ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/6915/19 Справа № 205/940/18 Суддя у 1-й інстанції - Остапенко Н. Г. Суддя у 2-й інстанції - Варенко О. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 листопада 2019 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду в складі:

головуючого Варенко О.П.,

суддів Городничої В.С., Лаченкової О.В.,

за участю секретаря Василенко М.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Дніпрі цивільну справу

за апеляційною скаргою ОСОБА_1

на рішення Ленінського районного суду м.Дніпропетровська від 02 квітня 2019 року

у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа - Орган опіки та піклування Новокодацької районної у місті Дніпрі ради, про визначення місця проживання дитини,

В С Т А Н О В И Л А:

В лютому 2018 року ОСОБА_1 звернулась до суду з вищезазначеним позовом, посилаючись на те, що з 08 вересня 2007 року перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Від шлюбу мають сина 3ибіна ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Подружнє життя з відповідачем не склалося, у серпні 2012 році припинено шлюбні відносини, відповідач повернувся проживати за місцем своєї реєстрації, дитина залишилася проживати разом з нею.

Після припинення подружніх стосунків вона не чинила перешкод відповідачу у спілкуванні з сином. Однак, останній не цікавився життям дитини, не займався його вихованням і не надавав матеріальної допомоги на його утримання.

Рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 14 квітня 2015 р. шлюб між сторонами розірвано.

Рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 03 червня 2015 р. стягнуто з ОСОБА_2 на її користь аліменти у сумі 700 грн на утримання сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , щомісячно, починаючи з 19.02.2015 року і до досягнення сином повноліття, або до змін у майновому становищі сторін.

Рішенням виконавчого комітету Ленінської районної у місті Дніпропетровську ради № 253 від 25.06.2015 р. встановлено дні побачень відповідачу з малолітнім сином ОСОБА_4 у перший та третій тижні місяця з 16.00 годин п`ятниці до 20.00 неділі. Зобов`язано ОСОБА_1 не чинити перешкоди батькові у спілкуванні з малолітнім сином ОСОБА_4 .

У вихованні дитини їй допомагала мати - ОСОБА_5 . Бабуся часто допомагала онуку готувати уроки, цікавилася його навчанням та поведінкою в школі, за що отримала подяку від керівництва навчального закладу.

12.12.2017 р. ОСОБА_4 прийшов зі школи додому і, як завжди, бабуся допомагала йому готувати домашнє завдання. Микита не захотів вивчати математику, на що бабуся запропонувала йому вчити усні предмети, а математику залишити вивчати з матір`ю. На пропозицію бабусі син погодився і почав готувати усні предмети. Бабуся зайнялася своїми справами, а в цей час ОСОБА_4 пішов додому до батька, який проживає на сусідній вулиці. Після чого відповідач утримує дитину і не повертає її додому.

Відповідач перешкоджає їй у спілкуванні з сином, настроює його проти неї.

На цей час син досяг десяти років та може приймати участь у вирішенні питання щодо визначення місця проживання, шляхом надання особистої прихильності одному з батьків. Вважає, що в інтересах дитини проживати саме разом з нею.

Вона працює завідуючим складом готової продукції в ТОВ «Менделєєв ЛАБ» з 01.12.2013 р. по теперішній час. Графік роботи: понеділок, вівторок, середа, четвер, п`ятниця з 9.00 до 18.00 годин. За місцем роботи характеризується позитивно, має стабільний самостійний дохід, створює і може в подальшому створювати в повному обсязі всі необхідні умови для проживання та нормального розвитку дитини, задовольнити гармонійний розвиток її особистості в атмосфері любові, моральної та матеріальної забезпеченості. На обліку у нарколога та психіатра не перебуває, за місцем роботи і проживання характеризується позитивно. Вона проживає в житловому будинку, який складається з двох кімнат і де створені умови для проживання, виховання та утримання дитини. Є окрема обладнана кімната для сина.

На підставі викладеного, просила суд визначити місце проживання дитини - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом з матір`ю - ОСОБА_1 .

Рішенням Ленінського районного суду м.Дніпропетровська від 02 квітня 2019 року в задоволенні позовних вимог відмовлено.

Не погодившись з таким рішенням, позивач подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм матеріального і процесуального права, просила скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що висновок органу опіки та піклування, на який посилається суд, є недостатньо обґрунтованим. Позивач вважає, що перебування сина в сім`ї відповідача буде негативно впливати на його виховання та здоров`я. Зазначає, що малолітня дитина не може бути розлучена з матір`ю та вважає, що суд першої інстанції необґрунтовано поклав думку малолітньої дитини в основу прийнятого рішення.

Передбаченим ст.360 ЦПК України правом на подання відзиву на апеляційну скаргу учасники справи не скористались.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах заявлених вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 08 вересня 2008 року по 14 квітня 2015 року (а.с. 12-13).

Від спільного подружнього життя у сторін ІНФОРМАЦІЯ_2 народився син 3ибін ОСОБА_6 (а.с. 11).

Рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 03 червня 2015 року стягнуто із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти у сумі 700 грн 00 коп. на утримання сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , щомісячно, починаючи з 19 лютого 2015 року і до досягнення сином повноліття, або до змін у майновому становищі сторін (а.с. 14-15).

Рішенням виконавчого комітету Ленінської районної у місті Дніпропетровську ради № 253 від 25.06.2015 року встановлено дні побачень ОСОБА_2 з його малолітнім сином ОСОБА_4 у перший та третій тижні місяця з 16.00 годин п`ятниці до 20.00 неділі. Зобов`язано ОСОБА_1 не чинити перешкоди батькові у спілкуванні з малолітнім сином ОСОБА_4 (а.с. 18).

Мати дитини - ОСОБА_1 працює завідуючим складом готової продукції в ТОВ «Менделєєв ЛАБ» з 01.12.2013 р. по теперішній час. Графік роботи: понеділок, вівторок, середа, четвер, п`ятниця з 9.00 до 18.00 годин (а.с. 19).

За місцем роботи характеризується позитивно, має стабільний дохід. ОСОБА_1 на обліку у нарколога та психіатра не перебуває, працює, за місцем роботи і проживання характеризується позитивно (а.с.21, 22, 24, 25).

ОСОБА_1 проживає в житловому будинку, який складається з двох кімнат, де створені умови для проживання, виховання та утримання дитини. Є окрема обладнана кімната для дитини (а.с. 31, 32).

Батько дитини - ОСОБА_2 працює в ТОВ «УКРБУДРЕМОНТТЕХНОЛОГІЯ» на посаді бригадира. За місцем роботи характеризується позитивно. На обліку у нарколога та психіатра не перебуває (а.с. 78). Проживає в приватному будинку за адресою: АДРЕСА_1 . Згідно акту обстеження житлово-побутових умов, має всі необхідні умови для виховання, проживання та розвитку дитини (а.с. 54-55).

Встановлено, що у вихованні ОСОБА_4 позивачу допомагала її мати - ОСОБА_5 , яка допомагала онуку у навчанні, що підтверджується подякою директора НВК № 4 Берсан О. ОСОБА_7 від 15 травня 2017 року (а.с. 33), а також знайшло своє підтвердження в поясненнях свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_8

12.12.2017 р. ОСОБА_4 внаслідок конфліктної ситуації, яка склалася з бабусею ОСОБА_5 за місцем проживання за адресою: АДРЕСА_2 , пішов додому до батька ОСОБА_2 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , де проживає до теперішнього часу.

З 12 грудня 2017 року ОСОБА_4 проживає за адресою: АДРЕСА_1 разом з батьком та бабусею. За місцем проживання дитини батьком створені всі необхідні умови для виховання, проживання та розвитку дитини.

Згідно висновку органу опіки та піклування Новокодацької районної у місті Дніпрі ради від 14 лютого 2018 року за доцільне в інтересах дитини визначити місце проживання малолітнього ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , разом із батьком ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 54-55).

В судовому засіданні суду першої інстанції було допитано ОСОБА_4 , який просив визначити його місце проживання разом із батьком ОСОБА_2 .

Встановивши вищезазначені обставини, суд першої інстанції, керуючись ст.ст.141, 155, 157, 160, 161 СК України, обгрунтовано відмовив у задоволенні позовних вимог.

Доводи апеляційної скарги позивача щодо необгрунтованості висновку органу опіки та піклування про доцільність визначення проживання дитини з батьком, зводяться до переоцінки доказів, право на оцінку яких має лише суд згідно ст.89 ЦПК України.

Посилання апеляційної скарги на принцип 6 Декларації прав дитини про те, що малолітня дитина не повинна бути розлучена з матір`ю, не можуть бути прийняті до уваги, оскільки Декларація прав дитини не є міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, і не є частиною національного законодавства України. А законодавство України не містить норм, які б наділяли будь-кого з батьків пріоритетним правом на проживання з дитиною.

Доводи апеляційної скарги про те, що суд необґрунтовано поклав думку малолітньої дитини в основу прийнятого рішення, підлягають відхиленню, оскільки при розгляді справ щодо місця проживання дитини суди насамперед мають виходити з інтересів самої дитини.

У ч.1 ст.3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Крім прав батьків щодо дітей, діти теж мають рівні права та обов`язки щодо батьків (ст.142 СК), у тому числі й на рівне виховання батьками. У справі «Хант проти України» сказано, що права дитини мають перевагу над правами батьків.

Відповідно до ст. 6 Європейської конвенції про здійснення прав дітей від 25 січня 1996 року під час розгляду справи, що стосується дитини, перед прийняттям рішення судовий орган надає можливість дитині висловлювати її думки і приділяє їм належну увагу.

З досягненням віку 10 років у дитини з`являється право не тільки бути вислуханою і почутою, але й право брати активну участь у вирішенні своєї долі, зокрема у визначенні місця проживання. Лише в разі збігу волі трьох учасників переговорного процесу матері, батька, дитини можна досягти миру і згоди.

Апеляційним судом в присутності психолога був допитаний малолітній ОСОБА_4 , який виразив бажання проживати разом з батьком. При цьому жодних виключних обставин, які б свідчили про неможливість ОСОБА_2 забезпечити добробут та належне виховання свого сина, матеріали справи та доводи апеляційної скарги не містять.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 17.10.2018 року у справі № 402/428/16-ц відступила від висновків Верховного Суду України, висловлених у постановах від 14 грудня 2016 року у справі № 6-2445цс16 та від 12 липня 2017 року у справі № 6-564цс17, щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, а саме ст.161 СК України та принципу 6 Декларації прав дитини про обов`язковість брати до уваги принцип 6 цієї Декларації стосовно того, що малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір`ю. При визначенні місця проживання дитини першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини з огляду на вимоги ст.3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року.

Таким чином, передбачених ст. 376 ЦПК України підстав для скасування судового рішення колегією суддів не встановлено, тому оскаржуване рішення підлягає залишенню без змін.

Згідно ст.141 ЦПК України, судові витрати, понесені позивачем у зв`язку з переглядом судового рішення, розподілу не підлягають.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 382, 384 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Ленінського районного суду м.Дніпропетровська від 02 квітня 2019 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий: О.П.Варенко

Судді: В.С.Городнича

О.В.Лаченкова