Дата документу 04.12.2019 Справа № 316/1097/19
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний № 316/1097/19 Головуючий у 1 інстанції: Бульба О.М.
провадження № 22-ц/807/2580/19 Суддя-доповідач: Маловічко С.В.

П О С Т А Н О В А
04 грудня 2019 року м. Запоріжжя
Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
Головуючого: Маловічко С.В., суддів Гончар М.С., Кочеткової І.В.
при секретарі: Бабенко Т.І.
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Енергодарського міського суду Запорізької області від 07 червня 2019 року про відмову у відкритті провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до виконавчого комітету Енергодарської міської ради про стягнення компенсації втрати частини середньої заробітної плати у зв`язку з незаконним звільненням,
У червні 2019р. ОСОБА_1 звернулась до Енергодарського міського суду Запорізької області з позовною заявою до виконавчого комітету Енергодарської міської ради, у якій просить суд стягнути з відповідача на її користь компенсацію втрати частини середньої заробітної плати у розмірі 124 480,80 грн. як незаконно звільненому працівнику, поновленому рішенням суду на роботі, у зв`язку із зростанням посадового окладу у періоді вимушеного прогулу з 18.05.2018р. по 19.02.2018р.
Ухвалою Енергодарського міського суду Запорізької області від 07 червня 2019 року відмовлено у відкритті провадження у справі у зв`язку з тим, що позов ОСОБА_1 має розглядатись в порядку адміністративного судочинства.
Не погоджуючись із зазначеною ухвалою суду, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на помилковість таких висновків суду, вказує, що не оскаржує дій суб`єкта владних повноважень, а лише висуває вимоги про відшкодування частини середнього заробітку, які випливають з трудових правовідносин. Вказує, що такі відносини не зосновані на адміністративному або іншому владному підпорядкуванні, здійсненні управлінських чи контролюючих функцій відповідачем по відношенню до позивача, отже спір не є публічно-правовим, а тому має розглядатися у порядку цивільного судочинства. Просить скасувати ухвалу суду та постановити нову, якою відкрити провадження у справі за її позовом.
У відзиві на апеляційну скаргу представник відповідача вказує, що суд першої інстанції при постановленні оскаржуваної ухвали дотримався вимог процесуального права та обґрунтовано визнав, що підстави для відкриття провадження у справі за позовом ОСОБА_1 відсутні, оскільки вимоги про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу стосуються проходження позивачем публічної служби. У зв`язку з цим вважає, що доводи, викладені в апеляційній скарзі, вказаних висновків не спростовують, а відтак просить у задоволенні апеляційної скарги відмовити.
Заслухавши у судовому засіданні суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваної ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до положень ч. 1 ст. 19 ЦПК України, суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.
Згідно із п. 1 ч.1 ст. 186 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду в судах у порядку цивільного судочинства.
У відповідності до ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Пунктом 2 ч. 1 ст. 19 КАС України визначено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема, спорах з приводу прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби.
Відповідно до п. 17 ст. 4 КАС України публічна служба - діяльність на державних політичних посадах, у державних колегіальних органах, професійна діяльність суддів, прокурорів, військова служба, альтернативна (невійськова) служба, інша державна служба, патронатна служба в державних органах, служба в органах влади Автономної Республіки Крим, органах місцевого самоврядування.
З матеріалів справи вбачається, що рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 19.02.2019 року у справі № 316/709/18 ОСОБА_1 було поновлено на посаді заступника міського голови з 02.05.2018р. Тобто дії суб`єкта владних повноважень було визнано неправомірними судами в порядку адміністративного судочинства. Крім того, з виконкому Енергодарської міської ради будо стягнуто на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу.
У новому позові, поданому в порядку ЦПК України, ОСОБА_1 позивається до виконкому Енергодарської міської ради щодо стягнення компенсації втрати частини середньої заробітної плати за той же період вимушеного прогулу, за який на її користь вже стягнуто вищенаведеним рішенням середній заробіток у відповідності до вимог ст.. 235 КЗпП України, посилаючись на те, що за час розгляду справи у адміністративному суді у період вимушеного прогулу було збільшено розмір її посадового окладу. Тому вважає, що їй має бути нараховано додатковий розмір середнього заробітку за час вимушеного прогулу, виходячи зі збільшеного розміру посадового окладу.
При цьому, позивач вважає, що спір з приводу вказаної компенсації не стосується здійснення відповідачем владних управлінських функцій, а випливає з трудових правовідносин, тому не є публічно-правовим.
Між тим, такі доводи позивача не ґрунтуються на вимогах вищенаведених норм КАС та ЦПК України, та суперечать роз`ясненням, наданим у постанові пленуму, та правовій позиції Великої Палати Верховного Суду.
Так, згідно роз`яснень у пункті 27 постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України «Про окремі питання юрисдикції адміністративних судів» № 8 від 20.05.2013р., суди повинні мати на увазі, що позовна вимога публічних службовців про стягнення заробітної плати (грошового утримання) за час вимушеного прогулу або виконання нижче оплачуваної роботи у зв`язку з незаконним звільненням або переведенням, у тому числі в разі, коли її заявлено окремо від вимоги про поновлення на роботі, підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства, оскільки стосується проходження особою публічної служби.
У правовому висновку Великої Палати Верховного Суду, викладеному у постанові від 20 червня 2018 року у справі № 426/160/14ц, зазначається, що управлінські дії суб`єкта владних повноважень можуть бути спрямовані на виникнення, зміну чи припинення цивільних прав фізичної особи. Проте, Велика Палата Верховного Суду вважає, що не кожен спір, який виникає у зв`язку з такими управлінськими діями, може розглядатися за правилами цивільного судочинства. Для розгляду деяких з таких спорів, зокрема щодо проходження публічної служби, КАС України встановлює юрисдикцію адміністративних судів.
Велика Палата Верховного Суду у вказаній постанові погодилась з доводами відповідача та висновками суду апеляційної інстанції. про те, що вимоги публічних службовців про зобов`язання суб`єкта владних повноважень провести розрахунок і виплатити їм індексацію заробітної плати є пов`язаними з проходженням публічної служби, а тому такі вимоги слід розглядати за правилами адміністративного судочинства.
В цій справі вимоги ОСОБА_1 щодо донарахування та виплати компенсації втрати частини середнього заробітку за час вимушеного прогулу наразі і є такими, що пов`язані з проходженням публічної служби, оскільки є похідними від її поновлення на роботі згідно з рішеннями адміністративних судів.
З огляду на зазначене, апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанцій про те, що вказаний спір стосується проходження позивачем публічної служби, і на нього згідно з п. 2 ч. 1 ст. 19 КАС України поширюється юрисдикція адміністративних судів.
Враховуючи вищевикладене, колегія суддів визнає наведені позивачем у апеляційній скарзі доводи неспроможними, а висновки суду першої інстанції про відмову у відкритті провадження такими, що відповідають вимогам чинного процесуального законодавства та правовим позиціям вищих судів.
Тому у відповідності до вимог ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване судове рішення - без змін.
Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 381-384, 389, 390 ЦПК України, суд апеляційної інстанції
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Ухвалу Енергодарського міського суду Запорізької області від 07 червня 2019 року у цій справі залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складений 05 грудня 2019 року.

Головуючий: Маловічко С.В.

Судді: Гончар М.С.

Кочеткова І.В.