Житомирський апеляційний суд
Справа №279/4816/18 Головуючий у 1-й інст. Невмержицька О. А.
Категорія 20 Доповідач Галацевич О. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 березня 2019 року Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючого судді Галацевич О.М.,

суддів: Григорусь Н.Й., Микитюк О.Ю.,

з участю секретаря судового засідання Гарбузюк Ю.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі справу №279/4816/18 за позовом ОСОБА_1 до приватного підприємства «Крупний» про визнання договору купівлі-продажу дійсним, визнання права власності на майно,

за апеляційною скаргою ОСОБА_1,

на рішення Коростенського міськрайонного суду Житомирської області, ухвалене 21 листопада 2018 року суддею Невмержицькою О.А. у м. Коростені,

в с т а н о в и в :

У жовтні 2018 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до приватного підприємства «Крупний» (далі ПП «Крупний», підприємство), у якому просила визнати договір купівлі-продажу від 10.07.2017 таким, що відбувся, та визнати за нею право власності на транспортний засіб - сідловий тягач Е, марки Volvo, модель FH 12.500, білого кольору, реєстраційний номер НОМЕР_1, 2005 року випуску.

В обґрунтування позову зазначила, що 10.07.2017 між нею та ПП «Крупний» досягнуто домовленість, що останнє продає, а вона купує вищевказаний транспортний засіб за ціною 104701,02 грн. У звязку із відсутністю часу та коштів для оформлення договору купівлі-продажу у нотаріуса, вони домовились про те, що підприємство напише гарантійний лист про отримання коштів за автомобіль, а протягом трьох днів вони укладуть нотаріально посвідчену угоду за рахунок відповідача. На підтвердження факту угоди підприємство надало їй гарантійний лист від 10.07.2017 про отримання коштів, також підприємством їй було передано свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу та автомобіль, тобто виконано всі умови договору купівлі-продажу. Проте, у подальшому підприємство відмовилося укладати нотаріальну угоду, у звязку із чим вона звернулась за захистом свого права до суду.

Рішенням Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 21 листопада 2018 року у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1, посилаючись на неповне зясування судом першої інстанції обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального права, порушення норм процесуального права, просить скасувати вказане судове рішення та постановити нове про задоволення її позовних вимог.

На її думку, судом не враховано, що сторонами досягнуто усіх істотних умов договору купівлі-продажу спірного майна, але відповідач ухиляється від його нотаріального оформлення, посилаючись на зміну керівництва підприємства. Крім того, лише у грудні 2018 підприємством їй було надано примірник договору купівлі-продажу та прибутковий касовий ордер, які мають бути враховані під час апеляційного розгляду. Крім того, зазначила про неправильне посилання суду першої інстанції на Правила державної реєстрації та обліку автомобілів, автобусів, самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів всіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів та мотоколясок, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 07 вересня 1998 року № 138 (далі Правила).

У відзиві на апеляційну скаргу представник ПП «Крупний» не заперечував обставин, зазначених позивачем, проте послався на зміну керівництва та неможливість у звязку із цим оформлення договору у нотаріуса.

В судовому засіданні представник ОСОБА_1 ОСОБА_2 апеляційну скаргу підтримала із зазначених у ній підстав.

Належним чином повідомлений про дату, час і місце розгляду справи представник ПП «Крупний» в судове засідання не зявився, а тому суд апеляційної інстанції розглянув справу у його відсутність, що відповідає положенням ч. 2 ст. 372 ЦПК України.

Заслухавши пояснення представника позивача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, враховуючи наступне.

Загальний порядок укладення договорів учасниками цивільних відносин визначено у главі 53 ЦК України.

До принципово важливих складових цієї процедури відносяться зміст та форма договору, спосіб, місце укладення.

Правове регулювання відносин, пов'язаних з купівлею-продажем транспортних засобів, здійснюється ЦК України з урахуванням загальних положень про договір та спеціальних правил, закріплених у Порядку здійснення оптової та роздрібної торгівлі транспортними засобами та їх складовими частинами, що мають ідентифікаційні номери, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 11 листопада 2009 року № 1200 та Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 07 вересня 1998 року №1388 (далі Порядок), які визначають певні особливості укладення, виконання та правові наслідки невиконання відповідних договорів.

Судом першої інстанції встановлено, що 10.07.2017 року ОСОБА_1 та ПП "Крупний" домовились про те, що підприємство продає, а ОСОБА_1 купує транспортний засіб: сідловий тягач-Е, марки VOLVO, модель FH 12.500, білого кольору, реєстраційний номер НОМЕР_1, 2005 року випуску за ціною 104701,02 грн. На виконання вказаної домовленості ОСОБА_1 сплатила відповідачу 104701,02 грн, що підтверджується гарантійним листом від 10.07.2017, а останній передав їй свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу та сам автомобіль.

Посилаючись на відмову підприємства укласти нотаріальну угоду купівлі-продажу автомобіля, ОСОБА_1 просила визнати за нею право власності на цей транспортний засіб в судовому порядку.

Ухвалюючи рішення про відмову у позові, суд першої інстанції виходив із відсутності правових підстав для задоволення позову.

Такий висновок є правильним, оскільки розглядаючи спір, який виник між сторонами, суд правильно визначився із характером спірних правовідносин, застосував норми матеріального права, зокрема ст.ст. 328, 655 ЦК України, спеціальне законодавство, зокрема, Порядок, повно та всебічно зясував обставини справи, дослідив докази і надав їм належну оцінку.

Доводи апеляційної скарги щодо досягнення сторонами усіх істотних умов договору купівлі-продажу та наявності підстав для визнання за нею права власності на транспортний засіб в судовому порядку є безпідставними з огляду на наступне.

За правилами статті 392 ЦК України позов про визнання права власності може бути пред'явлено, по-перше, якщо особа є власником майна, але її право оспорюється або не визнається іншою особою; по-друге, якщо особа втратила документ, який засвідчує його право власності.

Позивачем у спорі про визнання права власності є власник - особа, яка має право власності на майно (тобто вже стала його власником, а не намагається ним стати через пред'явлення позову).

Враховуючи, що відповідно до статті 328 ЦК України набуття права власності - це певний юридичний механізм, з яким закон пов'язує виникнення в особи суб'єктивного права власності на певні об'єкти, суд при застосуванні цієї норми повинен встановити, з яких саме передбачених законом підстав, у який передбачений законом спосіб позивач набув право власності на спірний об'єкт та чи підлягає це право захисту в порядку, визначеному статтею 392 ЦК України.

Викладене узгоджується з правовим висновком Верховного Суду України, наведеним у постанові від 16 грудня 2015 року у справі № 6-688цс15.

Отже, оскільки ОСОБА_1 не набула право власності на транспортний засіб, у неї відсутнє право, яке підлягає захисту у в порядку, визначеному статтею 392 ЦК України.

Посилання ОСОБА_3 щодо ухилення відповідача від нотаріального посвідчення правочину не можуть бути підставою для задоволення позову, оскільки чинне законодавство не вимагає обовязкового нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу автомобіля, а пунктом 8 Порядку визначені інші способи набуття права власності на транспортний засіб, зокрема укладення та оформлення договору купівлі-продажу безпосередньо в центрах МВС, центрах адміністративних послуг тощо.

Надані до апеляційної скарги копія письмового договору купівлі-продажу та прибуткового касового ордеру на правильність ухваленого рішення не впливають.

Помилкове посилання суду на Правила не може бути підставою для скасування правильного по суті рішення. Крім того вирішуючи спір, суд правильно послався на Порядок.

Рішення суду першої інстанції є законним і обґрунтованим, підстави для його скасування відсутні.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381-384, 389-391 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 21 листопада 2018 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий Судді

Повний текст постанови складений 15 березня 2019 року.