Справа № 199/501/19
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.01.2019 року м. Дніпро

Суддя Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська Якименко Л.Г., розглянувши заяву позивачки ОСОБА_1 про забезпечення позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2, Приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріфального округу ОСОБА_3, третя особа Дніпровська міська рада про визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину та скасуваня реєстрації права власності, -

В С Т А Н О В И В:

До Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська надійшла цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, Приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріфального округу ОСОБА_3, третя особа Дніпровська міська рада, про визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину та скасуваня реєстрації права власності.

Позивачка ОСОБА_1 надала до суду заяву, в якій просила суд вжити заходи забезпечення позову у вигляді накладення арешту на 33/100 частини житлового будинку з господарчими будівлями і спорудами, що складається з квартири №2, що складається з приміщень 2-3, 2-4, площею - 24,5 кв.м., сіней а-2, веранди а-н, ганка а- и, літньої кухні - Н, сарая - О, погріба - Р, вбиральні - Е, водоколонки -7, хвіртки - №6, 1/3 частини огорожі №1, забора №2 за адресою: м. Дніпро, провул. Ростовський, буд. 2, а також заборонити відповідачу та будь-яким іншим особам, у тому числі субєктам державної реєстрації прав та державним реєстраторам прав на нерухоме майно, вчиняти будь-які дії щодо відчуження, у тому числі шляхом укладення договору купівлі-продажу, дарування, міни, іпотеки, передачу в оренду, поділу обєкту, тощо, вчиняти будь-які дії, що повязані з державною реєстрацією речових прав на зазначене спірне нерухоме майно.

В обґрунтуванні заяви про забезпечення позову посилалася на те, що позивачкою у даній справі оскаржується законність набуття ОСОБА_2 права власності на спірне нерухоме майно в порядку спадкування після смерті батька - ОСОБА_4, враховуючи, що позивачка прийняла спадщину за законом після смерті батька - ОСОБА_4 в порядку ст. 548, 549 ЦК УРСР, а згодом, також спадщину після смерті матері - ОСОБА_5 відповідно до ст. 1268 ЦК України.

Відповідно до ч. 2 ст. 149 ЦПК України, забезпечення позову допускається як до предявлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно з ч.1,2 ст. 150 ЦПК України, позов забезпечується: накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною вчиняти певні дії; встановленням обовязку вчинити певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобовязання; зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту; зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку; передачею речі, яка є предметом спору, на зберігання іншим особам, які не мають інтересу в результаті вирішення спору; зупиненням митного оформлення товарів чи предметів; арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1-9 цієї частини. Суд може застосувати кілька видів забезпечення позову.

Оскільки забезпечення позову це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог, то розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчується, зокрема, в тому, чи існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, зясовує відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Вирішуючи питання про забезпечення позову необхідно встановити наявність зв'язку між вказаним заходом забезпечення позову і предметом спору, співрозмірність та адекватність заходу із заявленими позивачем вимогами.

З приписів норм цивільно-процесуального законодавства України вбачається, що процесуальне законодавство обумовлює допустимість застосування заходів із забезпечення позову наявністю обставин, які свідчать про те, що невжиття таких заходів може ускладнити чи зробити неможливим виконання рішення суду. Забезпечення позову застосовується як засіб запобігання можливим порушенням майнових чи охоронюваних законом інтересів особи.

Приймаючи до уваги, що невжиття заходів щодо забезпечення позову може перешкодити або взагалі зробити неможливим виконання рішення суду, а також те, що відповідно до Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна 33/100 частин домоволодіння розташованого за адресою м.Дніпро, пров. Ростовський, буд. 2 належить ОСОБА_6 на підставі свідоцтва про право на спадщину, виданого 06.04.2017 року, реєстровий номер № 513, вважаю заяву в частині накладення заборони на нерухоме майно задовольнити та накласти заборону на відчуження будь-яким шляхом нерухомого майна, а саме: 33/100 частини квартири, що розташована за адресою Дніпропетровська обл., м.Дніпро, пров. Ростовський, буд. 2.

В частині накладення арешту на нерухоме майно, вважаю, відмовити з наступних підстав.

Вирішуючи питання про забезпечення позову необхідно взяти до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням відповідних заходів, і які не є учасниками справи. Зокрема, такий вид забезпечення позову як арешт майна передбачає обмеження права власника майна на користування цим майном.

Частина 1 статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлює, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном; ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. За змістом наведеного, жодне з положень Конвенції не може бути витлумачене як таке, що легітимізує набуття права власності одним суб'єктом за рахунок протиправного позбавлення майнового права іншого суб'єкта, із відмовою, до того ж, у можливості захисту порушеного права. Кожен, чиї права та свободи було порушено має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження (Статті 13 і 14 Конвенції). Таким чином накладення арешту на вказане нерухоме майно позбавить власника можливості користуватися вказаним майном, що є порушенням його прав. Однак не накладення заборони саме на користування майном, жодним чином не вплине на виконання рішення суду.

Керуючись ст.ст. 149, 150, 153 ЦПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

З метою забезпечення позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2, Приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріфального округу ОСОБА_3, третя особа Дніпровська міська рада про визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину та скасуваня реєстрації права власності накласти заборону на відчуження будь-яким шляхом нерухомого майна, а саме 33/100 частини домоволодіння, що розташоване за адресою Дніпропетровська обл., м.Дніпро, пров. Ростовський, буд. 2, та належить на праві власності ОСОБА_6, на підставі свідоцтва про право на спадщину, виданого 06.04.2017 року, реєстровий номер №513.

Ухвала набирає чинності з дня постановлення 21.01.2019 року, але може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги до суду першої інстанції протягом п'ятнадцяти днів з дня проголошення ухвали. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом пятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Строк пред'явлення ухвали до виконання три роки - до 21.01.2022 року.

Суддя: