П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 грудня 2019 року м. Київ

Справа № 22-15783 Головуючий у1-й інстанції - Хоменко О. Л.

Унікальний № 752/13445/14-ц Доповідач - Пікуль А. А.

Київський апеляційний суд. Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ у складі:

головуючого Пікуль А. А.

суддів Гаращенка Д. Р.

Невідомої Т. О.

за участю секретаря Пузикової В. В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 07 вересня 2015 року у цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,-

у с т а н о в и л а:

У серпні 2014 року ПАТ «Укрсоцбанк» пред`явило позов в суд до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, в якому просило стягнути з відповідача на його користь заборгованість за кредитним договором в сумі 1 472 352 грн 39 коп. (а.с.1-3).

Позов було обґрунтовано тим, що 14 травня 2007 року між АКБ соціального розвитку «Укрсоцбанк», який в подальшому змінив свою назву на ПАТ «Укрсоцбанк», та відповідачем було укладено договір кредиту № 10-29/3396, відповідно до якого позивач надав відповідачу у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання грошові кошти в сумі 110 600 доларів США з погашенням кредиту на умовах та в порядку, передбачених договором кредиту, а також у відповідності до графіку погашення кредиту, викладеного в п.1.1.1 договору кредиту, з кінцевим терміном погашення заборгованості до 13 травня 2017 року із сплатою 13% річних за користування кредитними коштами.

Станом на 18 червня 2014 року сума заборгованості за кредитним договором становить 124 484 долари США 50 центів, що за офіційним курсом НБУ станом на 18 червня 2014 року становить 1 472 352 грн 39 коп, та складається із: заборгованості по кредиту в сумі 74 879 доларів США 76 центів, що за офіційним курсом НБУ станом на 18 червня 2014 року становить 885 647 грн 55 коп; відсотків за користування кредитом в сумі 39 438 доларів США 68 центів, що за офіційним курсом НБУ станом на 18 червня 2014 року становить 466 464 грн 77 коп.; пені за несвоєчасне повернення кредиту в сумі 5 348 доларів США 19 центів, що за офіційним курсом НБУ станом на 18 червня 2014 року становить 63 256 грн 24 коп; пені за несвоєчасне повернення відсотків в сумі 4 817 доларів США 87 центів, що за офіційним курсом НБУ станом на 18 червня 2014 року становить 56 983 грн 83 коп.

Рішенням Голосіївського районного суду міста Києва від 07 вересня 2015 року позов задоволено. Суд стягнув з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Укрсоцбанк» заборгованість за кредитним договором в сумі 1 472 352 грн 39 коп та судовий збір в сумі 3 654 грн.

Не погодившись з рішенням суду, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення районним судом норм процесуального права в частині визначення підсудності даної справи та повідомлення відповідача про дату, місце та час розгляду справи, що призвело до постановлення незаконного та необґрунтованого рішення, просить рішення районного суду скасувати та направити справу для розгляду до іншого суду першої інстанції за встановленою підсудністю (а.с.116-121).

В порядку, передбаченому ст. 360 ЦПК України, відзиву на апеляційну скаргу до суду апеляційної інстанції не від позивача не надходило.

У письмових поясненнях від 03 грудня 2019 року позивач вказав, що оскільки ОСОБА_1 в порушення вимог п. 3.3.11. Кредитного договору не повідомила кредитора про зміну місця проживання (реєстрації), позов був поданий до суду за останнім відомим позивачу місцем проживання боржника і правомірно розглянутий судом з повідомленням боржника за останнім відомим місцем проживання (реєстрації) відповідача та зі здійсненням повідомлення через оголошення у пресі відповідно до вимог процесуального закону, чинного на час розгляду справи районним судом.

Заслухавши доповідь судді Пікуль А. А., пояснення учасників справи: ОСОБА_1 та її представника адвоката Маркєлова В.В., які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити; представника ПАТ «Укрсоцбанк» адвоката Біллериса Ю. О., який проти апеляційної скарги заперечував та просив суд залишити її без задоволення, з`ясувавши обставини справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія доходить висновку про те, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

При ухваленні рішення про задоволення позову суд першої інстанції вважав встановленими наступні обставини.

