Справа № 184/2192/18
Номер провадження 2/184/52/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 січня 2019 рокум. Покров

Орджонікідзевський міський суд Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді Гукової Р.М,

за участю секретаря судового засідання Михайлової Т.В.,

позивача ОСОБА_1,

відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Покров цивільну справу за позовом ОСОБА_1 (Дніпропетровська обл., м. Покров, вул. Л.Чайкіної, 18/48) до відповідача ОСОБА_2 (Дніпропетровська обл., м. Покров, вул. Соборна, 25/98) про стягнення додаткових витрат на дитину, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся в Орджонікідзевський міський суд з позовною заявою до відповідача про стягнення додаткових витрат на дитину. Свої позовні вимоги, згідно наданих уточнень, мотивує тим, що сторони мають спільну доньку ОСОБА_3 Рішенням Орджонікідзевського міського суду від 07.09.2007р. стягнуто з відповідача на користь позивача аліменти на утримання доньки в розмірі ? частини його заробітку. В подальшому розмір стягуваних аліментів було зменшено до 1/5 частини з усіх видів доходу відповідача. Оскільки донька має слабке здоровя та часто хворіє, перебуває на обліку у лікаря офтальмолога, їй необхідні медичні препарати на які позивач тратить багато коштів, після закінчення девяти класів донька вступила до ВНКЗ «Одеське театральне художнє училище», у звязку з чим позивачем були понесені додаткові витрати на їхню спільну доньку, які зумовлені особливими обставинами, передбаченими ст..185 СК України, позивач просить стягнути з відповідача в розмірі 50% від затраченої нею суми, що становить 8756,91 грн.

У судовому засіданні позивач свої позовні вимоги підтримала у повному обсязі та пояснила, що її донька перебуває на обліку у лікаря як часто довго хворіюча дитина, а також у лікаря офтальмолога у звязку із зниженою гостротою зору, наведені обставини зумовлюють додаткові витрати на придбання лікарських засобів та процедур щодо коригування зору доньки. Крім того зазначає, що їхня донька є обдарованою дитиною, має здібності до акторського мистецтва, а тому для розвитку вказаних здібностей, донька вступила до ВНКЗ «Одеське театральне художнє училище» м.Одеси, навчання у якому, а також проживання у гуртожитку є платним. Наведені обставини, на думку позивача є такими, які зумовлені розвитком здібностей дитини та її хворобою, а тому понесені позивачем додаткові витрати на їх покриття, підлягають стягненню із відповідача.

Відповідач, у встановлений ухвалою суду від 02.11.2018 року строк та додатковий строк, продовжений судом, відзиву на позов не надав.

У відповідності до ч.8 ст.178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Водночас, у судовому засіданні відповідач проти задоволення позовних вимог заперечував в повному обсязі, посилаючись на те, що ці витрати входять в суму сплачуваних ним аліментів, розмір яких у повній мірі покриває витрати про які вказує позивач. Також посилається на необґрунтованість позовних вимог в частині стягнення грошових коштів на оплату ліків, оскільки в чеках не вказано на імя кого вони придбавалися, а частина ліків не включена до рецептів, які надані позивачем. Просив суд у задоволенні позовних вимог позивача відмовити повністю.

Суд, вислухавши пояснення сторін, розглянувши матеріали справи, оцінивши докази в сукупності, прийшов до наступного висновку.

Як встановлено в судовому засіданні, сторони по справі є батьками неповнолітньої ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується свідоцтвом про народження дитини ( а.с.4).

Рішенням Орджонікідзевського міського суду від 07.09.2007р. стягнуто з відповідача на користь позивача аліменти на утримання доньки ОСОБА_1 в розмірі ? частини з усіх видів його заробітку, але не менше 30% від прожиткового мінімуму щомісячно, до досягнення повноліття доньки.

Рішенням Орджонікідзевського міського суду від 05.10.2017р. зменшено розмір стягуваних з відповідача на користь позивача аліментів на утримання доньки ОСОБА_1 з ? частини на 1/5 частину з усіх видів його заробітку, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення повноліття доньки (а.с.7-8).

Згідно довідки виданої директором ВНКЗ «Одеське театральне художнє училище» ОСОБА_1 є студентом 1 курсу денної форми навчання вказаного навчального закладу, яка зарахована на контракт за спеціальністю акторська майстерність, рік закінчення училища 2022р. (а.с.12).

Вартість освітньої послуги за 1 курс становить 8152,00 грн., що підтверджується договором про надання освітніх послуг між вищим навчальним комунальним закладом «Одеське театрально-художнє училище» та ОСОБА_1 (а.с.9-11).

Як вбачається з довідки №76 від 22.10.2018р. ОСОБА_3 на час навчання в театральному училищі проживає у гуртожитку ВНКЗ «Одеське театральне училище» (а.с.13).

