Ухвала

Іменем України

21 листопада 2019 року

м. Київ

справа № 433/2893/16-ц

провадження № 61-19956ск19

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду: Калараша А. А. (суддя-доповідач), Петрова Є. В., Мартєва С. Ю., розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Луганського апеляційного суду від 03 жовтня 2019 року в цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до Троїцької селищної ради Луганської області, Привільської сільської ради Троїцького району Луганської області про визнання права власності на спадкове майно,

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Луганського апеляційного суду перебуває вищевказана цивільна справа за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Троїцького районного суду Луганської області від 22 грудня 2016 року.

Ухвалою Луганського апеляційного суду від 03 жовтня 2019 року зупинено апеляційне провадження у справі.

Ухвала суду апеляційної інстанції мотивована тим, що в провадженні Троїцького районного суду Луганської області перебуває цивільна справа №433/2944-16-ц за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання заповіту недійсним та визнання права власності на спадкове майно. Предметом розгляду у вказаній справі є заповіт, на підставі якого рішенням Троїцького районного суду Луганської області від 22 грудня 2016 року, яке оскаржується ОСОБА_1 , визнано право власності на спадкове майно за ОСОБА_2 . Таким чином, має місце об`єктивна неможливість розгляду справи за позовом ОСОБА_2 про визнання права власності на спадкове майно до набрання законної сили рішенням суду у справі за позовом ОСОБА_1 про визнання заповіту недійсним та визнання права власності на спадкове майно, оскільки наявна необхідність встановлення та оцінки обставин, які є предметом судового розгляду, а також вирішення питання щодо наявності чи відсутності підстав для скасування судового рішення Троїцького районного суду Луганської області від 22 грудня 2016 року.

Не погодившись з ухвалою суду, у листопаді 2019 року, ОСОБА_1 направив засобами поштового зв`язку до Верховного Суду касаційну скаргу на ухвалу Луганського апеляційного суду від 03 жовтня 2019 року, в якій, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просить скасувати оскаржуване судове рішення та направити справу на новий розгляд в Луганський апеляційний суд.

Касаційна скарга мотивована тим, що суд апеляційної інстанції безпідставно зупинив апеляційне провадження у справі, оскільки Верховний Суд у постанові від 22 травня 2019 року за результатами розгляду касаційної скарги на рішення Троїцького районного суду Луганської області від 23 серпня 2017 року, передаючи справу на новий розгляду до суду апеляційної інстанції, чітко визначив підстави для перегляду апеляційної скарги ОСОБА_1 , а в контексті статті 251 ЦПК України на думку скаржника у справі зібрані всі докази, які дозволяють встановити всі обставини, які є предметом судового розгляду.

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду вважає, що підстави для відкриття касаційного провадження відсутні, виходячи з наступного.

За правилами частини четвертої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження з перегляду ухвали про повернення заяви позивачеві (заявникові), про розгляд скарг на дії (бездіяльність) органів державної виконавчої служби, приватного виконавця, якщо рішення касаційного суду за наслідками розгляду такої скарги не має значення для формування єдиної правозастосовчої практики.

Положеннями частини другої статті 258 ЦПК України передбачено, що процедурні питання, пов`язані з рухом справи в суді першої інстанції, клопотання та заяви осіб, які беруть участь у справі, питання про відкладення розгляду справи, оголошення перерви, зупинення або закриття провадження у справі, залишення заяви без розгляду, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом, вирішуються судом шляхом постановлення ухвал.

Відповідно до статті 251 ЦПК України суд зобов`язаний зупинити провадження у справі, зокрема, у разі об`єктивної неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного провадження, адміністративного, цивільного, господарського чи кримінального судочинства, - до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі; суд не може посилатися на об`єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.

Таким чином, процедурне питання про наявність підстав для зупинення апеляційного провадження у справі вирішується шляхом постановлення ухвали з застосуванням норм процесуального права.

Предметом апеляційного перегляду у справі 433/2893/16-ц є рішення Троїцького районного суду Луганської області від 22 грудня 2016 року, яким позовні вимоги ОСОБА_2 про визнання права власності на спадкове майно були задоволені на підставі того, що заповітом, складеним ОСОБА_3 , все майно спадкодавця заповідалося ОСОБА_2 .

У цивільній справі №433/2944/16-ц ОСОБА_1 оспорює дійсність цього ж заповіту, складеного ОСОБА_3 , за змістом якого все майно спадкодавця заповідалося ОСОБА_2 .

Верховний Суд в постанові від 22 травня 2019 року в цивільній справі №433/2893/16-ц рішення Апеляційного суду Луганської області від 23 серпня 2017 року скасував та передав справу на новий розгляд для встановлення всіх обставин справи, які мають значення для правильного вирішення спору про визнання права власності за ОСОБА_2 .

Зупиняючи апеляційне провадження у справі №433/2893/16-ц до набрання законної сили рішенням у справі №433/2944/16-ц про визнання недійсним заповіту, суд апеляційної інстанції застосував положення статті 251 ЦПК України та дійшов правильного висновку про доцільність такої процесуальної дії, оскільки вирішення позовних вимог ОСОБА_2 залежить безпосередньо від визнання дійсності спірного заповіту.

Доводи касаційної скарги зводяться фактично до незгоди з ухвалою суду апеляційної інстанції за результатом вирішення питання щодо зупинення апеляційного провадження у справі, але жодним чином не відображають, яке з положень цивільного процесуального законодавства порушив суд, постановляючи ухвалу про зупинення апеляційного провадження до вирішення спору про недійсність заповіту, який є предметом судового розгляду в обох вищевказаних цивільних справах.

Згідно з положеннями пункту 5 частини другої статті 394 ЦПК України суд в порядку, передбаченому частинами четвертою, п`ятою цієї статті, відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга є необґрунтованою.

Відповідно до положень пункту 2 частини четвертої статті 394 ЦПК України у справі з ціною позову, що не перевищує п`ятисот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (крім справ, які відповідно до цього Кодексу розглядаються за правилами загального позовного провадження), а також у випадку оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосовування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

З огляду на те, що при ухваленні оскаржуваних судових рішень суд правильно застосував норми права, що є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо їх застосування чи тлумачення, Верховний Судна підставі пункту 5 частини другої та частини четвертої статті 394 ЦПК України відмовляє у відкритті касаційного провадження.

Керуючись пунктом 5 частини другої, частиною п`ятою, пунктом 2 частини четвертої статті 394 ЦПК України Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду,

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Луганського апеляційного суду від 03 жовтня 2019 року в цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до Троїцької селищної ради Луганської області, Привільської сільської ради Троїцького району Луганської області про визнання права власності на спадкове майно.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подавала касаційну скаргу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді А. А. Калараш

Є. В. Петров

С. Ю. Мартєв