Постанова

Іменем України

13 листопада 2019 року

м. Київ

справа № 208/4616/13

провадження № 61-29145св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Луспеника Д. Д.,

суддів: Воробйової І. А. (суддя-доповідач), Гулька Б. І., Лідовця Р. А., Черняк Ю. В.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - ОСОБА_2 ,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Заводського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 26 травня 2015 року у складі судді Ричка С. О. та рішення Апеляційного суду Дніпропетровської області від 04 травня 2017 року у складі колегії суддів: Демченко Е. Л., Куценко Т. Р., Максюти Ж. І.,

ВСТАНОВИВ:

1. Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У червні 2013 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про виділ у натурі частини домоволодіння.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що він та ОСОБА_2 є спадкоємцями після смерті їхньої матері ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Зазначав, що спадкове майно після смерті матері складається з будинку по АДРЕСА_1 , на який 25 липня 1994 року Третьою дніпродзержинською державною нотаріальною конторою їм було видане свідоцтво про право на спадщину за законом.

20 жовтня 1994 року Дніпродзержинським бюро технічної інвентаризації було видане реєстраційне посвідчення за реєстровим № 17077 про те, що будинок по АДРЕСА_1 в цілому зареєстрований за ними на праві приватної спільної часткової власності.

Спірне домоволодіння по АДРЕСА_1 складається з жилого будинку житловою площею 36,6 кв. м, що складається з трьох кімнат (20,3 кв. м, 8,2 кв. м, 8,1 кв. м), двох коридорів (9,2 кв. м, 9,9 кв. м), кухні - 5,3 кв. м, літньої кухні літ. Б-1, сараю літ. Г-1, вбиральні Д-1, паркану з воротами. Земельна ділянка під домоволодінням складає 1,203 кв. м.

Вказував, що ОСОБА_2 без його відома та згоди зареєструвався та зареєстрував свою дружину у спірному будинку, позбавивши його будь-якого права користуватися цим будинком, а на його звернення надати частину будинку у користування та володіння, ОСОБА_2 відмовляє.

Ураховуючи викладене, ОСОБА_1 просив суд провести розподіл домоволодіння по АДРЕСА_1 , виділивши йому на праві приватної власності: кімнату 1-3 площею 8,2 кв. м, кімнату 1-4 площею 8,1 кв. м, коридор 1-5 площею 9,2 кв. м, нежитлове приміщення літ. А-2-1, літню кухню літ. Б-1, сарай літ. Г-1, вбиральню літ. «Д-1».

Виділити ОСОБА_2 кімнату 1-2 площею 20,3 кв. м, веранду площею 9,9 кв. м, ґанок, огорожу, ворота, зливну яму.

Провести розподіл земельної ділянки, виділивши йому 1/2 частини зазначеної ділянки площею 602 кв. м, а відповідачу - 601 кв. м.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 26 травня 2015 року позов ОСОБА_1 задоволено частково.

Виділено згідно з висновком судової будівельно-технічної експертизи № 656/01-14 за варіантом № 2: ОСОБА_1 в житловому будинку А-1 квартиру № 1 з таким приміщенням 1-2 (площею 20,3 кв.м) - кімната, а також такі будови і споруди: веранда літ. І, площею 9,9 кв. м, ганок; вбиральня літ. Д-1; літня кухня літ. Б-1; сарай літ. Г-1; 1/2 частини огорожі № 1; 1/2 частини огорожі № 2, 1/2 частини хвіртки № 4, 1/2 частини воріт № 5; 1/2 частини тротуару № 1. Вартість квартири № 1 співвласника ОСОБА_1 разом із дворовими будовами та спорудами складає 110 249 грн.50 коп. ОСОБА_2 - у житловому будинку А-1, квартиру № 2 з такими приміщеннями: 1-3 (площею 82,2 кв. м) - кімната; 1-4 (площею 8,1 кв. м) - кімната, а також наступні будови і споруди: нежитлова прибудова літ.а-1; нежитлова прибудова літ.а-2-1; зливна яма №3; 1/2 частини огорожі № 1; 1/2 частини огорожі №2; 1/2 частини хвіртки №4; 1/2 частини воріт № 5; 1/2 частини тротуару № 1. Вартість квартири № 2 співвласника ОСОБА_2 разом із дворовими будовами та спорудами складає 81.059 грн 50 коп. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 16 008 грн, як грошову компенсацію. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішенням Апеляційного суду Дніпропетровської області від 23 листопада 2015 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 задоволено, рішення Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 26 травня 2015 року скасовано і ухвалено нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено.

Апеляційний суд, скасовуючи рішення суду першої інстанції та відмовляючи у задоволенні позову, виходив із того, що компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою. Крім того, апеляційний суд зазначав, що суд першої інстанції не дав оцінки доводам відповідача про те, що відсутня технічна можливість переобладнати приміщення в ізольовані квартири.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 14 вересня 2016 року касаційну скаргу ОСОБА_1 задоволено. Рішення Апеляційного суду Дніпропетровської області від 23 листопада 2015 року скасовано, справу передано на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Скасовуючи рішення суду апеляційної інстанції та направляючи справу на новий розгляд до суду апеляційної інстанції, касаційний суд посилався на те, що апеляційний суд не зазначив у рішенні, якими доказами підтверджується часткова перебудова спірного домоволодіння, у зв`язку з чим змінилась його площа; не надав оцінки заяві відповідача від 30 жовтня 2013 року про те, що ним було здійснено ремонт, а не перебудову будинку, та дійшов передчасного висновку про відсутність технічної можливості переобладнання приміщення в ізольованій квартирі з посиланням на висновок судової будівельно-технічної експертизи від 10 липня 2014 року, при цьому не надав оцінки варіанту № 2 вказаної експертизи.

Короткий зміст рішення суду апеляційної інстанції

Рішенням Апеляційного суду Дніпропетровської області від 04 травня 2017 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 задоволено частково.

Рішення Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 26 травня 2015 року скасовано. Позов ОСОБА_1 задоволено частково.

Поділено між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 будинок АДРЕСА_1 та виділено в натурі:

ОСОБА_1 в житловому будинку літ. А-1, згідно з висновком судової будівельно-технічної експертизи № 656/01-14 за варіантом № 2, квартиру № 2 з такими приміщеннями: приміщення 1-3 (площею 8,2 кв. м), кімната; приміщення 1-4 (площею 8,1 кв. м) кімната, загальною площею 16,3 кв. м вартістю 45 416 грн; нежитлову прибудову літ. «а-1», вартістю 19 124 грн.; нежитлову прибудову літ. «а2-1», вартістю 11.358 грн; зливну яму № 3, вартістю 1.806 грн; 1/2 частини огорожі № 1, 1/2 частини огорожі № 2, вартістю 923 грн 50 коп.; 1/2 частини хвіртки № 4, вартістю 205 грн; 1/2 частину воріт № 5, вартістю 1 769 грн; 1/2 частини тротуару № 1, вартістю 458 грн, а всього на суму 81 059 грн 50 коп., що складає 42/100 ідеальної частки, визнав за ним на 1/2 частини жилого будинку і дворових споруд право власності.

ОСОБА_2 в житловому будинку літ. «А-1», згідно з висновком судової будівельно-технічної експертизи № 656/01-14 за варіантом № 2, квартиру № 1 з такими приміщеннями: приміщення 1-2 (площею 20,3 кв. м) кімната загальною вартістю 56 562 грн; веранду літ. І, площею 9,9 кв. м, вартістю 16.727 грн; ганок, вартістю 1.369 грн; вбиральню літ. «Д-1», вартістю 1 633 грн.; літню кухню літ. «Б-1», вартістю 27 684 грн; сарай літ.Г-1, вартістю 2 919 грн.; 1/2 частини огорожі № 1; 1/2 частини огорожі № 2, вартістю 923 грн 50 коп.; 1/2 частини хвіртки № 4, вартістю 205 грн; 1/2 частини воріт № 5, вартістю 1 769 грн; 1/2 частини тротуару № 1, вартістю 458 грн, а усього на суму 110 249 грн 50 коп., що складає 52/100 ідеальної частки, визнав за ним на 1/2 частку жилого будинку і дворових споруд право власності.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 14 595 грн різниці вартості між ідеальними частками.

