Справа № 452/3126/19
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

"12" листопада 2019 р. м.Самбір

Самбірський міськрайонний суд Львівської області

у складі: головуючої судді Карнасевич Г.І.,

з участю секретаря судового засідання Страхоцької Т.А.,

позивачки ОСОБА_1 ,

відповідача ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Самборі Львівської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя,-

В С Т А Н О В И В:

У вересні 2019 року позивачка звернулася до суду з даним позовом. Свої вимоги мотивувала тим, що з 07 серпня 2004 року вона та ОСОБА_2 уклали шлюб, який було зареєстровано виконавчим комітетом Рудківської міської ради Самбірського району Львівської області, актовий запис №25.

На початку 2019 року між нею та відповідачем припинились подружні відносини, а у вересні 2019 року їй стало відомо, що ОСОБА_2 подав позов на розірвання шлюбу та 12 вересня 2019 року Самбірським міськрайонним судом Львівської області було відкрито провадження у справі про розірвання шлюбу між ними.

За час перебування у шлюбі ними було придбано:

-автобус марки SETRA S 315 реєстраційний номер НОМЕР_1 (2001 року випуску) та 20.06.2018 року зареєстровано за відповідачем на праві власності, що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу;

-автомобіль BMW Х5 реєстраційний номер НОМЕР_2 , який також було зареєстровано у 2016 році за відповідачем на праві власності.

Мирним шляхом домовитись про поділ транспортними засобами вони не можуть.

Відповідач ОСОБА_2 забрав обидва автомобілі собі, користується ними двома, хоча обіцяв автомобіль BMW Х5 віддати їй.

Нещодавно їй стало відомо із сайту AUTO.RIA, що це авто виставлено на продаж без її згоди. Відповідно є ризик, що ОСОБА_2 залишить її без належної частини спільного сумісного майна.

Оскільки автобус SETRA S 315 р.н. НОМЕР_1 та автомобіль BMW Х5 р.н. НОМЕР_2 були куплені ними за час перебування у шлюбі, вони належать їм, як подружжю на праві спільної сумісної власності, тому вона має намір поділити вищезазначене майно шляхом визначення за нею права власності на автомобіль BMW Х5 р.н. НОМЕР_2 , а за відповідачем просить залишити автобус SETRA S 315 р.н. НОМЕР_1 , в порядку поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Ринкова вартість автомобіля BMW Х5 згідно інформації веб-сайту «AUTO.RIA» становить 12 900 доларів США (по курсу 24,18 станом на 25.09.2019 року це становить 311 922 грн.).

Вартість автобуса SETRA S 315 перевищує 20 000 доларів США. Встановити і підтвердити точну вартість автобуса у неї немає можливості, тому в разі потреби проведення оціночної вартості вказаного автобуса, необхідно буде зобов`язати таку провести відповідачу.

Автомобіль BMW Х5 має меншу вартість від автобуса SETRA S 315, проте її влаштовує такий розподіл, оскільки із нею залишається неповнолітній син, тому є необхідність використання цього авто для неї і дитини.

Просить постановити рішення, яким визнати об`єктами права спільної сумісної власності ОСОБА_2 та її на транспортні засоби:

- автомобіль марки «BMW Х5 3.0 D», 2005 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_2 ;

- автобус марки «SETRA S 315», 2001 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 .

В порядку поділу спільного майна подружжя визнати за нею право особистої приватної власності на автомобіль «BMW Х5 3.0 D», 2005 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_2 , з передачею їй автомобіля, ключів та документів від нього.

В судовому засіданні позивачка ОСОБА_1 змінила позовні вимоги та просить визнати об`єктами права спільної сумісної власності ОСОБА_2 та її на транспортні засоби:

- автомобіль марки «BMW Х5 3.0 D», 2005 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_2 ;

- автобус марки «SETRA S 315», 2001 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 .

Визнати за нею право особистої приватної власності на автомобіль «BMW Х5 3.0 D», 2005 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_2 .

Відповідач ОСОБА_2 позов визнав, не заперечив проти визнання за позивачкою права особистої приватної власності на автомобіль «BMW Х5 3.0 D», 2005 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_2 .

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення, виходячи з наступного.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Відповідно до ст. 80 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

При розгляді справи судом встановлено, що 07 серпня 2004 року був зареєстрований шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 у міській раді м. рудки Самбірського району Львівської області.

Ухвалою Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 12 вересня 2019 року відкрито провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу.

Статтею 57 СК України передбачено, що особистою приватною власністю дружини, чоловіка є майно, набуте нею, ним до шлюбу.

Відповідно до ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).

Відповідно до ст. 61 СК України об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім`ї, то гроші, інше майно, в тому числі гонорар, виграш, які були одержані за цим договором, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Статтею 63 СК України визначено, що при здійснені подружжям права спільної сумісної власності дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Відповідно до ст. 65 СК України дружина, чоловік розпоряджаються майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, за взаємною згодою. При укладенні договорів одним із подружжя вважається, що він діє за згодою другого з подружжя. Договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім`ї, створює обов`язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім`ї.

Статтями 68, 69 СК України встановлено, що розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу. А отже дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

Відповідно до ст. 71 СК України майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до ч.1 ст. 70 Сімейного Кодексу України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

20 червня 2018 року за ОСОБА_2 було зареєстровано автобус «SETRA S 315», 2001 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 , та 22.03.2016 року автомобіль «BMW X5», 2005 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_2 , - за ОСОБА_2 .

Відповідно до п. п. 22-25 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» №11, від 21 грудня 2007 року поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими статтями 69-72 СК та ст. 372 ЦК. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи.

П.23 передбачено, що вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (статті 60, 69 СК, ч. 3 ст. 368 ЦК), відповідно до частин 2, 3 ст. 325 ЦК можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом.

Спільною сумісною власністю подружжя, зокрема, можуть бути: квартири, жилі й садові будинки; земельні ділянки та насадження на них, продуктивна і робоча худоба, засоби виробництва, транспортні засоби; грошові кошти, акції та інші цінні папери, паєнакопичення в житлово-будівельному, дачно-будівельному, гаражно-будівельному кооперативі; грошові суми та майно, належні подружжю за іншими зобов`язальними правовідносинами, тощо.

Відповідно до п. 24 до складу майна, що підлягає поділу, включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. При поділі майна враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобов`язаннями, що виникли в інтересах сім`ї (ч. 4 ст. 65 СК).

Оскільки майно, набуте сторонами в період шлюбу, тому дане майно є спільною сумісною власністю подружжя.

Відповідно до п.30 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» №11, від 21 грудня 2007 року - рівність прав кожного із подружжя на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності (якщо інше не встановлено домовленістю між ними) та необхідність взаємної згоди подружжя на розпорядження майном, що є об`єктом права його спільної сумісної власності, передбачено ч. 1 ст. 63, ч. 1 ст. 65 СК.

Таким чином, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно наявні у справі докази, оцінив їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у сукупності, з`ясувавши усі обставини справи, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, з урахуванням того, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичної особи, суд дійшов висновку про необхідність задоволення поданих позовних вимог.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 12,13,81,89,259,263,265,268 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити.

Визнати об`єктами права спільної сумісної власності ОСОБА_2 та ОСОБА_1 транспортні засоби:

- автомобіль марки «BMW Х5 3.0 D», 2005 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_2 ;

- автобус марки «SETRA S 315», 2001 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 .

Визнати за ОСОБА_1 право особистої приватної власності на автомобіль «BMW Х5 3.0 D», 2005 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_2 .

На рішення Самбірського міськрайонного суду Львівської області може бути подана апеляційна скарга до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя