Справа № 740/2140/19
Провадження № 2/740/904/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 листопада 2019 року м.Ніжин

Ніжинський міськрайонний суд Чернігівської області в складі:

головуючої -судді Ковальової Т.Г.,

за участю секретаря -Кононяко С.А.,

представника позивача - адвоката Гордієць В.С.,

відповідача - ОСОБА_1 ,

представника відповідача - адвоката Подлуцького М.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог, - ОСОБА_3 , про стягнення аліментів,

ВСТАНОВИВ:

Позивачка звернулася до суду із зазначеним позовом, який в подальшому уточнила, та просить стягнути з ОСОБА_1 на її користь аліменти на повнолітню дочку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в твердій грошовій сумі в розмірі 500 гривень, починаючи з дня подання позову до суду і на період її проживання з дитиною-інвалідом та опікування нею.

В обґрунтування позову посилається на те, що з 1975 року по 2017 рік вона перебувала у шлюбі з відповідачем по справі - ОСОБА_1 . Від шлюбу мають дочку - ОСОБА_3 , яка є інвалідом ІІ групи з дитинства, перебуває на обліку у лікаря -психіатра з діагнозом: легка розумова відсталість з соціальною та трудовою дезадаптацією, перебуває на «Д» обліку з 1978 року та є непрацездатною особою. Також перебуває на диспансерному обліку в Галицькій амбулаторії ЗПСМ з приводу хронічного гастриту та має ряд хвороб.

01 липня 2017 року шлюб між ними розірвано, після чого вони проживають окремо. Після розірвання шлюбу дочка-інвалід, яка потребує постійного стороннього догляду та опіки, проживає разом з нею, вона її утримує, виховує та піклується про неї. Крім того, дочка потребує регулярного періодичного обстеження та лікування з приводу вищезгаданих захворювань, що потребує значних витрат.

Дочка -інвалід перебуває на обліку в управлінні праці та соціального захисту населення Ніжинської РДА і їй призначена пенсія по ІІ групі інвалідності з дитинства безстроково. У свою чергу, вона не може влаштуватися на роботу, оскільки дочка потребує постійного стороннього догляду. З 01.12.2018 по 31.05.2019 їй призначено допомогу по догляду за інвалідом внаслідок психічного розладу.

Зазначає, що відповідач є працездатною особою, має задовільний стан здоров`я, аліменти нікому не сплачує, має у власності житловий будинок, транспортні засоби та земельні ділянки, добровільно матеріальної допомоги на утримання дочки-інваліда не надає, хоча має змогу надавати матеріальну допомогу.

10 червня 2019 року відповідач ОСОБА_1 надав до суду відзив на позовну заяву, зазначивши, що позивачка ОСОБА_2 в обґрунтування позовних вимог безпідставно посилається на ст.198 СК України. Вважає, що позивачем не надано об`єктивних та належних доказів на підтвердження нагальної матеріальної допомоги на період всього часу проживання дочки з нею. Надана довідка лікувального закладу не доводить характеру лікування, його періоду та вартості. Позивачкою не доведено необхідність постійного стороннього догляду.

Зазначає, що він є пенсіонером за віком, перебуває на обліку в УПФУ та отримує пенсію в розмірі меншому, ніж просить позивачка, інших доходів він не має. Також просить врахувати суд, що він є опікуном свого рідного брата, який є інвалідом ІІ групи з дитинства, що і послугувало підставою для переїзду на постійне місце проживання в с.Бурківка для постійного догляду за братом. Вважає позовні вимоги необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

02 липня 2019 року позивачка ОСОБА_2 надала до суду відповідь на відзив, у якому зазначає, що дочка є інвалідом ІІ групи безстроково, потребує медичного лікування, що підтверджується довідкою КНП «Ніжинського центру ПМСД» від 11.03.2019 №84. Висновком лікарської комісії медичного закладу №766 від 03.06.2019 підтверджується, що ОСОБА_3 обмежена у здатності контролювати свою поведінку та потребує постійного стороннього догляду. Крім того, після звернення з позовом до суду під час медичного обстеження у дочки виявлено кісту лівої малої статевої губи, що потребує оперативного втручання. Вважає, що відповідач безпідставно звинувачує її у необґрунтованості позову, оскільки нею надані всі необхідні докази на підтвердження заявлених позовних вимог.

16 липня 2019 року відповідач ОСОБА_1 надіслав заперечення, в якому просить суд звернути увагу на висновок комісії, на який, як на доказ, посилається позивака, форма якого повинна відповідати наказу МОЗ України №677 від 31.07.2011, яким затверджено форму висновку лікарської форми медичного закладу щодо необхідності постійного стороннього догляду за інвалідом І чи ІІ групи внаслідок психічного розладу та Інструкцію про порядок його надання. Зазначає, що наданий позивачкою висновок надає право на оформлення та отримання від держави щомісячної допомоги, який позивачка отримала повторно, звернувшись до комісії для продовження отримання матеріальної допомоги.

Позивачка ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилася, подала заяву про підтримку уточнених позовних вимог, просить справу розглянути за її відсутності.

