Номер провадження: 22-ц/813/6240/19
Головуючий у першій інстанції Чернявська Л.М.
Доповідач Князюк О. В.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.11.2019 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі колегії:

головуючого Князюка О. В.,

суддів: Таварткіладзе О. М., Погорєлової С. О.,

за участю секретаря Віцько А. І.

учасники справи:

третя особа- представник ОСОБА_1 ОСОБА_2

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 14 лютого 2019 року по справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , треті особи Одеська міська рада, Друга Одеська державна нотаріальна контора ГТУЮ в Одеській області про визначення додаткового строку для прийняття спадщини, -

ВСТАНОВИВ:

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У липні 2018 року до Приморського районного суду м. Одеси звернувся ОСОБА_3 із позовом до Одеської міської ради, за участю третіх осіб - ОСОБА_1 , Другої Одеської державної нотаріальної контори ГТУЮ в Одеській області про визначення додаткового строку для прийняття спадщини, в якому після уточнення 23.07.2018 року, позивач просить визначити ОСОБА_3 додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини у вигляді 50/100 частини квартири, розташованої по АДРЕСА_1 , що належала його бабусі ОСОБА_4 , що померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Позивач посилається на те що, 18 лютого 1993 року на підставі Розпорядження органу приватизації № 3143 ОСОБА_3 та ОСОБА_4 було передано у власність у рівних частинах по 50/100 квартири, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 . ОСОБА_4 є бабусею ОСОБА_3 по лінії матері. ІНФОРМАЦІЯ_2 померла мати ОСОБА_3 ОСОБА_5 . ІНФОРМАЦІЯ_1 померла бабуся ОСОБА_3 ОСОБА_4 . За адресою: АДРЕСА_1 зареєстрований ОСОБА_1 , який є рідним сином ОСОБА_4 , та відповідно до вимог ст. 1261 ЦК України є спадкоємцем першої черги. На час смерті бабусі, ОСОБА_3 не проживав разом із нею, та йому не було відомо про місце знаходження оригіналів свідоцтва про право власності та витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно. Окрім того ОСОБА_3 не мав оригінала свідоцтва про смерть ОСОБА_4 . Позивач звернувся до Департаменту міського господарства Одеської міської ради, де на його письмову заяву було видано дублікат органу приватизації від 18 лютого 1993 року № 3143 та свідоцтво про право власності на житло від 18 лютого 1993 року. Після чого ним було отримано дублікат свідоцтва про смерть НОМЕР_1 ОСОБА_4 . Після чого він звернувся до нотаріуса з метою відкриття спадкової справи. Під час огляду документів нотаріусом було повідомлено, про необхідність зняття з реєстрації померлої. 09.06.2018 року Департаментом надання адміністративних послуг Одеської міської ради було знято з реєстрації ОСОБА_4 . Після вчинення зазначених дій 13 червня 2018 року ОСОБА_3 звернувся із письмовою заявою до Другої Одеської нотаріальної контори, де його заява внесена до Книги обліку спадкових справ та внесено запис про відкриття спадкової справи до майна ОСОБА_6 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 за № 207/2018. Однак, позивачеві було роз`яснено, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини, якщо спадкоємець протягом цього строку, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. Проте, за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважних причин, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. В зв?яку з цим позивач змушений звернутися до суду з даним позовом.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 14 лютого 2019 року позовні вимоги ОСОБА_3 було задоволено, визначено ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 ) додатковий строк тривалістю три місяці для подання ним заяви про прийняття спадщини яка відкрилася після смерті ОСОБА_4 , що померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , актовий запис про смерть №9107.

Рішення суду першої інстанції вмотивовано тим, що ОСОБА_3 ич станом на теперішній час не може скористатися своїм правом на подання нотаріусу заяви про прийняття спадщини, оскільки сплинув шестимісячний термін. Скористатися цим правом в термін він не міг, оскільки весь цей час для нього існували непереборні та істотні труднощі.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

12 червня 2019 року представник ОСОБА_1 ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 14.02.2019 року, відповідно до якої просить вказане рішення скасувати та ухвалити нове, яким у задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 відмовити у повному обсязі.

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Апелянт посилається на те, що рішення суду першої інстанції постановлено з грубим порушенням норм матеріального та процесуального права.