Зобов`язано ОСОБА_1 здійснити такі переобладнання: влаштувати дверний отвір замість віконного отвору в приміщенні 1-5; знести перегородку між приміщенням 1-3 та приміщенням 1-4; влаштувати тамбур у приміщенні 1-5.

Зобов`язано ОСОБА_2 здійснити такі переобладнання: влаштувати дверний отвір замість віконного отвору в приміщенні № 1 та приміщенні 1-2; закласти дверний отвір між приміщеннями № 1 та приміщенням 1-5; закласти дверний отвір між приміщеннями 1-2 та приміщенням 1-4; влаштувати тамбур у приміщенні № 1; провести утеплювальні роботи на веранді літ. «а 2-1» для подальшого переобладнання приміщення кухні.

В іншій частині позову ОСОБА_1 відмовлено.

Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

Рішення суду апеляційної інстанції мотивоване тим, що якщо виділ технічно можливий, але з відхиленням від розміру часток кожного власника, суд з урахуванням конкретних обставин може провести його зі зміною у зв`язку з цим стосовно до статті 119 ЦК УРСР ідеальних часток і присудженням грошової компенсації учаснику спільної власності, частка якого зменшилась.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

У касаційній скарзі ОСОБА_2 , посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати оскаржувані судові рішення та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову.

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції

Ухвалою судді Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних

і кримінальних справ від 21 серпня 2017 року відкрито касаційне провадження у вказаній справі та зупинено виконання рішення Апеляційного суду Дніпропетровської області від 04 травня 2017 року до закінчення касаційного провадження у справі.

Відповідно до пункту 6 розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діяв у межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

15 грудня 2017 року набрав чинності Закон України від 3 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів»,

за якими судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд (стаття 388 ЦПК України).

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIIІ «Перехідні положення» ЦПК України у редакції Закону України від 3 жовтня 2017 року № 2147-VIII касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку

за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Відповідно до статті 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

23 травня 2018 року справу передано до Верховного Суду.

У червні 2019 року згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями справа передана судді-доповідачеві.

Ухвалою Верховного Суду від 30 жовтня 2019 року справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про виділ в натурі частини будинку призначено до судового розгляду в складі колегії з п`яти суддів.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

Касаційна скарга мотивована тим, що суд апеляційної інстанції не надав належної оцінки тому, що відповідно до висновку судової будівельно-технічної експертизи № 656/01-14 обом співвласникам необхідно звернутися у відповідні органи для облаштування окремих систем електропостачання, водопостачання, каналізації, газопостачання. Влаштування дверного отвору замість віконного передбачає втручання в несучі конструкції та потребують отримання документів, що дають право на їх виконання.

Доводи особи, яка подала відзив на касаційну скаргу

Відзив на касаційну скаргу учасники справи до суду не подали.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є спадкоємцями майна після посмерлої ОСОБА_3 у рівних частках, що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом від 25 липня 1994 року, виданого нотаріусом Третьої Дніпродзержинської державної нотаріальної контори Іванко Т. С.

Спадкове майно після смерті матері складається з будинку по АДРЕСА_1 .

20 жовтня 1994 року Дніпродзержинським бюро технічної інвентаризації будинок по АДРЕСА_1 зареєстрований за ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , по 1/2 частини кожному, на праві приватної спільної часткової власності згідно реєстраційного посвідчення за реєстровим № 17077.

Спірне домоволодіння розташоване на земельній ділянці площею 1 203 кв. м та складається: літ. А-1 житловий будинок, літ.а-1 - нежитлова прибудова, літ.а-1-1 - веранда, літ.а-2-1 - нежитлова прибудова, ганок, літ.Б-1 - літня кухня, літ. Г-1 - сарай, оглядова яма, літ.Д-1 - вбиральня, № 1 - огорожа, № 2 - огорожа, № 3 - зливна яма, № 4 - хвіртка, № 5 - ворота, № 1 - тротуар.

Згідно з висновком експерта від 10 липня 2014 року № 656/01-14 було надано декілька варіантів поділу спірного домоволодіння з значенням здійснення необхідних переобладнань.

2. Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до положень частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга задоволенню не підлягає.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Відповідно до частини першої статті 402 ЦПК України у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.

Згідно з частинами першою, другою та п`ятою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно з частиною першою статті 356 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю.

Відповідно до частин першої, другої статті 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю.

Згідно з частиною першою статті 364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності.

Відповідно до частин першої, другої статті 367 ЦК України майно, що є у спільній частковій власності, може бути поділене в натурі між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу спільного майна між співвласниками право спільної часткової власності на нього припиняється.

Відповідно до статті 370 ЦК України співвласники мають право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній сумісній власності.

Відповідно до роз`яснень, викладених у пунктах 6, 7 постанови Пленуму Верховного Суду України від 04 жовтня 1991 року № 7 «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок», при вирішенні справ про виділ в натурі часток жилого будинку, що є спільною частковою власністю, судам належить мати на увазі, що це можливо, якщо кожній зі сторін може бути виділено відокремлену частину будинку із самостійним виходом (квартиру). Виділ також може мати місце при наявності технічної можливості переобладнати приміщення в ізольовані квартири, які відповідають розміру їхніх часток у приватній власності.

У випадку переобладнання та перепланування жилого будинку, що передбачає втручання в несучі конструкції та/або інженерні системи загального користування, необхідно отримати документи, що дають право на виконання таких робіт.

Поділ спірного будинку в натурі (при необхідності влаштування автономних інженерних мереж) можливий за умови отримання стороною (сторонами) у справі в установленому порядку технічних умов на влаштування автономних інженерних мереж.

Згідно з висновком експерта від 10 липня 2014 року № 656/01-14 було надано декілька варіантів поділу спірного домоволодіння із значенням здійснення необхідних переобладнань.

Вирішуючи справу, суд апеляційної інстанції дійшов правильного висновку про проведення розподілу домоволодіння згідно з висновком судової будівельно-технічної експертизи від 10 липня 2014 року № 656/01-14 саме за варіантом поділу № 2, із зазначенням переобладнань, які необхідно здійснити кожному із співвласників, та компенсацію різниці вартості між ідеальними частками.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 про розподіл земельної ділянки, суд апеляційної інстанції дійшов правильного висновку про те, що в матеріалах справи відсутні документи, що посвідчують право власності або користування спірною земельною ділянкою сторонами.

Доводи касаційної скарги про те, що обом співвласникам, відповідно до висновку судової будівельно-технічної експертизи № 656/01-14, необхідно звернутися у відповідні органи для облаштування окремих систем електропостачання, водопостачання, каналізації, газопостачання не може бути підставою для скасування ухваленого правильного по суті рішення апеляційного суду.

Доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку, що оскаржуване рішення постановлено без додержання норм матеріального і процесуального права та зводяться до переоцінки доказів у справі, що відповідно до положень статті 400 ЦПК України знаходиться поза межами повноважень Верховного Суду.

Частиною першою статті 402 ЦПК України встановлено, що у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.

Згідно зі статтею 410 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і законне рішення з одних лише формальних міркувань.

Відповідно до частини третьої статті 436 ЦПК України суд касаційної інстанції у постанові за результатами перегляду оскаржуваного судового рішення вирішує питання про поновлення його виконання (дії).

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 12 вересня 2017 року було зупинено виконання рішення Апеляційного суду Дніпропетровської області від 04 травня 2017 року.

Оскільки касаційне провадження у справі закінчено, то виконання рішення Апеляційного суду Дніпропетровської області від 04 травня 2017 року підлягає поновленню.

Керуючись статтями 400, 409, 410, 416, частиною третьою статті 436 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Апеляційного суду Дніпропетровської області від 04 травня 2017 року залишити без змін.

Поновити виконання рішення Апеляційного суду Дніпропетровської області від 04 травня 2017 року.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий Д. Д. Луспеник

Судді: І. А. Воробйова

Б. І. Гулько

Р. А. Лідовець

Ю. В. Черняк