Провадження № 2/742/981/19
Єдиний унікальний № 742/2244/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 грудня 2019 року м.Прилуки

Прилуцький міськрайонний суд Чернігівської області

в складі: головуючої судді Павлова В.Г.,

при секретарі Тищенко О.М.,

розглянувши в приміщенні суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ПАТ «Перший Український Міжнародний Банк», третя особа приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Хара Наталія Станіславівна про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 в особі представника - адвоката Калініна С.К. звернувся до Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області з позовом до ПАТ «Перший Український Міжнародний Банк» /далі - «ПУМБ»/, третя особа - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Хара Н.С. про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

Позовні вимоги мотивовані тим, що 15.05.2018 року приватним нотаріусом було видано виконавчий напис зареєстрований в реєстрі за №3873, яким звернено стягнення за кредитним договором №4281 від 30.05.2014 року за період з 26.04.2017 року по 26.04.2017 року в розмірі 25 922,56 грн.

Позивач вважає, що оспорюваний виконавчий напис нотаріуса здійснено з порушенням вимог чинного законодавства, а тому повинен бути визнаний таким, що не підлягає виконанню, оскільки заборгованість зазначена у виконавчому написі на момент його вчинення не була безспірною.

В судове засідання позивач та його представник не з`явилися, до суду подали заяву про розгляд справи без їх участі, в якій позовні вимоги підтримали, наполягали на їх задоволенні з вище наведених підстав, до заяви долучили додаткові пояснення.

Представник «ПУМБ» в судове засідання не з`явився, не надіслав відзиву на позовну заяву, 25.11.2019 року надіслав на виконання ухвали до суду розрахунок заборгованості ОСОБА_1 перед АТ «Перший Український міжнародний Банк» за кредитним договором № 4281 від 30.05.2014 року зі змінами та доповненнями до нього станом на 08.08.2019 року включно /а.с.33-34, 179-185/.

Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Хара Н.С. в судове засідання не з`явилась, на виконання ухвали суду від 02.10.2019 року надіслала належним чином завірені копії документів, на підставі яких було вчинено виконавчий напис та зазначила про розгляд справи у її відсутність.

Заслухавши представника позивача, вивчивши матеріали справи, дослідивши надані сторонами докази, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 15.05.2019 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Хара Н.С. вчинено виконавчий напис,що зареєстрований в реєстрі за №3873 про стягнення з ОСОБА_1 на користь «ПУМБ» заборгованість за кредитним договором №4281 від 30.05.2014 року за період з 26 квітня 2017 року по 26 квітня 2018 року у розмірі 25 922,56 грн., у тому числі:8 259,62 грн. - прострочена заборгованість за сумую кредиту;13,33 грн. - прострочена заборгованість за комісією; 9 158,2 грн. - прострочена заборгованість за процентами; 7 916,35 грн. - строкова заборгованість за сумою кредиту; 0,00 грн. - строкова заборгованість за комісією; 575,06 грн. - строкова заборгованість за процентами.

Постановою приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Палігіна О.П. 15 квітня 2019 року відкрито виконавче провадження про стягнення з ОСОБА_1 на підставі виконавчого напису №3873 від 15.05.2018 року заборгованості у розмірі 25 922,56 грн. на користь «ПУМБ»/а.с.10-11/.

Постановою приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Палігіна О.П. 17 квітня 2019 року відкрито виконавче провадження №58904370 про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника ОСОБА_1 на підставі виконавчого напису №3873 від 15.05.2018 року /а.с.12/.

Відповідно ст.18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і порядку, встановлених законом.

Статтею 87 Закону України «Про нотаріат» /далі - Закону/ передбачено, що для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Положеннями ст.88 Закону України «Про нотаріат» визначено певну умову вчинення виконавчих написів. Так, нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо, зокрема, подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем.

Згідно роз`яснень до п.13 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах за скаргами на нотаріальні дії або відмову в їх вчиненні» при вирішення справ пов`язаних з оскарженням відмови у видачі виконавчого напису або його видачею відповідно до Закону України «Про нотаріат» виконавчий напис може бути вчинено нотаріусом за умови, що наявність безспірної заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем підтверджується відповідними документами.

Пунктом 8 зазначеної вище постанови передбачено, що суд при вирішенні питання про обґрунтованість повинен виходити з того, що нотаріальні дії повинні вчинятись у суворій відповідності з встановленими для даного органу чи особи компетенцією і порядком їх вчинення.

Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником.

Як зазначено Верховним Судом України в своїй постанові від 05 липня 2017 року по справі № 754/9711/14-ц безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів.

Згідно з п.2 «Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року, № 1172 для одержання виконавчого напису про стягнення кредитної заборгованості кредитором надаються оригінал кредитного договору; засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості.

Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак, сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого.

З огляду на наведене та з урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат», захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису.

Тому суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87,88 Закону України«Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису.

При цьому законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів.

Як вбачається з матеріалів справи, приватному нотаріусу при подачі заяви про вчинення виконавчого напису банком було надано Виписку з розрахунку ОСОБА_1 (а.с. 115), яка не містить посилання на період з якого виникла заборгованість, детальних розрахунків заборгованості в контексті зі строками її погашення, остання має лише зазначені загальні суми заборгованості. Таким чином, дана виписка не може бути тим документом, який містить відомості про безспірність заборгованості ОСОБА_1 . Суд зазначає, що у виконавчому написі нотаріуса зазначений період стягуваної заборгованості боржника 26.04.2017 року по 26.04.2018 року, в той час як у самій виписці даний період відсутній, а зазначено лише, що станом на 26.04.2018 року існує заборгованість у сумі 25 922,56 грн.