Згідно довідки, виданої 26.10.2017р. КЗ «Центр оптичної реабілітації м.Нікополь» ОСОБА_3 перебувала на лікуванні з 16.10.2017р. по 26.10.2017р. (а.с.23).

Згідно довідки «КЗ ЦМЛ м.Покров»ДОР» ОСОБА_3 перебуває на лікуванні з діагнозом: міопія обох очей (а.с.24).

Крім того, у судовому засіданні встановлено, що відповідач окрім доньки ОСОБА_3, має на утриманні сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 та сплачує на його утримання 1/5 частину з усіх видів заробітку відповідача, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відповідно до ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини.

Згідно з ч.1 ст.185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Такі особливі обставини будуть індивідуальними у кожному конкретному випадку.

Так, до особливих обставин, які викликають необхідність додаткових витрат на дитину закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат на неї у зв`язку із розвитком певних її здібностей, страждає на тяжку хворобу тощо. Особливі обставини можуть бути зумовлені, як негативними (хвороба), так і позитивними фактами (схильність дитини до музики, що потребує купівлі музичного інструменту, або до певного виду спорту, що вимагає додаткових матеріальних витрат, або дитина потребує оздоровлення та відпочинку біля моря чи на гірському курорті). Такі особливі обставини будуть індивідуальними у кожному конкретному випадку.

Додаткові витрати не є додатковим стягненням коштів на утримання дитини. Аліменти необхідні, щоб забезпечити нормальні матеріальні умови для життя дитини.

В окремих випадках за наявності особливих обставин, крім звичайних витрат на дитину, вимагаються додаткові. Розмір додаткових витрат повинен визначатися залежно від передбачуваних або фактично понесених витрат на дитину.

Пленум Верховного Суду України у Постанові від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз'яснив, що за змістом ст.185 Сімейного кодексу України передбачено участь батьків у додаткових витратах на утримання дитини, викликаних особливими обставинами (розвитком її здібностей, хворобою, каліцтвом), визначаються у твердій грошовій сумі, оскільки йдеться про фактично зазначені або передбачувані витрати.

Розмір додаткових витрат на дитину повинен обґрунтовуватись відповідними документами (наприклад витрати на спеціальний медичний догляд - довідкою медичного закладу про вартість медичних послуг; витрати на лікування, на санаторно-курортне лікування-виписками з історії хвороби дитини, рецептами лікарів, довідками, чеками, рахунками, проїзними документами тощо). При стягненні коштів на додаткові витрати, які повинні бути понесенні у майбутньому, суду необхідно надати розрахунок або обґрунтування необхідності майбутніх витрат.

Відповідно до ч. ч.1,2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної ОСОБА_5 України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

З огляду на наведене вище, враховуючи, що ОСОБА_3 на даний час не досягла повноліття та навчається ВНКЗ «Одеське театральне училище», який не являється лише загальноосвітнім навчальним закладом та навчання в останньому зумовлене саме розвитком особливих здібностей дитини, а саме акторських навиків, суд вважає, що витрати на оплату навчання у вказаному закладі, проживання у гуртожитку та проїзд до навчального закладу відносяться до додаткових витрат, передбачених ст..185 СК України.

Також суд вважає, що до додаткових витрат на дитину відносяться витрати, зумовлені необхідністю придбання ліків, обстеження у лікаря офтальмолога, проходження лікування очей та придбання окулярів.

Наведена позиція суду повністю узгоджується із висновками ВС України, які викладені у постанові від 13 вересня 2017 року та згідно яких Суд зазначив наступне: ухвалюючи рішення про часткове задоволення позовних вимог ОСОБА_1, суд першої інстанції, з висновками якого погодились суди апеляційної та касаційної інстанцій, вважав, що у випадках, коли дитина потребує матеріальної допомоги у зв'язку з навчанням до досягнення нею 23 років, правила статті 185 СК України щодо обов'язку батьків брати участь у додаткових витратах на дитину, викликаних особливими обставинами, не застосовуються; оплата вартості навчання та проживання неповнолітньої дитини в гуртожитку не відноситься до таких витрат, тому правові підстави для їх стягнення з відповідача відсутні….. Отже, у справі, яка переглядається Верховним Судом України, суди неправильно застосували норми статей 185, 199 СК України, що призвело до неправильного вирішення справи в частині вирішення позовних вимог про стягнення витрат, пов'язаних з навчанням та проживанням у гуртожитку неповнолітньої дитини, а це відповідно до статті 3604 ЦПК України є підставою для скасування судових рішень судів першої, апеляційної та касаційної інстанцій у цій частині.

При цьому, ВС України вказав, що витрати на навчання та проживання неповнолітньої особи у гуртожитку відносяться до додаткових витрат на дитину, стягнення яких унормовано ст..185 СК України.

