Постанова

Іменем України

29 травня 2019 року

м. Київ

справа № 369/6520/17

провадження № 61-1088св19

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Червинської М. Є.,

суддів: Антоненко Н. О., Журавель В. І. (суддя-доповідач), Коротуна В. М., Крата В. І.,

учасники справи:

позивач - публічне акціонерне товариство «Райффайзен Банк Аваль»,

відповідач - ОСОБА_1 ,

розглянув у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи касаційну скаргу ОСОБА_1 , подану представником ОСОБА_2 , на постанову Київського апеляційного суду від 12 листопада 2018 року у складі колегії суддів: Волошиної В. М., Панченка М. М., Слюсар Т. А.,

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У червні 2017 року публічне акціонерне товариство «Райффайзен Банк Аваль» (далі - ПАТ «Райффайзен Банк Аваль»; банк) звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором від 06 вересня 2007 року № 014/1179/81/1488 у сумі 91 094,93 доларів США, що еквівалентно 2 453 481 грн 70 коп.

Короткий зміст ухвал суду першої інстанції

Представник ОСОБА_1 подав клопотання про витребування доказів - оригіналів первинних бухгалтерських документів (касових), які підтверджують сплату нею чергових платежів на виконання умов кредитного договору.

Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 13 березня 2018 року забезпечено докази у справі, витребувано у ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» оригінали документів:

1. заяви-анкети на отримання кредиту під заставу від 03 вересня 2007 року з додатками;

2. кредитного договору від 06 вересня 2007 року № 014/1179/81/1488;

3. додаткової угоди до кредитного договору від 01 жовтня 2007 року;

4.додаткової угоди № 1 до кредитного договору від 02 червня 2009 року;

5. додаткової угоди № 2 до кредитного договору від 16 червня 2010 року;

6. виписки по рахунку;

7. вимоги про дострокове виконання зобов`язань за кредитним договором з доказами отримання;

8. документи, що підтверджують відкриття на ім`я відповідача поточного рахунку, що призначений для обслуговування кредитного договору № 014/1179/81/1488.

Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 13 червня 2018 року позовну заяву ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» залишено без розгляду.

Суд зазначив, що невиконання позивачем вимог ухвали про забезпечення доказів є перешкодою для розгляду спору по суті.

Короткий зміст постанови суду апеляційної інстанції

Постановою Київського апеляційного суду від 12 листопада 2018 року ухвалу Києво-Святошинського районного суду Київської області від 13 червня 2018 року скасовано, справу направлено для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Передаючи справу для продовження розгляду до місцевого суду, апеляційний суд виходив із того, що банк не отримував копії ухвали від 13 березня 2018 року, у зв`язку з чим був позбавлений можливості надати суду оригінали необхідних документів.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

У січні 2019 року до суду касаційної інстанції від ОСОБА_1 надійшла касаційна скарга, у якій її представник, посилаючись на порушення норм процесуального права, просить скасувати оскаржену постанову та залишити в силі ухвалу суду першої інстанції.

Рух справи в суді касаційної інстанції

Ухвалою Верховного Суду від 20 лютого 2019 року поновлено ОСОБА_1 строк на касаційне оскарження постанови Київського апеляційного суду від 12 листопада 2018 року, відкрито касаційне провадження у даній справі та витребувано її матеріали з суду першої інстанції.

Ухвалою Верховного Суду від 22 квітня 2019 року справу призначено до судового розгляду в порядку письмового провадження без повідомлення учасників у складі колегії суддів із п`яти суддів.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

Приймаючи оскаржену постанову, апеляційний суд не звернув увагу на те, що тривале невиконання позивачем вимог місцевого суду щодо надання оригіналів документів, які підтверджують факт існування кредитних правовідносин, свідчить про зловживання ним своїми процесуальними правами.

