Житомирський апеляційний суд
Справа №296/3999/19 Головуючий у 1-й інст. Рожкова О. С.
Категорія 50 Доповідач Галацевич О. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 листопада 2019 року Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючого судді Галацевич О.М.,

суддів: Григорусь Н.Й., Микитюк О.Ю.,

розглянувши у порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу ОСОБА_1 , який діє в інтересах ОСОБА_2 ,

на рішення Корольовського районного суду м. Житомира, ухвалене 11 вересня 2019 року суддею Рожковою О.С. у м. Житомирі, повний текст рішення складено 25 вересня 2019 року,

у справі №296/3999/19 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу, стягнення аліментів,

в с т а н о в и в :

У квітні 2019 року ОСОБА_2 звернулася в суд із позовною заявою до ОСОБА_3 , у якій, з урахуванням заяви від 22 квітня 2019 року, просила: розірвати шлюб між нею та відповідачем; стягнути з останнього на її користь аліменти на утримання сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у твердій грошовій сумі 3000 грн щомісячно, але не менше ніж один розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що подружнє життя з відповідачем не склалося, останній матеріальної допомоги на утримання дитини не надає.

Рішенням Корольовського районного суду м. Житомира від 11 вересня 2019 року позов ОСОБА_2 задоволено частково. Розірвано шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , зареєстрований 15 лютого 2007 року відділом реєстрації актів цивільного стану Житомирського міського управління юстиції. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання малолітнього сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у твердій грошовій сумі у розмірі 1500 грн, із індексацією відповідно до вимог законодавства, щомісячно, починаючи з 22 квітня 2019 року і до досягнення дитиною повноліття.

У задоволенні решти позовних вимог відмовлено. Допущено негайне виконання судового рішення в частині стягнення встановленого розміру аліментів за один місяць. Вирішено питання розподілу судових витрат.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , який діє в інтересах ОСОБА_2 , посилаючись на неповне з`ясування судом першої інстанції обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального права, порушення норм процесуального права, просить змінити вказане судове рішення у частині стягнення аліментів та ухвалити нове - про стягнення з відповідача на користь позивачки аліментів в сумі 3000 грн починаючи з 22 квітня 2019 року і до досягнення дитиною повноліття.

Крім доводів, викладених у позовній заяві вказав, що суд не врахував: матеріального становища ОСОБА_2 та стану здоров`я дитини, яка потребує лікування; рекомендований розмір аліментів на дитину відповідного віку, який становить 2118 грн. Вважає, що суд, ухвалюючи оскаржуване рішення, визначив пріоритет захисту прав відповідача вище за пріоритет захисту прав дитини, захисту її здоров`я та нормального розвитку відповідно до її вікових потреб. Також, вказав, що ОСОБА_3 занижує свій рівень доходу, щоб уникнути матеріальної відповідальності перед власною дитиною, не бажає змінити місце роботи з метою збільшення розміру заробітної плати для належного утримання сина. На його думку, судом помилково враховано, що у відповідача на утриманні перебувають непрацездатні батьки, оскільки належних доказів на підтвердження таких обставин ним суду не надано. Також зазначив, що суд безпідставно відмовив у приєднанні до матеріалів справи доказів відсутності офіційного працевлаштування позивачки, перебування на її утриманні батьків, які є особами з інвалідністю та розглянув справу по суті у підготовчому судовому засіданні.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_3 зазначив, що суд обґрунтовано не прийняв надані позивачкою у порушення норм процесуального законодавства документи. На його думку, останньою не надано належних і допустимих доказів, які б підтверджували витрати на лікування сина, проведення такого лікування. Вважає, що апеляційна скарга ґрунтується на оціночних поняттях позивача, на його суб`єктивних міркуваннях та домислах, зокрема в частині його ( ОСОБА_3 ) небажання знайти більш оплачувану роботу, неналежної оплати його праці тощо. Також, вказав, що в апеляційній скарзі необґрунтовано поставлено під сумнів достовірність довідки про його доходи.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення з огляду на наступне.

За змістом статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (частина третя статті 181 СК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів, інші обставини, що мають істотне значення.

За змістом ст. 184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше.

Судом першої інстанції встановлено, що сторони є батьками ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Дитина проживає з матір`ю, батьки не дійшли згоди щодо участі в її утриманні.

Відповідно до змісту виписки з медичної картки амбулаторного хворого, ОСОБА_6 хворіє на синдром вегето-судинної дистонії, часто хворіє захворюванням органів дихання (а.с.19).

Згідно довідки про доходи від 09 липня 2019 року ОСОБА_3 працює у товаристві з обмеженою відповідальністю «М.Г.І.» на посаді водія, отримує заробітну плату в сумі 4300 грн, податок з доходів фізичних осіб з якої становить 774 грн. Його дохід з січня по червень 2019 року становив 25800 грн, податок з доходів фізичних осіб 4644 грн (а.с. 44).

