Виноградівський районний суд Закарпатської області
___________________________________________________________________________________________________ Справа № 299/3081/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04.12.2019 року м.Виноградів

Виноградівський районний суд Закарпатської області в особі головуючого - судді Леньо В.В., при секретарі - Казимірська Н.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Фанчиківської сільської ради Виноградівського району Закарпатської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: приватний нотаріус Виноградівського районного нотаріального округу Пилип М.А про визнання права власності на спадкове майно,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернулася в суд із позовом до Фанчиківської сільської ради Виноградівського району, Закарпатської області про визнання права власності на спадкове майно, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: приватний нотаріус Виноградівського районного нотаріального округу Пилип М.А.

Позов мотивовано тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла мати позивача ОСОБА_2 , після її смерті залишилася спадщина, а саме: житловий будинок, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . Після смерті спадкодавця позивач прийняла спадщину в порядку передбаченому ст. 1269 ЦК України, звернулася до нотаріуса з відповідною заявою. При зверненні в нотаріальну контору в порядку передбаченому ст. 1269 ЦК України, позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв`язку з тим, що відсутні правовстановлюючі документи на спадкове майно.

Враховуючи те, що позивач прийняв спадщину, але не має можливості оформити в установленому актами цивільного законодавства порядку спадщину та отримати свідоцтво про право на спадщину, вона змушена звернутись до суду з позовом про визнання за нею права власності на спадкове майно.

Позивач у судове засідання не з`явилася, проте її представник адвокат Стасюк Ю.П. подав до суду заяву про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги підтримує (а.с. 39).

Представник відповідача у судове засідання не з`явився, однак до суду подано письмову заяву про розгляд справи за їх відсутності (а.с. 38).

Третя особа в судове засідання не з`явилася, справу розглянуто за її відсутності.

Розглядаючи вказану справу в межах заявлених вимог та наданих сторонами доказів, суд приходить до переконання, що дані конкретні правовідносини врегульовані ЦК України 2003 року.

В судовому засіданні належними доказами достовірно встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла мати позивачки ОСОБА_2 , після її смерті залишилася спадщина, а саме: житловий будинок, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується довідкою виданою Фанчиківської сільською радою (а.с. 9, 11).

Факт того, що позивач ОСОБА_1 є дочкою спадкодавця ОСОБА_2 підтверджено свідоцтвом про народження позивача та свідоцтвом про розірвання шлюбу (а.с. 7-8).

Після смерті спадкодавця позивач прийняла спадщину в порядку передбаченому ст. 1269 ЦК України, звернулася до нотаріуса з відповідною заявою. Інших спадкоємців котрі прийняли спадщину немає. При зверненні в нотаріальну контору позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв`язку з тим, що відсутні правовстановлюючі документи на спадкове майно (а.с. 22).

Спадкове майно, будинок за адресою: АДРЕСА_1 , належав спадкодавцю згідно даних по господарської книги Фанчиківської сільської ради та архівних даних «Виноградівського РБТІ», що підтверджується довідкою від 10.07.2019 року та 08.05 2019 року (а.с. 11-12).

Згідно довідки сільської ради від 18.04.2016 року, АДРЕСА_1 (а.с. 14).

Також той факт, що будинок за адресою АДРЕСА_1 , належав спадкодавцю підтверджується тим, що земельна ділянка за адресою: АДРЕСА_1 , призначена для обслуговування вказаного будинку належала на підставі права власності спадкодавцю, на даний час вказана земельна ділянка на підставі свідоцтва про право на спадщину належить позивачу (20-21).

Окрім вказаного, факт належності будинку спадкодавцю підтверджується типовим договором про надання газопостачання, де власником будинку за адресою: АДРЕСА_1 , зазначено ОСОБА_2 (а.с. 18).

Право власності на об`єкт нерухомого майна не зареєстровано за жодною особою, що підтверджується довідкою з ДРРПНМ від 18.09.2019 року, згідно якої за параметром пошуку: АДРЕСА_1 , зареєстроване виключно право на земельну ділянку за позивачкою (а.с. 19).

Згідно технічного паспорту будинок за адресою: АДРЕСА_1 , збудовано в 1938 році (а.с. 13).

Відповідно до ст.16 Цивільного кодексу України визнання права є одним із способів захисту цивільних прав та інтересів, що підлягають захисту судом.

Згідно ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). В ст.1217 ЦК України, зазначено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Статтею 1258 ЦК України передбачено, що спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття.

Відповідно ч.1 ст.1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені після відкриття спадщини.

Частиною 3 статті 1223 ЦК України передбачено, що право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

Виходячи з вимог ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ч.3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Відповідно до ч.5 ст.1268 Цивільного кодексу України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Відповідно до п.37 постанови № 5 від 07.02.2014 року пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» з урахуванням положень частини першої статті 15 статті 392 ЦК власник майна має право пред`явити позов про визнання його права власності, до це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним Документа, який засвідчує його право власності. Виходячи зі змісту наведених норм права, потреба в такому способі захисту права власності виникає тоді, коли наявність суб`єктивного права власника не підтверджена відповідними доказами, підлягає сумніву, не визнається іншими особами або ними оспорюється.

Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвеціїї про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

За таких встановлених у судовому засіданні обставин, суд, розглядаючи вказану справу в межах заявлених позивачем вимог та на підставі наданих сторонами доказів, які оцінені судом в їх сукупності, вважає, що позивачем на законних підставах набуто право власності на спадкове майно, тому позовні вимоги підлягають до задоволення в повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 4, 5, 263, 264, 265 ЦПК України, суд -

У Х В А Л И В :

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , право власності на житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами за адресою: АДРЕСА_1 .

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 30 днів з дня його прийняття безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 30 днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

ГоловуючийВ. В. Леньо