Так, апелянт вказує, що третя особа ОСОБА_1 постійно мешкав разом із спадкодавцем та відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України вважається таким, що прийняв спадщину. За таких обставин суд першої інстанції невірно визначив статус ОСОБА_1 залучивши його до участі у справі у якості третьої особи, а не відповідача.

Щодо поважності причини пропуску ОСОБА_3 строку на звернення до суду із відповідним позовом зазначає, що в оскаржуваному рішенні не відображено у чому полягали непереборні та істотні труднощі для подачі позивачем заяви для прийняття спадщини.

Вказує, що ОСОБА_3 в обґрунтування поважності причин пропуску строку на прийняття спадщини посилається на те, що на час смерті ОСОБА_4 06.09.2016 року він вже не проживав разом із нею та йому не було відомо про місце знаходження оригіналів свідоцтва про право власності та витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно.

Разом з тим, найпізніше отриманий документ ОСОБА_3 датовано 23.03.2017 роком, а з відповідною заявою позивач звернувся до Другої Одеської державної нотаріальної контори лише через чотирнадцять місяців, а саме 13.06.2018.

Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

До судового засідання ОСОБА_3 , представник Одеської міської ради та представник Другої Одеської державної нотаріальної контори не з`явились, про час та місце розгляду справи належним чином повідомлялись, про причини неявки суду не повідомили заяв та клопотань суду не надавали.

У зв`язку з цим, колегія суддів зазначає, що необґрунтоване затягування розгляду справи суперечить вимогам ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, учасником якої є Україна, стосовно права кожного на розгляд його справи судом упродовж розумного строку. З цих підстав колегія суддів вважає за можливе розглянути справу за відсутності її учасників.

При цьому колегія суддів також виходить із того, що у своєму рішенні у справі «Калашников проти Росії» Європейський суд з прав людини зазначив, що розумність тривалості провадження визначається залежно від конкретних обставин справи, враховуючи критерії, визначені у прецедентній практиці Суду, зокрема складність справи, поведінка заявника та поведінки компетентних органів влади.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 03.04.2008 року у справі «Пономарьова проти України» зазначено, що сторони мають вживати заходи, щоб дізнатися про стан відомого їм судового провадження.

Таким чином, аналіз викладених вище обставин в їх сукупності дає підстави стверджувати про неналежне здійснення учасниками справи своїх процесуальних прав і виконання процесуальних обов`язків, що виразилися у відсутності інтересу до поданої до суду апеляційної інстанції апеляційної скарги. У зв`язку з цим, колегія суддів вважає за можливе розглядати справу за відсутності її учасників, повідомлених належним чином.

Надходження апеляційної скарги до суду апеляційної інстанції

12 червня 2019 року представник ОСОБА_1 ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 14.02.2019 року.

10.07.2019 року Ухвалою Одеського апеляційного суду в складі судді Журавльова О. Г. було відкрито провадження по вказаній справі.

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 02.08.2019 року справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 14 лютого 2019 року по справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , треті особи Одеська міська рада, Друга Одеська державна нотаріальна контора ГТУЮ в Одеській області про визначення додаткового строку для прийняття спадщини було призначено до розгляду.

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 06 листопада 2019 року справу було прийнято до провадження головуючого судді Князюка О. В. та призначено до розгляду.

Встановлені судом першої інстанції та неоспорені обставини, а також обставини, встановлені судом апеляційної інстанції, і визначені відповідно до них правовідносини.

Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що 18 лютого 1993 року на підставі Розпорядження органу приватизації № 3143 ОСОБА_3 та ОСОБА_4 було передано у спільну сумісну власність 50/100 квартири, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , загальна площа квартири становить 110, 6 кв.м. (а. с. 30-32)

ОСОБА_4 є бабусею ОСОБА_3 , що підтверджується копією свідоцтва про народження ОСОБА_3 виданим 21 лютого 1974 року відділом РАЦС Латвійської СРСР серії НОМЕР_3 (а. с. 20), витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про шлюб №7 від 20 грудня 2016 року (а. с. 21-23) та копією свідоцтва про народження ОСОБА_7 , виданим відділом РАЦС у м. Одесі 14 березня 1950 року, серії НОМЕР_4 ( а. с. 24) .

ІНФОРМАЦІЯ_2 померла мати ОСОБА_3 ОСОБА_5 , що підтверджується повторною копією свідоцтва про смерть, виданим Першим Приморським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції 21 листопада 2015 року, Серії НОМЕР_5 (а. с. 28).

ІНФОРМАЦІЯ_1 померла бабуся ОСОБА_3 ОСОБА_4 , що підтверджується повторною копією свідоцтва про смерть, виданим Одеським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області 05 січня 2017 року, Серії НОМЕР_1 , актовий запис про смерть №9107.

За адресою: АДРЕСА_1 зареєстрований ОСОБА_1 з 02.02.2000 року по теперішній час, який є сином ОСОБА_4 , та відповідно до вимог ст. 1261 ЦК України є спадкоємцем першої черги (а. с. 44).

Матеріалами справи підтверджується, що на час смерті бабусі, ОСОБА_3 не проживав разом із нею та не був зареєстрований за місцем знаходження спадкового майна.

Як зазначив позивач у позові, йому не було відомо про місце знаходження оригіналів свідоцтва про право власності та витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно, окрім того він не мав оригінала свідоцтва про смерть ОСОБА_4 .

Позивачем було отримано наступні дублікати документів:

- 20.12.2016 року Повний витяг з реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про шлюб;

-04.01.2017 року Повний витяг з державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо запису про шлюб

-05.01.2017 року Дублікат свідоцтва про смерть ОСОБА_4

-14.03.2017 року Дублікати розпорядження органу приватизації №3143 від 18.02.1993 року та свідоцтва №11-43 від 18.02.1993 року про право власності на житло

-23.03.2017 року Дублікат технічного паспорту на квартиру АДРЕСА_2 .

13 червня 2018 року ОСОБА_3 звернувся із письмовою заявою до Другої Одеської нотаріальної контори, де його заява унесена до Книги обліку спадкових справ та внесено запис про відкриття спадкової справи до майна ОСОБА_6 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 за № 207/2018 (а. с. 42).

Мотивувальна частина

Застосовані норми права

Заслухавши доповідача, обговоривши доводи скарги та перевіривши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу слід задовольнити з наступних підстав.

За змістом п.1 ст.6, ст.13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) кожен має право на розгляд його справи упродовж розумного строку судом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Відповідно до ст.ст.1,3 ЦК України, ст.ст.2,4-5,12-13,19 ЦПК України, завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави, що виникають з цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також справ, розгляд яких, в порядку цивільного судочинства, прямо передбачено законом.

Згідно із ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

П. п. 3, 4 ч. 1ст. 376 ЦПК України передбачено, що підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи та порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Згідно зі ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повного і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Критерії оцінки правомірності оскаржуваного судового рішення визначені в статті 263 ЦПК України, відповідно до яких судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Оскільки, рішення суду вимогам, викладеним у ст. 263 ЦПК України у повній мірі не відповідає, тому апеляційний суд з огляду на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушенням норм процесуального права відповідно до вимог ст. 367 ЦПК України, перевіривши його законність і обґрунтованість не тільки у межах доводів та вимог апеляційної скарги, дійшов висновку про те, що апеляційна скарга підлягає задоволенню у повному обсязі, а судове рішення підлягає скасуванню.

Відповідно до статей 1216, 1217 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно до частини першої статті 1269, частини першої статті 1270 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (частина третя статті 1222, частина перша статті 1220, частина перша статті 1270 ЦК України).

Відповідно до статті 1272 ЦК України якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її.

У пункті 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» роз`яснено, що суди відкривають провадження в такій справі у разі відсутності письмової згоди спадкоємців, які прийняли спадщину (частина друга статті 1272 ЦК України), а також за відсутності інших спадкоємців, які могли б дати письмову згоду на подання заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини. Відповідачами у такій справі є спадкоємці, які прийняли спадщину. При відсутності інших спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття відповідачами є територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини.

Обставини, які входять до предмета доказування у зазначеній категорії справ, можна встановити лише при дослідженні документів, наявних у спадковій справі. Належними доказами щодо фактів, які необхідно встановити для вирішення спору про право спадкування, є копії документів відповідної спадкової справи, зокрема, поданих заяв про прийняття спадщини, виданих свідоцтв про право на спадщину, тощо.

