Єдиний унікальний номер 233/2018/19 Номер провадження 22-ц/804/2965/19

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 грудня 2019 року Донецький апеляційний суд у складі:

головуючого судді Соломахи Л.І.,

суддів Агєєва О.В., Канурної О.Д.,

за участю

секретаря судового засідання Самойленко Г.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Бахмут Донецької області у залі судових засідань № 3 цивільну справу № 233/2018/19 за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця", яке змінило своє найменування на Акціонерне товариство "Українська залізниця", про стягнення заборгованості по заробітній платі з апеляційною скаргою відповідача Акціонерного товариства "Українська залізниця" на рішення Дружківського міського суду Донецької області від 20 серпня 2019 року у складі судді Гонтар А.Л., -

В С Т А Н О В И В:

02 квітня 2019 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" (далі ПАТ "Укрзалізниця") про стягнення заборгованості по заробітній платі.

Зазначала, що з 01 вересня 2016 року по 17 липня 2017 року працювала інженером Ясинуватського проектно-кошторисного сектору виробничого підрозділу "Ясинуватське будівельно-монтажне експлуатаційне управління" структурного підрозділу "Донецька дирекція залізничних перевезень" регіональної філії "Донецька залізниця" ПАТ "Укрзалізниця".

З березня 2017 року роботодавець припинив їй виплату заробітної плати, хоча продовжував її нараховувати.

За період з 01 березня 2017 року по 17 липня 2017 року їй нарахована заробітна плата у сумі 26 706,17 грн., за вирахуванням податків та інших обов`язкових платежів їй до виплати належить 21 236,11 грн., що підтверджується довідкою, виданою за місцем роботи. Зазначена довідка не засвідчена печаткою відповідача, у зв`язку з вилученням печаток зі структурних підрозділів, що продовжували діяльність на території тимчасово непідконтрольній органам державної влади України.

Посилаючись на те, що відповідач належним чином засвідчену довідку про розмір заборгованості по заробітній платі їй не видає, до теперішнього часу заборгованість по заробітній платі їй не виплатив, просила стягнути з відповідача на її користь заборгованість по заробітній платі за період з 01 березня 2017 року по 17 липня 2017 року у розмірі 21 236,11 грн. (а.с. 1 - 3, а.с. 72 - 73).

Постановою Кабінету Міністрів України № 938 від 31 жовтня 2018 року змінено тип публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" з публічного на приватне та перейменовано його в акціонерне товариство "Українська залізниця" (скорочене найменування АТ "Укрзалізниця").

Рішенням Дружківського міського суду Донецької області від 20 серпня 2019 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено.

Стягнуто з АТ "Укрзалізниця" на користь ОСОБА_1 заборгованість по заробітній платі в сумі 25 111,93 грн.

Стягнуто з ПАТ "Українська залізниця" на користь держави судовий збір у сумі 1 921,00 грн. (а.с. 98 - 103).

Судом першої інстанції встановлено, що згідно копії трудової книжки ОСОБА_1 з 01 вересня 2016 року по 17 липня 2017 року працювала інженером Ясинуватського проектно-кошторисного сектору виробничого підрозділу "Ясинуватське будівельно-монтажне експлуатаційне управління" структурного підрозділу "Донецька дирекція залізничних перевезень" регіональної філії "Донецька залізниця" ПАТ "Укрзалізниця". На підставі наказу № 9533/ДН-ОС від 10 липня 2017 року звільнена з 17 липня 2017 року за пунктом 1 статті 40 КЗпП України у зв`язку зі скороченням штату (а.с.11 - 27).

Згідно розрахунків заробітної плати за період з березня 2017 року по липень 2017 року ОСОБА_1 нараховано заробітну плату: в березні 2017 року до оподаткування 4 956,65 грн., до виплати 3 941,42 грн.; в квітні 2017 року до оподаткування 2 720,02 грн., до виплати 2 162,90 грн.; в травні 2017 року до оподаткування 2 579,96 грн., до виплати 2 051,53 грн.; в червні 2017 року до оподаткування 2 600,27 грн., до виплати 2 067,68 грн.; в липні 2017 року до оподаткування 13849,27 грн., до виплати 11 012,64 грн. (а.с. 29).

Згідно відомості ВП ВМЕУ-Ясинувата СП "ДДЗП" філії "Донецька залізниця" ПАТ "Укрзалізниця" на виплату грошей № 3 за березень 2017 року ОСОБА_1 отримала заробітну плату за березень 2017 року в сумі 1 594,24 грн. (а.с. 56 - 57).

Задовольняючи частково позовні вимоги про стягнення заборгованості по заробітній платі, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач в день звільнення не виплатив позивачу всіх сум, що належали їй до виплати, у зв`язку з чим з відповідача на користь ОСОБА_1 слід стягнути заборгованість по заробітній платі за період з березня 2017 року по липень 2017 року в сумі 25 111,93 грн., виходячи з сум саме нарахованої заробітної плати, а не тієї, що належить до виплати, оскільки обов`язок утримання податків та зборів покладається на відповідача. Відповідачем не надано суду доказів відсутності заборгованості перед позивачем (а.с. 98 - 103).

Не погоджуючись з рішенням суду, відповідач АТ "Укрзалізниця" в апеляційній скарзі посилається на порушення судом норм матеріального права, на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, просить скасувати рішення Дружківського міського суду Донецької області від 20 серпня 2019 року та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.

Апеляційна скарга мотивована тим, що відповідно до рішення Ради національної безпеки і оборони України від 15 березня 2017 року "Про невідкладні додаткові заходи із протидії гібридним загрозам національній безпеці України" припинено переміщення вантажів через лінію зіткнення у межах Донецької та Луганської областей шляхами залізничного і автомобільного сполучення. Наслідком такого рішення стала відсутність зв`язку з виробничими підрозділами структурного підрозділу "Донецька дирекція залізничних перевезень" регіональної філії "Донецька залізниця" AT "Укрзалізниця" та не передача з непідконтрольної території первинних документів.

У зв`язку з відсутністю організаційних та технічних умов для здійснення господарської діяльності структурного підрозділу "Донецька дирекція залізничних перевезень" регіональної філії "Донецька залізниця" ПАТ "Укрзалізниця" та виробничих підрозділів підпорядкованих дирекції, не надходженням первинних документів нарахування заробітної плати працівникам з 16 березня 2017 року припинено, оскільки такі нарахування здійснюються на підставі документів з первинного обліку праці та заробітної плати (штатний розпис, розцінки та норми праці, табель обліку використання робочого часу, розпорядження про надбавки та премії за умови, що господарська діяльність здійснювалась).

Донецька дирекція залізничних перевезень за дорученням AT "Укрзалізниця" самостійно виконувала функції роботодавця, тому кадрові накази, особові справи, трудові книжки та інші документи знаходилися відповідно в її будівлях у місті Донецьк.

У зв`язку з захопленням невідомими особами адміністративної будівлі та виробничих об`єктів АТ "Укрзалізниця", зокрема, у м. Донецьк та м. Дебальцеве, відповідач з 20 березня 2017 року втратив доступ до документації підприємства (первинної, кадрової, договірної, податкової, архівної тощо), до комп`ютерних баз, втратив контроль над господарською діяльністю. За цим фактом за заявою відповідача порушено кримінальне провадження № 0000286 за ознаками статті 341 КК України.

Науково-правовим висновком Торгово-промислової палати України № 126/2/21-10.2 від 16 січня 2018 року щодо унеможливлення виконання обов`язків передбачених законодавством України про працю при вивільненні (звільненні) працівників, спричиненого впливом дії форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили) відносно АТ "Укрзалізниця" засвідчено настання форс-мажорних обставин при здійсненні господарської діяльності на території, непідконтрольній українській владі, у тому числі у м. Донецьк. Початком дії форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили) є 20 березня 2017 року. Тобто, відповідач фактично відсутній за фактичним місцем ведення діяльності та розташування офісу, зокрема у м. Донецьк, місцем роботи позивача по справі, і цей факт зумовлений поважними причинами.

Форс-мажорні обставини унеможливлюють виконання відповідачем своїх зобов`язань згідно статей 47, 83, 115, 116 КЗпП України перед працівниками, що вивільнені за скороченим штату згідно пункту 1 статті 40 КЗпП України, а саме: в день звільнення кожному працівникові видати належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок. Форс-мажорні обставини, а саме: акти тероризму на території міста Донецьк та Донецької області, є обставинами, які не залежать від волі сторін за трудовим договором, мають надзвичайний і невідворотній характер та є підставою для звільнення заявника від відповідальності.

Відповідач не мав об`єктивної можливості перевірити факт виконання позивачем своїх професійних обов`язків та виконати свої зобов`язання за трудовим договором.

Відсутність даних в індивідуальних відомостях застрахованих осіб і відомостях з центральних баз даних Державного реєстру фізичних осіб про доходи вказує на відсутність проведення нарахувань, а як наслідок і заборгованості, що сталося внаслідок дії форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили).

У зв`язку з відсутністю нарахування заробітної плати колишнім працівникам Дирекції, заборгованість з виплати заробітної плати також відсутня.

Вважає, що суд порушив вимоги частини першої статті 13 ЦПК України. Стягуючи на користь позивача заборгованість у сумі 25 111,93 грн., вийшов за межі заявлених позивачем вимог, яка просила стягнути з AT заборгованість у сумі 21 236,18 грн. (а.с. 108 - 112).

Ухвалою Донецького апеляційного суду від 22 жовтня 2019 року за апеляційною скаргою відповідача АТ "Укрзалізниця" відкрито апеляційного провадження (а.с. 124 - 127).

Позивач ОСОБА_1 про постановлення ухвали про відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою відповідача була повідомлена відповідно до Закону України від 12 серпня 2014 року № 1632-VII "Про здійснення правосуддя та кримінального провадження у зв`язку з проведенням антитерористичної операції" шляхом розміщення 07 листопада 2019 року інформації на офіційному веб-порталі судової влади з посиланням на веб-адресу судового рішення в Єдиному державному реєстрі судових рішень (а.с. 134 - 135).

У письмовому відзиві на апеляційну скаргу відповідача позивач ОСОБА_1 просить апеляційну скаргу відповідача залишити без задоволення, рішення суду першої інстанції залишити без змін. Будь-які заперечення щодо доводів апеляційної скарги відповідача не наведені (а.с. 173).

Ухвалою Донецького апеляційного суду від 14 листопада 2019 року справа призначена до розгляду на 04 грудня 2019 року (а.с. 139 - 141).

В судове засідання апеляційного суду 04 грудня 2019 року сторони не з`явилися; про дату, час та місце розгляду справи повідомлені.

Позивач ОСОБА_1 про дату, час та місце розгляду справи 04 грудня 2019 року повідомлена відповідно до частини першої статті 11 Закону України від 12 серпня 2014 року №1632-VII "Про здійснення правосуддя та кримінального провадження у зв`язку з проведенням антитерористичної операції" шляхом розміщення 18 листопада 2019 року інформації на офіційному веб-порталі судової влади з посиланням на веб-адресу ухвали суду про призначення справи до розгляду в Єдиному державному реєстрі судових рішень (а.с. 144).

03 грудня 2019 року до апеляційного суду надійшла заява позивача ОСОБА_1 про розгляд справи у її відсутність (а.с. 175).

Відповідач судову повістку - повідомлення про розгляд справи 04 грудня 2019 року отримав 22 листопада 2019 року як за юридичною адресою у м. Києві, так і за адресою регіональної філії "Донецька залізниця" у м. Лиман Донецької області, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштових відправлень (а.с. 168, а.с. 169).

Відповідач причини неявки представника у судове засідання не повідомив і відповідно до частини третьої статті 131 ЦПК України вважається, що представник відповідача не з`явився в судове засідання без поважних причин.

Апеляційний суд вважає можливим розглянути справу у відсутність сторін, явка яких у судове засідання обов`язковою не визнавалася, оскільки відповідно до частини другої статті 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга відповідача АТ "Укрзалізниця" підлягає частковому задоволенню.

Відповідно до частин першої, другої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Судом першої інстанції встановлено, що згідно копії трудової книжки ОСОБА_1 перебувала з відповідачем у трудових відносинах, працювала інженером Ясинуватського проектно-кошторисного сектору виробничого підрозділу "Ясинуватське будівельно-монтажне експлуатаційне управління" структурного підрозділу "Донецька дирекція залізничних перевезень" регіональної філії "Донецька залізниця" ПАТ "Укрзалізниця". На підставі наказу № 9533/ДН-ОС від 10 липня 2017 року звільнена з 17 липня 2017 року за пунктом 1 статті 40 КЗпП України у зв`язку зі скороченням штату (а.с. 11 - 27).

Відповідачем факт перебування позивача з ним у трудових відносинах до 17 липня 2017 року не оспорюється.

Відповідно до статті 43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Кожен має право на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.

