ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Номер справи: 660/223/18 Головуючий в І інстанції: Каневський В.О.
Номер провадження: №22-ц/819/644/19 Доповідач: Майданік В.В.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 березня 2019 року Херсонський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Майданіка В.В.,

суддів: Кутурланової О.В.,

Орловської Н.В.,

секретар Прушинська О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Херсоні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Нововоронцовського районного суду Херсонської області від 14 січня 2019 року, у складі судді Каневського В.О., у справі за позовом Савіхіної Анастасії Миколаївни, діючої в інтересах публічного акціонерного товариства Комерційний банк "ПриватБанк", до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

В С Т А Н О В И В :

13 березня 2018 року представник позивача звернулася до суду з вказаним позовом, в якому, зокрема і згідно позову в новій редакції від 23.03.2018 року, просила стягнути з відповідачана користь позивача заборгованість за кредитним договором № б/н від 10.12.2012 року у розмірі 22170,60грн, яка складається з:

--- 294,87грн - заборгованість за кредитом;

--- 16743,80грн - заборгованість по процентах за користування кредитом;

--- 3600,00грн - заборгованість за пенею та комісією;

--- 500,00грн - штраф (фіксована частина);

--- 1031,93грн - штраф (процентна складова),

а також стягнути судові витрати в розмірі 1762,00грн.

Позов обґрунтований наступним.

Відповідно до укладеного договору № б/н від 10.12.2012 року відповідач отримав кредит у розмірі 1200,00грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 30,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Пунктом 1.1.3.2.3. Умов та Правил надання банківських послуг передбачена можливість односторонньої зміни тарифів та інших невід'ємних частин Договору. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою, затверджених наказом №СП-2010-256 від 06.03.2010 року та Тарифами банку, які викладені на банківському сайті http://privatbank.ua/terms/pages/70/, складає між ним та банком Договір, що підтверджується підписом у заяві. На порушення умов договору відповідач зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконав, у зв'язку з чим станом на 31.12.2017 року виникла заборгованість у розмірі 22170,60грн, яка складається з: 294,87грн - заборгованість за кредитом; 16743,80грн - заборгованість по процентах за користування кредитом; 3600,00грн - заборгованість за пенею та комісією; 500,00грн - штраф (фіксована частина); 1031,93грн - штраф (процентна складова).

У зв'язку просить задовольнити позов.

Заочним рішенням Нововоронцовського районного суду Херсонської області від 03 травня 2018 рокупозов було задоволено повністю.

Ухвалою цього ж суду від 24 вересня 2018 року вказане заочне рішення було скасовано.

Оскаржуваним рішенням Нововоронцовського районного суду Херсонської області від 14 січня 2019 рокупозов задоволено повністю.

В апеляційній скарзі відповідач просить скасувати зазначене рішення та ухвалити нове рішення про відмову в позові, посилаючись на неповне з'ясування обставин справи та порушення норм процесуального права і неправильне застосування норм матеріального права. Зокрема, вказав, що суд не звернув уваги на відзив відповідача проти позову, в якому він вказував про те, що позивачем не надано копії договору, за яким виникли зобов'язання, які є предметом розгляду справи, і що відповідачем не надано доказів оформлення та укладення між сторонами та відповідно отримання відповідачем Памятки Клієнта, які б свідчили про укладення між сторонами договору про надання банківських послуг. Також зазначив, що судом не враховано того, що одночасне застосування за одне й те саме порушення штрафу та пені, які є одним видом цивільно-правової відповідальності, суперечить ст.61 Конституції України. Також, зазначив, що поза увагою суду залишилось і те, що встановлена при укладенні договору процентна ставка в 30% річних в подальшому була збільшена до 34,50% з 01.09.2014 року та до 43,20% з 01.04.2015 року. При цьому це було здійснено в порушення ст.1056-1 ЦК України, без належного повідомлення позичальника. Також вказав, що згідно з ч.3 ст.551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Справу було призначено до апеляційного розгляду на 12.03.2019 року о 10-00 годині, однак представник позивача та відповідач, які були належним чином повідомлені про час і місце розгляду справи, до суду не з'явилися, у своїх зверненнях до суду просили розглянути справу за їх відсутності. У зв'язку з цим апеляційний суд вважає причину неявки в судове засідання вказаних осіб неповажною, вважає, що відповідно до ч.2 ст.372 ЦПК України неявка вказаних осіб не перешкоджає розгляду справи, а тому ухвалив розглянути справу за їх відсутності.

