Постанова

Іменем України

20 листопада 2019 року

м. Київ

справа № 367/2520/15-ц

провадження № 61-21451св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Червинської М. Є.,

суддів: Зайцева А. Ю., Коротенка Є. В., Коротуна В. М., Курило В. П. (суддя-доповідач),

учасники справи:

позивач - перший заступник прокурора Київської області в інтересах держави, в особі Кабінету Міністрів України,

відповідачі: Гостомельска селищна рада Київської області, ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ,

треті особи: комунальне підприємство «Святошинське лісопаркове господарство», ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

розглянув у порядку письмового провадження без повідомлення сторін касаційну скаргу першого заступника прокурора Київської області на рішення Ірпінського міського суду Київської області від 19 грудня

2017 року у складі судді Карабази Н. Ф. та постанову апеляційного суду Київської області від 21 березня 2018 року у складі колегії суддів: Приходька К. П., Голуб С. А., Гуль В. В.,

ВСТАНОВИВ:

ІСТОРІЯ СПРАВИ:

Короткий зміст позовних вимог:

У квітні 2015 року перший заступник прокурора Київської області в інтересах держави, в особі Кабінету Міністрів України, звернувся до суду з позовом до Гостомельської селищної ради Київської області, ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , треті особи: комунальне підприємство «Святошинське лісопаркове господарство» (далі - КП «Святошинське лісопаркове господарство»), ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , про визнання недійсним рішення ради та витребування земельної ділянки.

Позовна заява мотивована тим, що прокуратурою області за результатами вивчення законності розпорядження землями лісогосподарського призначення виявлено порушення вимог законодавства при відведенні Гостомельською селищною радою земельних ділянок у приватну власність громадянам для будівництва і обслуговування житлових будинків, господарських будівель і споруд.

Рішенням Гостомельської селищної ради від 11 березня 2010 року

№ 1298-50-V «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки» затверджено проект землеустрою та передано безкоштовно у приватну власність ОСОБА_3 земельну ділянку загальною площею 0,1500 га, для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд в АДРЕСА_1 .

На ім`я ОСОБА_3 видано державний акт серії ЯЛ № 217575 на право власності на земельну ділянку з кадастровим номером :01:101:0027, площею 0,1500 га, для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, зареєстрований відділом Держкомзему у місті Ірпінь за № 37.

В подальшому на підставі договору купівлі-продажу від 13 грудня 2010 року ОСОБА_3 відчужив зазначену земельну ділянку на користь

ОСОБА_4 , а останній в свою чергу, на підставі договору купівлі-продажу від 24 жовтня 2014 року - по 1/2 частині земельної ділянки на користь ОСОБА_1 та ОСОБА_2 відповідно.

За договором купівлі-продажу, вартість земельної ділянки становить

46 820,37 грн.

Перевіркою установлено, що рішенням Гостомельської селищної ради

від 11 березня 2010 року № 1298-50-V у приватну власність громадянину передано земельну ділянку державної власності, яка знаходиться за межами населеного пункту селища Гостомель.

За інформацією управління Держземагентства у місті Ірпінь згідно з планово-картографічними матеріалами вказана земельна ділянка знаходиться за межами населеного пункту.

Відповідно до проекту землеустрою, який затверджено зазначеним вище оспорюваним рішенням, відведення земельної ділянки передбачене за рахунок земель запасу, однак у період з 01 січня 2009 року по 01 січня

2011 року на території Гостомельської селищної ради згідно з державною статистичною звітністю за формою 6-зем площа земель запасу не змінювалась.

За інформацією Українського державного проектного лісовпорядного виробничого об`єднання «Укрдержліспроект» від 08 жовтня 2014 року, спірна територія була лісами ще з радянських часів. Так, на підставі постанови ЦК КПУ і Ради Міністрів УРСР від 20 червня 1956 року № 673 та рішення виконкому Київської міської ради від 07 серпня 1956 року № 1186 створено Святошинське лісопаркове господарство, яке ввійшло до складу управління зеленої зони міста Києва. Загальна площа Святошинського лісопаркового господарства на момент створення становила 14 167 га, вказані землі передано без вилучення із Держлісфонду України.

