ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
____________________________________________________________________
Справа № 686/2579/19
Провадження № 22-ц/4820/1987/19
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 грудня 2019 року м. Хмельницький

Хмельницький апеляційний суд у складі

колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Янчук Т.О. (суддя-доповідач),

Костенка А.М., Ярмолюка О.І.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за апеляційною скаргою Державної казначейської служби України на рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 15 серпня 2019 року (суддя Салоїд Н.М.) за позовом ОСОБА_1 до Державної казначейської служби України про стягнення інфляційних нарахувань та трьох відсотків річних,

в с т а н о в и в :

У січні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом про стягнення інфляційних втрат і трьох процентів річних від простроченої суми.

Позовна заява мотивована тим, що рішенням Хмельницького міськрайонного суду від 15 травня 2018 року, залишеного без змін постановою Апеляційного суду Хмельницької області від 16 серпня 2018 та ухвалою Верховного Суду від 27 вересня 2018 року з Державного бюджету України шляхом списання з відповідного рахунку відповідача на його користь стягнуто 39 029,41 грн.

Проте, Державна казначейська служба України, листом за № 35-13/2067-16122 від 02 жовтня 2018 року, відмовила йому у виконанні цього судового рішення з підстав не визначення на законодавчому рівні джерела та порядку відшкодування шкоди, завданої законом, що визнаний неконституційним.

З огляду на те, що відповідач порушив грошове зобов`язання з виплати стягнутих на його користь за рішенням суду 39029,41 грн., позивач просив стягнути інфляційні втрати та три відсотки річних за період з лютого 2018 року по лютий 2019 року на загальну суму 3941 грн. 97 коп.

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 15 серпня 2019 року позов задоволено частково. Стягнуто з Державного бюджету України шляхом списання з відповідного рахунку Державної казначейської служби України на користь ОСОБА_1 інфляційних втрат 2151,78 грн., та 478 грн. трьох відсотків річних від простроченої суми, а всього 2629,78 грн. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що правовідносини сторін виникли у зв`язку з порушенням грошового зобов`язання, а тому є підстави для стягнення інфляційних втрат і трьох процентів річних відповідно до статті 625 ЦК України з часу отримання позивачем листа Державної казначейської служби України про відмову у виплаті коштів стягнутих за рішенням суду.

В апеляційній скарзі Державна казначейська служба України, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове про відмову у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

В обґрунтування скарги зазначено, що висновки суду про те, що підставою для задоволення позову є наявність у Державної казначейської служби України грошових зобов`язань перед позивачем не відповідають обставинам справи.

Відповідач у відповідь на заяву ОСОБА_1 повідомив про невизначеність джерела та порядку відшкодування шкоди, завданої законом, що визнаний неконституційним. Додатково було звернено увагу позивача на те, що виконавчий документ не відповідає вимогам, передбаченим ч.3 ст.4 ЗУ «Про виконавче провадження», зазначений виконавчий лист було повернуто позивачу. Отже, невідповідність виконавчого документа встановленим законом вимогам, не можуть бути підставою для застосування положень ст.625 ЦК України.

Відзиву на апеляційну скаргу від ОСОБА_1 не надходило.

Відповідно до ч.1 ст.368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою І розділу V ЦПК України.

Відповідно до ч.1 ст.369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Заслухавши доповідача, дослідивши матеріали справи в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення з таких підстав.

Частиною 1 статті 375 ЦПК України встановлено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Згідно вимог частини 1 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом встановлено, що рішенням Хмельницького міськрайонного суду від 15.05.2018 року у справі № 686/6137/18 позов ОСОБА_1 до Держави України в особі управління Державної казначейської служби України у м. Хмельницькому Хмельницької області про стягнення шкоди задоволено. Стягнуто з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 шляхом списання з відповідного рахунку Державної казначейської служби України 39 029,41 грн. шкоди, завданої законом, що визнано неконституційним.

Вказане рішення залишене без змін постановою Апеляційного суду Хмельницької області від 16 серпня 2018 року, набрало законної сили.

11 вересня 2018 року Хмельницьким міськрайонним судом видано виконавчий лист.

Позивач ОСОБА_1 19.09.2018 року направив на ім`я Голови Державної казначейської служби заяву та оригінал виконавчого листа в якій просив перерахувати присуджені кошти на його картковий рахунок.

Відповідач листом від 02.10.2018 року за № 5-13/8067-16122 відмовив позивачеві у виплаті коштів з мотивів не визначення на законодавчому рівні джерела та порядку відшкодування шкоди, завданої законом, що визнаний неконституційним, а також додатково зазначив, що виконавчий документ не відповідає вимогам, передбаченим ч.3 ст.4 ЗУ «Про виконавче провадження» та повернуто позивачеві.

Проте, виконавчий лист позивачеві вручено не було, повернуто відповідачеві.

Таким чином, рішення суду про стягнення з відповідача коштів в сумі 39 029,41 грн. набрало законної сили 16 серпня 2018 року. Позивач звернувся до відповідача із заявою про стягнення коштів та надав оригінал виконавчого документа 19.09.2018 року, а 02.10.2018 року, йому відмовлено у виплаті коштів з мотивів не визначення джерела та порядку відшкодування шкоди.

Стаття 625 ЦК України розміщена у розділі 1 «Загальні положення про зобов`язання» книги 5 ЦК України. У цій статті визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання. Тобто, дія цієї статті поширюється на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, що регулює, зокрема, окремі види зобов`язань.

Відповідно до частини другої статті 625 ЦК України в разі порушення грошового зобов`язання боржник, який прострочив його виконання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За змістом статей 524, 533-535 і 625 ЦК України грошовим є зобов`язання, виражене у грошових одиницях (національній валюті України чи у грошовому еквіваленті зобов`язання, вираженого в іноземній валюті), що передбачає обов`язок боржника сплатити гроші на користь кредитора , який має право вимагати від боржника виконання цього обов`язку. Тобто, грошовим є будь-яке зобов`язання, в якому праву кредитора вимагати від боржника виконання певних дій кореспондує обов`язок боржника сплатити гроші на користь кредитора.

Відповідач має грошове зобов`язання перед позивачем, що підтверджує рішення Хмельницького міськрайонного суду від 15.05.2018 року у справі № 686/6137/18 про стягнення з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 шляхом списання з відповідного рахунку Державної казначейської служби України 39 029,41 грн. шкоди, завданої законом, що визнано неконституційним.

З огляду на те, що відповідач порушив грошове зобов`язання з виплати спричиненої шкоди в розмірі 39 029,41 грн., суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що у позивача виникло право на застосування наслідків такого порушення у вигляді стягнення інфляційних втрат і трьох процентів річних відповідно до частини другої статті 625 ЦК України.

Спір про застосування статті 625 ЦК України за порушення грошового зобов`язання, підтвердженого чинним судовим рішенням, навіть якщо учасником цього зобов`язання є суб`єкт владних повноважень, розглядається залежно від суб`єктного складу у порядку цивільного чи господарського судочинства.

Аналогічний висновок зробила Велика Палата Верховного Суду у постанові від 11 квітня 2018 року у справі N 758/1303/15-ц (провадження N 14-68цс18) у схожих правовідносинах.

Доводи апеляційної скарги зазначених висновків суду не спростовують.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, має бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Серявін та інші проти України» від 10.02.2010 року).

Суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, що відповідно до статті 375 ЦПК України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а судового рішення - без змін.

Оскільки у задоволенні апеляційної скарги відмовлено, підстави для нового розподілу судових витрат відсутні.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Державної казначейської служби України залишити без задоволення.

Рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 15 серпня 2019 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Судді: Т.О. Янчук

А.М. Костенко

О.І. Ярмолюк