Відповідно до частини першої статті 94 КЗпП України, статті 1 Закону України від 24 березня 1995 року № 108/95-ВР "Про оплату праці" заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором роботодавець виплачує працівникові за виконану ним роботу. Розмір заробітної плати залежить від складності та умов виконуваної роботи, професійно-ділових якостей працівника, результатів його праці та господарської діяльності підприємства.

Відповідно до статті 115 КЗпП України, статті 24 Закону України від 24 березня 1995 року № 108/95-ВР "Про оплату праці" заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата.

Закон України від 02 вересня 2014 року № 1669-VII "Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції" не скасовує обов`язків роботодавця, визначених статтею 115 КЗпП України.

За змістом пункту 4 частини першої Європейської соціальної хартії (переглянутої) від 03 травня 1996 року, ратифікованої Законом України від 14 вересня 2006 року № 137-V "Про ратифікацію Європейської соціальної хартії (переглянутої)", усі працівники мають право на справедливу винагороду, яка забезпечить достатній життєвий рівень.

Таким чином, роботодавець повинен заплатити працівникові за працю, яку виконано чи має бути виконано, або за послуги, котрі надано чи має бути надано, що забезпечує реалізацію одного із принципів здійснення трудових правовідносин - відплатність праці.

Згідно частини першої статті 47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу.

Відповідно до частини першої статті 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум.

Згідно матеріалів справи, зокрема апеляційної скарги, відповідач не оспорює той факт, що при звільненні позивача розрахунок з ним не проведено. Відповідач посилається на те, що робоче місце позивача фактично знаходилось на території, на якій органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, що через захоплення підприємства відповідач втратив контроль над виробничими потужностями, що захоплення підприємства сприяє загрозі життя при знаходженні на території виробничих підрозділів уповноважених осіб, які мають здійснювати організацію та контроль ведення господарської діяльності, у зв`язку з чим відповідач не має об`єктивної можливості перевірити факт виконання позивачем своїх професійних обов`язків у спірний період та виконати свої зобов`язання за трудовим договором, а тому через відсутність зв`язку з виробничими підрозділами, а також не передачею з непідконтрольної території первинних документів, на підставі яких здійснюється нарахування заробітної плати та інші виплати, нарахування заробітної плати працівникам з 16 березня 2017 року припинено.

Відповідно до статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до частин першої, другої статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що розмір заборгованості по заробітній платі підтверджено наданими позивачем розрахунками заробітної плати за період з березня 2017 року по липень 2017 року, згідно яких ОСОБА_1 нараховано заробітну плату: в березні 2017 року до оподаткування 4 956,65 грн., до виплати 3 941,42 грн.; в квітні 2017 року до оподаткування 2 720,02 грн., до виплати 2 162,90 грн.; в травні 2017 року до оподаткування 2 579,96 грн., до виплати 2 051,53 грн.; в червні 2017 року до оподаткування 2600,27 грн., до виплати 2 067,68 грн.; в липні 2017 року до оподаткування 13 849,27 грн., до виплати 11 012,64 грн. (а.с. 29).

Відповідно до статті 110 КЗпП України, частини першої статті 30 Закону України від 24 березня 1995 року № 108/95-ВР "Про оплату праці" при кожній виплаті заробітної плати роботодавець повинен повідомити працівника про такі дані, що належать до періоду, за який провадиться оплата праці: а) загальна сума заробітної плати з розшифровкою за видами виплат; б) розміри і підстави утримань із заробітної плати; в) сума заробітної плати, що належить до виплати.

Отже, саме такі дані є розрахунками заробітної плати за відповідний місяць.

Проте в матеріалах справи розрахунки заробітної плати за період з березня 2017 року по липень 2017 року відсутні, на зазначеному судом аркуші справи 29 є єдиний наданий позивачем на підтвердження заявлених позовних вимог доказ - довідка, яка підписана, як в ній зазначено начальником ВП Ясинуватського будівельно-монтажного експлуатаційного управління Гук ОСОБА_2 та головним бухгалтером Рижовою О.О., згідно якої ОСОБА_1 працювала інженером Ясинуватського проектно-кошторисного сектору виробничого підрозділу "Ясинуватське будівельно-монтажне експлуатаційне управління" структурного підрозділу "Донецька дирекція залізничних перевезень" регіональної філії "Донецька залізниця" ПАТ "Укрзалізниця" з 01 вересня 2016 року по 17 липня 2017 року; сума нарахованої заробітної плати з 01 березня 2017 року по 17 липня 2017 року складає 26 706,17 грн., в тому числі: березень 2017 року - 4 956,65 грн., квітень 2017 року - 2 720,02 грн., травень 2017 року - 2 579,96 грн., червень 2017 року - 2 600,27 грн., липень 2017 року - 13 849,27 грн. Сума заборгованості (сума до виплати) з 01 березня 2017 року по 17 липня 2017 року складає 21 236,18 грн., в тому числі: березень 2017 року - 3 941,42 грн., квітень 2017 року - 2 162,90 грн., травень 2017 року - 2 051,53грн., червень 2017 року - 2 067,68 грн., липень 2017 року - 11 012,64 грн. Відсутнє документальне підтвердження про виплату заробітної плати з березня 2017 року по липень 2017 року із структурного підрозділу "Донецька дирекція залізничних перевезень" регіональної філії "Донецька залізниця" ПАТ "Укрзалізниця" (а.с. 15).

Відповідно до статті 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до частини першої статті 78 ЦПК України суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом.

Відповідно до статті 79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Відповідно до статті 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

В апеляційній скарзі та у відзиві на позовну заяву відповідач обґрунтовано зазначає, що надана позивачем копія довідки на підтвердження заявлених позовних вимог, не має дати її видачі, вихідного номера, підписи начальника відокремленого підрозділу "Ясинуватське будівельно-монтажне експлуатаційне управління" ОСОБА_3 та головного бухгалтера ОСОБА_4 печаткою відповідача або структурного/виробничого підрозділу відповідача не засвідчені, що викликає сумнів у її достовірності.

В матеріалах справи є відомості про припинення 04 травня 2017 року дії довіреності, виданої 02 листопада 2016 року ПАТ "Укрзалізниця" в особі начальника регіональної філії "Донецька залізниця" ПАТ "Укрзалізниця" Зародова О. ОСОБА_5 . та першого заступника начальника регіональної філії "Донецька залізниця" ПАТ "Укрзалізниця" ОСОБА_6 . на ім`я начальника структурного підрозділу "Ясинуватське будівельно-монтажне експлуатаційне управління" регіональної філії "Донецька залізниця" ПАТ "Укрзалізниця" Гука О.М. та заступника начальника структурного підрозділу "Ясинуватське будівельно-монтажне експлуатаційне управління" регіональної філії "Донецька залізниця" ПАТ "Укрзалізниця" Альохіна Ю.Г., якою вони були уповноважені здійснювати дії, пов`язані з діяльністю структурного підрозділу "Ясинуватське будівельно-монтажне експлуатаційне управління" регіональної філії "Донецька залізниця" ПАТ "Укрзалізниця". В зазначеній довіреності є застереження, що довіреності, правочини та інші вихідні документи вважаються належним чином укладеними (вчиненими) та мають юридичну силу для Філії, Товариства та третіх осіб виключно у разі, коли вони укладені (вчинені) з дотриманням правила двох підписів (а.с. 59, а.с. 60).

На підтвердження інформації щодо розміру заборгованості по заробітній платі за період з березня 2017 року по липень 2017 року, яку містить надана позивачем довідка, інших доказів позивачем не надано (ні наказу про припинення трудового договору з зазначенням виплат, які належать їй при звільненні, ні щомісячних розрахунків заробітної плати за період з березня 2017 року по липень 2017 року).

Відповідачем інформація, зазначена в цій довідці щодо розміру заборгованості по заробітній платі, не визнається.

До відзиву на позовну заяву відповідачем додана довідка структурного підрозділу "Донецька дирекція залізничних перевезень" регіональної філії "Донецька залізниця" ПАТ "Укрзалізниця" № 498/1 від 06 червня 2019 року, згідно якої в березні 2017 року позивачу ОСОБА_7 .Є була нарахована заробітна плата за 63 відпрацьовані години у сумі 1 980,41 грн., з яких утримано 386,17 грн., до видачі 1 594,24 грн.; в період з квітня 2017 року по липень 2017 року заробітна плата позивачу не нараховувалася, фактична кількість відпрацьованих годин у кожному місяці за період з квітня 2017 року по липень 2017 року 0,00 (а.с. 58). Оцінка зазначеному доказу судом першої інстанції в порушення статті 89 ЦПК України не надана.

Указом Президента України "Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року "Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України" від 14 квітня 2014 року № 405/2014 на території Донецької та Луганської областей розпочато антитерористичну операцію.

Термін "антитерористична операція" визначено в статті 1 Закону України від 20 березня 2003 року № 638-IV "Про боротьбу з тероризмом", згідно якої антитерористична операція - комплекс скоординованих спеціальних заходів, спрямованих на попередження, запобігання та припинення терористичної діяльності, звільнення заручників, забезпечення безпеки населення, знешкодження терористів, мінімізацію наслідків терористичної діяльності (у редакції Закону України від 05.06.2014 р. № 1313-VII).

Відповідно до статті 1 Закону України від 02 вересня 2014 року № 1669-VII "Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції":

період проведення антитерористичної операції - це час між датою набрання чинності Указом Президента України "Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року "Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України" від 14 квітня 2014 року № 405/2014 та датою набрання чинності Указом Президента України про завершення проведення антитерористичної операції або військових дій на території України;

територія проведення антитерористичної операції - це територія України, на якій розташовані населені пункти, визначені у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, розпочата відповідно до Указу Президента України "Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року "Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України" від 14 квітня 2014 року № 405/2014.

На теперішній час Указ Президента України про завершення проведення антитерористичної операції не видавався.

Згідно розпорядження Кабінету Міністрів України № 1275-р від 02 грудня 2015 року, яким затверджено Перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, місто Ясинувата Донецької області, де був розташований виробничий підрозділ "Ясинуватське будівельно-монтажне експлуатаційне управління" структурного підрозділу "Донецька дирекція залізничних перевезень" регіональної філії "Донецька залізниця" ПАТ "Укрзалізниця", в якому працювала позивач, входить до Переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція.

Місто Ясинувата Донецької області включено до Переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, який затверджений розпорядженням Кабінету Міністрів України "Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та переліку населених пунктів, що розташовані на лінії зіткнення" від 07 листопада 2014 року № 1085.

Указом Президента України "Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 15 березня 2017 року "Про невідкладні додаткові заходи із протидії гібридним загрозам національній безпеці України" від 15 березня 2017 року № 62/2017 введено в дію рішення Ради національної безпеки і оборони України від 15 березня 2017 року "Про невідкладні додаткові заходи із протидії гібридним загрозам національній безпеці України", згідно якого тимчасово, до реалізації пунктів 1 і 2 Мінського "Комплексу заходів" від 12 лютого 2015 року, а також до повернення захоплених підприємств до функціонування згідно із законодавством України, припинено переміщення вантажів через лінію зіткнення у межах Донецької та Луганської областей.

Відповідно до Науково-правового висновку Торгово-промислової палати України №126/2/21-10.2 від 16 січня 2018 року щодо унеможливлення виконання обов`язків, передбачених законодавством України про працю при вивільнені працівників, спричиненого впливом дії форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили) терористична загроза та загроза територіальної цілісності України, у тому числі територій міста Донецьк Донецької області, міста Луганськ Луганської області, що супроводжується актами тероризму, для подолання яких направлене проведення в Донецькій та Луганській областях антитерористичної операції у 2014 році та станом на поточну дату заходи її проведення тривають є надзвичайними, непередбачуваними та невідворотними обставинами, що об`єктивно унеможливлюють виконання обов`язків сторонами, передбачених умовами трудового договору (контракту), законодавчими та іншими нормативними актами.

У зв`язку із тим, що виробничі потужності, які було закріплено за структурними підрозділами "Донецька дирекція залізничних перевезень" та "Луганська дирекція залізничних перевезень" регіональної філії "Донецька залізниця" ПАТ "Укрзалізниця", що знаходяться на територіях міста Донецька і Донецької області, міста Луганська та Луганської області, які перебувають під контролем незаконних збройних формувань, і вийшли із-під контролю роботодавця у зв`язку із злочинним їх захопленням для подальшої господарської діяльності представниками цих незаконних збройних формувань і термін їх повернення є невідомим, термінове припинення трудових відносин з усіма працівниками, що за трудовим договором виконують функціональні обов`язки на цих виробничих потужностях у зв`язку із скороченням штату, згідно з пунктом 1 статті 40 КЗпП України, є вимушеним, необхідним, об`єктивним та упереджуючим заходом.