Розпорядженням Київської міської державної адміністрації від 17 грудня 2001 року № 2715 на виконання рішення Київської міської ради від

02 жовтня 2001 року № 59/1493 Київське державне комунальне об`єднання зеленого будівництва «Київзеленбуд» перейменовано на Київське комунальне об`єднання зеленого будівництва та експлуатації «Київзеленбуд», а державне комунальне підприємство Святошинське лісопаркове господарство - на КП «Святошинське лісопаркове господарство».

Земельну ділянку у приватну власність ОСОБА_3 передано з порушенням порядку зміни цільового призначення земель.

Прийнятим рішенням Гостомельської селищної ради Київської області від 11 березня 2010 року № 1298-50-V порушено право власності держави на земельну ділянку лісогосподарського призначення, за відсутності відповідних повноважень передано у приватну власність ОСОБА_3

Земельні ділянки вибули з державної власності всупереч законодавству та волі держави в особі уповноваженого на те органу, що дає підстави для пред`явлення вимог про витребування її з чужого володіння на користь держави.

Вимога про визнання недійсним договору купівлі-продажу спірної земельної ділянки не заявляється, а для повернення земельної ділянки у державну власність необхідним є припинення правового титулу належного набувача, тобто визнання недійсним державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЛ № 217575, виданого на ім`я ОСОБА_3 .

Оскаржуваним рішенням і діями щодо передачі у приватну власність, зміни цільового призначення, подальшого відчуження земельної ділянки порушено право власності держави на землі лісового фонду, які не можуть передаватися з державної у приватну власність, а також інтереси держави у сфері контролю за використанням та охороною земель, ефективного використання лісогосподарських земель, їх відтворення. Крім того, враховуючи той факт, що наразі спірна земельна ділянка відноситься до території національного природного парку, порушені вимоги природоохоронного законодавства, які встановлюють особливий статус земель природно-заповідного фонду України.

Земельна ділянка, відведена Гостомельською селищною радою Київської області під забудову наразі є територією національного природного парку «Голосіївський» та відноситься до земель природно-заповідного фонду.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки; відповідно до частини першої статті 261 ЦК України перебіг строку позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатись про порушення свого права.

Про допущені порушення прокуратура довідалася лише після проведення перевірки додержання вимог земельного законодавства, проведеної на підставі постанови про проведення перевірки в порядку нагляду за додержанням і застосуванням законів від 16 травня 2014 року № 51, тому строк позовної давності прокуратурою не пропущено.

Прокурор просив визнати недійсним рішення Гостомельської селищної ради Київської області від 11 березня 2010 року № 1298-50-V «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки», яким передано у власність ОСОБА_3 земельну ділянку площею 0,1500 га; витребувати з володіння ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь держави в особі Кабінету Міністрів України земельну ділянку з кадастровим номером :01:101:0027 площею 0,1500 га, вартістю 46 820,37 грн; судові витрати покласти на відповідачів.

Короткий зміст рішень судів першої та апеляційної інстанцій:

Рішенням Ірпінського міського суду Київської області від 19 грудня

2017 року у задоволенні позовних вимог відмовлено.

Рішення суду мотивовано тим, що відповідачами заявлено про застосування строків позовної давності, а посилання позивача, про те, що про порушення прокуратура довідалась лише після проведення перевірки додержання вимог земельного законодавства, проведеної на підставі постанови про проведення перевірки в порядку нагляду за додержанням і застосуванням законів від 16 травня 2014 року № 51, тому строк позовної давності прокуратурою не пропущено, спростовується відповіддю

КП «Святошинське лісопаркове господарство» від 21 листопада 2014 року № 873, в якій зазначено, що з листа прокуратури міста Києва їм стало відомо, що протягом 2011-2012 року було пред`явлено 18 позовів на площу 2,7 га, про скасування рішень Гостомельської селищної ради, державних актів та повернення земельних ділянок.

