зняття коштів з рахунку.

Окрім того, 13.02.2017 року ОСОБА_1 надав банку платіжну вимогу на здійснення валютного переказу коштів на власний рахунок в іншому банку, який в повному обсязі виконано ПАТ КБ «ПриватБанк».

Відповідно до ст.614 ЦК України особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання.

Притягнення до цивільно-правової відповідальності можливе лише за певних, передбачених законом умов, сукупність яких формують склад правопорушення, що є підставою цивільно-правової відповідальності. При цьому складовими правопорушення, необхідними для відповідальності у вигляді відшкодування збитків, є суб`єкт та об єкт правопорушення, а також суб`єктивна та об`єктивна сторони.

Суб`єктом цивільного правопорушення є боржник, а об`єктом правопорушення зобов`язальні правовідносини кредитора та боржника. Суб`єктивну сторону становить вина боржника, а об`єктивну протиправна поведінка боржника (невиконання або неналежне виконання обов`язку), наявність збитків у майновій сфері кредитора, причинний зв`язок між протиправною поведінкою боржника та збитками. За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільна відповідальність не настає.

У Цивільному кодексі прямо не надає визначення вини, підкреслюючи лише, що особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання. Звідси можна надати визначення вини як невжиття особою всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання.

Отже, Кіпрська філія ПАТ КБ «ПриватБанк» діяла в межах вимог чинного законодавства, а тому підстав для стягнення пені за прострочення здійснення переказу в сумі 225991,30 грн. немає.

Виходячи з вищевикладеного, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга Публічного акціонерного товариства Комерційний банк ПриватБанк підлягає задоволенню, а рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 19 грудня 2017 року скасуванню.

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства Комерційний банк ПриватБанк про стягнення грошових коштів відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк ПриватБанк судові витрати у розмірі 3389,86 грн.

Керуючись ст. 367, 374, 376, 382 ЦПК України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства Комерційний банк ПриватБанк - задовольнити.

Рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 19 грудня 2017 року - скасувати.

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства Комерційний банк ПриватБанк про стягнення грошових коштів відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк ПриватБанк судові витрати у розмірі 3389,86 грн.

Постанова набирає законної сили з дня її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий суддя О.В.Лаченкова

Судді О.П.Варенко

В.С.Городнича