Дата документу 14.03.2019
Cправа № 320/9597/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 березня 2019 року м. Мелітополь

Мелітопольський міськрайонний суд Запорізької області у складі головуючого судді Бахаєва І.М., за участі секретаря судового засідання Фурсової Л.І.,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в приміщенні Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулася до Мелітопольського міськрайонного суду з позовом до ОСОБА_2, в якому просить розірвати шлюб, укладений 04 листопада 2016 року між нею та відповідачем та стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання малолітньої дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі ј частини від усіх видів заробітку, щомісячно, але не менше 50% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 19.11.2018 до досягнення дитиною повноліття, посилаючись на те, що вони мають різні погляди на життя, та між ними втрачені всі фізичні та духовні звязки. Шлюбні відносини між нею та відповідачем припинені, однією сімєю не проживають, не ведуть сумісне господарство. Їхня спільна донька ОСОБА_3 проживає з нею та знаходиться на її утриманні. Відповідач в добровільному порядку коштів на утримання доньки не надає. Вищевикладені обставини стали підставою звернення з даним позовом до суду.

У підготовче судове засідання сторони не зявилися.

Від позивачки до суду надійшла заява про розгляд справи за її відсутності. Позовні вимоги підтримує, на їх задоволенні наполягає.

Від відповідача до суду надійшла заява про розгляд справи за його відсутності. Позовні вимоги визнає, проти їх задоволення не заперечує.

Враховуючи, що сторони у судове засідання не зявилися, відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Відповідно дост.206 ЦПК України, відповідач може визнати позов протягом усього часу судового розгляду. Оскільки, визнання відповідачем позову не суперечить вимогам закону і не порушує прав та інтересів будь-яких осіб, суд його приймає.

Проаналізувавши зібранні по справі докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню повністю з наступних підстав.

Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, який зареєстровано 04 листопада 2016 року Мелітопольським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області, актовий запис №62./а.с.7/

Від даного шлюбу у подружжя є дочка ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1./а.с.8/

Згідно довідки виконавчого комітету Полянівської сільської ради Мелітопольського району, Запорізької області №1347 від 14.11.2018 ОСОБА_1, 07.02.1995р.н., разом з донькою ОСОБА_3, 13.01.2017р.н., проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2./а.с.10/

Згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім'ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України). Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим.

При цьому, відповідно до ч. ч. 3 та 4 ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування подружжя до припинення шлюбних стосунків чи їх збереження є неприпустимим і є порушенням права на свободу та особисту недоторканість.

Згідно до вимог ч. 2ст. 104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання.

Відповідно до вимог ч. 2ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення.

За ствердженням позивача, яке відповідачем не спростовано, шлюбні відносини між сторонами припинені, разом не проживають, спільного господарства не ведуть. Малолітня дитина проживає з позивачем. Вимог про зміну прізвища після розірвання шлюбу позивач не заявляла.

Відповідно до ч.1 ст.110СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя.

Згідно з ч.2ст.114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішення суду про розірвання шлюбу.

Частиною 3ст.115 Сімейного кодексу України передбачено, що документом, який засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили.

Задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу одна з основних його засад. Шлюб це сімейний союз, при цьому слово "сімейний" засвідчує, що шлюб створює сім'ю, а слово "союз" підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка.

Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Позивач скористалася даним правом та звернулася до суду з даним позовом, наполягає на розірванні шлюбу. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а позивачка не має намір зберігати шлюб з відповідачем.

Беручи до уваги те, що відповідач до суду подав заяву в якій наполягає на розірванні шлюбу, суд вважає, що причини, які спонукають позивача звернутися з позовом на розірванні шлюбу, є обґрунтованими, і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б їх інтересам, що має істотне значення, внаслідок чого позов підлягає задоволенню.

Вирішуючи позовні вимоги щодо стягнення аліментів суд виходить з наступного.

Відповідач визнає дитину своєю, батьківство не оспорює.

Відповідно ст. 180 СК України батьки повинні утримувати дітей до досягнення ними повноліття.

Відповідно до ст. 181СК України обов'язок утримувати дитину шляхом виплати аліментів покладено на батьків, які окремо проживають від дитини.

Згідно із ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Позивач просила суд визначити аліменти на утримання дитини в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно.

Відповідно до ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог.

За правилами ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини,стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина та інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 СК України.

Відповідно до ч.1 ст.183 СК частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Суд знаходить заявлений розмір аліментів на дитину обґрунтованим.

Згідно із ч.1ст.191СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду з дня пред'явлення позову.

Вирішуючи питання про розмір аліментів, який належить стягувати з відповідача на користь позивача на утримання їх малолітньої дитини, суд виходить з наступного.

За змістом ст.141 СК України батьки мають рівні права та обов'язки щодо дитини, в тому числі і щодо її утримання.

Враховуючи, що дитина проживає спільно з матір'ю, яка нею опікується постійно, і об'єктивно несе більші витрати на її утримання та враховуючи наведені вище обставини у їх сукупності, суд приходить до висновку, що розмір аліментів, який необхідно стягнути з відповідача на користь позивача на утримання дочки належить визначити в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 19.11.2018, тобто з часу пред'явлення позовної заяви до суду, відповідно до ст. 191 СК України, до досягнення дитиною повноліття, у відповідності до ст. 180 СК України.

При постановленні рішення про стягнення аліментів суд також враховує, що позивач та відповідач в даному випадку не позбавлені права в разі зміни матеріального чи сімейного стану звернутися до суду з позовом про зміну розміру аліментів в порядку ст.192 СК України.

У відповідності до ст. 141 ЦПК України, суд стягує з відповідача в доход держави судовий збір в розмірі 704,80 грн.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст.141, 180, 181, 182, 183, 184 СК України, ст.ст. 12, 13, 80, 141, 247ч.2, 258, 259, 263-265, 268ЦПК України суд,-

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів задовольнити.

Розірвати шлюб між ОСОБА_2 (дошлюбне прізвище - Матушевська) ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, та ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, зареєстрований 04 листопада 2016 року, Мелітопольським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області, актовий запис №62.

Прізвище сторін після розірвання шлюбу залишити без змін.

Стягнути зі ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, ін..н., який мешкає за адресою: вулиця Тельмана, 3, с. Новогригорівка, Генічеський район, Херсонська область, на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, ін..н., яка мешкає за адресою: вулиця Зелена, с. Лазурне, Мелітопольський район, Запорізька область, аліменти на утримання малолітньої дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі ј частини від усіх видів заробітку, щомісячно, але не менше 50% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 19.11.2018 до досягнення дитиною повноліття.

Допустити негайне виконання рішення у межах суми платежу за один місяць.

Стягнути зі ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, ін..н., який мешкає за адресою: вулиця Тельмана, 3, с. Новогригорівка, Генічеський район, Херсонська область, на користь держави судовий збір у розмірі 704 гривні 80 копійок.

Рішення може бути оскаржене до Запорізького апеляційного суду протягом 30 днів з дня його складення шляхом подання апеляційної скарги через Мелітопольський міськрайонний суд.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

СУДДЯ: І.М.БАХАЄВ