Крім того, на адресу Гостомельської селищної ради прокурором міста Ірпеня прокуратури Київської області неодноразово направлялись вимоги про надання належним чином завірених копій рішень Гостомельської селищної ради щодо передачі у власність земельних ділянок по вулиці Київська і Щорса із наданням повного пакету документів, на підставі яких приймалися вказані рішення, а саме: 06 жовтня 2010 року № 8802 вимога про надання матеріалів у зв`язку з проведенням прокуратурою міста Ірпеня перевірки оригіналів рішень Гостомельської селищної ради про надання у власність громадянам земельних ділянок в селищі Гостомель по вулиці Київська та вулиці Щорса , а також повний пакет документів, на підставі яких приймалися вказані рішення; 13 січня 2011 року за № 312 у строк до 14 січня 2011 року на виконання термінового завдання прокуратури Київської області за зверненням народного депутата України ОСОБА_5 щодо законності надання радою земельних ділянок; 11 лютого 2011 року за

№ 1425 у строк до 11 лютого 2011 року за зверненням народного депутата України; 04 липня 2011 року за № 5081 у строк до 05 липня 2011 року на виконання завдання прокуратури Київської області.

Постановою апеляційного суду Київської області від 21 березня 2018 року апеляційну скаргу першого заступника прокурора Київської області в інтересах держави, в особі Кабінету Міністрів України, залишено без задоволення.

Рішення Ірпінського міського суду Київської області від 19 грудня 2017 року залишено без змін.

Залишаючи без задоволення апеляційну скаргу першого заступника прокурора Київської області в інтересах держави, в особі Кабінету Міністрів України, апеляційний суд погодився з висновком суду першої інстанції.

Короткий зміст вимог та доводів касаційної скарги:

20 квітня 2018 року перший заступник прокурора Київської області через засоби поштового зв`язку подав до Верховного Суду касаційну скаргу, у якій просить скасувати рішення Ірпінського міського суду Київської області від 19 грудня 2017 року та постанову апеляційного суду Київської області від

21 березня 2018 року та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити, мотивуючи свої вимоги неправильним застосуванням судами норм матеріального та порушенням норм процесуального права.

Касаційна скарга обґрунтована тим, що прокурором не пропущено строк позовної давності, оскільки про порушене право він дізнався лише після проведення перевірки, а саме з 16 травня 2014 року. Твердження апеляційного суду щодо проінформованості позивача з 2010 року про порушення інтересів держави не ґрунтується на матеріалах справи та є безпідставними, оскільки Кабінет Міністрів України, який визначений прокурором у якості позивача у спірних правовідносинах, взагалі не був учасником ні вилучення, ні зміни цільового призначення спірної земельної ділянки, ні подальшого надання її у власність.

Доводи інших учасників справи:

18 червня 2018 року ОСОБА_1 подав до Верховного Суду відзив, у якому просить у задоволенні касаційної скарги першого заступника прокурора Київської області відмовити, а рішення Ірпінського міського суду Київської області від 19 грудня 2017 року та постанову апеляційного суду Київської області від 21 березня 2018 року залишити без змін.

20 лютого 2019 року ОСОБА_1 подав до Верховного Суду додаткові пояснення.

Щодо заявлених клопотань:

Одночасно у касаційній скарзі заявник просить розгляд касаційної скарги першого заступника прокурора Київської області на рішення Ірпінського міського суду Київської області від 19 грудня 2017 року та постанову апеляційного суду Київської області від 21 березня 2018 року здійснювати в судовому засіданні за участю прокурора Генеральної прокуратури України.

Ухвалою Верховного Суду від 16 вересня 2019 року у задоволення клопотання першого заступника прокурора Київської області на рішення Ірпінського міського суду Київської області від 19 грудня 2017 року та постанову апеляційного суду Київської області від 21 березня 2018 року здійснювати в судовому засіданні за участю прокурора Генеральної прокуратури України відмовлено.