Крім того, згідно ухвали колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 12.04.2017р., яка постановлена за наслідками касаційного перегляду рішення по справі про стягнення додаткових витрат на дитину, зазначено: Рішенням апеляційного суду Миколаївської області від 10 травня 2016 року рішення Братського районного суду Миколаївської області від 23 жовтня 2015 року в частині відмови у стягненні додаткових витрат на дитину скасовано та в цій частині ухвалено нове рішення, яким позов ОСОБА_3 задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 12 425 грн. додаткових витрат на дитину…..Апеляційним судом установлено, що з 31 липня 2012 року по 09 липня 2015 року, тобто до досягнення дитиною повноліття, позивачем було сплачено кошти за навчання сина на загальну суму 24 850 грн., що підтверджується копіями квитанції та довідкою Миколаївського базового медичного коледжу від 26 квітня 2016 року. Отже апеляційний суд, встановивши фактичні обставини справи та надавши їм відповідну правову оцінку, правильно застосував норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, та дійшов обґрунтованого висновку про задоволення позовних вимог про стягнення додаткових витрат на дитину.

З огляду на наведене, заперечення відповідача щодо того, що кошти, які просить стягнути позивач не є додатковими витратами на дитину та покриваються стягуваними із нього аліментами на утримання дитини, є необґрунтованими.

При вирішенні даного спору, суд враховує, що дотримуючись рівноваги між інтересами дитини та інтересами батьків, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків (Рішення Європейського суду з прав людини від 07.12.2006 року по справі «Хант проти України»).

Позивачем надано докази на підтвердження здійснених нею додаткових витрат на дитину, а саме квитанції оплати за навчання на суму 8152,00 грн., проживання у гуртожитку на суму 4704,00 грн., проїзні квитки на суму 85,99 грн.; 205,02 грн.; 208,93 грн.; 120,47 грн.; 88,99 грн.; 73,13 грн.; 31,07 грн.; 23,07 грн.; 127,92 грн.; 65,54 грн.; 143,17 грн.; 112,47 грн.; 133,41 грн.; 122,34 грн.; 119,62 грн.; проживання у гуртожитку під час вступних екзаменів на суму 180,80 грн., 70,40 грн.

Наведені докази на підтвердження додаткових витрат у звязку із навчанням у м. Одесі, проїзду до місця навчання та назад, а також проживання у гуртожитку м. Одеси, суд вважає належними, допустимими, та такими, що підтверджують додаткові витрати позивача у звязку із розвитком здібностей дитини.

Крім того, надані позивачем фіскальні чеки на суму: 121,95 грн., 130,95 грн., 171,70 грн., 416,20 грн., 180,71 грн., 124,78 грн. та товарний чек на суму 1600,00 грн. суд вважає належними та допустимими доказами понесених позивачем додаткових витрат зумовлених необхідністю лікування у лікаря офтальмолога та лікаря педіатра, оскільки вони підтверджені наявними у матеріалах справи рецептами та направленнями на лікування.

Водночас, долучені позивачем до позовних матеріалів проїзні документи на суму 85,99 грн., 205,02 грн. (а.с. 15), 88,99 грн. (а.с. 17), 65,54 грн. (а.с.19) суд вважає неналежними доказами на підтвердження додаткових витрат на дитину, оскільки позивачем не долучено будь-яких доказів, які б підтверджували, що необхідність проїзду була зумовлена вступом до навчального закладу, а тому відсутні докази, які б свідчили, що вказані витрати зумовлені обставинами, перелік яких наведений у ст.185 СК України. Також не підтверджені витрати на проживання у сумі 180,80 грн. (а.с.16).

Окрім цього, суд не бере до уваги товарний чек на суму 124,78 грн., оскільки ліки придбані на зазначену суму, не підтверджені рецептом лікаря.

Зважаючи на наведене, позовні вимоги в частині стягнення 751,12 грн. додаткових витрат на дитину, суд вважає необґрунтованими.

З огляду на викладене, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню є позовні вимоги в частині стягнення з відповідача на користь позивача додаткових витрат на дитину у розмірі 8186,59 грн.

Окрім цього, відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягають стягненню судові витрати у вигляді судового збору в розмірі 704,80 грн.

Керуючись ст.ст.11,12, 13, 81, 89, 141, 264-265 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до відповідача ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат на дитину задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, ІПН: НОМЕР_1, який проживає за адресою: Дніпропетровська обл.., м. Покров, вул.. Соборна, 25/98 на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4, ІПН: НОМЕР_2, яка проживає за адресою: Дніпропетровська обл.., м. Покров, вул.. Л.Чайкіної, 18/48 додаткові витрати на дитину ОСОБА_3 в розмірі 8 186 (вісім тисяч сто вісімдесят шість) грн. 59 коп.

В решті позову відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, ІПН: НОМЕР_1, який проживає за адресою: Дніпропетровська обл.., м. Покров, вул.. Соборна, 25/98 на користь держави судовий збір у розмірі 704,80 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

На рішення може бути подана апеляційна скарга до Дніпровського апеляційного суду через Орджонікідзевський міський суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 21.01.2019р.

Суддя Орджонікідзевського міського суду ОСОБА_5