Суд апеляційної інстанції безпідставно не врахував доказів, наданих відповідачем ( ОСОБА_1 ), а саме: копії ухвали від 13 березня 2018 року з відміткою про отримання 14 березня 2018 року такої ухвали представником позивача ОСОБА_3 та зробив помилковий висновок про те, що ОСОБА_3 є неуповноваженою особою приймати кореспонденцію банку.

Короткий зміст відзиву

Від ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» надійшов відзив, у якому його представник просить касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а оскаржену постанову - без змін, вважаючи її законною та обґрунтованою.

Обставини справи

У червні 2017 року банк подав до суду позов до ОСОБА_1 , у якому просив стягнути з останньої кредитний борг.

13 березня 2018 року суд першої інстанції постановив ухвалу про витребування доказів, копія якої того ж дня була направлена позивачу.

Ухвалою від 13 червня 2018 року районний суд залишив без розгляду позовну заяву ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» у зв`язку з ненаданням витребуваних доказів.

Банк із такою ухвалою не погодився та оскаржив її в апеляційному порядку.

Оскарженою постановою суд апеляційної інстанції скасував ухвалу місцевого суду про залишення позову без розгляду, оскільки в матеріалах справи відсутні докази, які підтверджують факт отримання ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» копії ухвали від 13 березня 2018 року, внаслідок чого останнє було позбавлене можливості надати відповідні оригінали витребуваних документів.

Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Перевіривши доводи касаційної скарги та матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення касаційної скарги та скасування оскарженого судового рішення.

Відповідно до частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Наведені в касаційній скарзі доводи не дають підстав для висновку про порушення апеляційним судом норм процесуального права.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосування норми права

Учасник справи, у разі неможливості самостійно надати докази, вправі подати клопотання про витребування доказів судом (частина перша статті 83 ЦПК України).

Відповідно до частини першої статті 116 ЦПК України суд за заявою учасника справи або особи, яка може набути статусу позивача, має забезпечити докази, якщо є підстави припускати, що засіб доказування може бути втрачений або збирання або подання відповідних доказів стане згодом неможливим чи утрудненим.

За змістом частини другої статті 116 ЦПК України одним зі способів забезпечення доказів є витребування доказів.

Згідно із частиною шостою статті 118 ЦПК України у разі задоволення заяви суд в ухвалі зазначає доказ, а також дії, що необхідно вчинити для його забезпечення.

У разі неподання учасником справи з неповажних причин або без повідомлення причин доказів, витребуваних судом, суд залежно від того, яка особа ухиляється від їх подання, а також яке значення мають ці докази, може визнати обставину, для з`ясування якої витребовувався доказ, або відмовити у його визнанні, або може здійснити розгляд справи за наявними в ній доказами, або, у разі неподання таких доказів позивачем, - також залишити позовну заяву без розгляду (частина десята статті 84 ЦПК України).

13 березня 2018 року районний суд ухвалою витребував від ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» докази.

Зворотного повідомлення про вручення поштового відправлення копії цієї ухвали у матеріалах справи немає.

Так само відсутні докази про повідомлення банку про призначені судові засідання в суді першої інстанції на 14 травня 2018 року та 13 червня 2018 року.

У судовому засіданні 13 червня 2018 року, яке відбулося без участі представника банку, Києво-Святошинський районний суд міста Києва залишив позов без розгляду на підставі частини десятої статті 84 ЦПК України.

Установивши, що банк не мав можливості надати суду витребувані докази, апеляційний суд зробив обґрунтований висновок про необхідність направлення справи для продовження розгляду до місцевого суду.

Аргументи касаційної скарги на законність та обґрунтованість оскаржуваного судового рішення не впливають, висновків апеляційного суду не спростовують.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

У зв`язку з наведеним, колегія суддів вважає, що касаційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а оскаржену ухвалу залишити без змін.

Керуючись статтями 400, 406, 409, 410, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 , подану представником ОСОБА_2 , залишити без задоволення.

Постанову Київського апеляційного суду від 12 листопада 2018 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

ГоловуючийМ. Є. Червинська
Судді: Н. О. Антоненко В. І. Журавель
В. М. Коротун В. І. Крат