Провадження № 2/761/2130/2019
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 березня 2019 року Шевченківський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді: Волошина В.О.

при секретарі: Кузик О.С.

за участі:

позивача: ОСОБА_1,

представника відповідача: Ковальчук Ю.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві в приміщенні суду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) учасників справи цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Завод «Маяк» про стягнення заборгованості по заробітній платі; відшкодування моральної шкоди,

в с т а н о в и в :

В серпні 2018р. позивач ОСОБА_1 звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом (а.с. 16, 17) до відповідача ПАТ «Завод «Маяк», в якому просив суд:

- стягнути з відповідача на свою користь заборгованість по заробітній платі за період з лютого по липень 2018р. включно в розмірі 44344,09 грн.;

- зобов'язати відповідача компенсувати позивачу моральну шкоду у розмірі 44000,0 грн.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовував тим, що з листопада 2016р. по липень 2018р. він працював у відповідача на посаді різальника на лазерній установці 4 розряду цеху верстатів з програмним керуванням п. 690. Відповідачем за період часу з лютого по липень 2018р. йому була нарахована та не виплачена заробітна плата без повідомлення причини не виплати. Порушення відповідачем вимог трудового законодавства щодо не сплати в повному обсязі належних йому сум заробітної плати, спричинило у нього додаткові моральні страждання, які також полягають у неспроможності позивача утримувати свою матір похилого віку, а тому розмір заподіяної моральної шкоди сторона позивача оцінює в 44000,0 грн.

Ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Києва від 19 листопада 2018р. відкрито провадження по справі та призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

25 лютого 2019р. на адресу суду надійшов відзив на позов, в якому сторона відповідача визнала той факт, що позивачу дійсно була нарахована та не сплачена заробітна плата, при цьому сторона відповідача вважає, що заявлені вимоги про відшкодування моральної шкоди є безпідставними та необґрунтованими, а тому сторона відповідача просить суд в цій частині вимог відмовити.

В судовому засіданні позивач заявлені позовні вимоги підтримав в повному обсязі, з підстав, зазначених в позові, просив суд позов задовольнити, відповідь на відзив стороною позивача до суду не подавалась.

Представник відповідача в судовому засідання зазначала, що сторона відповідача визнає вимоги позивача про стягнення нарахованої та невиплаченої заробітної плати, проте заперечує проти задоволення вимог про відшкодування моральної шкоди з підстав, зазначених у відзиві на позов.

Суд, заслухавши пояснення сторін, розглянувши подані сторонами документи, повно і всебічно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи і це встановлено судом, позивач з 01 листопада 2016р. працював у відповідача на посаді різальника на лазерній установці 4 розряду цеху верстатів з програмним керуванням п. 690, відповідно до наказу відповідача № 363к від 27 жовтня 2016р.

18 липня 2018р. позивач був звільнений з роботи за ст. 38 КЗпП України (за власним бажанням), згідно наказу відповідача № 211к.

Відповідно до ст. 43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом.

Громадянам гарантується захист від незаконного звільнення.

Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.

Заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата (ч. 1 ст. 115 КЗпП України).

Стаття 94 КЗпП України встановлює, що заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу. Питання державного і договірного регулювання оплати праці, прав працівників на оплату праці та їх захисту визначається цим Кодексом, Законом України «Про оплату праці» та іншими нормативно-правовими актами.

Відповідно до ст. 21 Закону України «Про оплату праці», працівник має право на оплату своєї праці відповідно до актів законодавства і колективного договору на підставі укладеного трудового договору. Розмір заробітної плати може бути нижчим за встановлений трудовим договором та мінімальний розмір заробітної плати у разі невиконання норм виробітку, виготовлення продукції, що виявилася браком, та з інших, передбачених чинним законодавством причин, які мали місце з вини працівника.

Відповідно до ст. 22 цього Закону, суб'єкти організації оплати праці не мають права в односторонньому порядку приймати рішення з питань оплати праці, що погіршують умови, встановлені законодавством, угодами і колективними договорами.

Однією з засад судочинства, регламентованих п. 3) ч. 1 ст. 129 Конституції України, є змагальність сторін та свобода в наданні ними до суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

У відповідності до ч. 1, 5 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Частиною 2 ст. 78 ЦПК України передбачено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

За змістом ст. 77 цього Кодексу належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Судом встановлено, що відповідачем було нараховано позивачу заробітну плату за період часу з 01 лютого по 18 липня 2018р. у розмірі 55776,46 грн. без врахування відповідних податків й інших обов'язкових платежів (з врахуванням відповідних податків й інших обов'язкових платежів - сума заробітної плати становить 44344,09 грн.), проте ця заробітна плата не була сплачена позивачу, ні протягом роботи на підприємстві, ні після його звільнення з роботи, що визнала представник відповідача в судовому засіданні. Протягом всього часу розгляду справи в суді стороною відповідача не було надано суду належних і допустимих доказів в обґрунтування поважності причин не виплати позивачу заробітної плати у зазначений вище період у строки визначені законом.

Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звзяок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість з нарахованої та невиплаченої заробітної плати за період часу з 01 лютого по 18 липня 2018р. у розмірі 44344,09 грн., з врахуванням відповідних податків й інших обов'язкових платежів.

Згідно із п. 2) ч. 1 ст. 430 ЦПК України, суд допускає до негайного виконання рішення в частині виплати позивачу заробітної плати за один місяць (без врахування відповідних податків й інших обов'язкових платежів).

Щодо позовних вимог в частині стягнення з відповідача на користь позивача моральної шкоди, суд виходить з положень ст.237-1 КЗпП України та положень ЦК України.

Так, згідно вимог, ч.ч. 1, 2 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

З урахуванням обставин справи, враховуючи незаконне та безпідставну не виплату позивачу зі сторони відповідача заробітної плати, суд дійшов висновку, що вимоги про відшкодування позивачу завданої моральної шкоди підлягають частковому задоволенню, оскільки зазначені обставини призводить до душевних страждань, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї. При визначенні розміру моральної шкоди суд виходить з принципів розумності та справедливості, а тому вважає, що моральна шкода підлягає стягненню у розмірі 1000,0 грн.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 704,8 грн., а також з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 704,8 грн.

Керуючись ст. ст. 4, 5, 10, 12, 13, 17-19, 76-82, 89, 141, 258, 259, 263-266, 268, 352, 354, 355, 430 ЦПК України; ст. ст. 38, 115-117, 232, 233, 237-1 КЗпП України; ст. ст. 15, 16, 23 ЦК України; Постановою Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» за № 13 від 24 грудня 1999р., суд, -

в и р і ш и в :

Позов ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1) до Публічного акціонерного товариства «Завод «Маяк» (, місцезнаходження: м. Київ, пр. С. Бандери, 8) про стягнення заборгованості по заробітній платі; відшкодування моральної шкоди - задовольнити частково.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Завод «Маяк» на користь ОСОБА_1 заборгованість з нарахованої та невиплаченої заробітної плати за період часу з 01 лютого по 18 липня 2018р. у розмірі 44344 /сорок чотири тисячі триста сорок чотири/ грн. 09 коп., з врахуванням відповідних податків й інших обов'язкових платежів; у відшкодування моральної шкоди 1000,0 /одна тисяча/ грн.; судовий збір у розмірі 704 /сімсот чотири/ грн. 80 коп.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Завод «Маяк» на користь держави судовий збір у розмірі 704 /сімсот чотири/ грн. 80 коп.

В решті позову відмовити.

Допустити негайне виконання рішення суду в частині виплати ОСОБА_1 заробітної плати за один місяць (без врахування відповідних податків й інших обов'язкових платежів).

Рішення суду може бути оскаржене до Київського апеляційного суду через Шевченківський районний суд м. Києва шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення суду складено 14 березня 2019р.

Суддя: