ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 листопада 2019 року Колегія суддів судової палати у цивільних справах Дніпровського апеляційного суду в складі:

головуючого Куценко Т.Р.,

суддів: Демченко Е.Л., Макарова М.О.,

за участю секретаря Синенка Є.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу

за апеляційною скаргою

Товариства з обмеженою відповідальністю «Порше Лізинг Україна»,

на рішення Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 21 грудня 2018 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Порше Лізинг Україна» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості та збитків відповідно договору про фінансовий лізинг, -

ВСТАНОВИЛА:

ТОВ «Порше Лізинг Україна» у липні 2017 року звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 , в якому просить стягнути з відповідача виниклу заборгованість та збитки відповідно договору про фінансовий лізинг /а.с.1-9/.

В обґрунтування позовних вимог посилався на те, що 07 лютого 2012 року між позивачем та ДП «Корпорація Глобал АВС» було укладено договір фінансового лізингу № 00004383, за яким позивач передав лізингоодержувачу у користування транспортний засіб VW Polo Sedan 1.6 benzin, 2011 року випуску, шасі № НОМЕР_1 , а лізингоодержувач зобов`язався сплатити суму коштів за договором шляхом здійснення платежів згідно з графіком покриття витрат та виплати лізингових платежів. 08 лютого 2013 року між позивачем, ДП «Корпорація Глобал АВС» та ТзОВ «Ніка Захід» було укладено угоду про заміну лізингоодержувача, з передачею новому лізингоодержувачу ТзОВ «Ніка Захід» усіх прав та обов`язків відповідної сторони, визначених договором. 18 листопада 2013 року між позивачем, ТзОВ «Ніка Захід» та відповідачем було укладено угоду про заміну лізингоодержувача в договорі № 00004383 від 07 лютого 2012 року, з передачею відповідачу усіх прав та обов`язків відповідної сторони, визначених договором. 10 березня 2014 року між позивачем та відповідачем укладено Додаткову угоду б/н до договору, якою встановлено новий строк лізингу та складено новий план відшкодування. З жовтня 2015 року відповідач почав сплачувати лізингові платежі з затримкою більше 30 днів та відповідно до умов договору товариство в цьому випадку має право в односторонньому порядку припинити договір. Відповідно до умов договору, позивачем було надіслано відповідачу нагадування про несплату від 05 жовтня 2015 року, від 16 жовтня 2015 та від 04 листопада 2015 року. 16 листопада 2015 року відповідачу було направлено вимогу про сплату заборгованості, повернення об`єкта лізингу та повідомлення про відмову від договору Згідно з умовами договору, договір вважається розірваним на десятий робочий день з дня надіслання письмового повідомлення стороною на адресу іншої сторони. Таким чином, датою припинення договору є 04 грудня 2015 року. Відповідач повинен компенсувати позивачу заборгованість у вигляді щомісячних платежів за фактичний час користування об`єктом лізингу, а саме: частково несплачений щомісячний лізинговий платіж за липень 2016 року в сумі 4 189,29 грн., за серпень 2016 року в сумі 6 882,97 грн., за вересень 2016 року в сумі 7 211,36 грн., за жовтень 2016 року в сумі 7 191,66 грн., за листопад 2016 року в сумі 7 076,01 грн., а всього у розмірі 32 551,29 грн. 02 вересня 2016 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Доценко І.П. було вчинено виконавчий напис № 1287 про повернення об`єкту лізингу, та звернуто до примусового виконання. У зв`язку з протиправною поведінкою відповідача, його небажанням виконувати умови договору, неможливістю за рахунок власних виробничих ресурсів стягнути заборгованість за договором та повернути об`єкт лізингу, позивач був змушений звертатися до спеціалізованих організацій з метою надання юридично-консультаційних послуг та для вчинення виконавчого напису нотаріуса. Позивач у зв`язку з цим поніс витрати: за послуги ТОВ «Тріпл Сі» - в сумі 4 200 грн., за послуги ТОВ «Дельта М Юкрейн» - в сумі 35 970,64 грн., за послуги ТОВ «Кредитекспрес Юкрейн Ел. Ел. Сі.» - у розмірі 1 698,47 грн., за послуги ТОВ «Автосоюз» - у розмірі 1 200 грн., за послуги ТОВ «Автоцентр-Україна» - у розмірі 2 342,58 грн., за послуги ТОВ «Юридична фірма Вернер» - у розмірі 6 000 грн., а всього на суму 51 411,69 грн. з ПДВ. Таким чином, загальна сума заборгованості відповідача в зв`язку з порушенням ним своїх зобов`язань за договором становить 83 962,98 грн., яку позивач просить стягнути з відповідача. .

Рішенням Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 21 грудня 2018 року у в задоволені заявлених позовних вимог відмовлено /а.с.194-200/.

Не погоджуючись з вказаним рішенням позивач, подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог в повному обсязі, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права, порушення норм процесуального права, оскільки при ухваленні рішення судом першої інстанції не були враховані обставини та норми закону на які заявник посилалася у своїй позовній заяві /а.с.208-215/.

ОСОБА_1 надав відзив на апеляційну скаргу в якому вказує, що вона є необгрунтованою та не підлягає задоволенню /а.с. 237-239/.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів приходить до висновку, що скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду залишити без змін, з наступних підстав.

Судом встановлено, що 07 лютого 2012 року між ТОВ "Порше Лізинг Україна" (лізингодавець) та ДП «Корпорація Глобал АВС» (лізингоодержувач) був укладений Договір про фінансовий лізинг № 00004383, за умовами якого позивач передає ДП «Корпорація Глобал АВС» об`єкт лізингу - транспортний засіб VW Polo Sedan 1.6 benzin, 2011 року випуску, шасі № НОМЕР_1 на умовах лізингу: вартість об`єкту лізингу - еквівалент 16 466,00 доларів США; авансовий платіж - еквівалент 2 469,90 доларів США; обсяг фінансування - еквівалент 13 996,10 доларів США; залишкова вартість - 0,00 доларів США; кількість платежів - 60; строк лізингу - 60; щомісячний платіж - еквівалент 381,85 доларів США; адміністративні платежі- еквівалент 247,00 доларів США. Усі платежі, що підлягають сплаті, повинні бути сплачені в гривнях і підлягають розрахунку: 1) за відповідним обмінним курсом, що застосовуватиметься до еквівалентів у доларах США, визначених вище, відповідно до пунктів 6.3. та 2) до пункту 6.4.2 (якщо застосовується) Загальних комерційних умов внутрішнього фінансового лізингу.

08 лютого 2013 року між позивачем, Дочірнім підприємством «Корпорація Глобал АВС» та ТзОВ «Ніка Захід» було укладено угоду про заміну лізингоодержувача, з передачею новому лізингоодержувачу ТзОВ «Ніка Захід» усіх прав та обов`язків відповідної сторони, визначених договором.

18 листопада 2013 року між позивачем, ТзОВ «Ніка Захід» та відповідачем було укладено угоду про заміну лізингоодержувача в договорі про фінансовий лізинг, згідно якої всі права та обов`язки за договором про фінансовий лізинг № 00004383 від 07.02.2012 року перейшли до відповідача.

18 листопада 2013 року сторонами складено акт прийому-передачі об`єкта лізингу, з якого вбачається, що відповідач ОСОБА_1 отримав предмет лізингу - автомобіль марки VW Polo Sedan 1.6 benzin, 2011 року випуску, шасі № НОМЕР_1 , державний номер НОМЕР_2 .

Невід`ємною частиною цього договору про фінансовий лізинг є Загальні комерційні умови внутрішнього фінансового лізингу, згідно п. 4.1 яких Порше Лізинг Україна зберігає за собою право власності на об`єкт лізингу, в той час як лізингоодержувач матиме право на експлуатацію об`єкта лізингу впродовж усього строку дії контракту (окрім випадків, коли Порше Лізинг ОСОБА_2 матиме право розірвати цей контракт та вимагати повернення об`єкта лізингу, як зазначено в цьому контракті).

Пунктом 6.3 Загальних комерційних умов внутрішнього фінансового лізингу передбачено, зокрема, що у разі несплати Лізингоодержувачем лізингових та інших платежів Порше Лізинг Україна матиме право припинити дію цього Контракту відповідно до пункту 12.6.8 цього Контракту.

Відповідно до п.8.2 Загальних комерційних умов внутрішнього фінансового лізингу, у випадку прострочення сплати платежу до Лізингоодержувача застосовуються наступні санкції:

- пеня у розмірі 10% річних від вчасно невиплаченої суми за кожен день затримки до моменту повної виплати платежу;

- штрафні санкції за вимоги щодо сплати, надіслані Порше Лізинг Україна (пункт 8.3.1 цього Контракту): еквівалент 15 доларів США за першу вимогу, еквівалент 20 доларів США за другу вимогу, еквівалент 25 доларів США за третю вимогу (якщо Порше Лізинг ОСОБА_2 вирішить надіслати таку третю вимогу);

- компенсація будь-яких витрат, понесених Порше Лізинг Україна та/або винагороди, включаючи, окрім іншого, гонорари юристам, судові та позасудові витрати, нараховані/виплачені з метою відшкодування сум, не виплачених Лізингоодержувачем у відповідності до Контракту. Порше Лізинг Україна надає Лізингоодержувачу відповідну документацію, що підтверджує понесені витрати; проте ненадання такої документації не звільняє Лізингоодержувача від компенсації та не вважається підставою для відстрочення виплати компенсації.

Вищезазначені санкції підлягають виплаті Лізингоодержувачем упродовж 10 (десяти) робочих днів після надіслання відповідної вимоги компанією Порше Лізинг Україна, не зважаючи на можливе розірвання Контракту компанією Порше Лізинг Україна.

Згідно п. 12.6.1. Загальних комерційних умов внутрішнього фінансового лізингу Порше Лізинг Україна має право в односторонньому порядку припинити дію цього Контракту у випадку, якщо Лізингоодержувач не сплатив 1 (один) наступний лізинговий внесок у повному обсязі або частково, і строк невиконання зобов`язання зі сплати перевищує 30 (тридцять) календарних днів.

Згідно п.6.17, сторони погоджуються, що у випадку розірвання контракту/відмови від контракту за ініціативою Порше Лізинг Україна відповідно до п.12 цього Контракту, лізинговий платіж буде вважатися платою за користування об`єктом лізингу.

Згідно п. 12.9. Загальних комерційних умов внутрішнього фінансового лізингу в разі припинення лізингу відповідно до п. 12, відмови Лізингоодержувача придбати об`єкт лізингу, як передбачено п. 4.2., а також якщо Порше Лізинг ОСОБА_2 вимагає повернення об`єкта лізингу відповідно до інших положень договору, Лізингоодержувач зобов`язаний повернути об`єкт лізингу за власний рахунок у відмінному робочому та технічному стані до головного офісу Порше Лізинг Україна впродовж 10 (десяти) робочих днів від дати одержання відповідного запиту.

Згідно з п. 13.1. Загальних комерційних умов внутрішнього фінансового лізингу якщо Лізингоодержувач відмовляється від повернення або затримує повернення об`єкту лізингу, відповідач має право вилучити об`єкт лізингу без попередньої згоди Лізингоодержувача.

Пунктом 16.1. Загальних комерційних умов внутрішнього фінансового лізингу передбачено, що незалежно від завершення виконання цього договору або проведення операцій, запланованих в рамках цього договору, усі витрати та збитки (включаючи ті з них, що пов`язані з виплатою гонорарів за юридичні та фінансові консалтингові послуги), завдані у зв`язку з укладенням або виконанням цього договору, а також операціями, запланованими в рамках виконання цього договору, відшкодовуються стороною, яка завдала такі збитки.

Звертаючись з даними позовними вимогами заявник посилається на те, що відповідач неналежно виконував умови договору, допустив прострочення виплати лізингових платежів більш ніж на 30 днів, в зв`язку з чим відповідно до п.12.6.1 договору позивач в односторонньому порядку відмовився від договору.

Відмовляючи в задоволені позовних вимог суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не було доведено протиправну поведінку відповідача щодо невиконання умов договору лізингу. З таким висновком погоджується колегія суддів.