Втрата контролю і доступу ПАТ "Укрзалізниця", регіональної філії "Донецька залізниця" ПАТ "Укрзалізниця" до виробничих потужностей та іншого майна, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2 , у тому числі до трудових книжок працівників, оригіналів наказів, особових справ працівників, посадових інструкцій, табелів обліку робочого часу, примірників звітів, що подавались до контролюючих органів, комп`ютерної техніки із встановленим програмним забезпеченням трудових відносин з працівниками, починаючи з 20 березня 2017 року щодо структурного підрозділу "Донецька дирекція залізничних перевезень" та з 12 квітня 2017 року щодо структурного підрозділу "Луганська дирекція залізничних перевезень", коли фактично вийшло з під контролю управління вищевказаними виробничими потужностями, позбавило можливості ПАТ "Укрзалізниця", регіональної філії "Донецька залізниця" ПАТ "Укрзалізниця" виконати зобов`язання перед вивільненими працівниками згідно статей 47, 83, 115 і 116 КЗпП України, а саме: кожному звільненому працівнику структурних підрозділів "Донецька дирекція залізничних перевезень" та "Луганська дирекція залізничних перевезень" видати належно оформлену трудову книжку і провести розрахунок.

Це свідчить про відсутність вини ПАТ "Укрзалізниця" у невиконанні своїх обов`язків (а.с. 61 - 65).

Аналізуючи зазначені обставини та надані позивачем та відповідачем довідки про наявність заборгованості по заробітній платі, які не узгоджуються між собою, апеляційний суд виходить з того, що відповідно до частини шостої статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Розглядаючи спір у подібних трудових правовідносинах, Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у постанові від 10 жовтня 2019 року у справі №243/2071/18 (провадження № 61-48088сво18) дійшов висновку, що зважаючи на вимоги позивача, зокрема, виплата заборгованості із заробітної плати, а також встановлені форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили), застосуванню підлягають положення трудового і цивільного законодавства.

Статтею 617 ЦК України передбачено, що особа, яка порушила зобов`язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов`язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили.

У пункті 1 частини першої статті 263 ЦК України наведено ознаки непереборної сили та визначено, що непереборна сила - це надзвичайна або невідворотна за даних умов подія. Отже, непереборною силою є надзвичайна і невідворотна зовнішня подія, що повністю звільняє від відповідальності особу, яка порушила зобов`язання, за умови, що остання не могла її передбачити або передбачила але не могла її відвернути, і ця подія завдала збитків.

Згідно зі статтею 141 Закону України від 02 грудня 1997 року № 671/97-ВР "Про торгово-промислові палати в Україні" Торгово-промислова палата України та уповноважені нею регіональні торгово-промислові палати засвідчують форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) та видають сертифікат про такі обставини протягом семи днів з дня звернення суб`єкта господарської діяльності за собівартістю. Сертифікат про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) для суб`єктів малого підприємництва видається безкоштовно.

Форс-мажорними обставинами (обставинами непереборної сили) є надзвичайні та невідворотні обставини, що об`єктивно унеможливлюють виконання зобов`язань, передбачених умовами договору (контракту, угоди тощо), обов`язків згідно із законодавчими та іншими нормативними актами, а саме: загроза війни, збройний конфлікт або серйозна погроза такого конфлікту, включаючи але не обмежуючись ворожими атаками, блокадами, військовим ембарго, дії іноземного ворога, загальна військова мобілізація, військові дії, оголошена та неоголошена війна, дії суспільного ворога, збурення, акти тероризму, диверсії, піратства, безлади тощо (частина друга статті 141 Закону України "Про торгово-промислові палати в Україні").

Аналогічний правовий висновок висловлено Верховним Судом України у постановах: від 11 листопада 2015 року у справі № 6-2159цс15, від 23 березня 2016 року у справі № 6-364цс16, від 11 травня 2016 року, у справі № 6-383цс15, від 25 травня 2016 року у справі № 6-948цс16, в яких були встановлені подібні правовідносини та аналогічні фактичні обставини.

Відповідно до Науково-правового висновку щодо унеможливлення виконання обов`язків, передбачених законодавством України про працю при вивільненні (звільненні) працівників, спричиненого впливом дії форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили) терористична загроза та загроза територіальної цілісності України, у тому числі територій міст: Донецьк, Горлівка, Єнакієве, Харцизьк, Ясинувата Ясинуватського району Донецької області, що супроводжується актами тероризму, для подолання яких направлене проведення в Донецькій та Луганській областях антитерористичної операції у 2014 році та станом на поточну дату заходи її проведення тривають є надзвичайними, непередбачуваними та невідворотними обставинами, що об`єктивно унеможливлюють виконання обов`язків сторонами, передбачених умовами трудового договору (контракту), законодавчими та іншими нормативними актами.

Зважаючи на те, що на момент звільнення позивача і дотепер існують обставини непереборної сили, які відповідач не міг передбачити чи відвернути, що завдали збитків як підприємству в цілому, так і його працівникам, відповідач об`єктивно, з незалежних від нього причин був позбавлений можливості виконати зобов`язання, передбачені законом щодо проведення з позивачем повного розрахунку при звільненні.

За викладених обставин колегія суддів Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду не вбачає підстав для відступлення від правового висновку Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду, викладеного у постанові від 06 лютого 2019 року у справі № 408/3267/17 (провадження № 61-37184св18), про те, що сам по собі факт звільнення позивача з роботи не може бути підставою для задоволення позовних вимог, оскільки відповідно до частини першої статті 94 КЗпП України заробітна плата виплачується працівникові за виконану роботу, а не за факт перебування у трудових відносинах.

Враховуючи зазначені правові висновки Верховного Суду у подібних трудових правовідносинах, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про те, що надана позивачем довідка, яку суд вважав розрахунками заробітної плати, яка не визнається відповідачем, не має дати її видачі, зазначення підприємства, яке її видало, підписи осіб, які її підписали, печаткою не засвідчені, та яка не підтверджується іншими доказами у справі, є належним, достовірним та достатнім доказом для задоволення заявлених позивачем позовних вимог.

