Постанова

Іменем України

17 січня 2019 року

м. Київ

справа № 766/15674/16-ц

провадження № 61-3182св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

Висоцької В. С. (суддя-доповідач), Пророка В. В., Фаловської І. М.

учасники справи:

позивач - ОСОБА_4,

відповідач - ОСОБА_5,

розглянув у попередньому судовому засіданні в порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_5 на заочне рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 06 квітня 2017 року, у складі судді Ігнатенко О. Й., та ухвалу апеляційного суду Херсонської області від 28 листопада 2017 року, у складі колегії суддів: Орловської Н. В., Кутурланової О. В., Майданіка В. В.,

ВСТАНОВИВ :

У листопаді 2016 року ОСОБА_4 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_5 про стягнення сум інфляційних витрат та трьох відсотків річних, понесених при простроченні виконання грошового зобов'язання.

Позовна заява мотивована тим, що рішеннями Комсомольського районного суду м. Херсона від 19 квітня 2012 року та від 10 квітня 2014 року задоволено позовні вимоги ОСОБА_4 та стягнуто на її користь з ОСОБА_5 заборгованість у сумі 50 400 грн та у сумі 50 699,56 грн відповідно.

На виконання вказаних судових рішень місцевим судом видано виконавчі листи, що зведені в одне виконавче провадження про стягнення заборгованості з ОСОБА_5

Позивач посилалась на невиконання відповідачем даних судових рішень. Так, в період часу з липня 2014 року по жовтень 2016 року ОСОБА_5 було сплачено 5 807,90 грн, а тому сума заборгованості по вищезазначеному зведеному виконавчому провадженню становить 95 370,45 грн.

У зв'язку з наведеним, ОСОБА_4 просила суд стягнути з ОСОБА_5 на її користь збитки, понесені нею внаслідок прострочення виконання грошового зобов'язання у розмірі трьох відсотків річних у сумі 7 747,10 грн та інфляційні втрати в сумі 67 317,11 грн, що разом становить 75 064,20 грн.

Заочним рішенням Херсонського міського суду Херсонської області від 06 квітня 2017 року позов задоволено. Стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 збитки, понесені при простроченні виконання грошового зобов'язання у розмірі три відсотка річних у сумі 7 747,10 грн та інфляційних витратах в сумі 67 317,11 грн, що разом становить 75 064,20 грн.

Заочне рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що невиконання відповідачем судового рішення про задоволення вимог кредитора є підставою для отримання останнім сум, передбачених частиною другою статті 625 ЦК України.

Ухвалою апеляційного суду Херсонської області від 28 листопада 2017 року заочне рішення місцевого суду залишено без змін.

Ухвала апеляційного суду мотивована тим, що у поданій ОСОБА_5 апеляційній скарзі відсутні посилання на допущені судом першої інстанції порушення норм матеріального та процесуального права, а підстави прийняття судом заяви про застосування позовної давності відсутні.

У касаційній скарзі, поданій у лютому 2018 року, ОСОБА_5 просить скасувати ухвалені у справі рішення судів першої та апеляційної інстанцій.

Зміст доводів касаційної скарги зводиться до посилань на безпідставне залишення судами поза увагою подане ОСОБА_5 клопотання про застосування строку позовної давності, яке заявлялось останньою як у заяві про перегляд заочного рішення, так і в апеляційній скарзі.

Позивач не скористалась своїм правом на подання до суду відзиву на касаційну скаргу, своїх заперечень щодо змісту і вимог касаційної скарги до касаційного суду не направила.

Касаційна скарга ОСОБА_5 не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

У частині третій статті 3 ЦПК України визначено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Частиною першою статті 400 ЦПК України передбачено, що під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

З матеріалів справи вбачається, що в уточненні та доповненні до заяви про перегляд заочного рішення місцевого суду ОСОБА_5 зазначала про пропуск позивачем строку позовної давності.

Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 30 серпня 2017 року дану заяву залишено без задоволення у зв'язку з необґрунтованістю наведених у заяві обставин.

Оскаржуючи заочне рішення місцевого суду в апеляційному порядку, відповідачем також було заявлено про застосування строку позовної давності, без наведення підстав для прийняття такої заяви судом апеляційної інстанції.

Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення (частина третя статті 267 ЦК України).

Згідно з пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий розгляд його справи судом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру.

Створення рівних можливостей учасникам процесу у доступі до суду та до реалізації і захисту їх прав є частиною гарантій справедливого правосуддя, зокрема принципів рівності та змагальності сторін.

Згідно правового висновку, викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 17 квітня 2018 року у справі № 200/11343/14-ц (провадження № 14-59цс18), якщо суд першої інстанції, не повідомивши належно відповідача справи, ухвалить у ній заочне рішення, відповідач вправі заявити про застосування позовної давності у заяві про перегляд такого рішення. У разі відмови суду першої інстанції у задоволенні цієї заяви, відповідач може заявити про застосування позовної давності в апеляційній скарзі на заочне рішення суду першої інстанції.

З наведеного слідує, що відповідач вправі заявити про застосування позовної давності у суді апеляційної інстанції лише у випадку його неналежного повідомлення судом першої інстанції про час і місце розгляду справи та ухвалення заочного рішення.

Водночас, з дослідженого апеляційним судом повідомлення про вручення поштового відправлення (а. с. 37), вбачається, що ОСОБА_5 була належним чином повідомлена судом першої інстанції про час і місце судового засідання. Не з'явившись в судове засідання, ОСОБА_5 про причини своєї неявки суд не повідомила, про застосування позовної давності до ухвалення судом рішення по суті спору не заявляла.

Звертаючись до апеляційного суду із апеляційною скаргою, ОСОБА_5 обмежилась лише посиланням на необхідність застосування строку позовної давності, не наводячи при цьому причин неподання такої заяви до суду першої інстанції, а також не посилаючись на допущення місцевим судом будь-яких порушень норм процесуального права чи на неправильне застосування норм процесуального права.

Виходячи із зазначеного, та враховуючи те, що доводи касаційної скарги аналогічні аргументам апеляційної скарги, колегія суддів погоджується з висновком суду апеляційної інстанції про відсутність підстав для скасування рішення суду першої інстанції.

Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне залишити касаційну скаргу без задоволення, а оскаржувані судові рішення - без змін, оскільки доводи касаційної скарги висновків суду не спростовують.

Керуючись статтями 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

ПОСТАНОВИВ :

Касаційну скаргу ОСОБА_5 залишити без задоволення.

Заочне рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 06 квітня 2017 року та ухвалу апеляційного суду Херсонської області від 28 листопада 2017 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Судді: В. С. Висоцька

В.В. Пророк

І.М. Фаловська