Ухвала

07 березня 2019 року

м. Київ

справа № 136/270/18

провадження № 61-4084ск19

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Мартєва С. Ю., вирішуючи питання про відкриття провадження за касаційною скаргою товариства з обмеженою відповідальністю «Прилуцьке» на рішення Липовецького районного суду Вінницької області від 24 жовтня 2018 року та постанову Вінницького апеляційного суду від 22 січня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «Прилуцьке» про визнання договору оренди земельної ділянки недійсним,

ВСТАНОВИВ:

У лютому 2018 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю «Прилуцьке» (далі - ТОВ «Прилуцьке»)про визнання договору оренди земельної ділянки недійсним, обґрунтовуючи його тим, що вказаний правочин нею не підписувався, що вказує на відсутність її волевиявлення на настання правових наслідків за правочином.

Рішенням Липовецького районного суду Вінницької області від 24 жовтня 2018 року позов задоволено повністю.

Визнано недійсним договір оренди землі, укладений 12 березня 2014 року між ОСОБА_1 та ТОВ «Прилуцьке», предметом якого є земельна ділянка, площею 3,0537 га, кадастровий номер: :03:000:0162, з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Новоприлуцької сільської ради Липовецького району Вінницької області, право оренди за яким зареєстроване 12 липня 2014 року державним реєстратором реєстраційної служби Липовецького районного управління юстиції за № 6315715.

Стягнуто з ТОВ «Прилуцьке» на користь ОСОБА_1 судові витрати у вигляді судового збору в сумі 704,80 грн, а також витрати на проведення судової експертизи в сумі 2 860,00 грн.

Рішення суду мотивовано тим, що згідно з висновком судової почеркознавчої експертизи Вінницького відділення Київського науково-дослідного інституту судових експертиз від 02 липня 2018 року спірний договір укладений від імені позивача, підписаний не ним, а іншою особою, тобто був укладений без волевиявлення позивача, а тому наявні підстави, передбачені частиною третьою статті 203 та частини першої статті 215 ЦК України, для визнання такого договору недійсним.

Постановою Вінницького апеляційного суду від 22 січня 2019 року рішення Липовецького районного суду Вінницької області від 24 жовтня 2018 року залишено без змін.

У касаційній скарзі, яка надійшла до Верховного Суду у лютому 2019 року,ТОВ «Прилуцьке» просить скасувати рішення Липовецького районного суду Вінницької області від 24 жовтня 2018 року та постанову Вінницького апеляційного суду від 22 січня 2019 року та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову.

У відкритті касаційного провадження у цій справі необхідно відмовити з огляду на наступне.

Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно із практикою Європейського суду з прав людини у справах Lavages Prestations Services v. France (Леваж Престасьон Сервіс проти Франції) та Brualla Gomez de la Torre v. Spain (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії) умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції.

Правила, запроваджені законодавцем щодо обмеження права на касаційне оскарження, відповідають Конституції України, відповідно до статті 129 якої основними засадами судочинства є, серед інших, забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Право заявника на апеляційний перегляд справи було забезпечено.

Відповідно до пункту 2 частини шостої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує п'ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню: судові рішення у малозначних справах, крім випадків, якщо: касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням при розгляді іншої справи; справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Враховуючи зазначене, Верховний Суд приходить до висновку, що касаційна скарга не містить обставин, визначених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України.

Малозначна справа є такою в силу своїх властивостей, тому незалежно від того визнавав її такою суд першої чи апеляційної інстанцій, ураховуючи, що частина шоста статті 19 ЦПК України розташована у розділі «Загальні положення» цього Кодексу, яка поширюється і на касаційне провадження, Верховний Суд вважає за можливе визнати цю справу малозначною.

При цьому суд дослідив та взяв до уваги предмет позову, складність справи,значення справи для сторін і суспільства.

Підстави, передбачені статтею 411 ЦПК України, для скасування судових рішень, що оскаржуються, у касаційній скарзі не зазначені.

Згідно із пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Враховуючи, що судові рішення, які оскаржуються, прийняті у малозначній справі, а обставини, передбачені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, відсутні, тому у відкритті касаційного провадження у цій справі необхідно відмовити.

Керуючись статтею 129 Конституції України, статтями 19, 389, 394 ЦПК України, Верховний Суд,

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті провадження за касаційною скаргою товариства з обмеженою відповідальністю «Прилуцьке» на рішення Липовецького районного суду Вінницької області від 24 жовтня 2018 року та постанову Вінницького апеляційного суду від 22 січня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «Прилуцьке» про визнання договору оренди земельної ділянки недійсним.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя С. Ю. Мартєв