233 № 233/1619/19
Р І Ш Е Н Н Я
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
19 березня 2019 року Костянтинівський міськрайонний суд Донецької області у складі: головуючого судді Наумик О.О., за участі секретаря судового засідання Клугер Т.А., розглянувши цивільну справу окремого провадження 233/1639/19 за заявою ОСОБА_1 (представник ОСОБА_2), заінтересована особа Костянтинівський районний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, - «про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України»,
ОСОБА_1 у поданій ним до суду в порядку окремого провадження заяві просить встановити факт смерті його батька ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, який помер 21 лютого 2018 року у м. Маківці Донецької області, тобто на тимчасово окупованій території, що унеможливлює реєстрацію смерті органами державної реєстрації актів цивільного стану.
Заявник та його представник ОСОБА_1 у судове засідання не з'явилися, надавши суду заяву про розгляд справи у їх відсутність з посиланням на підтримання заявлених вимог.
Від заінтересованої особи Костянтинівського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області матеріали справи містять відмову у державній реєстрації смерті ОСОБА_3 за №15.19-64/735 від 14.03.2019 р. (а.с.6).
Дослідивши матеріали справи, суд дістає висновку, що заявлені вимоги підлягають задоволенню за таких підстав.
Відповідно до п.5 ч.2 ст.293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.
Пунктом 8 частини 1 статті 315 ЦПК України передбачений розгляд судом справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті.
Згідно з абз.2 п.18 Постанови Пленуму Верховного суду України № 5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» - рішення суду про встановлення факту, що має юридичне значення, не замінює собою документів, що видають зазначені органи, а є лише підставою для їх одержання.
Судом встановлено, що 21 лютого 2018 року помер ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. Ця подія відбулася в місті Макіївка Донецької області, тобто на тимчасово окупованій території, що є загальновідомим фактом.
На підтвердження цього факту заявник надав суду:
копію «Врачебного свидетельства о смерти №88», виданого 21 лютого 2018 року, зразка т.з. «ДНР» (а.с.11);
копію «Довідки про причину смерті (до форми №106/у №88 видається для поховання) ОСОБА_3, який помер 21 лютого 2018 року у віці 85 років (а.с.12);
«Свидетельство о смерти» зразка т.з. «ДНР» російською «Шелепа Николая Владимировича», ІНФОРМАЦІЯ_1, який помер 21 лютого 2018 року у віці 85 років в місті Макіївка (а.с.13);
копію товарного чеку від 21 лютого 2018 року про оплату ритуальних послуг по похованню (а.с.14).
Та обставина, що медичне свідоцтво про смерть ОСОБА_3 видане на тимчасово окупованій території, унеможливлює отримання виданого державним органом України свідоцтва про його смерть з огляду на нижченаведене законодавство.
Так, відповідно до статті 1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» тимчасово окупована територія України є невідємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та законів України.
У відповідності до ст.9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» - державні органи та органи місцевого самоврядування, утворені відповідно до Конституції та законів України, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території діють лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України (ч.1). Будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом (ч.2). Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків (ч.3). Встановлення звязків та взаємодія органів державної влади України, їх посадових осіб, органів місцевого самоврядування та їх посадових осіб з незаконними органами (посадовими особами), створеними на тимчасово окупованій території, допускається виключно з метою забезпечення національних інтересів України, захисту прав і свобод громадян України, виконання міжнародних договорів, згода на обовязковість яких надана Верховною Радою України, сприяння відновленню в межах тимчасово окупованої території конституційного ладу України (ч.4).
Відповідно до абз.3 ст.2 Закону України «Про особливості державної політики із забезпечення державного суверенітету України на тимчасово окупованих територіях у Донецькій та Луганській областях», який набрав чинності 24 лютого 2018 року, діяльність збройних формувань Російської Федерації та окупаційної адміністрації Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, що суперечить нормам міжнародного права, є незаконною, а будь-який виданий у звязку з такою діяльністю акт є недійсним і не створює жодних правових наслідків, крім документів, що підтверджують факт народження або смерті особи на тимчасово окупованих територіях у Донецькій та Луганській областях, які додаються відповідно до заяви про державну реєстрацію народження особи та заяви про державну реєстрацію смерті особи.
Проте, на теперішній час зміни до ст.13 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» в частині переліку документів, на підставі яких провадить державна реєстрація смерті, не внесені, а отже дана справа підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.
Враховуючи положення ст.2 Закону України «Про особливості державної політики із забезпечення державного суверенітету України на тимчасово окупованих територіях у Донецькій та Луганській областях», а також ключове значення, яке має встановлення факту смерті для реалізації особистих немайнових прав заявника, суд визнає належним та допустимим доказом оригінал свідоцтва про смерть ОСОБА_3, та вважає, що заявлені вимоги підлягають задоволенню.
З огляду на викладене, ту обставину, що для проведення державної реєстрації смерті ОСОБА_3 є об'єктивні перешкоди, суд вважає що заявлені вимоги підлягають задоволенню.
Керуючись ст.ст. 259,263-265,293,294,317,319 ЦПК України, суд
Заяву ОСОБА_1 (зареєстроване місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_2, кв. Залізничний,15, кв.61, РНОКПП НОМЕР_1), заінтересована особа Костянтинівський районний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області (Донецька область, м. Костянтинівка, вул. Театральна, 5, ЄРДПОУ 22021072), - «про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України» задовольнити.
Встановити факт смерті громадянина України ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_3, який помер 21 лютого 2018 року у місті Макіївка Донецької області.
Рішення підлягає негайному виконанню.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Донецького апеляційного суду через Костянтинівський міськрайонний суд Донецької області. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Оскарження рішення не зупиняє його виконання.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: