ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Постанова

Іменем України

04 грудня 2019 року

м. Харків

справа № 640/20253/16-ц

провадження № 22-ц/818/5169/19

Харківський апеляційний суд у складі:

головуючого Пилипчук Н.П.,

суддів Маміної О.В. Тичкової О.Ю.

Позивач ОСОБА_1 ,

Відповідачі Національна акціонерна страхова компанія «Оранта», ОСОБА_2

розглянувши у спрощеному позовному провадженні без повідомлення учасників справи в місті Харкові цивільну справу

за позовною заявою ОСОБА_1 до Національної акціонерної страхової компанії «Оранта», ОСОБА_2 про відшкодування шкоди,

за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Київського районного суду м. Харкова від 25 липня 2017 року, ухвалене суддею Бородіною Н.М.,

В С Т А Н О В И В :

У грудні 2016 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, в якому просила стягнути з НАСК «Оранта» на її користь страхове відшкодування у розмірі 20921,27 грн., стягнути з відповідача ОСОБА_2 суму матеріальних збитків у розмірі 44982,00 грн. та судові витрати.

Обґрунтовуючи свої позовні вимоги посилалась на те, що 24.04.2015р. по вул. Ак. Білецького в м. Харкові сталося ДТП за участю автомобіля позивача Rover 620 д.н НОМЕР_1 та автомобіля «Hundai д.н. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_2 . Внаслідок ДТП його автомобіль зазнав ушкоджень та для його відновлення необхідні кошти в сумі 83903,27 грн. НАСК «Оранта» ОСОБА_1 виплатила страхове відшкодування в сумі 18578,46 грн., у зв`язку з чим звернулась з вказаним позовом.

Рішенням Київського районного суду м. Харкова від 25 липня 2017 року позовні вимоги задоволено. Стягнуто з Національної страхової компанії «ОРАНТА» на користь ОСОБА_1 суму страхового відшкодування в розмірі 20921,27 грн. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 суму матеріальних збитків в розмірі 44982 грн. Стягнуто з Національної страхової компанії «ОРАНТА» та ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір в сумі 659,04 грн. по 329,52 грн. з кожного відповідача.

Рішенням Харківського апеляційного суду від 17.10.2017 року апеляційна скарга ПАТ «НАСК «Орната» задоволена, рішення Київського районного суду м. Харкова від 25.07.2017 року в оскаржуваній частині змінено, скасовано в частині стягнення з ПАТ «НАСК «Оранта» на користь ОСОБА_1 суму страхового відшкодування в розмірі 20921,27 грн. і в задоволенні позову в цій частині відмовлено.В іншій частині рішення суду не переглядалося.

Додатковим рішенням Харківського апеляційного суду від 24.10.2017 року вирішено питання щодо судових витрат.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить рішення суду першої інстанції скасувати в частині стягнення з ОСОБА_2 суми матеріальних збитків у розмірі 44 928 грн. та стягненні судового збору у розмірі 329,52 грн., вирішити питання щодо судових витрат.

Обґрунтовуючи апеляційну скаргу апелянт посилається на те, що рішення суду першої інстанції постановлено з порушенням норм матеріального та неправильним застосуванням норм процесуального права. Вказує на те, що на час ДТП 24.04.2015 року його цивільно-правова відповідальність була застрахована у HACK «Оранта», на підставі договору про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів - №А1/7754310 від 27.02.2015 року. Звертає увагу на те, що HACK «Оранта» у добровільному порядку відшкодувало ОСОБА_1 18 000 грн. Зазначає, що відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи. Звертає увагу на те, що статтею 1194 ЦК України передбачено, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Отже, відшкодування шкоди особою, яка її завдала, можливе лише за умови, що згідно із Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування, чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування. Вважає, що обов`язок з відшкодування шкоди у межах ліміту страхового відшкодування покладається на страховика НАКС «Орната».

Отже, предметом цього апеляційного перегляду є рішення Київського районного суду м. Харкова від 25 липня 2017 року в частині стягнення з ОСОБА_2 суми матеріальних збитків у розмірі 44 928 грн. та стягненні судового збору у розмірі 329,52 грн.

Судова колегія, заслухавши доповідь судді, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_2 підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 24.04.2015 року ОСОБА_2 керуючи автомобілем Hundai д.н. НОМЕР_2 по вул. Ак. Білецького в м Харків проїхав перехресття з вул. Шевченко на забороняючий червоний сигнал світлофору та скоїв зіткнення з автомобілем позивача Rover 620 д.н НОМЕР_1 під керування ОСОБА_3 .

Вина ОСОБА_2 підтверджується постановою Київського районного суду м. Харкова від 14.05.2015 року, яка набрала законної сили.

Таким чином, сам факт ДТП, вина в ньому відповідача ОСОБА_2 , встановлені постановою , яка набрала законної сили та є обов`язковою для суду при розгляді даної справи.

Позивач є власником автомобіля Rover 620 д.н НОМЕР_1 , що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу.

Згідно висновку експертного авто товарознавчого дослідження №82В від 18.10.2016року, здійсненого суб`єктом оціночної діяльності ОСОБА_4 , вартість матеріального збитку власнику автомобіля Rover 620 д.н НОМЕР_1 складає 38921, 27 грн. Вартість відновлюваного ремонту складає 83903, 27 грн.

На момент ДТП цивільна правова відповідальність відповідача - ОСОБА_2 була застрахована у НАСК «Оранта», згідно полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АІ/7754370 . Згідно полісу ліміт відповідальності на одного потерпілого за шкоду заподіяну майну складає 50000 грн., франшиза дорівнює 0.

Із дослідження № АХ3504СК_дод-27.05/2 від 27 травня 2015 року вбачається, що матеріальний збиток згідно умов страхування визначено на підставі протоколу огляду та калькуляції відновлюваного ремонту, який склав 18578, 03 грн. При огляді пошкодженого автомобіля була присутня ОСОБА_1 , яка як вбачається з матеріалів справи, щодо повноти, правильності складання протоколу, вартості матеріального збитку заперечень на надала.

Позивач звернувся до НАСК «Оранта» із заявою про виплату страхового відшкодування, страхова визнала ДТП страховим випадком та у добровільному порядку сплатила позивачу матеріальний збиток в сумі 18578,03 грн., визначений дослідженням №АХ3504СК_дод.27.05/02 та страховим актом.

Із висновку експертного товарознавчого дослідження № 82В від 18 жовтня 2016 року на замовлення ОСОБА_1 , яке проведено майже через півроку після дорожньо-транспортної пригоди вбачається, що матеріальний збиток з урахуванням зносу становить 38921,27 грн., вартість відновлювального ремонту - 83903,27 грн.

Матеріали справи свідчать про те, що суму страхового відшкодування у розмірі 18578, 03 грн. ОСОБА_1 сплачено 18 серпня 2015 року, які вона отримала та претензій до страхової компанії не мала.

Статтею 1 Закону України «Про страхування» передбачено, що страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів.

За договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору (стаття 979 ЦК України).

Згідно з частиною першою статті 10 Закону України «Про страхування» страхувальник вносить страховику згідно з договором страхування певну плату, яка називається страховим платежем.

Відповідно до статті 980 ЦК України предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, які не суперечать закону і пов`язані, зокрема з відшкодуванням шкоди, завданої страхувальником (страхування відповідальності).

Розрізняють добровільну та обов`язкову форми страхування (стаття 5 Закону України «Про страхування»). Добровільним може бути, зокрема страхування наземного транспорту (пункт 6 частини четвертої статті 6 Закону України «Про страхування»). Законом може бути встановлений обов`язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров`я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов`язкове страхування) (частина перша статті 999 ЦК України).

Види обов`язкового страхування в Україні визначені у статті 7 Закону України «Про страхування». До них пункт 9 частини першої вказаної статті відносить страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Відносини у цій сфері регламентує, зокрема Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Статтею 1194 ЦК України передбачено, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Отже, відшкодування шкоди особою, яка її завдала, можливе лише за умови, що згідно із Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування, чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 04 липня 2018 року у справі № 755/18006/15-ц (провадження № 14-176цс18) вказала, що покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з доводами відповідача про те, що обов`язок з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування покладається на його страховика - Публічне акціонерне товариство «НАСК «Оранта».

У рішенні Апеляційного суду Харківської області від 17 жовтня 2017 року, яке набрало законної сили, надана оцінка висновкам експертного автотоварознавчого дослідження № 82В від 18 жовтня 2016 року та дослідження № АХ3504СК_дод-27.05/2 від 27 травня 2015 року. Апеляційний суд висновок дослідження від 27 травня 2015 року вважав прийнятним, до розрахунку розміру матеріального збитку включені лише ті вузли та деталі транспортного засобу, які перелічені в протоколі огляду транспортного засобу.

Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Задовольняючи позовні вимоги та стягуючи з відповідача 44 928 грн., суд першої інстанції не правильно застосував норми матеріального права.

Рішення суду в цій частині підлягає скасуванню з відмовою у задоволенні позову.

Виходячи з того, що рішення суду в оскаржуваній частині скасовано, відповідно до Закону України «Про судовий збір» від 08 липня 2011 року із змінами та доповненнями підлягає скасуванню і рішення суду в частині стягнення судового збору в розмірі 329,52 грн. з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 .

На підставі ст.141 ЦПК України з відповідача ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 підлягає стягненню судовий збір сплачений ним за подачу апеляційної скарги в сумі 674,74 грн.

Керуючись ст. ст. 3, 10, 12, 13, 89, 141,351, 367, 368, 374, 376, 382, 384 ЦПК України, суд,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Київського районного суду м. Харкова від 25 липня 2017 року в частині стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 суми матеріальних збитків у розмірі 44 928 грн. скасувати, ухвалити нове, яким у задоволенні цих позовних вимог відмовити.

Рішення в частині стягнення судового збору змінити, перерозподілити судові витрати.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судові витрати по сплаті судового збору за подачу апеляційної скарги 674,74 грн.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий Н.П. Пилипчук

Судді О.В. Маміна

О.Ю. Тичкова