Позивачем до суду першої інстанції додатково були надані:

- копія наказу регіональної філії "Донецька залізниця" Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" від 28 квітня 2017 року № 645-НЗ-1 "Про деякі питання діяльності регіональної філії "Донецька залізниця" (а.с. 76 - 78). Проте зазначений наказ будь-яких даних щодо нарахування позивачу заробітної плати у спірний період не містить, він стосується скорочення з 17 липня 2017 року штату працівників структурного підрозділу "Донецька дирекція залізничних перевезень" регіональної філії "Донецька залізниця" ПАТ "Укрзалізниця" та підпорядкових їм виробничих підрозділів;

- копії наказів структурного підрозділу "Донецька дирекція залізничних перевезень" регіональної філії "Донецька залізниця" Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" від 17 березня 2017 року № 236/ДНД "Про встановлення простою" (а.с. 82 - 83) та виробничого підрозділу "Ясинуватське будівельно-монтажне експлуатаційне управління" структурного підрозділу "Донецька дирекція залізничних перевезень" регіональної філії "Донецька залізниця" Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" від 20 березня 2017 року № 66 "Про встановлення простою у виробничому підрозділу "Ясинуватське будівельно-монтажне експлуатаційне управління" (а.с. 86 - 87), згідно яких у зв`язку з відсутністю організаційних та технічних умов для здійснення господарської діяльності, викликаних перекриттям усіх залізничних колій, що ведуть до лінії розмежування з непідконтрольною українській владі територією, встановлено початок простою з 20 березня 2017 року з 8.00 годн. для всіх працівників виробничого підрозділі "Ясинуватське будівельно-монтажне експлуатаційне управління"; на час простою встановлено щоденний режим роботи згідно діючих Правил внутрішнього трудового розпорядку та зобов`язано всіх працівників виробничого підрозділу, які знаходяться на простої, з`являтися на свої робочі місця, актовий зал, кабінет технічного навчання; зобов`язано працівників, які знаходяться на простої, розписуватися на початку та на прикінці робочого дня в "Журналі обліку приходу-уходу працівників, які знаходяться на простої"; на весь період простою працівникам в табелі обліку використання робочого часу проставляти літерний код "П"; оплату за час простою не з вини працівників провести з розрахунку двох третин тарифної ставки встановленого працівникові розряду (окладу) за весь час простою згідно графіку роботи.

Проте саме з 20 березня для структурного підрозділу "Донецька дирекція залізничних перевезень" регіональної філії "Донецька залізниця" Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця", до складу якого входив виробничий підрозділ "Ясинуватське будівельно-монтажне експлуатаційне управління" згідно Науково-правового висновку Торгово-промислової палати України № 126/2/21-10.2 від 16 січня 2018 року щодо унеможливлення виконання обов`язків, передбачених законодавством України про працю при вивільнені працівників, спричиненого впливом дії форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили), встановлено настання обставин непереборної сили.

Жодною із сторін до суду не надано доказів про те, що під час дії обставин непереборної сили позивач виконувала вимоги наказу виробничого підрозділу "Ясинуватське будівельно-монтажне експлуатаційне управління" структурного підрозділу "Донецька дирекція залізничних перевезень" регіональної філії "Донецька залізниця" Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" від 20 березня 2017 року № 66 "Про встановлення простою у виробничому підрозділі "Ясинуватське будівельно-монтажне експлуатаційне управління", а саме, щодня з`являлася на своє робоче місце та розписувалася на початку та на прикінці робочого дня в "Журналі обліку приходу-уходу працівників, які знаходяться на простої".

Відповідно до частини шостої статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Перевіряючи доводи апеляційної скарги щодо відсутності в Індивідуальних відомостях застрахованих осіб даних про доходи позивача, апеляційним судом відповідно до частини сьомої статті 81 ЦПК України з Бахмутсько-Лиманського об`єднаного управління Пенсійного фонду України були витребувані Індивідуальні відомості про застраховану особу (форми ОК-5, ОК-7) ОСОБА_8 (РНОКПП НОМЕР_1 ) з Реєстру застрахованих осіб системи персоніфікованого обліку Пенсійного фонду України за трудовими відносинами із страхувальником Публічним акціонерним товариством "Українська залізниця" (), в тому числі з Регіональною філією "Донецька залізниця" Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" (), за період з березня 2017 року по 17 липня 2017 року.

Згідно довідок за формами ОК-5 та ОК-7 Індивідуальні відомості про застраховану особу ОСОБА_8 , страхувальником якої була Регіональна філія "Донецька залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця" (), заробітна плата ОСОБА_8 , з березня 2017 року по липень 2017 року складала: березень 2017 року - 4 956,65 грн., квітень 2017 року - 0,00 грн., травень 2017 року - 0,00 грн., червень 2017 року - 0,00 грн., липень 2017 року - 0,00 грн. Довідки сформовані станом на 19 листопада 2019 року (а.с. 157 - 158, а.с. 160 - 161, а.с. 163 - 164).

Відповідно до статті 20 Закону України від 08 липня 2010 року № 2464-VI "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" Реєстр застрахованих осіб - автоматизований банк відомостей, створений для ведення єдиного обліку фізичних осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню відповідно до закону.

Реєстр застрахованих осіб складається з електронних облікових карток застрахованих осіб, до яких включаються відомості про застрахованих осіб, інформація про набуття прав на одержання страхових виплат за всіма видами загальнообов`язкового державного соціального страхування та інформація про виплати за всіма видами загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Реєстр застрахованих осіб формує та веде Пенсійний фонд, користувачами цього реєстру є органи доходів і зборів та фонди загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Персоніфіковані відомості про заробітну плату (дохід, грошове забезпечення, допомогу, компенсацію) застрахованих осіб, на яку нараховано і з якої сплачено страхові внески, та інші відомості подаються до Пенсійного фонду роботодавцями, підприємствами, установами, організаціями, військовими частинами та органами, які виплачують грошове забезпечення, допомогу та компенсацію відповідно до законодавства.

Відповідно до пункту 5 розділу I "Загальні положення" Положення про реєстр застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, який затверджений постановою Пенсійного фонду України від 18.06.2014 року № 10-1, Реєстр застрахованих осіб забезпечує, в тому числі, облік застрахованих осіб у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування та їх ідентифікацію; накопичення, зберігання та автоматизовану обробку інформації про страховий стаж та заробітну плату (дохід, грошове забезпечення, допомогу, компенсацію), про набуття застрахованими особами права на отримання страхових виплат за окремими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Відповідно до пункту 2 розділу IV "Дані облікової картки Реєстру застрахованих осіб, зміни та уточнення до них" зазначеного Положення до облікових карток Реєстру застрахованих осіб вносяться відомості про фізичних осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню відповідно до законодавства, та інша інформація, необхідна для обчислення, призначення та здійснення страхових виплат за окремими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування, а саме:

персоніфіковані відомості про застрахованих осіб та інформація про нарахування страхових внесків, про трудовий та страховий стаж, особливі умови праці, які дають право на пільги в пенсійному забезпеченні та із загальнообов`язкового державного соціального страхування, період, який відповідно до законодавства зараховується до страхового стажу без сплати страхових внесків, кількість календарних днів перебування у трудових та цивільно-правових відносинах, проходження служби за відповідний місяць, що подаються страхувальниками у складі звітності;

відомості про заробітну плату (дохід, грошове забезпечення, допомога та компенсація, на які нараховано і з яких сплачено страхові внески), що подаються роботодавцями, - підприємствами, установами, організаціями, військовими частинами та органами, які виплачують грошове забезпечення, допомогу та компенсацію відповідно до законодавства.

