___________________________________________________________________________________________________________________
провадження № 2-з/520/345/19
УХВАЛА

про забезпечення позову

13.03.2019 року м. Одеса

Київський районний суд м. Одеси у одноособовому складі:

головуючий суддя - Літвінова І.А.,

розглянувши в порядку письмового провадження заяву позивача у цивільній справі № 520/20064/18 про забезпечення позову ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ; адреса з позовної заяви: АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_2 (РНОКПП та серія і номер паспорту не встановлені; адреса реєстрації: АДРЕСА_4), треті особи: Дочірнє підприємство ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ЕМЕРАЛД» ФІРМА «ЕМЕРАЛД МОТОРС», Публічне акціонерне товариство «КРЕДОБАНК», ПРИВАТНЕ АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО «СТРАХОВА КОМПАНІЯ «АРСЕНАЛ СТРАХУВАННЯ», Моторне (транспортне) страхове бюро України про стягнення відшкодування майнової шкоди та відшкодування моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

Київським районним судом м. Одеси здійснюється провадження у цивільній справі № 520/20064/18 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування майнової та моральної шкоди. Загальна сума, яка заявлена позивачем до стягнення складає 200923.21 грн.

Пред`явлений до ОСОБА_2 позов позивач просить забезпечити шляхом накладення арешту на належну відповідачу квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 », квартира 32.

У заяві про забезпечення позову (вхід. № 10363/19 від 05.03.2019) позивач зазначає, що використовуючи мережу Інтернет, а саме відкриті реєстри, сайт Київського районного суду м. Одеси (розділ «Стан розгляду справ», посилання: https://court.gov.ua/fair/sudl512/) та Єдиний державний реєстр судових рішень (посилання: http://reyestr.court. gov.ua/) та використання прізвища відповідача у відповідних полях, позивачем було отримано інформацію про намір відповідача зняти арешт зі свого майна у іншій справі. Позивач впевнений, що спроби відповідача саме тепер зняти арешт зі свого майна, якій було накладено ще у 1995 році, свідчать про бажання останнього відчужити це майно, з метою уникнення цивільної відповідальності за спричинену позивачу шкоду.

Доданою до заяви інформаційною довідкою № з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборони відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта ОСОБА_2 підтверджено, що на все його майно було накладено арешт на підставі постанови від 13.11.1995 року Прокурора Приморського району м. Одеси. Обтяження за реєстраційним номером 8162098 зареєстровано 07.11.2008 Першою одеською державною нотаріальною конторою. У відомостях про знайдені адреси зазначено: АДРЕСА_4.

В ухвалі суду від 11.01.2019 року у цивільній справі № 520/20064/18 встановлено, що відповідач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 08 вересня 1997 року й дотепер значиться зареєстрованим за адресою: АДРЕСА_4 .

Матеріалами справи підтверджується, що відповідач продовжує одержувати поштову кореспонденцію саме за цією адресою, й особисто зазначив цю адресу місцем свого проживання у своєму відзиві на позов.

Пленум Верховного Суду України у постанові «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» № 9 від 22 грудня 2006 року у п. 4 роз`яснив, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Щодо іншої справи, на яку посилається позивач у заяві про забезпечення доказів, то судом встановлено, що в провадженні Київського районного суду м. Одеси дійсно знаходиться цивільна справа № 522/17405/18 за позовною заявою ОСОБА_3 до Центру обслуговування платників Київської ДПІ Південного управління у м. Одесі ГУ ДФС в Одеській області, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору, - Одеська міська прокуратура №3, Перша державна нотаріальна контора м. Одеси, про зняття арешту з майна (головуючий Коваленко О.Б.).

01.03.2019 року у цій справі постановлено рішення про зняття з всього майна ОСОБА_3 арешту, накладеного постановою б/н Прокуратури Приморського району м. Одеси 13.11.1995 року, зареєстрованого в Єдиному реєстрі заборон відчуження нерухомого майна, реєстраційний номер 8162098, від 07.11.2018 року.

Проаналізувавши матеріали справи, суд дійшов висновку про наявність реальних ризиків невиконання чи утруднення виконання рішення суду в разі задоволення пред`явленого ОСОБА_4 позову.

Суд наголошує, що метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі з метою запобігання потенційним труднощам у подальшому виконанні такого рішення.

Ст. 1 Протоколу № 1 до Європейської Конвенції з прав людини встановлено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

При здійсненні судочинства суди застосовують Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року № ETS N 005 (далі - Конвенція) та практику Європейського суду з прав людини як джерело права (ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»). У відповідності до приписів ст. 6 Конвенції кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Відповідно до ст. 13 Конвенції кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

При цьому Європейський суд з прав людини у рішенні від 29 червня 2006 року у справі «Пантелеєнко проти України» зазначив, що засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом.

У рішенні від 31 липня 2003 року у справі «Дорани проти Ірландії» Європейський суд з прав людини зазначив, що поняття «ефективний засіб» передбачає запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права. При чому, як наголошується у рішенні Європейського суду з прав людини у справі ефективний засіб - це запобігання тому, щоб відбулося виконання заходів, які суперечать Конвенції , або настала подія, наслідки якої будуть незворотними.

При вирішенні справи «Каіч та інші проти Хорватії» (рішення від 17 липня 2008 року) Європейський Суд з прав людини вказав, що для Конвенції було б неприйнятно, якби стаття 13 декларувала право на ефективний засіб захисту, але без його практичного застосування. Таким чином, обов`язковим є практичне застосування ефективного механізму захисту. Протилежний підхід суперечитиме принципу верховенства права.

Таким чином, Держава Україна несе обов`язок перед зацікавленими особами забезпечити ефективний засіб захисту порушених прав, зокрема - через належний спосіб захисту та відновлення порушеного права. Причому обраний судом спосіб захисту порушеного права має бути ефективним та забезпечити реальне відновлення порушеного права.

На це вказується, зокрема, і у пункті 4 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду Українивід 2 листопада 2004 року № 15-рп/2004 у справі №1-33/2004 , де зазначено, що верховенство права вимагає від держави його втілення у правотворчу та правозастосовну діяльність, яка здійснюється, зокрема і судом як основним засобом захисту прав, свобод та інтересів у державі.

Крім того, Конституційний Суд України у п. 9 мотивувальної частини рішення від 30 січня 2003 року № 3-рп/2003 у справі № 1-12/2003 наголошує на тому, що правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах.

Таким чином, невжиття заходів забезпечення позову ОСОБА_1 може призвести до утруднення виконання рішення суду, а відтак й до порушення конституційного права особи на доступ до правосуддя, в аспекті статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Обов`язковість виконання судових рішень задекларована статтею 1291 Конституції України.

Суд, оцінивши докази у їх сукупності, зважаючи на обставини, які передували зверненню позивача до суду за захистом своїх прав та доведеність дійсного виникнення спору між сторонами, доходить висновку про наявність підстав для забезпечення позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення відшкодування майнової шкоди та відшкодування моральної шкоди.

Відповідно до частини другої статті 149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Пунктами 1, 2 частини першої статті 150 ЦПК України одними із видів забезпечення позову визначені накладення арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною вчиняти певні дії.

Заходи забезпечення позову, які просить застосувати позивач ОСОБА_1 є допустимими та за змістом не є тотожними позовним вимогам.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд враховує відсутність інформації про наявність у відповідача ОСОБА_3 іншого майна, за рахунок якого можливо б було забезпечити позов ОСОБА_1

Судом не встановлено підстав, визначених частиною третьою статті 154 ЦПК України для обов`язкового застосування зустрічного забезпечення позову.

Згідно з частиною п`ятою статті 153 ЦПК України залежно від обставин справи суд може забезпечити позов повністю або частково.

Про забезпечення позову суд постановляє ухвалу.

Керуючись ст.ст. 89, 149-159 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі № 520/20064/18 - задовольнити.

Накласти арешт на квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_4 , належну ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП та серія і номер паспорту не встановлені; адреса реєстрації: АДРЕСА_4).

Роз`яснити, що заходи забезпечення позову можуть бути скасовані чи замінені Київським районним судом м. Одеси, як судом, який постановив ухвалу про їх застосування, за вмотивованим клопотанням учасника справи; відповідач та інші особи, чиї права або охоронювані законом інтереси порушені внаслідок вжиття заходів забезпечення позову, мають право на відшкодування збитків, заподіяних забезпеченням позову, за рахунок особи, за заявою якої такі заходи забезпечення позову вживалися, у випадку закриття провадження або залишення позовної заяви без розгляду з інших, ніж зазначені у частині першій статті 155 ЦПК України підстав або у випадку ухвалення рішення суду щодо повної або часткової відмови у задоволенні позову.

Попередити учасників справи та виконавців ухвали, що особи, винні в невиконанні ухвали про забезпечення позову, несуть відповідальність, встановлену законом; у разі ухвалення судом рішення про задоволення позову заходи забезпечення позову продовжують діяти протягом дев`яноста днів з дня набрання рішенням законної сили або можуть бути скасовані за вмотивованим клопотанням учасника справи; якщо протягом вказаного строку за заявою позивача (стягувача) буде відкрите виконавче провадження, вказані заходи забезпечення позову діють до повного виконання судового рішення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання судом. Ухвала про забезпечення позову підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від її оскарження і відкриття виконавчого провадження.

Ухвала надіслана до Єдиного державного реєстру судових рішень в день її складання.

З текстом ухвали можна ознайомитись за веб-адресою: www.reyestr.court.gov.ua.

Отримати інформацію щодо справи учасники справи можуть на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет. Веб-адреса сторінки: https://court.gov.ua/fair/sud1512/.

Суддя

Літвінова І. А.