УХВАЛА

про відмову у забезпеченні позову

"29" листопада 2019 р. м. Житомир

Корольовський районний суд м. Житомира у складі:

судді Адамовича О.Й.,

секретаря судового засідання Світко Т.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову по справі за позовом ОСОБА_1 до приватного нотаріуса Житомирського міського нотаріального округу Горая Олега Станіславовича про скасування реєстраційного запису,-

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Богунського районного суду м. Житомира від 04.11.2019 р. заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову по справі за позовом ОСОБА_1 до приватного нотаріуса Житомирського міського нотаріального округу Горая Олега Станіславовича про скасування реєстраційного запису, разом з матеріали справи направлено за підсудністю до Корольовського районного суду м. Житомира.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями заяву про забезпечення позову, а також справу за позовом ОСОБА_1 до приватного нотаріуса Житомирського міського нотаріального округу Горая Олега Станіславовича про скасування реєстраційного запису передано судді Адамовичу О ОСОБА_2 Й. для розгляду.

Ухвалою від 29.11.2019 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження.

В заяві про забезпечення позову заявник просить вжити заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на квартиру АДРЕСА_1 , а також заборонити будь-яким особам у будь-який спосіб вчиняти будь-які дії щодо квартири АДРЕСА_1 .

В обґрунтування заяви зазначає, що оскільки квартира АДРЕСА_1 оформлена приватним нотаріусом Горай О.С. за померлим ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 , без згоди позивача може бути відчужено на користь будь-якої іншої особи, то існує досить висока ймовірність того факту, що відповідач може в будь-який момент здійснити відчуження спірної квартири на користь інших осіб, що може значно утруднити або взагалі зробити неможливим виконання рішення суду.

Згідно положень ч. 1 ст. 153 ЦПК України розгляд заяви про забезпечення позову розглядається судом без повідомлення учасників справи.

Суд, дослідивши матеріали заяви та матеріали цивільної справи, дійшов до наступного висновку.

Згідно положень ч. 1 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Згідно положень п. 1,2 ч. 1 ст. 150 ЦПК України, позов забезпечується, зокрема, накладенням арешту на майно; забороною вчиняти певні дії.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду (ч. 2 ст.149 ЦПК України).

Відповідно до ч. 3 ст. 150 ЦПК України, заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами щодо захисту основоположних прав конкретної особи. Про необхідність досягнення такого балансу йдеться в ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод1950 року. Баланс не буде забезпечений якщо на особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див. рішення у справі «Спорронг та Льонрот проти Швеції»). Інакше кажучи, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, якої прагнуть досягти (див. рішення у справі «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства»).

Відповідно до п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» від 22 грудня 2006 року розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

В постанові Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 03.04.2019 у справі №211/129/18-ц вказано, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Зі змісту заяви про забезпечення позову, а також із позовної зяви та доданих до неї документів вбачається, що позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на 1/2 квартири АДРЕСА_1 .

Отже, позивач претендує на 1/2 квартири, а тому накладання арешту та встановлення заборони на відчуження усієї квартири не відповідає вимозі співмірності заходу забезпечення позову та заявленим позовним вимогам.

Крім того, позивачем заявлено позов в якому оскаржуються реєстраційні дії нотаріуса, а саме реєстрація нерухомого майна за померлим батьком позивача, однак відсутні відомості про наявність спору позивача з іншими спадкоємцями щодо спадкового майна, а також те, що квартири АДРЕСА_1 була успадкована взагалі, що вказувало б на реальну загрозу її відчуження.

Обґрунтовуючи заяву про забезпечення позову позивач вказує, що відповідач може в будь-який момент відчужити квартиру на користь інших осіб, що може значно утруднити або взагалі зробити неможливим виконання рішення суду. Суд не бере до уваги такі доводи.

Інститут забезпечення позову являє собою сукупність встановлених законом заходів, що вживаються судом за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, якщо у них існують побоювання, що виконання ухваленого у справі рішення виявиться у майбутньому утрудненим чи неможливим.

Отже, умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може утруднити або унеможливити виконання рішення по суті позовних вимог.

Як вказувалося, предметом позову є оскарження дій приватного нотаріуса як державного реєстратора щодо реєстрації нерухомого майна, а не майновий спір щодо квартири.

Таким чином, суд виходить з того, що заявником не надано доказів, які б свідчили про те, що невжиття заходів забезпечення позову призведе до наслідків, зазначених в ч. 2 ст. 149 ЦПК України, а також про співмірність заходів забезпечення позову з предметом позову.

На підставі наведеного суд дійшов висновків про те, що заявником не доведена необхідність забезпечення позову, також недоведене існування реальної загрози невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, співмірність заходів забезпечення із предметом, а тому суд відмовляє у задоволенні заяви про забезпечення позову у повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 149-150, 153, 259, 260, 293, 353, 354 ЦПК України, суддя -

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову - відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя О. Й. Адамович