Отже, відомості про заробітну плату (дохід, грошове забезпечення, допомога та компенсація, на які нараховано і з яких сплачено страхові внески), що подаються роботодавцями до Реєстру застрахованих осіб, є офіційними відомостями, а тому є належним доказом, що містить інформацію щодо предмету доказування у цій справі - розміру нарахованої позивачу заробітної плати за період з березня 2017 року по липень 2017 року.

Згідно правового висновку Верховного Суду, який викладений у постанові від 28 березня 2018 року у справі № 243/5469/17, відомості щодо виплати заробітної плати не обмежуються лише первинною документацією роботодавця.

Отже, апеляційний суд вважає, що Індивідуальні відомості з Реєстру застрахованих осіб, які є офіційними, підлягають врахуванню при вирішенні спору щодо заборгованості по заробітній платі.

Відповідно до частини другої статті 30 Закону України від 24 березня 1995 року № 108/95-ВР "Про оплату праці" роботодавець зобов`язаний забезпечити достовірний облік виконуваної працівником роботи і бухгалтерський облік витрат на оплату праці у встановленому порядку.

Відповідно до статті 8 Закону України від 16 липня 1999 року № 996-XIV "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" питання організації бухгалтерського обліку на підприємстві належать до компетенції його власника (власників) або уповноваженого органу (посадової особи) відповідно до законодавства та установчих документів. Відповідальність за організацію бухгалтерського обліку та забезпечення фіксування фактів здійснення всіх господарських операцій у первинних документах, збереження оброблених документів, регістрів і звітності протягом встановленого терміну, але не менше трьох років, несе власник (власники) або уповноважений орган (посадова особа), який здійснює керівництво підприємством відповідно до законодавства та установчих документів.

Враховуючи, що трудовий договір - це угода між працівником і власником підприємства або уповноваженим ним органом, за якою власник підприємства або уповноважений ним орган зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату (частина перша статті 21 КЗпП України), що обов`язок організувати бухгалтерський облік на підприємстві покладено на власника або уповноважений ним орган, саме відповідач має довести, що він виплатив позивачу заробітну плату.

Відповідачем до суду першої інстанції надано відомість на виплату грошей № 3 за березень 2017 року, згідно якої позивач 26 липня 2017 року отримала заробітну плату за березень 2017 року у сумі 1 594,24 грн. (а.с. 56 - 57).

Згідно довідки структурного підрозділу "Донецька дирекція залізничних перевезень" регіональної філії "Донецька залізниця" ПАТ "Укрзалізниця" № 498/1 від 06 червня 2019 року ОСОБА_1 нараховано за березень 2017 року 1 980,41 грн., утримано 386,17 грн., до виплати 1 594,24 грн. (а.с. 58).

Згідно роз`яснень, викладених в пункті 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 грудня 1999 року № 13 "Про практику застосування судами законодавства про оплату праці" справляння і сплата прибуткового податку з громадян є відповідно обов`язком роботодавця та працівника, а тому суд визначає суму, що підлягає стягненню, без утримання цього податку й інших обов`язкових платежів, про що зазначає в резолютивній частині рішення.

Враховуючи зазначене, такою, що виплачена позивачу за березень 2017 року слід вважати суму 1 980,41 грн., яка визначена без утримання податків й інших обов`язкових платежів.

Отже, заборгованість по заробітній платі позивачу за березень 2017 року складає 2 976,24 грн. (4 956,65 грн. - 1 980,41 грн.).

Враховуючи, що згідно відомостей з Реєстру застрахованих осіб, які сформовані станом на 19 листопада 2019 року, в період з квітня по липень 2017 року заробітна плата позивачу не нараховувалася, апеляційний суд вважає, що підстави для задоволення позовних вимог про стягнення з відповідача заборгованості по заробітній платі за період з квітня 2017 року по липень 2017 року відсутні.

Доводи апеляційної скарги про те, що Науково-правовий висновок Торгово-промислової палати №126/2/21-10.2 від 16 січня 2018 року є підставою для звільнення відповідача від виплати заборгованості по заробітній платі, не ґрунтуються на законі.

Законом України від 02 вересня 2014 року № 1669-VII "Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції" встановлено, що сертифікат Торгово-промислової палати України є єдиним належним та достатнім документом, що підтверджує настання обставин непереборної сили (форс-мажору), що мали місце на території проведення антитерористичної операції, як підстави для звільнення від відповідальності за невиконання (неналежного виконання) зобов`язань (стаття 10).

Відповідальність роботодавця за затримку розрахунку при звільненні встановлена статтею 117 КЗпП України, згідно якої в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору.

Тобто, форс-мажорні обставини, про існування яких йдеться у наданому відповідачем науково-правовому висновку, свідчать про відсутність вини підприємства в затримці виплати належних сум у строки, визначені статтею 116 КЗпП України, як підстави для звільнення підприємства від відповідальності, передбаченої статтею 117 КЗпП України.

Проте заробітна плата не є відповідальністю за порушення строків виплати заробітної плати і жодним нормативним актом про працю не передбачено звільнення роботодавця від виплати заробітної плати та цей обов`язок роботодавця не залежить від наявності або відсутності його вини.

Закон України від 02 вересня 2014 року № 1669-VII "Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції" не скасовує обов`язків роботодавця, визначених статтями 47, 116 КЗпП України, та не передбачає особливостей щодо строків розрахунку при звільненні, встановлених статтею 116 КЗпП України.

Відповідно до статті 1 Протоколу № 1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка ратифікована Законом України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР "Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції", кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Згідно практики Європейського суду з прав людини (зокрема, справа "Суханов та Ільченко проти України", справа "Принц Ліхтенштейну Ганс-Адам II проти Німеччини") "майно" може являти собою "існуюче майно" або засоби, включаючи "право вимоги", відповідно до якого заявник може стверджувати, що він має принаймні "законне сподівання"/"правомірне очікування" (legitimate expectation) стосовно ефективного здійснення права власності.

В рішенні у справі "Кечко проти України" від 08.11.2005 року Європейський суд з прав людини зазначив, що поняття "власності", яке міститься в першій частині статті 1 Протоколу № 1, має автономне значення, яке не обмежене власністю на фізичні речі і не залежить від формальної класифікації в національному законодавстві: деякі інші права та інтереси, наприклад, борги, що становлять майно, можуть також розглядатись як "майнові права", і, таким чином, як "власність" в цілях вказаного положення. Питання, що потребує визначення, полягає в тому, чи мав відповідно до обставин справи, взятих в цілому, заявник право на матеріальний інтерес, захищений статтею 1 Протоколу № 1 (п. 22).

