Дата документу 04.01.2019 Справа № 554/9797/18
Провадження № 2/554/3721/2018
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 грудня 2018 року м. Полтава

Октябрський районний суд м. Полтави у складі:

головуючого судді - Материнко М.О.,

за учатю секретаря судового засідання - Бакулей А.С.,

за участю адвоката позивача - ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Полтаві цивільну справу за позовом ОСОБА_2 (АДРЕСА_1) до ОСОБА_3 (адреса зареєстрованого м/п АДРЕСА_1; адреса фактичного проживання АДРЕСА_2), третя особа - Полтавська міська рада в особі Центру надання адміністративних послуг Полтавської міської ради (36000, м. Полтава, вул. Соборності, 36), про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_2 30.11.2018 р. звернулась до суду із вказаним позовом, відповідно до якого прохала суд визнати ОСОБА_3 таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме квартирою за адресою АДРЕСА_3.

В обгрунтування позову позивачем зазначено, що вона є власником квартири за адресою АДРЕСА_3. Відповідач є її онуком, який не проживає у вказаній квартирі з травня 2017 р. Покинувши місце реєстрації відповідач не вжив дій по зняттю з реєстрації. Наявна реєстрація відповідача порушує права позивача, як власника житла, на вільне користування своєю приватною власністю, створює матеріальний тягар в оплаті комунальних послуг, вартість яких розраховується, в тому числі, і виходячи з кількості зареєстрованих у житловому приміщенні осіб.

Адвокат позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі, прохала суд позов задовольнити, проти винесення заочного рішення не заперечувала.

Представник третьої особи - Полтавської міської ради в особі Центру надання адміністративних послуг Полтавської міської ради у судове засідання не з'явився, будучи належним чином повідомлений судом про дату, час і місце розгляду справи.

Відповідач у судове засідання повторно не з'явився, будучи належним чином повідомлений судом про дату, час і місце розгляду справи, про причини своєї неявки суд не повідомляв; відзив на позов, а також будь-які заяви чи клопотання на адресу суду від останнього не надходило.

За таких обставин, суд дійшов висновку про можливість ухвалення заочного рішення у справі, про що постановлено ухвалу.

Дослідивши матеріали справи, зібрані у справі докази в їх сукупності, судом встановлено наступне.

Встановлено, що ОСОБА_2 є власником квартири за адресою АДРЕСА_3 на підставі договору міни від 29.05.1997 р.

Судом встановлено, що відповідач ОСОБА_3 є онуком ОСОБА_2, зареєстрований за адресою АДРЕСА_4, але фактично не проживає за вказаною адресою з травня 2017 р.

Вказане підтверджено показами свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5, допитаних у судовому засіданні.

Відповідно до ч. 1 ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово.

Місцем проживання, згідно з ст. 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», визначається житло, розташоване на території адміністративно-територіальної одиниці, в якому особа проживає.

Відповідно до ст. 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», реєстрація - це внесення інформації до реєстру територіальної громади, документів, до яких вносяться відомості про місце проживання/перебування особи, із зазначенням адреси житла/місця перебування із подальшим внесенням відповідної інформації до Єдиного державного демографічного реєстру в установленому Кабінетом Міністрів України порядку.

Виходячи зі змісту ст. 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» реєстрація місця проживання особи є фіксацією фактичного місця її проживання. Тобто, правовою підставою для перебування на реєстраційному обліку є проживання чи перебування в житлі за певною адресою.

Відповідно до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом 7 днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (пропозбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть.

З викладеного слідує, що вирішення питання про зняття особи з реєстраційного обліку залежить, зокрема, від вирішення питання про її право користування житловим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства.

Права власника житлового будинку, квартири визначені ст. 386 ЦК України та ст. 150 Житлового кодексу УРСР, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім'ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд.

Відповідно до ст. 150 ЖК УРСР громадяни, які мають у приватній власності квартиру, користуються нею для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.

Згідно зі змістом ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Статтею 319 ЦК України визначено, що саме власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

За ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Статтею 41 Конституції України та ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17.07.1997 року відповідно до Закону №475/97-ВР від 17.07.1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися та розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд, учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Відповідно до ч. 2 ст. 405 Цивільного кодексу України, член сім'ї власника житла втрачає право на користування житлом, у разі його відсутності без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Відповідно до ч. 4 ст. 156 ЖК УРСР до членів сім'ї власника будинку (квартири) належать особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу. До членів сім'ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім'ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство.

Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняттяз реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі: судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою.

Отже, рішення суду про визнання особи такою, що втратила право користування житлом є підставою для зняття її з реєстраційного обліку.

На підставі вищевикладеного, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 1-5, 10, 76-82, 95, 141, 258-259, 262-265, 268, 273 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_2 (АДРЕСА_1) до ОСОБА_3 (адреса зареєстрованого м/п АДРЕСА_1; адреса фактичного проживання АДРЕСА_2), третя особа - Полтавська міська рада в особі Центру надання адміністративних послуг Полтавської міської ради (36000, м. Полтава, вул. Соборності, 36), про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням - задовольнити в повному обсязі.

Визнати ОСОБА_3 (ІНФОРМАЦІЯ_2, РНОКПП НОМЕР_1, адреса зареєстрованого м/п АДРЕСА_1; адреса фактичного проживання АДРЕСА_2) таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме квартирою за адресою АДРЕСА_3.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а учасником справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, зазначених вище, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Повний текст рішення суду складено та оголошено 04 січня 2019 року.

Суддя Материнко М.О.