14 травня 2007 року між АКБ соціального розвитку «Укрсоцбанк», який в подальшому змінив свою назву на ПАТ «Укрсоцбанк», та відповідачем було укладено договір кредиту № 10-29/3396, відповідно до якого позивач надав відповідачу у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання грошові кошти в сумі 110 600 доларів США з погашенням кредиту на умовах та в порядку, передбачених договором кредиту, а також у відповідності до графіку погашення кредиту, викладеного в п.1.1.1 договору кредиту, з кінцевим терміном погашення заборгованості до 13 травня 2017 року із сплатою 13% річних за користування кредитними коштами.

Згідно розрахунку заборгованості, наданого позивачем, станом на 18 червня 2014 року сума заборгованості відповідача за кредитним договором становить 124 484 долари США 50 центів, що за офіційним курсом НБУ станом на 18 червня 2014 року становить 1 472 352 грн 39 коп, та складається із: заборгованості по кредиту в сумі 74 879 доларів США 76 центів, що за офіційним курсом НБУ станом на 18 червня 2014 року становить 885 647 грн 55 коп; відсотків за користування кредитом в сумі 39 438 доларів США 68 центів, що за офіційним курсом НБУ станом на 18 червня 2014 року становить 466 464 грн 77 коп.; пені за несвоєчасне повернення кредиту в сумі 5 348 доларів США 19 центів, що за офіційним курсом НБУ станом на 18 червня 2014 року становить 63 256 грн 24 коп.; пені за несвоєчасне повернення відсотків в сумі 4 817 доларів США 87 центів, що за офіційним курсом НБУ станом на 18 червня 2014 року становить 56 983 грн 83 коп.

Задовольняючи позовні вимоги ПАТ «Укрсоцбанк», районний суд виходив з того, що ОСОБА_1 належним чином не виконує зобов`язання за кредитним договором у зв`язку з чим у неї утворилась заборгованість, яка підлягає стягненню.

При перевірці указаних висновків районного суду у контексті доводів апеляційної скарги ОСОБА_1 . апеляційний суд виходить з наступного.

Доводи апеляційної скарги відповідача щодо наявності підстав для скасування оскаржуваного рішення та направлення справи на розгляд за встановленою законом підсудністю за місцем проживання боржника, зареєстрованим у встановленому порядку, оскільки рішення прийнято судом з порушенням правил територіальної юрисдикції (підсудності), не можуть бути прийняті апеляційним судом у якості підстав для скасування оскаржуваного рішення з огляду на таке.

За правилом ч.1 ст. 378 ЦПК України судове рішення, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню з направленням справи на розгляд за встановленою законом підсудністю, якщо рішення прийнято судом з порушенням правил територіальної юрисдикції (підсудності).

Водночас відповідно до положень частини другої цієї статті справа не підлягає направленню на новий розгляд у зв`язку з порушеннями правил територіальної юрисдикції (підсудності), якщо учасник справи, який подав апеляційну скаргу, при розгляді справи судом першої інстанції без поважних причин не заявив про непідсудність справи.

У даній справі матеріали справи свідчать, що, як вже було зазначено вище, 14 травня 2007 року між АКБ соціального розвитку «Укрсоцбанк», який в подальшому змінив свою назву на ПАТ «Укрсоцбанк», та відповідачем було укладено договір кредиту № 10-29/3396 (а.с.18).

Згідно з вимогами пункту 3.3.11 вказаного Кредитного договору, позичальник зобов`язаний протягом двох робочих днів повідомляти Кредитора про зміну місця проживання, місця роботи, номерів телефонів, прізвища та імені, а також про факти розлучення, одруження, народження дітей та інших обставин, що можуть вплинути на виконання зобов`язання за цим Договором, з наданням відповідних документів, що їх підтверджують, надавати інші фінансові документи на вимогу банку.

Звертаючись до суду із позовом у 2014 році ПАТ «Укрсоцбанк» в позовній заяві було вказано адресу відповідача, зазначену у кредитному договорі, - АДРЕСА_1 .

Під час апеляційного розгляду ОСОБА_1 підтвердила, що при зміні місця свого проживання у жовтні-листопаді 2011 року вона не виконала свого обов`язку щодо повідомлення кредитора про зміну місця проживання.

Ураховуючи наведену обставину у контексті положень ч.3 ст. 122 ЦПК України у редакції, чинній на час розгляду справи районним судом, суд апеляційної інстанції доходить висновку про відсутність для ОСОБА_1 поважних причин щодо неподання заяви про непідсудність справи Голосіївському районному суду м. Києва.

