КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Головуючий у суді першої інстанції: Савлук Т.В.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Немировська О.В.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 листопада 2019 року Київський апеляційний суд у складі колегії суддів:

головуючого - Немировської О.В.

суддів - Чобіток А.О., Оніщука М.І.,

при секретарі - Шепель К.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом Приватного акціонерного товариства «Ічнянський молочно-консервний комбінат» до ОСОБА_1 , Товариства з обмеженою відповідальністю «Метало-тарний завод» про визнання договору уступки вимоги недійсним,

за апеляційною скаргою представника Приватного акціонерного товариства «Ічнянський молочно-консервний комбінат» - Кривошея Євгенія Володимировича на рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 08 липня 2019 року,

встановив:

у грудні 2018 року позивач звернувся до суду з позовом, у якому просив суд визнати недійсним Договір уступки вимоги за Договором постачання від 06 листопада 2018 року, укладений між ТОВ «Метало-тарний завод» та ОСОБА_1 , посилаючись на те, що договір було укладено з порушенням норм чинного законодавства та всупереч умовам Договору постачання, укладеного між ПрАТ «Ічнянський молочно-консервний комбінат» та ТОВ «Метало-тарний завод» 24 квітня 2013 року.

Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 08 липня 2019 року у задоволенні позову було відмовлено.

Не погоджуючись із рішенням, представник позивача подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, позов задовольнити, посилаючись на порушення норм процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи.

У відзиві на апеляційну скаргу представник відповідача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 посилався на те, що рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, а тому у задоволенні апеляційної скарги просив відмовити.

В судовому засіданні у суді апеляційної інстанції представником ОСОБА_1 - ОСОБА_2 були заявлені клопотання про долучення до матеріалів справи висновку експерта у галузі права та про залучення відповідного експерта до участі у справі. Вказані клопотання представником відповідача до суду першої інстанції заявлені не були. Обґрунтовуючи поважність причин неподання таких доказів до суду першої інстанції представник відповідача ОСОБА_1 - адвокат Явдошенко О.В. посилався на те, що у суді першої інстанції він у якості представника участі не брав, що, на його думку, є підставою для прийняття нових доказів судом апеляційної інстанції.

Матеріали справи свідчать про те, що зазначені докази всупереч вимогами п. 1 ч. 5 ст. 178 ЦПК України, якою встановлено обов`язок відповідача додати до відзиву на позовну заяву всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються його заперечення, до суду першої інстанції не надавались. Ухвалу Дніпровського районного суду м.Києва від 12 березня 2019 року про відкриття спрощеного позовного провадження у справі, якою було роз`яснено право відповідача подати відзив, ОСОБА_1 отримав 16 квітня 2019 року, однак своїм правом подачі відзиву та надання доказів на спростування позовних вимог не скористався.

Частиною 3 ст. 367 ЦПК України встановлено, що докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом апеляційної інстанції лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. Таких доказів до суду апеляційної інстанції надано не було, у зв`язку з чим у задоволенні зазначених клопотань було відмовлено.

Заслухавши доповідь судді Немировської О.В., пояснення представника ПрАТ «Ічнянський молочно-консервний комбінат» - Калініна І.М., представника Причка В.А. - ОСОБА_2 , представника ТОВ «Метало-тарний завод» - Самсонова Д.В., дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Звертаючись до суду з даним позовом, позивач посилався на те, що 22 листопада 2018 року йому стало відомо про те, що 06 листопада 2018 року між ТОВ «Метало-тарний завод» та ОСОБА_1 було укладено Договір уступки вимоги, відповідно до умов якого ТОВ «Метало-тарний завод» відступив своє право вимоги до ПрАТ «Ічнянський молочно-консервний комбінат» за Договором постачання від 24 квітня 2013 року ОСОБА_1 . Позивач зазначав, що вказаний договір є недійсним, оскільки суперечить умовам Договору постачання з наступними Додатковими угодами, а також укладений директором ТОВ «Метало-тарний завод» ОСОБА_1 у власних інтересах.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що підстави для визнання недійсним Договору уступки вимоги відсутні. Однак, з таким висновком суду колегія суддів погодитись не може, оскільки він зроблений із неправильним застосуванням норм матеріального права та з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи.

Як вбачається з матеріалів справи, 24 квітня 2013 року між ПрАТ «Ічнянський молочно-консервний комбінат» та ТОВ «Метало-тарний завод» було укладено Договір постачання. Умовами даного договору сторони погодили, що ТОВ «Метало-тарний завод» зобов`язується в порядку та на умовах, визначених Договором, передавати у власність ПрАТ «Ічнянський молочно-консервний комбінат» вироби із жерсті згідно його заявок, який у свою чергу зобов`язався приймати та оплачувати товар (п. 1.1 Договору).

У п. 10.5. Договору постачання сторони передбачили, що відступлення права вимоги та (або) переведення боргу за цим Договором однією зі сторін до третіх осіб допускається виключно за умови письмового погодження цього з іншою стороною.

15 вересня 2014 року було укладено Додаткову угоду №2 до Договору постачання, якою сторони погодили, зокрема, що платежі за товар мають здійснюватись Покупцем ПрАТ «Ічнянський молочно-консервний комбінат» на користь АТ «Укрексімбанк» за правами вимоги, придбаними АТ «Укрексімбанк» згідно Договору факторингу. Вказаною Додатковою угодою також було доповнено п. 10.5. та погоджено, зокрема, що відступлення права вимоги та (або) переведення боргу за цим Договором однією зі сторін до третіх осіб не допускається.

06 листопада 2018 року між ТОВ «Метало-тарний завод» в особі представника Сарахман М.В. та ОСОБА_1 було укладено Договір уступки вимоги, відповідно до умов якого ТОВ «Метало-тарний завод» передав ОСОБА_1 право вимоги до ПАТ «Ічнянський молочно-консервний комбінат» за Договором постачання від 24 квітня 2013 року.

Загальні вимоги до змісту правочину визначені ст. 203 ЦК України. Частиною 1 даної статті встановлено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

Згідно з положеннями ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Частиною 1 ст. 512 ЦК України передбачено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Порядок заміни кредитора у зобов`язанні визначений у ст. 516 ЦК України. Так, ч. 1 вказаної статті встанволено, що заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.

Разом з тим, судом першої інстанції не було враховано те, що умовами Договору постачання від 24 квітня 2013 року його сторони передбачили, що відступлення права вимоги однією зі сторін до третіх осіб допускається виключно за умови письмового погодження цього з іншою стороною. Доказів про те, що відступлення права вимоги було передано ОСОБА_1 за погодженням з позивачем ПрАТ «Ічнянський молочно-консервний комбінат» матеріали справи не містять.

Також слід звернути увагу на те, що Додатковою угодою №2 до Договору постачання від 14 квітня 2013 року сторонами було погоджено, що платежі за Договором будуть здійснюватись покупцем на користь АТ «Укрексімбанк» згідно договору факторингу. Зі змісту повідомлення ТОВ «Метало-тарний завод» від 06 листопада 2018 року вбачається, що відповідний договір факторингу товариством з АТ «Укрексімбанк» укладений не був. Разом з тим, доказів про те, що відкладальні обставини Додаткової угоди про укладення договору факторингу не настали та право вимоги до позивача за Договором постачання не перейшло до АТ «Укрексімбанк», матеріали справи не містять.

У відзиві на апеляційну скаргу представник відповідача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 зазначав про те, що відступлення права вимоги за договором відбулось з дотриманням вимог ст. 516 ЦК України, оскільки ПрАТ «Ічнянський молочно-консервний комбінат» не виконував умови Договору постачання належним чином, внаслідок чого утворилась заборгованість в розмірі 2 743 497 грн. 36 коп. Однак, такі доводи відповідача не можуть бути підставою для відмови у задоволенні позову, оскільки умовами Договору постачання передбачена можливість відступлення права вимоги виключно у випадку погодження такого відступлення з іншою стороною Договору, тоді як умов щодо можливості передачі права вимоги за відсутності згоди іншої зі сторін, якщо у неї наявна заборгованість, Договір постачання не містить. Відповідач ТОВ «Метало-тарний завод» не позбавлений права звернутись з вимогами про стягнення заборгованості з ПрАТ «Ічнянський молочно-консервний комбінат» з позовом до господарського суду.

