Постанова

Іменем України

13 листопада 2019 року

м. Київ

справа № 559/2652/16-ц

провадження № 61-28244св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Синельникова Є. В.,

суддів: Білоконь О. В. (суддя-доповідач), Осіяна О. М., Сакари Н. Ю., Хопти С. Ф.,

учасники справи:

заявник - ОСОБА_1 ,

заінтересована особа - Дубенське об`єднане управління Пенсійного фонду України у Рівненській області,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадженнякасаційну скаргу Дубенського об`єднаного управління Пенсійного фонду України у Рівненській області на рішення Дубенського міськрайонного суду Рівненської області у складі судді Ральця Р. В. від 12 травня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду Рівненської області у складі колегії суддів: Шеремет А. М., Ковальчук Н. М., Хилевича С. В., від 03 жовтня 2017 року,

ВСТАНОВИВ :

Короткий зміст вимог заявника

У грудні 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення.

Заяву мотивовано тим, що у 2013 році він звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області із заявою про призначення йому пенсії за віком зі зниженням пенсійного віку, як особі, яка працювала на роботах з особливо тяжкими умовами праці за Списком № 1 (ковалем ручного кування). Листом йому повідомили, що рішення про призначення пільгової пенсії за віком буде прийняте після отримання додаткових документів та проведення відповідних перевірок. При цьому додаткові документі, які б підтверджували факт роботи в особливо шкідливих умовах в період з 06 серпня 1996 року по 22 липня 2003 року у

ВАТ «Дубноремтранссервіс» на посаді коваля відсутні, у зв`язку із чим заявник просить встановити факт, що має юридичне значення, а саме що він працював в період з 06 серпня 1996 року по 22 липня 2003 року на посаді коваля ручного кування у ВАТ «Дубноремтранссервіс».

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Дубенського міськрайонного суду Рівненської області

від 12 травня 2017 року заяву ОСОБА_1 задоволено.

Встановлено факт, що має юридичне значення, а саме факт роботи

ОСОБА_1 в особливо важких та особливо шкідливих умовах праці на посаді коваля ручного кування у акціонерному товаристві «Дубноремтранссервіс» у період з 06 серпня 1996 року по 22 липня 2003 року.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що заявником надано достатньо доказів на підтвердження факту його роботи у період з 06 серпня 1996 року по 22 липня 2003 року в особливо важких та шкідливих умовах праці.

Короткий зміст ухвали суду апеляційної інстанції

Ухвалою Апеляційного суду Рівненської області від 03 жовтня 2017 року апеляційну скаргу Дубенського об`єднаного управління Пенсійного фонду України у Рівненській області відхилено, а рішення Дубенського міськрайонного суду Рівненської області від 12 травня 2017 року залишено без змін.

Ухвалу суду апеляційної інстанції мотивовано тим, що висновки суду першої інстанції відповідають вимогам закону, обставини справи встановлені повно, а доводи апеляційної скарги не підтверджені належними та допустимими доказами і не спростовують висновків суду першої інстанції про наявність правових підстав для встановлення вказаного юридичного факту.

Короткий зміст вимог касаційної скарги та її доводи

У касаційній скарзі, поданій у жовтні 2017 року до Вищого спеціалізованого суду України з розгляд цивільних і кримінальних справ, Дубенське об`єднане управління Пенсійного фонду України у Рівненській області просить скасувати судові рішення із ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позову, посилаючись на порушення судами норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права.

Касаційна скарга мотивована тим, що заявником не надано належних та допустимих доказів на підтвердження його роботи в особливо важких та шкідливих умовах праці у спірний період.

Рух касаційної скарги у суді касаційної інстанції

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 24 листопада 2017 року відкрито касаційне провадження в указаній справі.

Відповідно до пункту 4 розділу XIII Перехідних положень ЦПК України у редакції Закону України від 3 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Відповідно до статті 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

Справа передана до Верховного Суду.

Ухвалою Верховного Суду від 14 серпня 2019 року справу призначено до судового розгляду.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

ОСОБА_1 з 06 серпня 1996 року по 22 липня 2003 року працював у

АТ «Дубноремтрассервіс» ковалем 3 розряду, що підтверджується записами трудової книжки та виданою арбітражним керуючим ОСОБА_2 довідкою про підтвердження наявного трудового стажу

Наказом АТ «Дубноремтрассервіс» від 26 вересня 1994 року № 28 затверджено робочі місця з шкідливими і тяжкими умовами праці по

списку №1 та №2 та пільгове пенсійне забезпечення, в тому числі коваль ручного кування, що підтверджується архівним витягом КП «Трудовий архів Дубенського району Рівненської області».

Позиція Верховного Суду

Касаційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Згідно із положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Стаття 15 ЦК України передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа також має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Таким чином, порушення, невизнання або оспорювання суб`єктивного права є підставою для звернення особи за захистом свого права із застосуванням відповідного способу захисту. Про це зазначається і у частині першій статті 3 ЦПК України 2004 року.

Зі змісту частини третьої статті 16 ЦК України убачається, що суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках.

Згідно частини першої статті 4 ЦПК України 2004 року, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Законодавчі обмеження матеріально-правових способів захисту цивільного права чи інтересу підлягають застосуванню з дотриманням положень статей 55 та 124 Конституції України та статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, відповідно до яких кожна особа має право на ефективний засіб правового захисту, не заборонений законом.

