КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 листопада 2019 року Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах - головуючого Сержанюка А.С., суддів Гуля В.В., Сушко Л.П., із участю секретаря Кравченко Н.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Києві матеріали цивільної справи за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Києво-Святошинського районного суду Київської області від 14 серпня 2019 року у справі за заявою ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Укргаз» про забезпечення позову,

В С Т А Н О В И В :

14 серпня 2019 року ОСОБА_1 звернулася до суду із названою заявою, де просила вжити заходи забезпечення позову у виді накладання арешту на квартиру АДРЕСА_1 та заборонити вчиняти будь-які дії щодо вказаної квартири, пов`язані з передачею права користування, володіння та розпорядження даним об`єктом нерухомості на користь третіх осіб.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що вказана спірна квартира мала бути передана їй в порядку погашення лоту облігацій за договором участі у будівництві об`єкту №7/1/12/78/Ж від 22 лютого 2008 року.

Також зазначає, що дана квартира, яка є предметом для виконання зобов`язань відповідачем, без згоди позивача може бути відчужена на користь третіх осіб та у разі невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 14 серпня 2019 року заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову повернуто.

На обґрунтування постановленої ухвали місцевий суд зазначив, що заява про забезпечення позову не містить: належного обґрунтування необхідності забезпечення позову та пропозиції заявника щодо зустрічного забезпечення, предмету позову, з яким позивач планує звернутись до суду, обґрунтування необхідності застосування саме такого заходу забезпечення позову, який обрано заявником.

З матеріалів заяви про забезпечення позову неможливо встановити з яким саме предметом позову планує звернутись до суду позивач, що в свою чергу унеможливлює встановлення відповідності виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам, а також співрозмірності заходів забезпечення позову.

Між тим, п. 6 ч. 1 ст. 151 ЦПК України чітко передбачено, що заява про забезпечення позову повинна містити пропозиції заявника щодо зустрічного забезпечення.

Так, пропозиція заявника щодо зустрічного забезпечення, яка має бути зазначена у клопотання про забезпечення позову, не може бути зведена лише до вказівки про відсутність підстави для застосування зустрічного забезпечення. Концепцією нової редакції ЦПК України є конкретна пропозиція позивача виражена у клопотанні.

При цьому реалізація заходів зустрічного забезпечення є правом суду, а не його обов`язком, за виключеннями, передбаченими частиною 3 статті 154 ЦПК України, в якій наведено випадки, коли суд зобов`язаний застосувати зустрічне забезпечення.

Водночас, відповідно до ч. 9 ст. 153 ЦПК України суд, встановивши, що заяву про забезпечення позову подано без додержання вимог ст. 151 цього Кодексу, повертає її заявнику, про що постановляє ухвалу.

Не погоджуючись із постановленою ухвалою, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, посилаючись на її незаконність та необґрунтованість, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, а також неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права при її постановленні.

Просить ухвалу Києво-Святошинського районного суду Київської області від 14 серпня 2019 року скасувати та ухвалити нове судове рішення про задоволення поданої заяви.

Суд, закінчивши з`ясування обставин справи і перевірку їх доказами, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі, у межах доводів та вимог апеляційної скарги, вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення, керуючись наступним.

Відповідно до ст. 151 ЦПК України заява про забезпечення позову подається в письмовій формі, підписується заявником і повинна містити: найменування суду, до якого подається заява; повне найменування ( для юридичних осіб ) або ім`я ( прізвище, ім`я та по батькові - для фізичних осіб ) заявника, його місцезнаходження ( для юридичних осіб ) або місце проживання чи перебування ( для фізичних осіб ), поштові індекси, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України, реєстраційний номер облікової картки платника податків ( для фізичних осіб ) за його наявності або номер і серію паспорта для фізичних осіб - громадян України, номери засобів зв`язку та адресу електронної пошти, за наявності; предмет позову та обґрунтування необхідності забезпечення позову; захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності; ціну позову, про забезпечення якого просить заявник; пропозиції заявника щодо зустрічного забезпечення; ) інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

Якщо заява про забезпечення позову подається до відкриття провадження у справі, в такій заяві додатково зазначаються повне найменування ( для юридичних осіб ) або ім`я ( прізвище, ім`я та по батькові ) ( для фізичних осіб ) інших осіб, які можуть отримати статус учасника справи, їх місцезнаходження ( для юридичних осіб ) або місце проживання чи перебування ( для фізичних осіб ), поштові індекси, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України, реєстраційний номер облікової картки платника податків ( для фізичних осіб ) за його наявності або номер і серія паспорта для фізичних осіб - громадян України, відомі номери засобів зв`язку та адреси електронної пошти.

Реєстраційний номер облікової картки платника податків або паспортні дані інших сторін - фізичних осіб, які не є підприємцями, вказуються у випадку, якщо вони відомі заявнику.

Заява про забезпечення позову у вигляді арешту морського судна подається в письмовій формі і повинна містити: найменування суду, до якого подається заява; повне найменування - для юридичної особи або прізвище, ім`я та по батькові (за наявності) - для фізичної особи - підприємця, яка є відповідальною за морською вимогою; розмір та суть морської вимоги, що є підставою для арешту судна; найменування судна, щодо якого подається заява про арешт, інші відомості про судно, якщо вони відомі заявнику.

У заяві можуть бути зазначені кілька заходів забезпечення позову, що мають бути вжиті судом, із обґрунтуванням доцільності вжиття кожного з цих заходів.

До заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі.