Заслухавши доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, апеляційний суд вважає, що скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Із матеріалів справи та встановлених судом обставин вбачається наступне.

Відповідно до витягу зі Статуту банку, погодженого НБУ 19.04.2017 року, позивач є правонаступником закритого акціонерного товариства КБ "ПриватБанк" (а.с.41 т.1).

Відповідач ОСОБА_2подав 10.12.2012 року анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку (а.с.10 т.1).

За вказаною заявою, яка долучена банком до позовної заяви:

--- Заявником є відповідач ОСОБА_2;

--- кредитний ліміт - 15000,00грн;

--- виявляє бажання оформити платіжну картку кредитка "Універсальна";

--- ОСОБА_2 погоджується з тим, що дана заява разом з пам'яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами складають між ним та банком договір про надання банківських послуг. Він ознайомився та згоден з Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами, які були надані йому для ознайомлення в письмовому вигляді.

Наявний Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт "Універсальна", зокрема "Універсальна, 55 днів пільгового періоду" (а.с.11 т.1).

В ньому вказана процентна ставка (2,5% на місяць), розмір щомісячного платежу (7%, а з 01.04.2014 року - 5%), передбачена пеня за несвоєчасне погашення заборгованості в розмірі 0,24% від суми заборгованості + 50грн при простроченні за кредитом або процентами на суму від 100грн.

Згідно п.2.1.1.12.6. передбачено сплату відсотків за користування кредитом та овердрафтом у розмірі, встановленому Тарифами банку, з розрахунку 360 календарних днів на рік.

Пунктом 1.1.3.2.3. Умов та Правил надання банківських послуг передбачена можливість односторонньої зміни тарифів та інших невід'ємних частин Договору. При цьому банк має не пізніше ніж за 7 днів до змін поінформувати клієнта. Якщо протягом 7 днів банк не отримає повідомлення від клієнта про незгоду зі змінами, вважається, що клієнт прийняв нові умови.

Згідно п.1.1.3.2.9. вказаних Умов та Правил для різних цілей, зокрема, для зміни тарифів, банк може встановити з клієнтом різні канали зв'язку: СМС-повідомлення, поштовий лист, авторизація за допомогою мобільного телефону тощо. Згода клієнта може бути підтверджена, зокрема, документом на паперовому носії, здійсненням ним банківських операцій, отриманням банківських послуг тощо.

Згідно п.п.1.1.6.1. та 1.1.6.2. вказаних Умов та Правил зміни до останніх вносяться банком щомісячно в односторонньому порядку, а якщо в односторонньому порядку неможливо, банк повідомляє клієнтів про внесені зміни різними каналами зв'язку, в тому числу через офіційний сайт, клієнтські виписки тощо.

Відповідно до п.2.1.1.5.4. у разі незгоди зі змінами Правил та/або Тарифів клієнт має право подати заяву про розірвання договору та погасити заборгованість.

Згідно п.2.1.1.5.5. вказаних Умов та Правил надання банківських послуг позичальник зобов'язався погашати заборгованість за кредитом та процентами, а також сплачувати комісію на умовах договору.

За п.1.1.5.20. вказаних Умов та Правил при порушенні клієнтом строків платежів по будь-якому грошовому зобов'язанні більш ніж на 30 днів передбачено сплату штрафу в розмірі 500,00грн + 5% від суми заборгованості.

Аналогічне положення міститься і в п.2.1.1.7.6. вказаних Умов та Правил.

Відповідно до п.1.1.5.21. вказаних Умов та Правил, якщо в інших розділах не встановлено іншого, то при порушенні строків платежів передбачено сплату пені, розрахунок якої здійснюється згідно розміру, встановленого в заяві про приєднання до вказаного Договору для процентів.

За п.2.1.1.12.6.1. вказаних Умов та Правил передбачена сплата пені у встановленому розмірі за порушення прострочених зобов'язань на суму від 100грн.

Передбачено право банку вимагати дострокового виконання зобов'язання в разі невиконання боржником зобов'язань за договором (п.п.2.1.1.4.2., 2.1.1.12.11).

Згідно п.1.1.7.12. Умов договір діє протягом 12 місяців з моменту підписання. Якщо протягом цього строку жодна із сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії договору - він автоматично лонгується на той самий строк.

Відповідно до п.1.1.7.31 Умов строк позовної давності за вимогами про поверненню кредиту, процентів, сплати неустойки складає 50 років.

За п.2.1.1.2.11. Умов та Правил карта діє до останнього дня місяця, зазначеного на лицьовій стороні карти включно. Згідно п.2.1.1.2.12. по закінченні строку дії карта продовжується банком на новий термін (шляхом надання карти з новим терміном дії), за зверненням клієнта в Банк, згідно діючим Тарифам. Перевипуск карти на новий строк здійснюється при дотриманні Клієнтом умов обслуговування карти, передбачених Договором. Згідно п.2.1.1.2.13. для перевипуску карти до спливу терміну її дії Клієнт повинен звернутися до відділення Банку.

Згідно з пунктом 2.1.1.12.4 Умов та Правил строки та порядок погашення за кредитом (кредитний ліміт, кредитна лінія) за платіжними картками з встановленим мінімальним обов'язковим платежем вказується у Памятці/Довідці про умови кредитування.

За ст.212 ЦКУ у разі наявності прострочених кредитів (овердрафту) - терміном повернення кредиту (овердрафту) у повному обсязі є 211-й день з моменту виникнення такої заборгованості; термін повернення овердрафту у повному обсязі - протягом 30 днів з моменту виникнення овердрафту; термін погашення відсотків по овердрафту - щомісячно за попередній місяць до 25 числа; термін погашення штрафів та пені за кредитом - з дня нарахування.

Наданий банком витяг з Тарифів свідчить про обов'язковий щомісячний платіж на погашення кредиту, за невиконання якого передбачається відповідальність (а.с.11 т.1).

У матеріалах справи відсутні будь-які документи, у яких було б зазначено щодо розірвання однією із сторін договору.

Крім того, при розгляді справи в суді першої інстанції відповідачем подана заява про застосування позовної давності (в заяві про перегляд заочного рішення та у відзиві на позов).

Згідно довідки про видачу кредитних карт, яка долучена до відзиву на заяву про перегляд заочного рішення, ОСОБА_2 (ІПН НОМЕР_1) згідно кредитного договору б/н від 10.12.2012 року отримав картку НОМЕР_2 зі строком дії до останнього дня 06.2016 року (а.с.213 т.1).

Матеріали справи містять банківську виписку по рахунку, яка має статус первинного документу, що підтверджено переліком первинних документів, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 12.04.2012р №578/5, згідно якого до первинних документів, які фіксують факт виконання госоперації та служить підставою для записів у регістрах бух обліку і в податкових документах, віднесені, зокрема виписки банків, корінці квитанцій і касових чекових книжок, повідомлення банків, касові й банківські документи.

Із виписки вбачається, що відповідач знімав кредитні кошти, розраховувався ними та здійснював поповнення картки. Останнє поповнення картки було здійснено 25.09.2014 року на суму 1600,00грн готівковими коштами в терміналі самообслуговування у відділенні банку в м.Харків, вул.Наріманова,1-А (а.с.209-212 т.1).

Це також підтверджується й розрахунком заборгованості (а.с.8-9 т.1).

Відповідно до розрахунку заборгованості за вказаним договором станом на 31.12.2017 року виникла заборгованість загальною сумою 22170,60грн, яка складається з наступного: 294,87грн - заборгованість за кредитом; 16743,80грн - заборгованість по процентах за користування кредитом; 3600,00грн - заборгованість за пенею та комісією; 500,00грн - штраф (фіксована частина); 1031,93грн - штраф (процентна складова) (а.с.8-9 т.1; 107-108 т.1).

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з відсутності доказів того, що між сторонами відбулась домовленість про збільшення позовної давності до 50 років, а тому виходив з того, що загальна позовна давність в даних правовідносинах складає 3 роки, також виходив з того, що строк дії картки встановлено до 30.06.2016 року, а останній платіж здійснено 25.09.2014 року, а тому виходив з того, що позовна давність до заявлених вимог не може бути застосована. Також суд першої інстанції виходив з невиконання відповідачем зобов'язань за кредитним договором.

Апеляційний суд повністю погодитися з таким висновком суду першої інстанції не може, оскільки до нього він дійшов при неповному з'ясуванні обставин справи та порушенні норм процесуального права і неправильному застосування норм матеріального права.

Так, апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що між сторонами був укладений кредитний договір.

Кредитний договір укладається у письмовій формі (ч.1 ст.1055 ЦК України).

За змістом ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За ч.1 ст.626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Відповідно до ч.1 ст.628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї зі сторін має бути досягнуто згоди (ст.638 ЦК України).

За ч.1 ст.634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Отже, підписавши заяву, фізична особа приєднується до запропонованих банком Умов та Правил надання банківських послуг, що підтверджується його особистим підписом. Тобто, з моменту підписання фізичною особою заяви, вважається, що між банком та клієнтом укладений договір в порядку ч.1 ст.634 ЦК України шляхом приєднання клієнта до запропонованого банком договору (умов кредитування).

У цій справі встановлено, що між сторонами укладено кредитний договір шляхом підписання заяви позичальника, у якій указано, що вона разом з Умовами і тарифами складає між сторонами кредитний договір.

Отже, між сторонами був укладений кредитний договір.

Також апеляційний суд вважає правильним висновок суду першої інстанції про те, що за відсутності доказів того, що між сторонами відбулась домовленість про збільшення позовної давності до 50 років, загальна позовна давність в даних правовідносинах складає 3 роки. Адже збільшення позовної давності до 50 років потребує дотримання сторонами встановленої законом письмової форми шляхом укладення відповідного договору, який позичальник повинен підписати. За відсутності зазначеного немає підстав вважати, що відбулась домовленість між сторонами про зміну тривалості позовної давності. Вказаний висновок узгоджується з правовою позицією, висловленою в постанові Верховного Суду України від 11.03.2015 року у справі №6-16цс15.

Що стосується стягнення кредитної заборгованості, то апеляційний суд вважає, що її розмір, обрахований позивачем при поданні позову, є необґрунтований.

Згідно із статтями 525 та 526 ЦК України зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору і одностороння відмова від зобов'язання не допускається.

Статтею 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди.

Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Відповідно до ч.2 ст.1054 ЦК України до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 ("Позика") глави 71 ("Позика. Кредит. Банківський вклад"), якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Згідно з ч.2 ст.1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то у разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього кодексу.

За положеннями ст.1048 ЦК України: позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України (абз.1 ч.1); у разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики (абз.2 ч.1).

За положеннями ст.1056-1 ЦК України: процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором (ч.1); розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору (ч.2).

За умовами договору сторони погодили щомісячну сплату в рахунок погашення заборгованості за кредитом.

Відповідач отримав картку НОМЕР_2 зі строком дії до останнього дня 06.2016 року (а.с.213 т.1).

Також, як зазначено, договір діє протягом 12 місяців з моменту підписання, а з урахуванням відсутності доказів поінформування жодною із сторін про припинення дії договору, договір вважається таким, що діє до останнього дня місяця, указаного на картці, тобто до 30.06.2016 року.

Відтак, у межах строку кредитування до 30.06.2016 року відповідач мав, зокрема, повертати позивачеві кредит.

З розрахунку заборгованості та виписці по рахунку вбачається, що позичальнику було встановлено кредитний ліміт та вбачається, що він користувався грошима, отримував кошти через банкомат, здійснював розрахунки через термінали в касах магазинів.

З виписки по рахунку вбачається, що останній раз позичальник здійснив поповнення картки 25.09.2014 року на суму 1600,00грн.

Таким чином, з урахуванням останнього платежу 25.09.2014 року, пункту 2.1.1.12.4. Умов та Правил, непогашення кредиту більше 210 днів, кредит вважається простроченим.

Отже, кредит є простроченим станом на 26.09.2014 року та строк його повернення починається на 211 день - 03.05.2015 року.

У постанові від 28.03.2018 року у справі №444/951/12 Великою Палатою Верховного Суду зроблено висновок про те, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред'явлення до позичальника вимоги згідно з ч.2 ст.1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені нормою ч.2 ст.625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов'язання.

Також, за висновком Великої Палати Верховного Суду, викладеному у постанові від 31 жовтня 2018 року у справі № 14-318 цс 18, право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку, припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред'явлення до позичальника вимоги згідно з ч.2 ст.1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені нормою ч.2 ст.625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов'язання.

Отже, після спливу строку дії договору припинилося право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом та пеню і штраф.

Таким чином, відповідно до вищенаведених умов договору визначення розміру відсотків, пені і штрафу, їх нарахування має здійснюватися до часу строку повернення кредиту, яким є 211 день, а саме 03 травня 2015 року, як визначеного банком зміненого строку повернення кредиту.