Відповідно до статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Враховуючи, що позивач до 17 липня 2017 року знаходився з регіональною філією "Донецька залізниця" ПАТ "Укрзалізниця" у трудових відносинах, майнові вимоги позивача щодо оплати його праці, зокрема в доведеній частині заборгованості, відповідають критеріям правомірних очікувань в розумінні практики Європейського суду з прав людини.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Враховуючи зазначене, висновок суду першої інстанції про наявність у відповідача заборгованості по заробітній платі за період з березня 2017 року по липень 2017 року в сумі 25111,93 грн. є недоведеним.

Відповідно до пунктів 1, 4 частини першої статті 376 ЦПК України неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права є підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення.

Отже, рішення суду першої інстанції про задоволення позовних вимог у сумі 25 111,93 грн. підлягає зміні, а саме, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість по заробітній платі за березень 2017 року у сумі 2 976,24 грн., заборгованість по заробітній платі за період з квітня по липень 2017 року є недоведеною.

Заборгованість по заробітній платі за березень 2017 року у сумі 2 976,24 грн. підлягає виплаті позивачу за вирахуванням суми податку з доходів фізичних осіб та інших обов`язкових платежів, що відповідно до статей 14.1.180, 18, 162.1.3, 168 Податкового кодексу України є обов`язком податкового агента, яким є відповідач.

Порушення судом першої інстанції норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування судового рішення або призвели до неправильного вирішення справи, апеляційним судом не встановлено. Отже, підстав для скасування рішення суду в межах доводів апеляційної скарги не має.

Відповідно до статті 382 ЦПК України в резолютивній частині постанови суду апеляційної інстанції зазначається, зокрема, новий розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції, - у випадку скасування або зміни судового рішення; розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Відповідно до статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Оскільки апеляційний суд дійшов висновку про часткове задоволення апеляційної скарги відповідача, зміну рішення суду першої інстанції та задоволення позовних вимог ОСОБА_1 у сумі 2 976,24 грн., він має вирішити питання щодо розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи як у суді першої інстанції, так і понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

За подання позовної заяви позивач судовий збір не сплачував. Від сплати судового збору позивач звільнений на підставі пункту 1 частини 1 статті 5 Закону України від 08 липня 2011 року № 3674-VІ "Про судовий збір" як позивач у справі про стягнення заробітної плати.

Відповідно до частини першої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до частини шостої статті 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Згідно п/п 1 пункту 1 частини другої, частини першої статті 4 Закону України від 08 липня 2011 року № 3674-VІ "Про судовий збір" за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана фізичною особою, ставка судового збору становить 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до статті 7 Закону України від 23 листопада 2018 року № 2629-VIII "Про Державний бюджет України на 2019 рік" прожитковий мінімум для працездатних осіб з 01 січня 2019 року, в якому позивач звернувся до суду, встановлено у розмірі 1 921 гривня.

Відповідно до п/п 6 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України від 08 липня 2011 року № 3674-VІ "Про судовий збір" за подання до суду апеляційної скарги на рішення суду розмір судового збору становить 150 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги.

Тобто, з позовних вимог ОСОБА_1 про стягнення заборгованості по заробітній платі за період з березня 2017 року по липень 2017 року у розмірі 21 236,18 грн. підлягав сплаті судовий збір у розмірі 768,40 грн. (21 236,18 грн. х 1%, але не менше 1 921 грн. х 0,4).

Пропорційно розміру задоволених позовних вимог з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір, пов`язаний з розглядом справи у суді першої інстанції, у сумі 107,69 грн. (2 976,24 грн. х 768,40 грн. : 21 236,18 грн.).

За подання апеляційної скарги відповідачем сплачено судовий збір у розмірі 1 152,60 грн. (а.с. 113, а.с. 122).

Пропорційно задоволеним апеляційним вимогам, відповідачу підлягає відшкодуванню за рахунок держави судовий збір, сплачений за подання апеляційної скарги, у розмірі 1 016,07 грн. (1152,60 грн. - (2 976,24грн. х 1 152,60 грн. : 25 111,93 грн.).

Відомості про інші судові витрати, понесені у зв`язку з розглядом справи, сторонами не надані.

Керуючись статтями 374, 376, 381 - 384 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу відповідача Акціонерного товариства "Українська залізниця" задовольнити частково.

Рішення Дружківського міського суду Донецької області від 20 серпня 2019 року змінити.

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Акціонерного товариства "Українська залізниця" про стягнення заборгованості по заробітній платі задовольнити частково.

Стягнути з Акціонерного товариства "Українська залізниця" (; юридична адреса: 03680 м. Київ вул. Тверська, будинок 5) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_3 ) заборгованість по заробітній платі за березень 2017 року в розмірі 2 976 (дві тисячі дев`ятсот сімдесят шість) гривень 24 коп.

В задоволенні позовних вимог про стягнення заборгованості по заробітній платі за період з квітня 2017 року по липень 2017 року відмовити за їх недоведеністю.

Зобов`язати Акціонерне товариство "Українська залізниця" при виплаті ОСОБА_1 заборгованості по заробітній платі за березень 2017 року в розмірі 2 976 гривень 24 коп. утримати з цієї суми податки та інші обов`язкові платежі.

Стягнути з Акціонерного товариства "Українська залізниця" (; юридична адреса: 03680 м. Київ вул. Тверська, будинок 5) на користь держави судовий збір, пов`язаний з розглядом справи у суді першої інстанції, в розмірі 107 (сто сім) гривень 69 коп. за наступними реквізитами: отримувач коштів - ГУК у м. Києві/м. Київ/22030106, код отримувача (код за ЄДРПОУ) 37993783, банк отримувача - Казначейство України (ЕАП), рахунок отримувача UA6026001, код класифікації доходів бюджету 22030106.

Компенсувати Акціонерному товариству "Українська залізниця" (; юридична адреса: 03680 м. Київ вул. Тверська, будинок 5) за рахунок держави витрати по сплаті судового збору, пов`язані з розглядом справи у суді апеляційної інстанції, у розмірі 1 016 (одна тисяча шістнадцять) гривень 07 коп.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 05 грудня 2019 року.

Головуючий суддя: Л.І. Соломаха

Судді: О.В. Агєєв

О.Д. Канурна