Справа № 676/195/19
Номер провадження 2-о/676/28/19
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 січня 2019 року м. Кам'янець-Подільський

Кам'янець-Подільський міськрайонний суд Хмельницької області

в складі: головуючого судді Вдовичинського А.В.,

секретаря судового засідання Слободенюк О.О.

за участю заявника ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м.Кам'янець-Подільському справу за заявою ОСОБА_1 про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території, заінтересована особа - Камянець-Подільський міський відділ ДРАЦС Головного територіального управління юстиції у Хмельницькій області,-

встановив:

ОСОБА_1 звернулася до суду з заявою про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території. Ухвалою суду від 16.01.2019 р. залучено в якості заінтересованої особи по справі Камянець-Подільський міський відділ ДРАЦС Головного територіального управління юстиції у Хмельницькій області. В обгрунтвання вимог заявник вказує, що вона є донькою ОСОБА_3, який помер ІНФОРМАЦІЯ_4. в АДРЕСА_1, перебуваючі в криниці в наслідок діфузного мелкоочагового кардіосклеза, гострої недостатності кровообігу. Отримати свідоцтво про смерть у відділі державної реєстрації актів цивільного стану неможливо, оскільки факт смерті відбувся на тимчасово окупованій території України, на якій неможливо отримати медичний документ, що може бути прийнято відділом державної реєстрації актів цивільного стану для здійснення реєстрації смерті відповідно до статті 17 Закону України "Про державну реєстрацію актів цивільного стану". Зазначене місце смерті є тимчасово окупованою територією України, визначеною Верховною Радою України. 22.12.2018 р. зверталася до Кам'янець-Подільського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану та отримала висновок № 2376/15.8.4-36 про відмову у проведенні державної реєстрації смерті. Встановлення факту смерті необхідно мені для отримання свідоцтва про смерть у відділі державної реєстрації актів цивільного стану. Заявник просить суд винести рішення встановити факт смерті ОСОБА_3, місце смерті АДРЕСА_1, яка настала ІНФОРМАЦІЯ_4. В суді заявник заяву підтримала, просить його задовольнити. Суду заявник пояснила, що під час смерті та на похоронах батька не перебувала, медичне свідоцтво про смерть батька їй передав далекий родич ОСОБА_4 який здійснював поховання батька, батько похований на міському кладовищі в м.Молодогвардійськ.

Представник заінтересованої особи - Камянець-Подільського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Хмельницькій області в судове засідання не з'явився, начальник відділу направив суду заяву про розгляд справи без участі їх представника, при вирішенні заяви покладаються на думку суду.

Заслухавши пояснення заявника, вивчивши матеріали справи, суд встановив наступне.

Заявник є донькою ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця с.Хоровець Славутського району Хмельницької області, що підтверджується копією свідоцтва про народження заявника, копією свідоцтва про шлюб заявника. ОСОБА_3, житель АДРЕСА_1 помер ІНФОРМАЦІЯ_4 р. в м.Молодогвардійськ Луганської області, що підтверджується лікарським свідоцтвом про смерть № 475, виданим 19.11.2018 р. заввідделення СМЕ Краснодонського міського відділення установи «Луганське республіканське бюро судово-медичної експертизи» ЛНР.

22.12.2018 року заявнику Камянець-Подільським міським відділом ДРАЦС Головного територіального управління юстиції у Хмельницькій області було відмовлено у проведенні державної реєстрації смерті ОСОБА_3 у зв'язку з відсутністю документів, на підставі яких можливо було б вчинити вказану дію.

Згідно з ст. 257-1 ЦПК України, заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України.

Суд враховує, що місто Молодогвардійськ Луганської області станом на час розгляду цієї справи знаходиться на тимчасово окупованій території України та відповідно до розпорядження Кабінету Міністрів України від 07.11.2014 року №1085-р входить до переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження. Вказана обставина позбавляє заявника можливості зареєструвати факт смерті померлої особи у встановленому законом порядку.

Стосовно окупованих територій у практиці Міжнародного суду ООН сформульовані так звані «намібійські винятки»: документи, видані окупаційною владою, повинні визнаватися, якщо їх невизнання веде за собою серйозні порушення або обмеження прав громадян. Так, у Консультативному висновку Міжнародного суду ООН від 21 червня 1971 року «Юридичні наслідки для держав щодо триваючої присутності Південної Африки у Намібії» зазначено, що держави - члени ООН зобов'язані визнавати незаконність і недійсність триваючої присутності Південної Африки в Намібії, але «у той час як офіційні дії, вчинені урядом Південної Африки від імені або щодо Намібії після припинення дії мандата є незаконними і недійсними, ця недійсність не може бути застосовна до таких дій як, наприклад, реєстрація народжень, смертей і шлюбів». Європейський суд з прав людини розвиває цей принцип у своїй практиці. Так, якщо у справі «Лоізіду проти Туреччини» (Loizidou v. Turkey, 18.12.1996, §45) ЄСПЛ обмежився коротким посиланням на відповідний пункт названого висновку Міжнародного суду, то у справах «Кіпр проти Туреччини» (Cyprus v. Turkey, 10.05.2001) та «Мозер проти Республіки Молдови та Росії» (Mozer v. the Republic of Moldova and Russia, 23.02.2016) він приділив значну увагу аналізу цього висновку та подальшої міжнародної практики. При цьому ЄСПЛ констатував, що «Консультативний висновок Міжнародного Суду, що розуміється в сукупності з виступами і поясненнями деяких членів суду, чітко показує, що в ситуаціях, подібних до тих, що наводяться в цій справі, зобов'язання ігнорувати, не брати до уваги дії існуючих de facto органів та інститутів [окупаційної влади] далеко від абсолютного. Для людей, що проживають на цій території, життя триває. І це життя потрібно зробити більш стерпним і захищеним фактичною владою, включаючи їх суди; і виключно в інтересах жителів цієї території дії згаданої влади, які мають відношення до сказаного вище, не можуть просто ігноруватися третіми країнами або міжнародними організаціями, особливо судами, в тому числі й цим [ЄСПЛ]. Вирішити інакше, означало б зовсім позбавляти людей, що проживають на цій території, всіх їх прав щоразу, коли вони обговорюються в міжнародному контексті, що означало б позбавлення їх навіть мінімального рівня прав, які їм належать» (Cyprus v. Turkey, 10.05.2001, §96). При цьому, за логікою цього рішення, визнання актів окупаційної влади в обмеженому контексті захисту прав мешканців окупованих територій ніяким чином не легітимізує таку владу (Cyprus v. Turkey, 10.05.2001, §92). Спираючись на сформульований у цій справі підхід, ЄСПЛ у справі «Мозер проти Республіки Молдови та Росії» наголосив, що «першочерговим завданням для прав, передбачених Конвенцією, завжди має бути їх ефективна захищеність на території всіх Договірних Сторін, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої Договірної Сторони [тобто є окупованою]» (Mozer v. the Republic of Moldova and Russia, 23.02.2016, §142).

Таким чином, суд вважає за можливе застосувати названі загальні принципи («Намібійські винятки»), сформульовані в рішеннях Міжнародного суду ООН та Європейського суду з прав людини, в контексті оцінки документів про смерть особи, виданих закладами, що знаходяться на окупованій території, як доказів, оскільки розуміє, що можливості збору доказів щодо факту смерті особи на окупованій території можуть бути істотно обмеженими, у той час як встановлення цього факту має істотне значення для реалізації цілої низки прав людини, включаючи право власності (спадкування), право на повагу до приватного та сімейного життя тощо.

Враховуючи вищевикладені обставини та письмові докази по справі, суд вважає доведеним факт смерті громадянина України ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця с.Хоровець Славутського району Хмельницької області, який помер ІНФОРМАЦІЯ_4 р. в м.Молодогвардійськ Луганської області, в віці 69 років внаслідок дифузного дрібноочагового кардіоскоерозу, грострої недостатності кровообігу.

Відповідно до ч. 4 ст. 317, п. 8 ч. 1 ст. 430 ЦПК України необхідно допустити негайне виконання рішення.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 13, 81, 293-294,315,317 ЦПК України, суд -

Ухвалив:

заяву задоволити.

Встановити факт, що ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженець с.Хоровець Славутського району Хмельницької області, помер ІНФОРМАЦІЯ_4 р. в м.Молодогвардійськ Луганської області.

Рішення підлягає негайному виконанню.

На рішення заявником, заінтересованою особою може бути подана апеляційна скарга протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення виготовлено 22.01.2019 р.

Суддя Кам'янець-Подільського міськрайонного суду Вдовичинський А.В