За розрахунком заборгованості вбачається, що станом на 03 травня 2015 року заборгованість по відсотках складає 368,58грн, відповідно заборгованість за пенею складає 400,00грн (а.с.8-9; 58-59).

Отже така сума заборгованості по відсотках (368,58грн) і підлягає стягненню з відповідача.

Також станом на 03 травня 2015 року заборгованість зі штрафу складає, згідно п.1.1.5.20. та п.2.1.1.7.6. вказаних Умов та Правил, 500,00грн + 5% від суми заборгованості (тіло кредиту + проценти + пеня), а саме 500,00грн + 5% від суми заборгованості в 1063,45грн (294,87грн + 368,58грн + 400,00грн), тобто 500,00грн + 53,17грн, а саме 553,17грн.

Тобто, у цій справі мова може йти лише про стягнення пені і штрафу в межах визначеного банком зміненого строку повернення кредиту (03.05.2015 року), а саме відповідно 400,00грн та 553,17грн. На вказане суд першої інстанції уваги не звернув та необґрунтовано вважав, що є підстави для стягнення пені і штрафу, які обраховані станом на 31.12.2017 року.

При цьому з урахуванням загальної позовної давності 3 роки та звернення банку з цим позовом 13 березня 2018 року, вважається, що банком не пропущено позовну давність за вимогою про стягнення тіла кредиту та процентів за користування кредитом станом на 03 травня 2015 року.

Таким чином, визначений позивачем розмір заборгованості по процентах за користування кредитом в 16743,80грн є необґрунтованим і таким, що не відповідає умовам договору, оскільки обрахований поза межами дії кредитного договору з урахуванням зміненого банком строку повернення кредиту.

Банком, з урахуванням вищевикладеного, доведена сума заборгованості по тілу кредиту в розмірі 294,87грн.

Заслуговують на увагу доводи апеляційної скарги щодо покладення подвійної відповідальності за одне і те саме порушення позичальником кредитних зобов'язань. Вимога про стягнення штрафу обґрунтована тим, що відповідач не надав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, а також за іншими витратами відповідно до умов договору. За положеннями ст.61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного і того ж виду за одне і те саме порушення. Оскільки юридична відповідальність позичальника у вигляді сплати пені встановлена умовами основного кредитного зобов'язання у випадку порушення строків платежів (п.1.1.5.21, п.2.1.1.12.6.1.), і таке ж саме порушення вказане як підстава для стягнення штрафу (п.1.1.5.20., п.2.1.1.7.6.), їх одночасне застосування за одне і те саме порушення свідчить про недотримання судом положень, закріплених ст.61 Конституції України.

А тому, за недоведеності позивачем іншого, апеляційний суд вважає, що з заявлених одночасно двох вимог (стягнення пені та штрафу), не підлягає задоволенню з підстави порушення положень, закріплених ст.61 Конституції України, вимога про стягнення штрафу в розмірі 553,17грн станом на 03 травня 2015 року, як така, що є більш обтяжливою для відповідача у порівнянні з вимогою про стягнення пені (400,00грн станом на 03 травня 2015 року).

Отже, і з підстави припинення права кредитодавця нараховувати обумовлену в договорі неустойку після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред'явлення до позичальника вимоги згідно з ч.2 ст.1050 ЦК України, і з підстави недотримання положень, закріплених ст.61 Конституції України, вимога про стягнення штрафу задоволенню не підлягає.

Що стосується вимоги про стягнення пені, то апеляційний суд виходить з такого.

Як зазначалось, 03 травня 2015 року є визначений банком змінений строк повернення кредиту. З цим позовом банк звернувся до суду 13 березня 2018 року.

За п.1 ч.2 ст.258 ЦК України позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Відповідно до ч.4 ст.267 вказаного Кодексу сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

На вказані положення закону суд першої інстанції не звернув і прийшов до необгрунтованого висновку про стягнення пені.

Таким чином, через спив позовної давності не підлягає задоволенню й вимога про стягнення пені у встановленому розмірі 400,00грн станом на 03 травня 2015 року.

Отже, підсумовуючи викладене, апеляційну скаргу слід частково задовольнити, а рішення суду першої інстанції, на підставі п.2 ч.1 ст.374, п.п.1, 4 ч.1 ст.376 ЦПК України, слід скасувати й ухвалити нове рішення про часткове задоволення позову, а саме з відповідача на користь позивача слід стягнути заборгованість за кредитним договором № б/н від 10.12.2012 року у розмірі 663,45грн, яка складається з 294,87грн - заборгованість за кредитом; 368,58грн - заборгованість по процентах за користування кредитом. В решті позовних вимог слід відмовити.

В решті доводи апеляційної скарги не обґрунтовані вимогами закону та висновків суду не спростовують. Зокрема, не приймаються до уваги посилання скаржника на ненадання позивачем доказів оформлення та укладення між сторонами та відповідно отримання відповідачем Памятки Клієнта, які б свідчили про укладення між сторонами договору про надання банківських послуг, оскільки, підписавши заяву, відповідач приєднався до запропонованих банком Умов та Правил надання банківських послуг, що підтверджується його особистим підписом. У справі встановлено, що між сторонами укладено кредитний договір шляхом підписання заяви позичальника, у якій указано, що вона разом з Памяткою клієнта, Умовами, Правилами і Тарифами складає між сторонами кредитний договір. Також слід відхилити й посилання скаржника на незаконне збільшення банком процентної ставки (до 34,50% з 01.09.2014 року та до 43,20% з 01.04.2015 року), оскільки апеляційним судом встановлено розмір процентів за користування кредитом за станом на 03 травня 2015 року, а саме 368,58грн, крім того, умови договору передбачають право банку змінювати тарифи та інші умови обслуговування, тобто сторони попередньо узгодили можливість зміни умов. При погашенні заборгованості 25.09.2014 року та при здійсненні банківських операцій після 01 квітня 2015 року, відповідно до п.1.1.3.2.9. вказаних Умов та Правил, позичальник мав знати про зміну процентної ставки і мав право діяти згідно п.1.1.3.2.3. Умов та Правил, проте він не подав заяву про незгоду з цим, а тому вважається, що прийняв нові умови.

Відповідно до положень ст.141 ЦПК України:

--- судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених

позовних вимог (ч.1);

--- інші судові витрати, пов'язані з розглядом справи, покладаються:

1) у разі задоволення позову - на відповідача;

2) у разі відмови в позові - на позивача;

3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно

розміру задоволених позовних вимог (ч.2).

При поданні апеляційної скарги відповідач сплатив в установленому законом розмірі 2643,00грн судового збору (а.с.79 т.2), позов задоволено частково, а саме на 3,00% (666,45грн х 100% : 22170,60грн), отже апеляційну скаргу задоволено на 97,00%. Тобто з позивача на користь відповідача слід стягнути судові витрати в розмірі 2563,71грн(2643,00грн х 97,00% : 100%).

Постанова суду апеляційної інстанції як така, що ухвалена у малозначній справі, згідно п.2 ч.3 ст.389 ЦПК України оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Керуючись ст.ст.141, 367, п.2 ч.1 ст.374, п.п.1 і 4 ч.1 ст.376 ЦПК України, ст.ст.207, 525, 526, 626, 628, 634, 1048, 1050, 1054, 1056-1 ЦК України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Нововоронцовського районного суду Херсонської області від 14 січня 2019 рокускасувати й ухвалити нове рішення.

Позов Савіхіної Анастасії Миколаївни, діючої в інтересах публічного акціонерного товариства Комерційний банк "ПриватБанк", до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 (місце проживання: АДРЕСА_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_1) на користь публічного акціонерного товариства Комерційний банк "ПриватБанк" (місцезнаходження: 01001, м.Київ, вул.Грушевського, буд.1Д, ідентифікаційний код юридичної особи в ЄДРПОУ - 14360570) заборгованість за кредитним договором № б/н від 10.12.2012 року у розмірі 663,45грн, яка складається з 294,87грн - заборгованість за кредитом; 368,58грн - заборгованість по процентах за користування кредитом.

В решті позовних вимог відмовити.

Стягнути з публічного акціонерного товариства Комерційний банк "ПриватБанк" на користь ОСОБА_2 судові витрати в розмірі 2563,71грн.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Дата складення повного тексту постанови - 12 березня 2019 року.

Головуючий _ _ _ _ _ _ _ _ _ В.В. Майданік

Судді: _ _ _ _ _ _ _ _ _ О.В. Кутурланова

_ _ _ _ _ _ _ _ _ Н.В. Орловська