Тому доводи апеляційної скарги про те, що 10 листопада 2011 року ОСОБА_1 змінила місце проживання та була зареєстрована за адресою АДРЕСА_2 , судові повістки про розгляд даної справи вона не отримувала і вони повертались до суду без вручення адресату, а районний суд не вчинив дій щодо встановлення місця реєстрації відповідача, що на думку скаржника є підставою для скасування оскаржуваного рішення та направлення справи до іншого суду за встановленою підсудністю, відхиляються апеляційним судом як неприйнятні. Адже відповідно до пункту 3.3.11 Кредитного договору № 10-29/3396, ОСОБА_1 була зобов`язана повідомити Кредитора про зміну місця свого проживання, що надало б можливість позивачу звернутись до суду із позовом за її новим місцем реєстрації.

Аргументи апеляційної скарги про те, що районний суд не вчинив дій щодо встановлення місця реєстрації ОСОБА_1 , оскільки не надав інформації до адресно-довідкового підрозділу ГУ УДМС України в м. Києві щодо дати народження ОСОБА_1 , а це дало б суду змогу встановити реальне місце проживання відповідача у м. Києві, відхиляються апеляційним судом з огляду на таке.

Відповідно ч. 3 ст. 122 ЦПК України (у редакції, чинній на момент розгляду справи районним судом) якщо за результатами отриманої судом інформації про зареєстроване місце проживання (перебування) фізичної особи (відповідача) буде встановлено, що справа не підсудна цьому суду, суд повертає позовну заяву на підставі пункту 4 частини третьої статті 121 цього Кодексу.

У разі якщо отримана судом інформація не дає можливості встановити зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання (перебування) фізичної особи, суд вирішує питання про відкриття провадження у справі. Подальший виклик такої особи як відповідача у справі здійснюється через оголошення у пресі.

Матеріали справи свідчать, що районним судом був направлений запит до відділу адресно-довідкової роботи підрозділу ГУ ДМС України у м. Києві щодо надання інформації про реєстрацію місця проживання ОСОБА_1 , останнім відомим місцем перебування якої є АДРЕСА_1 (а.с.87).

На вказаний запит від адресно-довідкового підрозділу ГУ ДМС України у м. Києві надійшла відповідь про те, що ОСОБА_1 за адресою АДРЕСА_1 зареєстрованою не значиться (а.с.92).

Ураховуючи ці відомості у контексті положень абзацу четвертого ч.3 ст. 122 ЦПК України (у редакції, чинній на момент розгляду справи районним судом), районний суд обґрунтовано розглянув справи за останнім відомим позивачу місцем проживання відповідача у Голосіївському районі м. Києва.

Разом з тим, в ході розгляду справи суд першої інстанції допустив порушення норм процесуального права щодо належного повідомлення відповідача про дату, місце та час розгляду справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 158 ЦПК України (у редакції чинній на момент розгляду справи) розгляд судом цивільної справи відбувається в судовому засіданні з обов`язковим повідомленням осіб, які беруть участь у справі.

У даній справі 27 травня 2015 року в газеті «Урядовий Кур`єр» № 93 було розміщено публікацію про розгляд цивільної справи № 752/13445/14-ц за позовом ПАТ «Укрсоцбанк» до ОСОБА_1 на 12 червня 2015 року.

Водночас матеріали справи не містять відомостей щодо повідомлення ОСОБА_1 про розгляд справи 07 вересня 2015 року, хоча в цьому судовому засіданні було ухвалене оскаржуване рішення.

При ухваленні рішення судом першої інстанції не було враховано, що відповідач не повідомлений у встановленому порядку про розгляд справи 07 вересня 2015 року.

З огляду на таке доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 щодо неналежного повідомлення відповідача про дату, місце та час розгляду справи заслуговують на увагу.

Згідно п. 3 ч. 3 ст. 376 ЦПК України, порушення норм процесуального права є обов`язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення, якщо справу (питання) розглянуто судом за відсутності будь-якого учасника справи, не повідомленого належним чином про дату, час і місце засідання суду (у разі якщо таке повідомлення є обов`язковим), якщо такий учасник справи обґрунтовує свою апеляційну скаргу такою підставою.

Отже, враховуючи наявність безумовних підстав для скасування оскаржуваного судового рішення з процесуальних мотивів, останнє підлягає скасуванню, а доводи позову підлягають повторній оцінці судом апеляційної інстанції з урахуванням заперечень відповідача щодо заявлених позовних вимог.

У даній справі з наявних у розпорядженні суду письмових доказів убачається, що між сторонами склались правовідносини, які випливають з кредитного договору № 10-29/3396 від 14 травня 2007 року. Згідно з наданим позивачем розрахунком (а.с.5-16) станом на 18 червня 2014 року сума заборгованості відповідача за кредитним договором становить 124 484 долари США 50 центів, що за офіційним курсом НБУ станом на 18 червня 2014 року становить 1 472 352 грн 39 коп., та складається із: заборгованості по кредиту в сумі 74 879 доларів США 76 центів, що за офіційним курсом НБУ станом на 18 червня 2014 року становить 885 647 грн 55 коп.; відсотків за користування кредитом в сумі 39 438 доларів США 68 центів, що за офіційним курсом НБУ станом на 18 червня 2014 року становить 466 464 грн 77 коп.; пені за несвоєчасне повернення кредиту в сумі 5 348 доларів США 19 центів, що за офіційним курсом НБУ станом на 18 червня 2014 року становить 63 256 грн 24 коп.(нарахована за 365 днів); пені за несвоєчасне повернення відсотків в сумі 4 817 доларів США 87 центів, що за офіційним курсом НБУ станом на 18 червня 2014 року становить 56 983 грн 83 коп. (нарахована за 365 днів).

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 щодо недостовірності наданого позивачем розрахунку розміру заборгованості не можуть бути прийняті апеляційним судом у якості підстав для відмови в позові, оскільки не містять конкретних аргументів у чому саме полягає неправильність наданого позивачем розрахунку. Контррозрахунку відповідача на заявлений до стягнення розмір заборгованості апеляційна скарга також не містить.

Інших доводів щодо неправильності оскаржуваного рішення та необґрунтованості заявленого позову апеляційна скарга не містить.

Однією з засад судочинства, регламентованих п. 3 ч. 1 ст. 129 Конституції України, є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

За правилами ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до положень ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Згідно цивільного процесуального законодавства,у разі подання заяви про те, що доданий до справи або поданий до суду учасником справи для ознайомлення документ викликає сумнів з приводу його достовірності або є підробленим, особа, яка подала цей документ, може відповідно до ч.11 ст. 83 ЦПК України просити суд до закінчення підготовчого засідання виключити його з числа доказів і розглядати справу на підставі інших доказів.

При відсутності з її боку таких процесуальних дій, особа, яка подала заяву, має згідно із загальними правилами доказування (стаття 81 ЦПК) подати відповідні докази, що спростовують значення відомостей оспорюваного документа і могли бути підставою неприйняття його до уваги під час оцінки доказів.

У даній справі, діючи на власний розсуд, ОСОБА_1 не подала суду апеляційної інстанції відповідні докази, що спростовують значення відомостей наданого позивачем розрахунку заборгованості на загальну суму 1 472 352 грн 39 коп. (а.с.5-16) і могли бути підставою неприйняття його до уваги під час оцінки доказів апеляційним судом.

З огляду на таке, відомості розрахунку заборгованості у встановленому процесуальним законом порядку відповідачем не спростовані.

Ураховуючи наведене, апеляційний суд доходить висновку про наявність правових підстав для задоволення позову.

З огляду на викладене, оскаржуване рішення підлягає скасуванню у зв`язку з порушенням судом першої інстанції норм процесуального права з ухваленням нового рішення про задоволення позову.

Керуючись ст. ст. 367-368, 374, 376, 381-384 ЦПК України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 07 вересня 2015 року скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позову.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер платника податків НОМЕР_1 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3 ) на користь Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» (Код , р/р НОМЕР_2 , МФО 300023, що знаходиться за адресою: 03150, м. Київ, вул. Ковпака, 29) заборгованість за кредитним договором № 10-29/3396 від 14 травня 2007 року станом на 18 червня 2014 року у розмірі 1 472 352 (один мільйон чотириста сімдесят дві тисячі триста п`ятдесят дві) грн 39 коп. та 3 654 (три тисячі шістсот п`ятдесят чотири) грн на відшкодування судових витрат по сплаті судового збору.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складений 03 грудня 2019 року.

Головуючий А. А. Пікуль

Судді Д. Р. Гаращенко

Т. О. Невідома