ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/1810/19 Справа № 204/5605/18 Суддя у 1-й інстанції - Токар Н.В. Суддя у 2-й інстанції - Каратаєва Л. О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 березня 2019 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого - Каратаєвої Л.О.

суддів - Ткаченко І.Ю., Деркач Н.М.,

за участю секретаря судового засідання - Хоменко А.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпро цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 20 серпня 2018 року про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_1 про стягнення суми боргу за договором позики, відсотків, інфляційних витрат, 3%річних,-

В С Т А Н О В И Л А:

01 серпня 2018 року позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3, ОСОБА_1 про стягнення суми боргу за договором позики, відсотків, інфляційних витрат, 3% річних та надав заяву про забезпечення позову, в якій просив заборонити відчуження житлового будинку, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 та земельної ділянки, розташованої за адресою: АДРЕСА_1, площею 0,1002 га, кадастровий номер НОМЕР_1, які зареєстровані на праві власності за ОСОБА_1; винести ухвалу про забезпечення позову, яку направити для виконання до Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур як державного реєстратора прав та обтяжень на нерухоме майно та до Чечелівського відділу ДВС міста Дніпра ГТУЮ у Дніпропетровській області (а.с.2-5, 16-17).

Ухвалою Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 20 серпня 2018 року заяву ОСОБА_2 про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_1 про стягнення суми боргу за договором позики, відсотків, інфляційних втрат, 3% річних - задоволено частково. Накладено заборону на відчуження нерухомого майна, а саме: АДРЕСА_1 який зареєстровано на праві власності за ОСОБА_1 Заборонено іншим особам вчиняти будь - які дії щодо житлового будинку, що розташований за адресою: АДРЕСА_1, який зареєстровано на праві власності за ОСОБА_1 В іншій частині у задоволенні заяви про забезпечення позову - відмовлено (а.с.49-51).

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати вказану ухвалу та постановити нову, якою відмовити в задоволенні заяви про забезпечення позову (а.с.60-66).

Згідно п.9 Розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України, справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Перевіривши законність ухвали суду першої інстанції, в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення.

Постановляючи ухвалу, суд першої інстанції виходив із того, що невжиття заходів забезпечення позову зробить неможливим або утруднить виконання рішення суду у разі прийняття його на користь позивача.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Отже, метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб'єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов'язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника). Зазначені обмеження встановлює суд в ухвалі, вони діють до заміни судом виду забезпечення позову або скасування заходів забезпечення позову

За змістом ст.151 ЦПК України заява про забезпечення позову повинна містить, зокрема, обґрунтування необхідності забезпечення позову.

Відповідно до ч.4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року №9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» розглядаючи заяву про забезпечення позову, (суд, суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Відповідно до ч.3 ст.150 ЦПК України, заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

При цьому цивільний процесуальний закон не зобов'язує суд при розгляді питань про забезпечення позову перевіряти обставини, які мають значення для справи, а лише запобігає ситуації, при якій може бути утруднено чи стане неможливим виконання рішення у разі задоволення позову. Види забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду, а таке рішення може бути ухвалено тільки відповідно до заявлених позовних вимог.

З наведеного вбачається, що умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може утруднити або унеможливити виконання рішення по суті позовних вимог. При цьому заявник не зобов'язаний подавати суду докази.

Статтею 80 ЦПК України передбачено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відтак, не заслуговують на увагу доводи апеляційної скарги про те, що до заяви про забезпечення позову не надано належних доказів, які б підтверджували що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи не унеможливити виконання рішення суду у разі задоволення позову.

З матеріалів справи вбачається, що 27 вересня 2016 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 було укладено договір позики, відповідно до якого ОСОБА_3 отримав від позивача грошові кошти 1 300 000 гривень, що було еквівалентно 50 000 доларів США, які зобов'язувався повернути до 27 вересня 2017 року та сплатити проценти за користування позикою у розмірі 18% річних від позики протягом строку користування позикою (а.с.8-9)

У серпні 2018 року позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3, ОСОБА_1 про стягнення суми боргу за договором позики, відсотків, інфляційних втрат, 3% річних.

Враховуючи ту обставину, що між сторонами дійсно виник спір, предметом якого є стягнення суми боргу за договором позики, відсотків, інфляційних втрат, 3% річних, судом вірно вжито заходи забезпечення позову шляхом накладення заборони на відчуження нерухомого майна, а саме: АДРЕСА_1 який зареєстровано на праві власності за ОСОБА_1 та шляхом заборони іншим особам вчиняти будь - які дії щодо житлового будинку, що розташований за адресою: АДРЕСА_1, який зареєстровано на праві власності за ОСОБА_1, оскільки, невжиття таких заходів може утруднити в подальшому виконання рішення суду у випадку задоволення позову.

Апелянт не довів, яким чином порушуються його права встановленою забороною на відчуження нерухомого майна та забороною вчиняти будь - які дії щодо вказаного житлового будинку.

Інших доводів, які б вказували на порушення судом першої інстанції норм процесуального права при постановленні оскаржуваної ухвали суду апеляційна скарга не містить.

З огляду на викладене та враховуючи характер заявлених позивачем позовних вимог, суд першої інстанції обґрунтовано дійшов висновку про те, що невжиття заходів забезпечення позову може ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду у разі задоволення заявленого позову.

Отже, постановляючи оскаржувану ухвалу судом першої інстанції вжито заходів забезпечення позову з дотриманням вимог ЦПК України, підстав для скасування ухвали суду першої інстанції, не вбачається.

Керуючись ст. 367, 374, 375, 381- 384 ЦПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1- залишити без задоволення.

Ухвалу Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 20 серпня 2018 року - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку відповідно до чинного законодавства.

Судді: