Справа №333/1526/19
Провадження №6/333/69/19
УХВАЛА

Іменем України

19 березня 2019 року м.Запоріжжя

Комунарський районний суд міста ОСОБА_1 у складі: головуючого судді Піх Ю.Р., за участю секретаря судового засідання Бобко О.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі Комунарського районного суду м.Запоріжжя подання державного виконавця Комунарського ВДВС м. Запоріжжя ГТУЮ у Запорізькій області ОСОБА_2, погоджене із начальником відділу державної виконавчої служби міста ОСОБА_1 Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області ОСОБА_3, про тимчасове обмеження боржника ОСОБА_4 у праві виїзду за межі України без вилучення паспортного документа, -

В С Т А Н О В И В:

Державний виконавець Комунарського ВДВС м. Запоріжжя ГТУЮ у Запорізькій області ОСОБА_2 звернулась до суду із поданням про тимчасове обмеження боржника ОСОБА_4 у праві виїзду за межі України без вилучення паспортного документу. Заявлене подання обґрунтовано тим, що на виконання Комунарського відділу державної виконавчої служби міста ОСОБА_1 Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області знаходиться виконавче провадження № 55857867 про стягнення з ОСОБА_4 боргу у розмірі 1 620 933,05 грн. Рішення на сьогоднішній день не виконано, будь-які дій спрямованих на його виконання не здійснено.

Виконавцем 26.02.2018 року, 11.10.2018 року на адресу боржника надсилались виклики щодо явки до виконавця для надання пояснень щодо причини невиконання рішення суду, однак ОСОБА_4 на виклики не з'явилася, про причини неявки не повідомила виконавця. Рішення до теперішнього часу не виконано, боржник ухиляється від його виконання, і не вживає заходів щодо виконання рішення.

В судове засідання державний виконавець Кисліцина Ю.Д. не зявилася, про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена своєчасно та належним чином, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, в якій зазначила, що подання підтримує в повному обсязі та просить суд його задовольнити.

Роглянувши матеріали подання та додані до нього документи, суд дійшов висновку про відмову у його задоволенні з огляду на наступне.

Статтею 441 ЦПК України визначено, що тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути застосоване судом як захід забезпечення виконання судового рішення (ч. 1). Тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України застосовується в порядку, визначеному цим Кодексом для забезпечення позову, із особливостями, визначеними цією статтею (ч. 2). Суд може постановити ухвалу про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України фізичної особи, яка є боржником за невиконаним нею судовим рішенням, на строк до повного виконання такого судового рішення (ч. 3). Ухвала про тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути постановлена за поданням державного або приватного виконавця, яким відкрито відповідне виконавче провадження (ч. 4). Згідно з ст.33 Конституції України, кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України за винятком обмежень, які встановлені законом.

Відповідно до ст. 64 Конституції України, конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України.

Статтею 2 «Протоколу № 4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, який гарантує деякі права і свободи, не передбачені в Конвенції та у Першому протоколі до неї» та статтею 12 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права передбачено, що кожен є вільним залишати будь-яку країну, включно зі своєю власною. На здійснення цих прав не може бути встановлено жодних обмежень, крім тих, що передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для підтримання публічного порядку, запобігання злочину, для захисту здоров'я чи моралі або з метою захисту прав і свобод інших осіб. Порядок здійснення права громадян України на виїзд з України і вїзд в Україну та визначення випадків тимчасового обмеження права громадян на виїзд з України регулюється Законом України «Про порядок виїзду з України та вїзду в Україну громадян України».

Відповідно до ч.1 ст.1 Закону України «Про порядок виїзду з України та вїзду в Україну громадян України», громадянин України має право виїхати з України, крім випадків, передбачених зазначеним законом, та вїхати в Україну.

Статтею 6 Закону України «Про порядок виїзду з України та вїзду в Україну громадян України» передбачено, що право громадянина України на виїзд з України може бути тимчасово обмежено у випадках, зокрема, коли він ухиляється від виконання зобов'язань, покладених на нього судовим рішенням, - до виконання зобов'язань.

Таким чином, тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за межі України є винятковим заходом обмеження особистої свободи фізичної особи, який застосовується лише при наявності достатніх підстав вважати, що така особа ухиляється від виконання зобовязань, покладених на неї відповідним судовим рішенням та її намір вибути за межі України з метою невиконання цього рішення.

Судом встановлено, що 20.10.2017 року Комунарським районним судом м. Запоріжжя винесено постанову по справі за №334/6172/17 про накладення на ОСОБА_4 стягнення у вигляді штрафу в розмірі 1 620 933,05 гривень.

Як вбачається з матеріалів справи, постановою державного виконавця Комунарського ВДВС м. Запоріжжя ГТУЮ у Запорізькій області на підставі постанови суду від 22.10.2017 року №334/6172/17 відкрито виконавче провадження №55857867.

В матеріалах виконавчого провадження, які долучено державним виконавцем до подання, відсутні будь-які докази про отримання боржником постанови про відкриття провадження по справі.

Отже, відсутні докази на підтвердження того, що боржнику ОСОБА_4 відомо про існування виконавчого провадження та вона свідомо ухиляється від виконання зобовязань, покладених на неї рішенням суду.

Як вбачається із доданих державним виконавцем до матеріалів подання документів, інформації щодо боржника ОСОБА_4, як такої, що отримує пенсії та працює за трудовим або за цивільно-правовим договором, про останнє місце роботи - не знайдено. Також, ОСОБА_4 не перебуває на обліку в органах Державної фіскальної служби України як платник податків.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що в матеріалах справи відсутні докази на підтвердження того, що боржник ОСОБА_4 має намір виїхати за межі України з метою невиконання рішення суду та ухилення від сплати заборгованості. За таких обставин, суд не вбачає правових підстав для задоволення подання державного виконавця Комунарського ВДВС м. Запоріжжя ГТУЮ у Запорізькій області про тимчасове обмеження боржника ОСОБА_4 у праві виїзду за межі України.

У звязку з чим, у задоволенні наведеного вище подання судом відмовляється через недоведеність.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 260, 441 ЦПК України суд

У Х В А Л И В:

У задоволенні подання державному виконавцю Комунарського ВДВС м. Запоріжжя ГТУЮ у З апорізькій області про тимчасове обмеження боржника ОСОБА_4 у праві виїзду за межі України без вилучення паспортного документу - відмовити.

Копію ухвали надіслати начальнику Комунарського ВДВС м.Запоріжжя ГТУЮ у Запорізькій області для відома.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції може бути подана до Запорізького апеляційного суду протягом пятнадцяти днів з дня її проголошення. Учасник справи, якому повну ухвалу суду не було вручено у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом пятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя Комунарського районного суду

міста ОСОБА_1Піх