Справа № 346/5003/18
Провадження № 2/346/316/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 березня 2019 р.м. Коломия Коломийський міськрайонний суд Івано - Франківської області

в складі: головуючого судді Беркещук Б.Б.,

секретаря Матушевської Г.Д.,

з участю представника позивача ОСОБА_1»як М.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Коломия справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право на користування житлом,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з даним позовом мотивуючи тим, що він відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 06.04.1994 року, зареєстрованого Коломийським бюро технічної інвентаризації і записаного у реєстрову книгу за №4835 є власником квартири по вул. Галана, буд.24 кв.7 в м. Коломия.У вказаній квартирі зареєстрований його син, ОСОБА_3, який протягом шести років в квартирі не проживає, участі в її утриманні та благоустрої не бере, не сплачує комунальні платежі, його особисті речі відсутні у спірному житлі.

Непроживаючи в квартирі, однак будучи зареєстрованим в ній, відповідач створює йому, позивачу незручності в користуванні належною йому на праві власності квартирою, тому, просить суд визнати відповідача ОСОБА_3 таким, що втратив право на користування житлом, квартирою, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1.

Представник позивача,ОСОБА_2- Боб»як М.Ю. в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив їх задовільнити.

Відповідач у судове засідання не зявився без поважних причин, про дату, час та місце судового засідання належним чином повідомлений шляхом публікації оголошення на сайті «Судова влада України», причини неявки суду не повідомив, відзив на позов не подав і від відповідача не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності.

Вислухавши представника позивача, проаналізувавши досліджені у судовому засіданні матеріали справи, суд доходить висновків.

У відповідності до ст.41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Згідно із ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Статтею 321 ЦК України встановлено, що право власності є непорушним і ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи бути обмеженим в його здійсненні.

У відповідності до ст.325 ЦК України фізичні особи можуть бути власниками будь-якого майна.

У відповідності до ст.386 ЦК України власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутись до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право.

У пункті 39 ППВССУ від 07 лютого 2014 № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» зазначено, що члени сім'ї власника житла, які проживають разом із ним, мають право користування цим житлом відповідно до закону (особистий сервітут, частина 1 статті 405 ЦК). Таким законом не може бути ЖК УРСР, а застосуванню підлягають норми, передбачені главою 32 ЦК, тому стосовно права членів сім'ї власника житлового приміщення на користування ним застосовуються положення статті 405 ЦК. Відсутність члена сім'ї понад один рік без поважних причин є юридичним фактом, що є підставою для втрати членом сім'ї права користування житлом, і у цьому випадку положення статей 71, 72 ЖК УРСР застосуванню не підлягають.

В судовому засіданні встановлено, що позивач ОСОБА_2 є власником квартири АДРЕСА_2, що стверджується копією свідоцтва про право власності на житло від 06 квітня 1994 року (а.с.5) .

Відповідно до реєстру вулиць м. Коломия затвердженого рішенням виконкому від 28.04.2009 року №120 вул. Галана присвоєно назву вул. ОСОБА_4 (а.с.9)

У вказаній квартирі зареєстрований син позивача: відповідач по справі ОСОБА_3, що підтверджується копією довідки Товариства з обмеженою відповідальністю «Коломия люкс-сервіс» від 20 вересня 2018 року №388 (а.с.7).

Отже, в спірній квартирі на даний час зареєстрований ОСОБА_3, який протягом шести років в квартирі не проживає, не бере будь-якої участі в її утриманні, не сплачує комунальні платежі, його особисті речі в квартирі відсутні.

Факт не проживання відповідача в квартирі АДРЕСА_3 підтвердила в судовому засіданні свідок ОСОБА_5, сусідка позивача, яка ствердила, що син позивача, відповідач по справі, більше шести років не проживає у вищезгаданій квартирі, його особистих речей в квартирі не має, та свідок ОСОБА_6, сусід позивача, який зазначив, що він відповідача ОСОБА_3 не бачив більше шести років, його місце перебування невідоме, особистих речей відповідача у квартирі немає.

Наявність зареєстрованого відповідача у вищезгаданій квартирі позивача, не дає останньому належним чином користуватись, володіти та розпоряджатись квартирою.

Статтею 41 Конституції України та ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17.07.97 відповідно до закону №475/97-ВР від 17.07.97 «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2, 4, 7 та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб (ст.ст.316, 317, 319, 321 ЦК України, ст.48 закону «Про власність»).

Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права, хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Способи захисту права власності передбачені нормами ст ст.16, 386, 391 ЦК України.

Згідно ст. 405 ч. 2 ЦК України член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ними і власником житла або законом.

Таким чином, суд приходить до висновку, що позов слід задовільнити та визнати відповідача ОСОБА_3 таким, що втратив право користування житлом - квартирою за адресою АДРЕСА_1.

На підставі наведеного та ст. 405 ЦК України, керуючись ст. 268, 273, 354 ЦПК України,-

В И Р І Ш И В:

Позов задовільнити.

Визнати ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 таким, що втратив право користування житлом -: квартирою АДРЕСА_4.

Стягнути з ОСОБА_3 судовий збір в розмірі 704 (сімсот чотири) грн.80 коп. на користь держави (на рахунок: Отримувач коштів: ГУК у м. Києві/м. Київ/22030106, Код отримувача ( код за ЄДРПОУ) 37993783, Банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), Код банку отримувача (МФО) 899998, Рахунок отримувача: 6001 ,Код класифікації доходів бюджету 22030106).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Найменування та ім'я сторін, їх місцезнаходження та проживання:

ОСОБА_2, АДРЕСА_1,78200, реєстраційний номер облікової картки платників податків НОМЕР_1;

ОСОБА_3, останнє відоме місце проживання: м. Коломия вул ОСОБА_4АДРЕСА_5,78200.

Суддя Беркещук Б. Б.