Представник позивача - адвокат Гордієць В.С. в судовому засіданні підтримала позовні вимоги та просила їх задовольнити. Пояснила, що 1978 року ОСОБА_3 перебуває на обліку у лікаря- психіатра. Позивачка ОСОБА_2 не працює, оскільки її повнолітня дочка, батьком якого є відповідач, є інвалідом з дитинства ІІ групи, є непрацездатною та такою, що потребує постійного стороннього догляду та опіки. Відповідач не проживає з ними з 2009 року та матеріальної допомоги не надає. Пенсії з інвалідності, яку отримує ОСОБА_3 , допомоги по догляду за дочкою-інвалідом не вистачає. ОСОБА_3 не може самостійно обслуговувати себе, недієздатною її не визнано. В свою чергу, відповідач має можливість надавати матеріальну допомогу на утримання своєї непрацездатної дочки - інваліда ІІ групи, оскільки отримує пенсію, має земельні ділянки (паї) - отримує кошти від здачі в оренду, у розпорядженні має автомобіль та трактор, яким обробляє земельні ділянки.

Відповідач ОСОБА_1 заперечував проти позову, просив відмовити у задоволенні позову, при цьому не заперечував, що дійсно ОСОБА_3 є його повнолітньою дочкою та не заперечував факту того, що вона є інвалідом дитинства. Він отримує пенсію в розмірі 1564 грн, інших доходів немає. Проживає окремо з 2009 року, інколи коли приїздив до дочки то давав їй по 100-150 грн, це було тричі.

В листопаді 2013 року він придбав трактор японського виробництва за 27 000 грн, який використовує для власних потреб, гроші на ньому не заробляє. В 2001 році придбав вантажний автомобіль, на якому раніше займався грузоперевезеннями, а зараз він стоїть в неробочому стані. Має у власності житловий будинок, в якому живе колишня дружина з дочкою-інвалідом. Він проживає окремо з братом, 1956 року народження, за яким здійснює догляд, при цьому пенсію по догляду він не оформляв. Брат отримує близько 2400 грн. пенсії по втраті годувальника та близько 1500 грн соціальної допомоги щомісячно.

Представник відповідача - адвокат Подлуцький М.О. в судовому засіданні просив відмовити у задоволенні позову, вважає, що подані стороною позивача письмові докази доводять лише те, що ОСОБА_3 має хворобу з дитинства, періодично лікується та проходить обстеження.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог, - ОСОБА_3 надала до суду письмову заяву про розгляд справи за її відсутності. Позовні вимоги ОСОБА_2 підтримує та просить їх задовольнити.

Заслухавши пояснення учасників судового процесу, дослідивши письмові матеріали справи, суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках

Відповідно до положень ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками процесу. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ст. 80 ЦПК України).

Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Судом встановлено,що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, від якого мають дочку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 (а.с.11).

Шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 розірвано 01 липня 2017 року, що підтверджується копією свідоцтва про розірвання шлюбу серія НОМЕР_2 , виданого Ніжинським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області (а.с.10).

Дочка проживає разом з матір`ю - позивачкою по справі - ОСОБА_2 та перебуває на її утриманні, що підтверджується довідкою Галицької сільської ради Ніжинського району Чернігівської області №03-23/42 від 28.01.2019 (а.с.15).

Згідно довідки МСЕК ОСОБА_3 є інвалідом ІІ групи з дитинства безстроково, непрацездатна (а.с.14).

З довідки КНП «Ніжинський центр первинної медико-санітарної допомоги» вбачається, що ОСОБА_3 перебуває на диспансерному обліку в Галицькій амбулаторії ЗПСМ з приводу хронічного гастриту, ВСД по гіпотонічному типу, R+ особа. Потребує регулярного періодичного обстеження та лікування з приводу вищезгаданих захворювань. Перебуває на диспансерному обліку у лікаря-психіатра (а.с.16).

Згідно довідки Ніжинської центральної районної лікарні №63 від 06.03.2019 ОСОБА_3 перебуває на обліку у лікаря-психіатра з діагнозом F70, 9, легка розумова відсталість з соціальною та трудовою дезадаптацією, є інвалідом ІІ групи з дитинства, безстроково. Перебуває на «Д» обліку з 1978 року (а.с.17).

Відповідно до посвідчення № НОМЕР_3 ОСОБА_3 встановлена пенсія інваліда з дитинства з 25.09.1995 довічно /а.с.13 /.

Згідно довідки управління праці та соціального захисту населення Ніжинської РДА від 28.02.2019 №04-14/172 ОСОБА_2 перебуває на обліку в УПСЗН та з 01.12.2018 по 31.05.2019 їй призначено допомогу по догляду за інвалідом внаслідок психічного розладу ІІ групи ОСОБА_3 (а.с.18).

Відповідно до висновку лікарської комісії медичного закладу щодо необхідності постійного стороннього догляду за інвалідами І чи ІІ групи внаслідок психічного розладу №766 від 03.06.2019 вбачається, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1, проживає разом з ОСОБА_2 в АДРЕСА_1 , за рівнем обмеження життєдіяльності: обмеження здатності контролювати свою поведінку хвора ОСОБА_3 потребує постійного стороннього догляду. Висновок дійсний до 01.12.2019 (а.с.43).