Рух касаційних скарг:

Ухвалою Верховного Суду від 17 травня 2018 року відкрито касаційне провадження у даній справі та витребувано матеріали цивільної справи з Ірпінського міського суду Київської області.

У травні 2018 року матеріали цивільної справи надійшли до Верховного Суду.

Ухвалою Верховного Суду від 16 вересня 2019 року справу призначено до судового розгляду.

ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ У СКЛАДІ КОЛЕГІЇ СУДДІВ ДРУГОЇ СУДОВОЇ ПАЛАТИ КАСАЦІЙНОГО ЦИВІЛЬНОГО СУДУ:

Частиною третьою статті 3 ЦПК України визначено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Перевіривши доводи касаційної скарги, врахувавши аргументи, наведені у відзиві на касаційну скаргу, врахувавши аргументи, наведені у додаткових поясненнях, Верховний Суд дійшов висновку, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з огляду на наступне.

Положеннями частини другої статті 389 ЦПК України передбачено, що підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Частиною першою статті 400 ЦПК України встановлено, що під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Короткий зміст встановлених фактичних обставин справи:

У справі, яка переглядається, судами встановлено, що рішенням Гостомельської селищної ради Київської області від 11 березня 2010 року

№ 1298-50-V «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки» затверджено проект землеустрою та передано безкоштовно у приватну власність ОСОБА_3 земельну ділянку загальною площею 0,1500 га, для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд в АДРЕСА_1 .

На підставі вказаного рішення на ім`я ОСОБА_3 видано державний акт серії ЯЛ № 217575 на право власності на земельну ділянку з кадастровим номером :01:101:0027 площею 0,1500 га, для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, зареєстрований відділом Держкомзему у місті Ірпінь за № 37.

В подальшому на підставі договору купівлі-продажу від 13 грудня 2010 року, ОСОБА_3 відчужив зазначену земельну ділянку на користь

ОСОБА_4 , а останній в свою чергу на підставі договору купівлі-продажу від 24 жовтня 2014 року - по 1/2 частині земельної ділянки на користь ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

Відповідно до Указу Президента України від 01 травня 2014 року «Про зміну меж національного природного парку «Голосіївський» змінено межі національного природного парку «Голосіївський» шляхом розширення його території на 6 462,62 гектара за рахунок земель Київського комунального об`єднання зеленого будівництва та експлуатації зелених насаджень міста «Київзеленбуд», що включаються до складу національного природного парку «Голосіївський» без вилучення у землекористувача.

Відповідно до цього Указу Кабінет Міністрів України зобов`язано забезпечити розроблення протягом 2015-2016 років проекту землеустрою з організації та встановлення меж території, що включається до складу національного природного парку «Голосіївський» без вилучення у землекористувача.

Згідно відповіді на запит прокуратури Київської області Управління Держземагенства у місті Ірпені Київської області повідомило, що в зв`язку з відсутністю землевпорядної документації із зазначенням меж парку «Голосіївський», Управління немає можливості надати інформацію про входження земельних ділянок з вказаними у листі кадастровими номерами до меж парку «Голосіївський».

Згідно відповіді КП «Святошинське лісопаркове господарство»

від 21 листопада 2014 року № 873, згідно статуту підприємства, зареєстрованого Святошинською районною у місті Києві державною адміністрацією 11 березня 2002 року підприємство є правонаступником державного лісопаркового господарства, заснованого на комунальній власності та здійснює лісогосподарську діяльність на закріпленій території. Також в цьому листі зазначено, що з листа прокуратури міста Києва їм стало відомо, що протягом 2011-2012 років було пред`явлено 18 позовів на площу 2,7 га про скасування рішень Гостомельської селищної ради, державних актів та повернення земельних ділянок.