До заяви про забезпечення позову у справі, яка передана на розгляд міжнародного комерційного арбітражу, третейського суду додаються: копія позовної заяви до міжнародного комерційного арбітражу, третейського суду або іншого документа, подання якого започатковує процедуру міжнародного комерційного арбітражу, третейського розгляду згідно з відповідним регламентом ( правилами ) арбітражу, або третейського суду або законодавством за місцем арбітражу; документ, що підтверджує подання такої позовної заяви або іншого аналогічного документа згідно з відповідним регламентом ( правилами ) арбітражу, третейського суду або законодавством за місцем арбітражу; копія відповідної арбітражної угоди чи угоди про передачу спору на вирішення третейського суду.

Відповідно до ч. 9 ст. 153 ЦПК України суд, встановивши, що заяву про забезпечення позову подано без додержання вимог ст. 151 цього Кодексу, повертає її заявнику, про що постановляє ухвалу.

Як встановлено судом, що підтверджується і матеріалами справи, 14 серпня 2019 року ОСОБА_1 звернулася до суду із названою заявою, де просила вжити заходи забезпечення позову шляхом накладання арешту на квартиру АДРЕСА_1 та заборонити вчиняти будь-які дії щодо вказаної квартири, пов`язані з передачею права користування, володіння та розпорядження даним об`єктом нерухомості на користь третіх осіб ( а.с. 2-7 ).

Свої вимоги обґрунтовує тим, що вказана спірна квартира мала бути передана їй в порядку погашення лоту облігацій за договором участі у будівництві об`єкту №7/1/12/78/Ж від 22 лютого 2008 року.

Також зазначає, що дана квартира, яка є предметом для виконання зобов`язань відповідачем, без згоди позивача може бути відчужена на користь третіх осіб та у разі невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду ( там же ).

Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 14 серпня 2019 року заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову повернуто заявнику ( а.с. 39-40 ).

Повертаючи зазначену заяву про забезпечення позову, суд першої інстанції виходив з того, що заяву про забезпечення позову подано без додержання вимог ст. 151 ЦПК України ( там же ).

При цьому, на переконання апеляційного суду, місцевий суд вірно встановив, що заявником в порушення п. 3 ч. 1 ст. 151 ЦПК України не зазначено предмет позову, з яким позивач планує звернутись до суду.

А відтак, з точки зору другої інстанції, незазначення предмету позову в даній заяві в свою чергу унеможливлює з`ясування співмірності обраних заходів забезпечення позову із можливими заявленими позивачем вимогами, і як наслідок, унеможливлює об`єктивний розгляд поданої заяви.

Щодо посилання на наявність іншої цивільної справи №369/5325/16-ц, то таке посилання в даному випадку є безпідставним, оскільки заява про забезпечення позову подано не в рамках зазначеної справи.

Окрім цього, слід зауважити, що зазначення у заяві про забезпечення позову пропозицій щодо зустрічного забезпечення або наведення мотивів відсутності підстав для зустрічного забезпечення необхідне для правильного та об`єктивного вирішення судом такої заяви.

Відповідно до ст. 129 Конституції України, суддя, здійснюючи правосуддя, керується верховенством права та застосовує засади судочинства, серед яких забезпечення права на апеляційний перегляд справи, розумні строки розгляду справи судом.

Пунктом 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Разом з тим, Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці виходить з того, що реалізуючи пункт 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступу до правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, змістом яких є не допустити судовий процес у безладний рух.

Таким чином, в кожному випадку заявник при зверненні до суду із заявою повинен як дотримуватися норм процесуального законодавства, так і очікувати, що ці норми застосовуються.

Відтак, на переконання апеляційного суду, повернення заяви про забезпечення позову не є порушенням права на справедливий судовий захист та не може вважатися обмеженням права доступу до суду, оскільки не перешкоджає особі повторно звернутися з даною заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, які стали підставою для її повернення.

За таких обставин, місцевий суд, з точки зору апеляційного суду, у повній мірі дотримався вимог процесуального законодавства, зокрема, ст.ст. 149-151, 153, 154 ЦПК України при постановленні оскаржуваної ухвали.

Таким чином, доводи апеляційної скарги про незаконність та необґрунтованість ухвали, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, а також неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права при її постановленні, зокрема, ст.ст. 153, 154 ЦПК України, на переконання апеляційного суду, не знайшли свого підтвердження під час розгляду справи у суді другої інстанції та повністю спростовуються викладеним.

Інші обставини, зазначені в апеляції, зокрема, про те, що ненадання пропозиції зустрічного забезпечення не є порушенням норм чинного законодавства, заявником зазначено, що постановою Верховного Суду інша цивільна справа передана на новий розгляд у даний суд, він звертався до банку з проханням передати йому у власність спірну нерухомість, заявником в своїй заяві обґрунтовано необхідність забезпечення позову, на переконання апеляційного суду та у силу викладеного, правового значення для правильного вирішення процесуального спору не мають і не спростовують висновок суду першої інстанції та не є, у даному разі, підставою для задоволення апеляційних вимог.

Відтак, викладені у апеляції доводи суд другої інстанції відносить до числа формальних, відповідно, судове рішення, ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права, не може бути скасоване у відповідності до положень ст. 375 ЦПК України.

Враховуючи наведене та керуючись ст.ст. 5, 10-13, 263, 367, 368, 374, 379, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а ухвалу Києво-Святошинського районного суду Київської області від 14 серпня 2019 року у справі за заявою ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Укргаз» про забезпечення позову - без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня проголошення судового рішення.

Головуючий А.С. Сержанюк

Судді: В.В. Гуль

Л.П. Сушко