Як вбачається з довідки Головного УПФ України в Чернігівській області ОСОБА_2 отримує пенсію за віком, як мати дитини - інваліда, сума призначеної пенсії складає 11920,27 грн за період з січня 2019 року по червень 2019 року.

Відповідач ОСОБА_1 отримує пенсію за віком, яка становить 1497 грн щомісячно (а.с.36).

З довідки Територіального сервісного центру 7443 від 13.06.2019 вбачається, що за ОСОБА_1 зареєстрований вантажний автомобіль марки «IFA» 1977 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_4 , на підставі свідоцтва про реєстрацію НОМЕР_5 від 16.01.2003 (а.с.40).

Згідно довідки міськрайонного управління у Ніжинському районі та м.Ніжині Головного управління Держгеокадастру у Чернігівській області від 03.06.2019 ОСОБА_1 отримав державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЧН №184914 площею 1,4600 га, яка розташована на території Галицької сільської ради.(а.с.32-33).

Згідно ст. 198 СК України батьки зобов`язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати.

Відповідно до роз`яснень, що містяться у пункті 15 постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» стягнення аліментів на дочку, сина, які досягли повноліття, з підстав, передбачених статтями 198, 199 СК України,здійснюється за позовною заявою у судовому порядку.

Батьки зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дочку, сина тільки за наявності передбачених в законі умов. Обов`язок батьків по утриманню повнолітніх дочки, сина виникає на підставі складу юридичних фактів: а) походження дочки, сина від батьків (кровне споріднення) або наявність між ними інших юридично значущих зв`язків (усиновлення, факт біологічного походження); б) непрацездатність дочки, сина; в) потреба дочки, сина в матеріальній допомозі; г) здатність батьків надавати матеріальну допомогу.

Відповідно до ст.200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу.

Стаття 182 СК України передбачає, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав,інші обставини, що мають істотне значення.

Верховний Суд у постанові №713/61/18-ц від 20.05.2019 року визначив, що аліментні зобов`язання на утримання повнолітньої дитини можуть бути призначені за наявності юридичних складових у сукупності певних умов, а саме: потреба у матеріальній допомозі повнолітніх непрацездатних дочки, сина, а також якщо батьки можуть надавати таку матеріальну допомогу.

При цьому Верховний Суд враховував відношення середнього доходу сім`ї до прожиткового мінімуму, визначеного Законом України «Про державний бюджет». Відповідно до ст.7 Закону України «Про державний бюджет України на 2019 рік» прожитковий мінімум на сім`ю з двох осіб з 01 січня 2019 року складає 3706 грн, з 01 липня 2019 року сумарно складатиме 3872 грн.

Сторони не дійшли згоди щодо розміру аліментів на утримання повнолітньої непрацездатної дочки - ОСОБА_3 , враховуючи стан здоров`я останньої, яка є непрацездатною особою, інвалідом дитинства ІІ групи, залежить від допомоги сторонніх осіб, стан здоров`я відповідача, який отримує пенсію за віком.

Вирішуючи питання про розмір аліментів, що стягуються, суд враховує вік та стан здоров`я відповідача, наявність брата інваліда, матеріальне становище сторін, зокрема, той факт, що повнолітня дочка отримує соціальну пенсію, позивачка отримує пенсію за віком та здійснює догляд за інвалідом ІІ групи внаслідок психічного розладу, та інші істотні обставини, що підтверджуються письмовими доказами, виходячи з принципу розумності, справедливості, загальних засад цивільного судочинства та можливості відповідача сплачувати аліменти на утримання повнолітньої непрацездатної дочки, суд дійшов висновку, що відповідач має можливість надавати матеріальну допомогу на утримання повнолітньої непрацездатної дочки, яка потребує матеріальної допомоги, тому суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню і на корить позивачки підлягають стягненню аліменти в сумі 500 грн.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України у справах про стягнення аліментів суд допускає негайне виконання рішення у межах суми платежу за один місяць.

Зважаючи на те, що позивачка при зверненні до суду була звільнена від сплати судового збору, судовий збір в сумі 768,40 грн. на користь держави підлягає стягненню з відповідача.

Керуючись ст.179, 180, 181, 182, 191, 198, 200 Сімейного кодексу України, ст.12, 81, 141, 263, 265, 268, 430 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_6 , уродженця с.Бурківка Ніжинського району Чернігівської області, адреса: АДРЕСА_1 , на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ідентифікаційний номер НОМЕР_7 , адреса: АДРЕСА_1 , аліменти на повнолітню непрацездатну дочку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 500 (п`ятсот) гривень щомісячно, починаючи з 02 травня 2019 року і на весь період проживання ОСОБА_2 з дитиною-інвалідом ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та опікування нею.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави 768 (сімсот шістдесят вісім) грн 40 коп. судового збору.

Рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць підлягає негайному виконанню.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Чернігівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Відповідно до п.15 п.п.15.5 перехідних положень ЦПК України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається учасниками справи через суд першої інстанції.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Головуюча суддя Т.Г. Ковальова