02.12.2019 ЄУН 337/3992/19
Провадження 2/337/2160/2019
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
02.12.2019 року Хортицкий районний суд м. Запоріжжя
в складі: головуючого судді Салтан Л.Г.
за участю секретаря Шаповалової А.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Запоріжжі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , (зареєстрована: АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_2 (зареєстрованого: АДРЕСА_1 ), треті особи: Хортицький відділ реєстрації фізичних осіб управління державної реєстрації фізичних осіб департаменту реєстраційних послуг Запорізької міської ради (м.Запоріжжя, вул.Лахтинська 10), про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,
12.09.2019 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням квартирою АДРЕСА_2 . В обґрунтування позову зазначила, що відповідач не мешкає в спірній квартирі без поважних причин та втратив право користування житловим приміщенням.
Ухвалою судді від 25.09.2019 року цивільна справа прийнята до провадження судді Салтан Л.Г. , призначено підготовче судове засідання на 22.10.2019 року.
Ухвалою суду від 22.10.2019 року справа призначена до розгляду у судовому засіданні.
У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 заявлені позовні вимоги підтримала, на підставі ст. ст.71, 72 ЖК України просить визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право користування жилим приміщенням за адресою: АДРЕСА_1 .
У судовому засіданні третя особа : Департамент реєстраційних послу Запорізької міської ради звернувся до суду з заявою про розгляд справи за відсутності представника.
Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання повторно не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, судові повістки надсилались на останню відому адресу зареєстрованого місця проживання відповідача, та поверталися у зв`язку із закінченням встановленого строку зберігання. Крім того, відповідач ОСОБА_2 викликався до суду через оголошення на офіційному веб-сайті Хортицького районного суду .
Відповідно до ст. 128 ч. 11 ЦПК України, відповідач, зареєстроване місце проживання (перебування), місцезнаходження чи місце роботи якого невідоме, викликається до суду через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, яке повинно бути розміщене не пізніше ніж за десять днів. З опублікуванням оголошення про виклик особа вважається повідомленою про дату, час і місце розгляду справи.
Допитані свідки ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 суду пояснили, що відповідач ОСОБА_2 не проживає в квартирі АДРЕСА_2 з липня 2018 року, речей його в квартирі не має, ніхто не чинив перешкоди в користуванні квартирою, виїхав добровільно.
Вислухавши у судовому засіданні пояснення позивача, свідків, розглянувши матеріали провадження, повно та всебічно встановив обставини справи, оцінив за внутрішнім переконанням наявні докази у справі, які є належними, достовірними та допустимими, давши належну оцінку як кожного доказу окремо так достатність та взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд вважає, що заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.
Частиною 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009 р. №2 "Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції" роз`яснено, що відповідно до статей 55, 124 Конституції України та статті 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.
У п.33 рішення ЄСПЛ від 19.02.2009 року у справі "Христов проти України" суд зазначив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване ч.1 ст.6 Конвенції, слід тлумачити в контексті преамбули Конвенції, яка, зокрема, проголошує верховенство права як складову частину спільної спадщини Договірних держав.
Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
У відповідності до вимог ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Згідно ст. ст. 81, 83 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду.
На підставі ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Згідно зі ст. 71 ЖК України, при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців.
Згідно ст. 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, проводиться в судовому порядку.
Судом встановлено, що згідно ордеру № 7578 від 26.12.1979р. ОСОБА_6 з сім`єю в кількості 3 осіб, отримала право на заселення в квартиру за адресою АДРЕСА_1 , в якій на теперішній час зареєстровано дві особи: позивач ОСОБА_1 та її син ОСОБА_2 , 1981 р.н.
Фактично за вказаною адресою ОСОБА_2 не проживає з липня 2018 року. Факт не проживання відповідача у спірній квартирі понад шість місяців, крім стверджень позивача, підтверджується поясненнями свідків, акту про фактичне місце проживання від 04.09.2019 року.
Судом не встановлено поважності причин не проживання відповідачів у квартирі, а також не встановлено фактів чинення перешкод з боку позивача або інших осіб у користуванні відповідачем квартирою.
Таким чином суд вважає, що вимоги позивача про визнання відповідача такою, що втратив право користування житловим приміщенням в квартирі законні, обґрунтовані та підлягають задоволенню.
Керуючись ст. ст. 71, 72 ЖК України, ст.ст. 11,13, 81, 89, 258-259, 263-265, 268 ЦПК України, суд -
Визнати ОСОБА_2 , 1981 року народження, таким, що втратив право користування жилим приміщенням за адресою: АДРЕСА_1 .
Копію рішення надіслати відповідачу.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня отримання його копії.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Запорізького апеляційного суду через Хортицький районний суд м.Запоріжжя шляхом подачі в 30-денний строк апеляційної скарги з часу виготовлення повного тексту рішення.

Повний текст рішення виготовлено 02.12.2019 року.

Суддя: Л.Г. Салтан