Відповідно до постанови про проведення перевірки у порядку нагляду за додержанням і застосуванням законів від 16 травня 2014 року № 51 постановлено провести перевірку в порядку нагляду за додержанням та застосуванням законів в Гостомельській селищній раді Київської області з питань додержання вимог земельного законодавства під час відведення земельних ділянок у власність громадян для будівництва житлових будинків, загальною площею 12,75 га.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд:

Визнаючи позов обґрунтованим, оскільки спірна земельна ділянка відведена з порушенням вимог ЗК України та ЛК України та відмовляючи у його задоволенні у зв`язку з пропущенням строку позовної давності, суди попередніх інстанцій не звернули уваги на наступні обставини.

Відповідно до листа КП «Святошинське ЛПГ» від 21 листопада 2014 року та Указу Президента України від 01 травня 2014 року № 446/204 «Про зміну меж національного природного парку «Голосіївський» межі Національного природного парку «Голосіївський» змінено шляхом розширення його території на 6 462, 62 га за рахунок земель Київського комунального об`єднання зеленого будівництва та експлуатації зелених насаджень міста «Київзеленбуд», що включаються до складу Національного природного парку «Голосіївський» без вилучення у землекористувача.

Суди не дослідили питання, чи розширення території парку передбачено за рахунок земель Київського комунального об`єднання зеленого будівництва та експлуатації зелених насаджень міста «Київзеленбуд», чи за рахунок земель держави в особі Кабінету Міністрів України; не перевірили, у чиєму розпорядженні перебувала спірна земельна ділянка до моменту передачі у приватну власність, чи дійсно КП «Святошинське ЛПГ» було постійним користувачем цієї земельної ділянки та чи передавалась вона державі в особі Кабінету Міністрів України.

Вирішуючи спір, суди вважали рішення Гостомельської селищної ради від 11 березня 2010 року незаконним з огляду на те, що цільове призначення спірної земельної ділянки змінено всупереч нормам земельного та лісового законодавства не уповноваженим на те органом, за відсутності погодження органу виконавчої влади з питань лісового господарства.

Проте, судами не перевірено, чи знаходиться спірна земельна ділянка в межах населеного пункту селища Гостомель, у чиєму розпорядженні перебуває ця ділянка, чи має право Кабінет Міністрів України розпоряджатися нею. Отже, суди фактично не з`ясували, чи порушені права держави в особі саме Кабінету Міністрів України оспорюваним рішенням органу місцевого самоврядування та видачею на його підставі державного акта на право власності на цю земельну ділянку, а також її подальшим відчуженням.

Наведене свідчить про те, що судами належним чином не визначено характер спірних відносин та норми матеріального права, які підлягають застосуванню, не встановлено фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи.

Оцінка аргументів касаційної скарги щодо застосування позовної давності:

Стаття 15 ЦК України закріплює право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Частиною другою статті 2 ЦК України передбачено, що одним з учасників цивільних правовідносин є держава, яка згідно зі статтями 167, 170 цього Кодексу набуває і здійснює цивільні права та обов`язки через органи державної влади у межах їхньої компетенції, встановленої законом, та діє у цивільних відносинах на рівних правах з іншими учасниками цих відносин.

За частиною другою статті 3 ЦПК України в редакції, чинній на час розгляду справи судами попередніх інстанцій, у випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб, або державні чи суспільні інтереси.

Одним з таких органів є прокуратура, на яку пунктом 2 статті 121 Конституції України у редакції на час пред`явлення позову покладено представництво інтересів держави у випадках, визначених законом.

Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України).

При цьому відповідно до частин першої та п`ятої статті 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Разом з тим, згідно із частинами третьою, четвертою статті 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові.

Виходячи зі змісту статей 256, 261 ЦК України позовна давність є строком пред`явлення позову як безпосередньо особою, право якої порушене, так і тими суб`єктами, які уповноважені законом звертатися до суду з позовом в інтересах іншої особи - носія порушеного права (інтересу).

При цьому як у випадку пред`явлення позову самою особою, право якої порушене, так і в разі пред`явлення позову в інтересах цієї особи іншою уповноваженою на це особою, відлік позовної давності обчислюється з того самого моменту: коли особа довідалася або могла довідатися про порушення її права або про особу, яка його порушила.