Безпідставними є і доводи представника відповідача про те, що на виконання вимог ч. 2 ст. 516 ЦК України ТОВ «Метало-тарний завод» було повідомлено ПрАТ «Ічнянський молочно-консервний комбінат» про відступлення права вимоги, оскільки умовами Договору постачання була передбачена можливість відступлення права вимоги у випадку погодження такого відступлення з іншою стороною, а не у випадку повідомлення її про це.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що уступка права вимоги за Договором постачання від 24 квітня 2013 року від ТОВ «Метало-тарний завод» до ОСОБА_1 відбулась всупереч вимогам ч. 1 ст. 512 ЦК України та п. 10.5. Договору постачання №14-01/2013 від 24 квітня 2013 року, а тому Договір уступки вимоги від 06 листопада 2018 року підлягає визнанню недійсним на підставі ч. 1 ст. 215 та ч. 1 ст. 203 ЦК України.

Крім того, колегія суддів звертає увагу на те, що судом першої інстанції не було надано правової оцінки доводам позивача про те, що оспорюваний Договір уступки вимоги було укладено із порушенням норм чинного законодавства щодо представництва.

Так, матеріали справи свідчать про те, що відповідач ОСОБА_1 є директором ТОВ «Метало-тарний завод». Договір уступки вимоги, який є предметом розгляду у даній справі, від імені ТОВ «Метало-тарний завод» з ОСОБА_1 було укладено представником товариства Сарахман М.В. на підставі довіреності, виданої директором ТОВ «Метало-тарний завод» ОСОБА_1 . 01 листопада 2018 року (а.с.14), що може свідчити про укладення оспорюваного договору ОСОБА_1 у власних інтересах.

Разом з тим, положеннями ст. 92 ЦК України визначено, що юридична особа набуває цивільних прав та обов`язків і здійснює їх через свої органи, які діють відповідно до установчих документів та закону. Орган або особа, яка відповідно до установчих документів юридичної особи чи закону виступає від її імені, зобов`язана діяти в інтересах юридичної особи, добросовісно і розумно та не перевищувати своїх повноважень.

Частиною 3 ст. 238 ЦК України, на яку посилався позивач при зверненні до суду з позовом, визначено, що представник не може вчиняти правочин від імені особи, яку він представляє, у своїх інтересах або в інтересах іншої особи, представником якої він одночасно є, за винятком комерційного представництва, а також щодо інших осіб, встановлених законом.

В даному випадку безпідставними є доводи позивача про те,

ОСОБА_1 виступав одночасно представником обох сторін оспорюваного правочину, оскільки Сарахман М.В. було уповноважено діяти від імені ТОВ «Метало-тарний завод», а не від імені особисто ОСОБА_1 , а тому підстави вважати, що правочин вчинено з порушенням вимог ст. 238 ЦК України відсутні. Питання щодо наявності чи відсутності у діях ОСОБА_1 ознак недобросовісності здійснення своїх повноважень, як посадової особи юридичної особи, можуть розглядатись як підстава для визнання недійсним Договору уступки вимоги лише за зверненням самого ТОВ «Метало-тарний завод».

Положеннями ст. 376 ЦПК України визначено, що підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

За таких обставин апеляційну скаргу слід задовольнити, рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти у справі нове судове рішення про задоволення позовних вимог.

Враховуючи те, що позовні вимоги підлягають задоволенню, з відповідачів на користь позивача в порядку ст. 141 ЦПК України слід стягнути судові витрати, які складаються з судового збору та витрат на професійну правничу допомогу, в розмірі 17 405 грн., тобто по 8 702 грн. 50 коп. з кожного.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 376, 382 ЦПК України, суд

постановив:

апеляційну скаргу представника Приватного акціонерного товариства «Ічнянський молочно-консервний комбінат» - Кривошея Євгенія Володимировича задовольнити.

Рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 08 липня 2019 року скасувати та ухвалити у справі нове судове рішення.

Позов Приватного акціонерного товариства «Ічнянський молочно-консервний комбінат» до ОСОБА_1 , Товариства з обмеженою відповідальністю «Метало-тарний завод» задовольнити.

Визнати недійсним Договір уступки вимоги від 06 листопада 2018 року, укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю «Метало-тарний завод» та ОСОБА_1 .

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Метало-тарний завод» на користь Приватного акціонерного товариства «Ічнянський молочно-консервний комбінат» судові витрати в розмірі 11 405 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Приватного акціонерного товариства «Ічнянський молочно-консервний комбінат» судові витрати в розмірі 11 405 грн.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду в касаційному порядку протягом тридцяти днів.

Повний текст постанови виготовлено 26 листопада 2019 року.

Головуючий

Судді