Отже, суду першої інстанції необхідно було встановити коло спадкоємців померлого, з`ясувати хто з них прийняв спадщину у встановленому законом порядку, й відповідно вирішити питання про залучення цих осіб до участі в справі.

Територіальна громада може бути відповідачем в даній справі тільки при відсутності інших спадкоємців за законом або за заповітом, які прийняли спадщину. Таким чином, суд не перевірив чи є Одеська міська рада належним відповідачем в даній справі.

Пунктом 24 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» судам роз`яснено, що, вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

При вирішенні справ про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини слід також враховувати, що додатковий строк визначається у разі, якщо суд визнає причини пропуску строку для прийняття спадщини поважними. У зазначеній категорії справ є обов`язковим обґрунтування в мотивувальній частині судового рішення поважності причин пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини.

Судом не можуть бути визнані поважними такі причини пропуску строку подання заяви про прийняття спадщини як юридична необізнаність позивача щодо строку та порядку прийняття спадщини, необізнаність особи про наявність спадкового майна, похилий вік, непрацездатність, незнання про існування заповіту, встановлення судом факту, що має юридичне значення для прийняття спадщини, невизначеність між спадкоємцями хто буде приймати спадщину, відсутність коштів для проїзду до місця відкриття спадщини, несприятливі погодні умови.

У постанові Верховного Суду України від 23 серпня 2017 року у справі № 6-1320цс17 зроблено висновок, що «право на спадщину виникає з моменту її відкриття, і закон зобов`язує спадкоємця, який постійно не проживав зі спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Правила частини третьої 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини визнані судом поважними».

Суд має враховувати тривалість пропуску строку подання заяви про прийняття спадщини. У справі, що переглядається, встановлено, що ОСОБА_4 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , а позивач звернувся до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини у 13 червня 2018 року.

Обгрунтування позивачем поважності причин пропуску строку на звернення до суду із позовною заявою про надання додаткового строку на прийняття спадщини, оскільки йому було невідомо місцезнаходження оригіналів документів повністю спростовуються матеріалами справи, оскільки документи ОСОБА_8 було отримано 23.03.2017 року, а із заявою про прийняття спадщини позивач звернувся до Нотаріальної контори лише через чотирнадцять місяців, тобто 13.06.2018 року .

Колегія суддів констатує, що позивачем, який на день смерті спадкодавця не проживав і не був зареєстрований у спадковій квартирі, не було наведено обставин, які б дійсно унеможливили подачу ним у визначений законом шестимісячний строк заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини.

Апеляційним судом також встановлено, що згідно норм цивільного законодавства спадкоємцем ОСОБА_4 є не тільки її онук ОСОБА_3 , а й ОСОБА_1 , який в даному випадку є належним відповідачем.

Розподіл судових витрат

Частиною тринадцятою статті 141 ЦПК України передбачено, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Сплачений третьою особою розмір судового збору при подачі апеляційної скарги в сумі 1056,75 грн. підлягає стягненню з позивача.

Висновки апеляційного суду за результатами розгляду апеляційної скарги

Враховуючи те, що судом першої інстанції було порушено норми процессуального та матеріального права, апеляційну скаргу ОСОБА_1 слід задовольнити, рішення Приморського районного м. Одеси від 14 лютого 2019 року скасувати.

Висновки суду відповідають вимогам норм права, на які посилається суд під час розгляду справи і фактичним обставинам по справі, а також підтверджується зібраними по справі доказами.

У рішенні суду повно відображені обставини, які мають значення для даної справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки, які є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні.

Керуючись ст. ст. 374, 376, 381, 382 ЦПК України, апеляційний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Приморського районного м. Одеси від 14 лютого 2019 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , треті особи Одеська міська рада, Друга Одеська державна нотаріальна контора ГТУЮ в Одеській області про визначення додаткового строку для прийняття спадщини - скасувати.

Постановити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог ОСОБА_9 про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відмовити у повному обсязі.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 суму сплаченого судового збору у розмірі 1056,75 грн.

Постанова набирає законної сили з моменту прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складено: 03.12.2019 року

Головуючий: О. В. Князюк

Судді: С. О. Погорєлова

О. М. Таварткіладзе