Таким чином, положення закону про початок перебігу позовної давності поширюється й на звернення прокурора до суду із заявою про захист державних інтересів.

У разі, якщо позивач заявив декілька позовних вимог, то питання застосування позовної давності, початку її перебігу та спливу має вирішуватися щодо кожної позовної вимоги окремо.

Зазначена правова позиція висловлена Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 31 жовтня 2018 року у справі № 372/1988/15-ц (провадження № 14-172цс18).

Як вбачається із матеріалів справи, клопотання про застосування строків позовної давності заявлено лише представником ОСОБА_1 ,

ОСОБА_2 - ОСОБА_6 .

Із заявлених позовних вимог вбачається, що вимоги про витребування земельної ділянки заявлено до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , а вимоги про визнати недійсним рішення Гостомельської селищної ради Київської області від 11 березня 2010 року № 1298-50-V заявлені до Гостомельської селищної ради Київської області. Проте, заяви про застосування строків позовної давності щодо вимог які стосуються Гостомельської селищної ради матеріали справи не містять.

Таким чином передчасним є висновок судів попередніх інстанцій про відмову у задоволенні позовних вимог до Гостомельської селищної ради Київської області про визнання недійсним рішення Гостомельської селищної ради Київської області від 11 березня 2010 року № 1298-50-V.

Крім того, зі змісту заявлених вимог вбачається, що прокуратурою завлено позовні вимоги, зокрема про визнання недійсним рішення Гостомельської селищної ради Київської області від 11 березня 2010 року № 1298-50-V «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки», яким передано у власність ОСОБА_3 земельну ділянку площею

0,1500 га. Тобто, цими заявленими вимогами зачіпається права та інтереси безпосередньо ОСОБА_3 , який був першим власним спірної земельної ділянки та, відповідно, отримував державний акт на неї.

Оскільки наслідком вирішення спору є визнання недійсним рішення Гостомельської селищної ради Київської області від 11 березня 2010 року

№ 1298-50-V «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки», яким передано у власність ОСОБА_3 земельну ділянку площею 0,1500 га, які безпосередньо стосуються ОСОБА_3 , то вирішення цього позову не можливо без залучення його до участі у справі, як співвідповідача.

За таких обставин, слід дійти висновку про те, що суд першої інстанції не визначився із суб?єктним складом сторін по справі.

Розглядаючи спір, суд першої інстанції, з висновком якого погодився й апеляційний суд, вищевказаних положень закону та обставин справи не врахували, доводів прокурора не перевірили, не визначилися із суб?єктним складом сторін у справі, що відповідно до правил частини четвертої статті 411 ЦПК України, є підставою для скасування оскаржуваних судових рішень та направлення справи на новий розгляд до суду першої інстанції

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

Відповідно до пунктів 1 та 3 частини третьої статті 411 ЦПК України підставою для скасування судового рішення та направлення справи на новий розгляд є порушення норм процесуального права, що унеможливило встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, якщо суд не дослідив зібрані у справі докази або суд встановив обставини, що мають суттєве значення, на підставі недопустимих доказів.

Згідно з частиною четвертою статі 411 ЦПК України справа направляється на новий розгляд до суду апеляційної інстанції, якщо порушення норм процесуального права допущені тільки цим судом. У всіх інших випадках справа направляється до суду першої інстанції.

Керуючись статтями 400, 402, 409, 411, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу першого заступника прокурора Київської області задовольнити частково.

Рішення Ірпінського міського суду Київської області від 19 грудня

2017 року та постанову апеляційного суду Київської області від 21 березня 2018 року скасувати, справу № 367/2520/15-ц передати на новий розгляд до суду першої інстанції.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття.

ГоловуючийМ. Є. Червинська
Судді: А. Ю. Зайцев
Є. В. Коротенко
В. М. Коротун
В. П. Курило