ОСОБА_1 просив встановити юридичний факт його роботи з 06 серпня 1996 року по 22 липня 2003 року на посаді коваля ручного кування в особливо важких та особливо шкідливих умовах праці у ВАТ «Дубноремтранссервіс», що передбачено списком № 1, який є необхідним для призначення йому пенсії на пільгових умовах. У 2013 році позивач звертався до Управління Пенсійного фонду України у Рівненській області із заявою про призначення пенсії на пільгових умовах відповідно до статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення». Листом від 11 листопада 2013 року Управління Пенсійного фонду України у Рівненській області відмовило у призначенні заявнику пенсії на пільгових умовах.

Отримавши відмову органу, який призначає пенсії, ОСОБА_1 її в установленому законом порядку не оскаржив, а звернувся до суду із заявою про встановлення факту трудового стажу з 06 серпня 1996 року по 22 липня 2003 року в особливо важких та особливо шкідливих умовах праці, що передбачено списком № 1.

Відповідно до пункту «а» частини першої статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи, працівники, зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, - за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах, і не менше 20 років у жінок, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.

Статтею 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» передбачено, що основним документом, який підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Пунктом 3 Порядку застосування списків № 1 і 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18 листопада 2005 року № 383 (далі - Порядок № 383), визначено, що при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються списки, що чинні на період роботи особи.

Сам факт наявності в списках тієї чи іншої посади, яку обіймає особа, не дає права на призначення пільгової пенсії. Підставою для визнання права на пенсію за віком на пільгових умовах є не тільки наявність професії у відповідному списку, а й зайнятість в умовах, передбачених списком, повний робочий день, а також підтвердження відповідних умов праці за результатами атестації робочих місць.

У пункті 10 Порядку № 383 встановлено, що для підтвердження стажу роботи із шкідливими і важкими умовами праці необхідно подати трудову книжку із оформленими належним чином записами про займану посаду і період виконуваної роботи, виписку із наказу по підприємству про проведення атестації на відповідному робочому місці та, у разі відсутності в трудовій книжці відомостей, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, уточнюючу довідку, передбачену пунктом 20 Порядку № 637.

Відповідно до пункту 20 Порядку № 637 у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсію на пільгових умовах або вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки, надані підприємствами на підставі первинних документів про характер виконуваної роботи та умов праці, а також зайнятість протягом повного робочого дня на роботах, які дають право на пільгове пенсійне забезпечення.

У довідці має бути вказано: період роботи, що зараховується до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ; підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до якого включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана довідка. Право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах підтверджує підприємство, де набуто відповідний стаж.

Тобто, уточнююча довідка надається підприємством у разі відсутності в трудовій книжці особи відомостей про стаж роботи, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, яка підтверджує саме спеціальний стаж роботи та її характер, а не право особи на пільгову пенсію. Зазначена довідка необхідна для подальшого її надання відповідним органам Пенсійного фонду України, які в свою чергу визначають наявність підстав і права особи на пенсію на пільгових умовах.

Згідно з пунктом 26 зазначеного Порядку у судовому порядку встановлюється лише факт приналежності документа, що підтверджує трудовий стаж, якщо ім`я, по батькові та прізвище, які зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові або прізвищем особи за паспортом або свідоцтвом про народження.

Таким чином, встановлення факту наявності трудового стажу для призначення пенсії на пільгових умовах здійснюється органами Пенсійного фонду України під час прийняття рішення про призначення пенсії, а рішення вказаного органу щодо її призначення підлягає оскарженню у встановленому законом порядку.

Заяви про встановлення фактів трудового стажу не можуть розглядатися у порядку цивільного судочинства. Відмова відповідного органу у встановленні таких фактів може бути оскаржена заінтересованою особою до адміністративного суду.

З урахуванням наведеного зазначене питання не підлягає судовому розгляду, а повинне вирішуватись у позасудовому порядку відповідно до встановленої законодавством процедури.

Зазначене узгоджується з правовим висновком Великої Палати Верховного Суду, викладеним у постанові від 04 вересня 2019 року у справі № 198/623/18 (провадження № 14-369цс19).

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Ураховуючи, що ОСОБА_1 не оскаржував рішення управління Пенсійного фонду України у Рівненській області про відмову у призначенні пенсії на пільгових умовах, а захист прав особи шляхом встановлення юридичного факту для підтвердження спеціального трудового стажу не передбачений положеннями цивільного законодавства, оскільки вирішується у позасудовому порядку відповідно до встановленої законодавством процедури, колегія суддів дійшла висновку про скасування оскаржуваних судових рішень із закриттям провадження у справі.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Відповідно до частини другої статті 414 ЦПК України підставою для скасування рішення повністю або частково із закриттям провадження в справі або залишенням позову без розгляду у відповідній частині є порушення правил юрисдикції загальних судів, визначених статтями 19-22 цього Кодексу, є обов`язковою підставою для скасування рішення незалежно від доводів касаційної скарги.

За таких обставин судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій не відповідають вимогам статті 263 ЦПК України та ухвалені з порушення норм процесуального права, що в силу частини другої статті 414 ЦПК України є підставою для їхнього скасування із закриттям провадження у справі.

Керуючись статтями 400, 402, 409, 414, 416, 419 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Дубенського об`єднаного управління Пенсійного фонду України у Рівненській області задовольнити частково.

Рішення Дубенського міськрайонного суду Рівненської області від 12 травня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду Рівненської області від 03 жовтня

2017 року скасувати.

Провадження у справі за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа - Дубенське об`єднане управління Пенсійного фонду України у Рівненській області, про встановлення факту, що має юридичне значення, закрити.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий Є. В. Синельников

Судді: О. В. Білоконь

О. М. Осіян

Н. Ю. Сакара

С. Ф. Хопта