ОБОЛОНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КИЄВА
______________________________________________________________________
Провадження №2/756/1880/19
УХВАЛА

04 грудня 2019 року Оболонський районний суд м. Києва, в складі:

головуючого судді Диби О.В.

за участю секретаря Табачука Д.О.,

позивача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві заяву позивача ОСОБА_1 про відвід головуючому судді у справі за позовом ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «Титан», приватного акціонерного товариства «Українська пожежно - страхова компанія» про стягнення матеріальної шкоди, пені, інфляційних втрат та трьох відсотків річних за невчасне відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду із усною заявою про відвід головуючого судді Диби О.В. в справі за позовом ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «Титан», приватного акціонерного товариства «Українська пожежно - страхова компанія» про стягнення матеріальної шкоди, пені, інфляційних втрат та трьох відсотків річних за невчасне відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки у зв`язку із тим, що у нього, в судовому засіданні виникли сумніви, щодо об`єктивності та неупередженості дій головуючого судді Диби О.В. враховуючи часткове задоволення судом його клопотання про витребування доказів.

В судовому засіданні сторона позивача підтримала подану заяву про відвід головуючого.

Інші учасники в судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду справи судом повідомлялися.

Заслухавши заяву позивача, суд приходить до наступних висновків.

Підстави та обставини для відводу судді чітко визначені ст. 36 ЦПК України.

Як на підставу для відводу головуючого судді, позивач посилався на те, що у нього в судовому засіданні виникли сумніви, щодо об`єктивності та неупередженості дій головуючого судді Диби О.В. враховуючи часткове задоволення судом його клопотання про витребування доказів. Тому головуючий суддя підлягає відводу.

З таким твердженням суд погодитися не може виходячи із наступного.

Згідно ч. 7 ст. 56 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» суддя зобов`язаний справедливо, безсторонньо та своєчасно розглядати і вирішувати судові справи відповідно до закону з дотриманням засад і правил судочинства; дотримуватися правил суддівської етики, у тому числі виявляти та підтримувати високі стандарти поведінки у будь-якій діяльності з метою укріплення суспільної довіри до суду, забезпечення впевненості суспільства в чесності та непідкупності суддів.

Пунктом 5 постанови Пленуму Верховного Суду України №8 від 13 червня 2007 року «Про незалежність судової влади» визначено, що відповідно до закону суддя не може брати участь у розгляді справи і підлягає відводу (самовідводу), якщо він заінтересований у результаті розгляду справи або є інші обставини, які викликають сумнів в об`єктивності та неупередженості судді.

За приписами п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод (далі - Конвенція) передбачено, що кожен має право на справедливий розгляд його справи незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характер або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

У відповідності до практики Європейського суду з прав людини, при оцінці безсторонності суду слід розмежовувати суб`єктивний та об`єктивний аспект. Так у справі «Гаусшильдт проти Данії», «Мироненко і Мартиненко проти України» зазначається, що наявність безсторонності, для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції, має визначатися за допомогою суб`єктивного та об`єктивного критеріїв. Щодо суб`єктивної складової даного поняття, то у справі «Гаусшильдт проти Данії» вказано, що потрібні докази фактичної наявності упередженості судді для відсторонення його від справи. Причому суддя вважається безстороннім, якщо тільки не з`являються докази протилежного. Таким чином, існує презумпція неупередженості судді, а якщо з`являються сумніви щодо цього, то для його відводу в ході об`єктивної перевірки має бути встановлена наявність певної особистої заінтересованості судді, певних його прихильностей, уподобань стосовно однієї зі сторін у справі.

У кожній окремій справі слід визначити, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчать про те, що суд не є безстороннім (рішення у справі «Мироненко і Мартиненко проти України»). Зазначену позицію Європейського суду підтримав і Верховний Суд України у справі №5-15п12 (ухвала Верховного Суду України від 01.03.2012 у справі №5-15п12).

З матеріалів справи убачається, що ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 20.10.2017 (суддя Васалатій К.А.) було відкрито провадження у справі.

Розпорядженням в.о. керівника апарату Оболонського районного суду від 07.08.2019 було призначено повторний автоматизований розподіл справ між.

Протоколом повторного автоматизованого розподілу справ між суддями було визначеного головуючого суддю Дибу О.В. для розгляду вказаної справи.

Ухвалою суду від 04.12.2019, яка занесена до протоколу судового засідання було частково задоволено клопотання позивача про витребування доказів. Витребувано у ПрАТ «УПСК» належним чином засвідчену копію звіту №МК0732_16 про оцінку автомобіля KIA Ceed д.н.з. НОМЕР_1 в повному обсязі із кольоровими фотографіями пошкодженого транспортного засобу KIA Ceed д.н.з. НОМЕР_1 та копії всіх документів страхової справи з приводу дорожньо - транспортної пригоди від 14.07.2016. У задоволенні іншої частини клопотання відмовлено.

Позивач вказував на те, що він повторно клопотав витребувати оригінал зазначеного звіту оскільки в нього є сумнів щодо справжності його копії, яка була надана на вимогу суду при попередньому складі. Однак суд вимоги його клопотання в повному обсязі не задовольнив, що може свідчити про необ`єктивність суду при розгляді справи.

Відповідно до ч.4 ст. 36 ЦПК України незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.

Таким чином, обставини, на які посилається позивач, в силу приписів ч.4 ст. 36 ЦПК України не можуть бути підставою для відводу головуючого.

Відтак, усна заява про відвід головуючому у справі судді є необґрунтованою.

У відповідності до ч.3 ст. 40 ЦПК України якщо суд доходить до висновку про необґрунтованість заявленого відводу, він вирішує питання про зупинення провадження у справі. У такому випадку вирішення питання про відвід судді здійснюється суддею який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому ч.1 с. 33 цього Кодексу.

З огляду на обставини справи та підстави заявленого відводу, суд не убачає підстав для зупинення провадження для вирішення питання про відвід головуючого.

За таких обставин, керуючись ст. ст. 33-40 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Визнати необґрунтованим заяву про відвід головуючого судді у справі за позовом ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «Титан», приватного акціонерного товариства «Українська пожежно - страхова компанія» про стягнення матеріальної шкоди, пені, інфляційних втрат та трьох відсотків річних за невчасне відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки.

Цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «Титан», приватного акціонерного товариства «Українська пожежно - страхова компанія» про стягнення матеріальної шкоди, пені, інфляційних втрат та трьох відсотків річних за невчасне відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки - передати до відділу організаційного забезпечення розгляду цивільних та адміністративних справ Оболонського районного суду м. Києва для визначення складу суду та розгляду заяви про відвід головуючого судді Диби О.В..

Ухвала оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали складено 05.12.2019

Суддя: О.В. Диба