При цьому, у наданих приватному нотаріусу копіях документів у справі, відповідно до яких було вчинено оспорюваний виконавчий напис, міститься копія вимоги (повідомлення) № вих.644 від 07.03.2018 року, яка була адресована позивачу про погашення заборгованості за кредитним договором в сумі 25 347,50 коп. /а.с.117/. Суд зазначає, що сума заборгованості відповідно до письмової вимоги (повідомлення) станом на 07.03.2018 року становить 25 347,50 грн, а відповідно до виписки з рахунку станом на 26.04.2019 року - 25 922,56 грн, що вже може свідчити про спірність даної заборгованості на момент вчинення виконавчого напису нотаріуса.

Разом з тим, в матеріалах справи відсутнє, як підтвердження отримання вказаного листа адресатом, так і відмітка поштового відділення зв`язку про відправлення повідомлення на вказану в листі адресу, у зв`язку з чим, позивач був позбавлений можливості бути вчасно проінформованим про наявність заборгованості та можливості, або оспорити вимоги «ПУМБ», або їх добровільно виконати.

Окрім того, суд зазначає, що згідно з відповіддю Філії Чернігівської дирекції АТ «Укрпошта» на запит суду щодо надання інформації відносно дати, місця відправлення та отримання, найменування адресата та отримувача за номером поштового відправлення 819, вказаного у наданих нотаріусом копіях документів, даний запит суду залишено без розгляду, у зв`язку з тим, що Чернігівська дирекція АТ «Укрпошта» може надати дану інформацію лише за останні шість місяців.

Таким чином у матеріалах справи відсутні докази отримання ОСОБА_1 вимоги про можливе стягнення заборгованості за кредитним договором шляхом вчинення виконавчого напису нотаріуса, а нотаріусом, в свою чергу, не було перевірено отримання її позивачем, що унеможливило подання ОСОБА_1 нотаріусу обґрунтованих заперечень щодо вчинення виконавчого напису або письмової згоди.

Нотаріусом не з`ясовано, станом на час вчинення спірного виконавчого напису, чи не пропущено банком строк позовної давності, а так само, трирічний строк з дня виникнення у нього права вимоги, що вимагає п.3 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, не встановлено, коли було здійснено останню оплату по кредиту, оскільки з даної нотаріусу виписки не прослідковується взагалі рух коштів по рахунку. Період стягнення у виконавчому написі зазначено з 26.04.17 р. по 26.04.18 р., тоді як договір укладено 30.05.14 р. зі строком користування овердрафтом на 36 місяці /а.с.81,91/.

Згідно ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Суд звертає увагу, що з матеріалів справи не вбачається, що при вчиненні напису нотаріус отримав від банку первинні бухгалтерські документи щодо видачі кредиту та здійснення його часткового погашення (квитанції, платіжні доручення, меморіальні ордери, розписки, чеки тощо), у зв`язку з чим, у нотаріуса були відсутні підстави вважати, що розмір заборгованості перед банком, суми штрафних санкцій та процентів, зазначені у написі, є безспірними.

Отже, на думку суду, у даному випадку, нотаріус при вчиненні оспорюваного виконавчого напису не переконався належним чином у безспірності розміру сум, що підлягають стягненню за виконавчим написом, а також не пересвідчився в отриманні позивачем вимоги банкупро можливе стягнення заборгованості за кредитним договором шляхом вчинення виконавчого напису нотаріуса, чим порушив норми Закону України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів.

Окремо слід також зазначити, що відповідач ПАТ «ПУМБ» 04.09.2019 року вже ініціював позовне провадження щодо стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором №4281 від 30.05.2014 року за яким попередньо вже винесено оскаржуваний виконавчий напис нотаріуса, що також опосередковано свідчить про не безспірність заборгованості /а.с.176-181/.

Таким чином, приймаючи до уваги, що виконавчий напис приватного нотаріуса був вчинений в порушення вимог Закону «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, суд, керуючись принципом змагальності сторін, з метою забезпечення завдань цивільного судочинства, приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог позивача.

Відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню витрати, понесені позивачем по оплаті судового збору у розмірі 768,40 грн.

Керуючись ст.ст.12,13,141,263-265 ЦПК України, суд-

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк», третя особа приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Хара Наталія Станіславівна про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню - задовольнити.

Визнати виконавчий напис, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Хара Наталією Станіславівною від 15.05.2018 року, зареєстрований в реєстрі за № 3873 щодо стягнення з ОСОБА_1 на користь акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором №4281 від 30.05.2017 року за період з 26 квітня 2017 року по 26 квітня 2018 року у розмірі 25 922,56 грн., у тому числі: 8259,62 грн. - прострочена заборгованість за сумою кредиту; 13,13 грн. - прострочена заборгованість за комісією, 9158,2 грн. - прострочена заборгованість за процентами, 7916,35 грн. - строкова заборгованість за сумою кредиту, 0,00 грн. - строкова заборгованість за комісією, 575,06 грн. - строкова заборгованість за процентами, таким, що не підлягає виконанню.

Стягнути з акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» (, місцезнаходження:04070,місто Київ, вулиця Андріївська, будинок №4, п/р НОМЕР_1 , МФО 334851) на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , судові витрати з оплати судового збору у розмірі 768,40 грн.

Рішення суду може бути оскаржене до Чернігівського апеляційного суду через Прилуцький міськрайонний суд Чернігівської області шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.

У разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного тексту судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: В.Г. Павлов