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позову та стягнення з відповідача 1500 грн аліментів на утримання дитини щомісячно до досягнення нею повноліття, суд першої інстанції виходив із матеріального становища відповідача та стану здоров`я дитини. Водночас, суд зазначив, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, вказав на обов`язок обох батьків по утриманню дитини.

Такий висновок суду є правильним, відповідає встановленим судом обставинам справи та нормам матеріального права, які регулюють спірні правовідносини.

Посилання у апеляційній скарзі на ту обставину, що суд першої інстанції не врахував матеріального становища ОСОБА_2 , яка не працює, є безпідставними, оскільки остання не надала доказів своєї непрацездатності.

З приводу доводів апеляційної скарги про неврахування судом першої інстанції рекомендованого розміру аліментів на дитину відповідного віку, який становить 2118грн, визначення судом пріоритету захисту прав відповідача вище за пріоритет захисту прав дитини, захисту її здоров`я та нормального розвитку відповідно до її вікових потреб слід зазначити наступне.

За змістом ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Прожитковий мінімум - це вартісна величина достатнього для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоров`я набору продуктів харчування (далі - набір продуктів харчування), а також мінімального набору непродовольчих товарів (далі - набір непродовольчих товарів) та мінімального набору послуг (далі - набір послуг), необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості. (ч. 1 ст. 1, ч. 1 ст. 2 Закону України «Про прожитковий мінімум»).

Законом України «Про Державний бюджет України на 2019 рік» установлено у 2019 році прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2019 року - 2027гривень, з 1 липня - 2118 гривень, з 1 грудня - 2218 гривень.

Таким чином, державою щорічно встановлюється прожитковий мінімум для основних соціальних і демографічних груп населення для загальної оцінки рівня життя в Україні. Зважаючи на щорічне зростання прожиткового мінімуму, не потребує доведення той факт, що вартість життя щорічно зростає, що впливає на матеріальний стан позивача.

На час ухвалення рішення судом першої інстанції (11.09.2019) мінімальний розмір аліментів на одну дитину не міг бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, що становило для дитини віком від 6 до 18 років 1059 грн.

Враховуючи, що матеріали справи не містять достатніх доказів можливості відповідача сплачувати аліменти у розмірі прожиткового мінімуму для дитини, встановленого Законом, суд апеляційної інстанції вважає висновок суду про стягнення аліментів у розмірі 1500 грн правильним.

Такий розмір аліментів забезпечуватиме реальну, ефективну участь платника аліментів у забезпеченні потреб дитини та не порушуватиме правила щодо дотримання рівності батьків у виконанні обов`язку з матеріального утримання дитини, підстав для відступу від якого не встановлено і не доведено.

Необхідно враховувати також, що сторони не позбавлені права ставити в подальшому питання про зміну розміру стягуваних аліментів, зміну способу їх стягнення.

Посилання представника позивачки на стан здоров`я дитини також не може бути підставою для скасування рішення суду та стягнення аліментів в заявленій у позові сумі 3000 грн, оскільки будь-яких належних та допустимих доказів проведення лікування та понесення відповідних реальних витрат у зв`язку з цим матеріали справи не містять.

Крім того, витрати, викликані хворобою дитини, можуть бути стягнуті з відповідача в порядку ст. 185 СК України.

Доводи сторін щодо перебування на їх утриманні батьків є безпідставними, оскільки належних доказів на підтвердження понесення таких витрат сторони не надали. В той же час, помилкове посилання суду при визначенні розміру аліментів на перебування на утриманні відповідача батька не призвело до ухвалення неправильного рішення.

Як вбачається з протоколу судового засідання від 11.09.2019, суд за погодженням сторін закрив підготовче провадження та перейшов до розгляду справи по суті. Отже, доводи апеляційної скарги про ухвалення судом оскаржуваного рішення у підготовчому судовому засіданні є безпідставними.

Інші доводи апеляційної скарги ґрунтуються на припущеннях, а тому на правильність висновків суду не впливають.

Рішення суду першої інстанції в частині стягнення аліментів є законним і обґрунтованим, підстави для його скасування або зміни відсутні.

У іншій частині позовних вимог рішення суду не оскаржувалось, а тому судом апеляційної інстанції не переглядалось.

Керуючись ст. ст. 259, 367, 368, 374, 375, 381-384, 389-391 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , який діє в інтересах ОСОБА_2 , залишити без задоволення, а рішення Корольовського районного суду м. Житомира від 11 вересня 2019 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий Судді

Повний текст постанови складений 27 листопада 2019 року.