З матеріалів справи вбаається, що рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 23 січня 2017 року у справі № 755/18215/16-ц частково задоволено позов ОСОБА_1 до ТОВ «Порше лізинг Україна», Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Доценко І.П. про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Визнано виконавчий напис приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Доценко І.П. від 02 вересня 2016 року про повернення ОСОБА_1 на користь лізингодавця - ТОВ «Порше лізинг Україна» об`єкта фінансового лізингу - автомобіля марки «Volkswagen», модель Polо Sedan, 2011 року випуску, д.н.з НОМЕР_2 , що був переданий в користування на підставі договору про фінансовий лізинг № 00004383 від 07 лютого 2012 року, зареєстрований у реєстрі за № 1287 таким, що не підлягає виконанню.

Вказане рішення суду ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 28 березня 2017 року залишене без змін.

Вказаними судовими рішеннями було встановлено, що строк невиконання позивачем ( ОСОБА_1 ) зобов`язання (сплати 1 лізингового платежу) не перевищував 30 днів, а тому у відповідача (ТОВ «Порше Лізинг Україна») не було права на відмову від договору лізингу, та відповідно права на вчинення виконавчого напису.

Отже, встановлені судом обставини, свідчать про те, що ТОВ «Порше лізинг Україна» за договором не набув права на звернення стягнення, шляхом вчинення виконавчого напису, а тому він має бути визнаний, таким, що не підлягає виконанню.

Виходячи з наведених обставин колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що підстави для стягнення з ОСОБА_1 на користь позивача сум матеріального збитку відсутні, оскільки судовими рішеннями у справі № 755/18215/16-ц, що набрали законної сили, встановлено відсутність порушення ОСОБА_1 зобов`язань за договором фінансового лізингу, та відсутність підстав для одностороннього припинення позивачем договору фінансового лізингу.

Звертаючись з апеляційною скаргою ТОВ «Порше лізинг Україна» не було надано будь-якого доказу на підтвердження порушень зобов`язань ОСОБА_1 за договором фінансового лізингу на час подання даного позову, оскільки доводи скарги не можуть спростувати обставини встановлені судовими рішеннями у справі № 755/18215/16-ц.

Суд звертає увагу, що відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

За загальними положеннями ЦПК України на суд покладено обов`язок під час ухвалення рішення вирішити, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги позивача та якими доказами вони підтверджуються; перевірити наявність чи відсутність певних обставин за допомогою доказів шляхом їх оцінки; оцінити подані сторонами докази та дійти висновку про наявність або відсутність певних юридичних фактів.

Проте, суду не надано будь-яких належних доказів на підтвердження заявлених позовних вимог.

Також слід зазначити, що згідно зі статтею 77 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Реалізація принципу змагальності сторін в цивільному процесі та доведення перед судом обґрунтованості своїх вимог є конституційною гарантією, передбаченою у статті 129 Основного Закону України.

Справедливість судового розгляду повинна знаходити свою реалізацію, у тому числі, у здійсненні судом правосуддя без формального підходу до розгляду кожної конкретної справи.

Дотримання принципу справедливості судового розгляду є надзвичайно важливим під час розгляду судових справ, оскільки його реалізація слугує гарантією того, що сторона, незалежно від рівня її фахової підготовки та розуміння певних вимог цивільного судочинства, матиме можливість забезпечити захист своїх інтересів.

Частиною четвертою статті 10 ЦПК України і статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» на суд покладено обов`язок під час розгляду справ застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України (далі Конвенція), та практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ) як джерело права.

Згідно із практикою ЄСПЛ змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і, відповідно, правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно приводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, із принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і докази не збирає.

Таким чином, з огляду на викладене, колегія суддів вважає, що вирішуючи спір між сторонами, суд першої інстанції в достатньому повному об`ємі з`ясував права та обов`язки учасників спору, обставини справи, перевірив доводи сторін та давши їм належну правову оцінку, постановив рішення, яке відповідає вимогам закону та зібраним доказам по справі.

За таких обставин, підстав для скасування судового рішення та ухвалення нового рішення про задоволення позову, як про це просить позивач, не встановлено.

Згідно з ч.1 ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судові витрати понесені у зв`язку з переглядом судового рішення розподілу не підлягають, оскільки апеляційна скарга залишається без задоволення.

керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381-383 ЦПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Порше Лізинг Україна» залишити без задоволення.

Рішення Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 21 грудня 2018 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття. Постанова суду може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Головуючий: Т.Р. Куценко

Судді: Е.Л. Демченко

М.О. Макаров