ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/1285/19 Справа № 215/3811/16-ц Суддя у 1-й інстанції - Квятковський Я.А. Суддя у 2-й інстанції - Варенко О. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 січня 2019 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду в складі:

головуючого - Варенко О.П.,

суддів - Городничої В.С., Лаченкової О.В.,

за участю секретаря Василенко М.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Дніпрі цивільну справу

за апеляційною скаргою ОСОБА_1

на рішення Тернівського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 06 червня 2018 року

у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про припинення права власності на частку в спільному майні, третя особа - Орган опіки і піклування виконавчого комітету Тернівської районної у м.Кривому Розі ради, та зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про усунення перешкод у користуванні майном шляхом вселення, третя особа - Орган опіки і піклування виконавчого комітету Тернівської районної у м.Кривому Розі ради,

В С Т А Н О В И Л А:

У вересні 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про припинення права власності на частку в спільному майні, посилаюючись на те, що шлюб між сторонами розірвано 04.11.2013 року. На підставі рішення Тернівського районного суду м. Кривого Рогу від 11.04.2014 року за ним визнано ? частки квартири за адресою: АДРЕСА_1. На даний час він має намір розпорядитися квартирою, але через те, що відповідачу належить незначна ? частина квартири, це зробити неможливо. Користування спільним майном неможливе, оскільки сторони припинили шлюбно-сімейні відносини, спільно не проживають та перебувають у інших зареєстрованих шлюбах.

08 вересня 2017 року ОСОБА_2 подала зустрічну позовну заяву про усунення перешкод у користуванні майном шляхом вселення, посилаючись на те, що ОСОБА_1 змінив замки у спірній квартирі, у зв'язку із чим чинить перешкоди у користуванні. Іншого житла вона не має, кошти, які пропонує ОСОБА_1 за її частку є недостатніми для придбання іншого житла.

Рішенням Тернівського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 06 червня 2018 року у задоволенні первісного позову відмовлено в повному обсязі.

Зустрічний позов задоволено.

Усунуто ОСОБА_2 перешкоди у користуванні квартирою АДРЕСА_1, які чиняться ОСОБА_1, шляхом вселення у квартиру АДРЕСА_1.

Вирішено питання судових витрат.

Не погодившись з таким рішенням, позивач за первісним позовом звернувся з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, просив рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити його позовні вимоги в повному обсязі, а в задоволенні зустрічного позову відмовити.

Апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що спільне користування сторонами спірною квартирою є неможливим, однак технічна можливість її поділу також відсутня. ОСОБА_2 проживає з дітьми у іншій квартирі та своєю часткою у спільній власності не користується, з огляду на що позивач вбачає підстави для припинення права відповідача, на її частку, яка є незначною. Крім того зазначає, що перешкод у користуванні квартирою не чинить, тому зустрічний позов вважає необґрунтованим.

Передбачем ст.360 ЦПК України правом на подання відзиву на апеляційну скаргу учасники справи не скористались.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 21 березня 2002 року по жовтень 2013 року, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб та рішенням Тернівського районного суду м. Кривого Рогу від 23.10.2013 року (а.с. 23, 24).

Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину - дочку ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка проживає з відповідачем за первісним позовом.

Під час шлюбу сторони набули у власність квартиру АДРЕСА_1 за договором купівлі-продажу від 31.08.2007 р.

Рішенням Тернівського районного суду м.Кривого Рогу від 11.04.2014 року виділено частки на дану квартиру та визнано за ОСОБА_2 право власності на ? частину квартири і за ОСОБА_1 - на 3/4 частини квартири (а.с. 19-20, 21,39).

У даній квартирі крім позивача ОСОБА_1 зареєстровані також ОСОБА_2 та її неповнолітні діти ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, що не оспорюється сторонами по справі (а.с. 42, 38).

Згідно висновку щодо технічної можливості поділу об'єкта нерухомого майна - квартири АДРЕСА_1, виданого ТОВ "БТІ та експертизи" від 10.08.2016 року, за технічними показниками виділити в натурі ? частку житла (у вигляді окремих кімнат) в квартирі та технічне переобладнати для виділу зазначеної частки у помешканнях квартири неможливо (а.с. 22).

Вартість зазначеної вище квартири, відповідно до звіту про оцінку, виконаного ФОП ОСОБА_5 від 15.08.2016 року, складає 168 429 грн, ринкова вартість ? частини квартири складає 42 107 грн (а.с. 6-14).

За приписами ч. 1-3 ст. 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності.

Так, відповідно до вимог ст. 365 ЦК України право особи на частку у спільному майні може бути припинене за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо: 1) частка є незначною і не може бути виділена в натурі; 2) річ є неподільною; 3) спільне володіння і користування майном є неможливим; 4) таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім'ї. Суд постановляє рішення про припинення права особи на частку у спільному майні за умови попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду.

З аналізу даних положень закону випливає, що для припинення права особи на частку у спільному майні необхідно встановити наявність будь-якої із обставин, передбачених п.п. 1-3 ч. 1 ст. 365 ЦК України за умови, що таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сімї та попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду.

Право власності співвласника на частку в спільному майні може бути припинено, але за умови, що така шкода не буде істотною. Саме ця обставина є визначальною при вирішенні позову про припинення права на частку у спільному майні за вимогою інших співвласників.

Разом з тим, позивачем не внесено вартість цієї частки на депозитний рахунок суду та не надано доказів того, що частку відповідача неможливо виділити в натурі, оскільки експертне дослідження щодо можливих варіантів поділу будинку не проводилося та позивачем не було заявлене клопотання про проведення такого експертного дослідження.

Крім того, припинення права власності завдасть істотної шкоди майновим інтересам відповідача та її дітей, оскільки як вбачається з інформаційної довідки з державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 17.10.2016 року, ОСОБА_2 не має іншого нерухомого майна, а у спірній квартирі крім відповідача на даний час зареєстровані і її неповнолітні діти.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 чинить перешкоди ОСОБА_2 у користуванні її майном, тому її житлові права, передбачені ст.9 ЖК України підлягають захисту.

З огляду на зазначене, суд першої інстанції, керуючись ст.41 Конституції України, ст.150 ЖК України, ст.ст. 316, 317, 319, 321, 355, 365, 368, 369, 391, 396 ЦК України, прийшов обґрунтованого висновку про відсутність передбачених ст.365 ЦК України умов для задоволення первісного позову щодо припиненя права ОСОБА_2 на частку у спільному майні та необхідність задоволення зустрічних вимог ОСОБА_2 шляхом вселення у спірну квартиру.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 щодо можливості припинення права відповідача на її частку, яка є незначною, не можуть бути прийняті до уваги, оскільки відповідно до вимог ст.ст. 364, 365 ЦК України, неможливо припинити право на частку у спільній частковій власності без згоди співвласника на отримання грошової компенсації, при існуванні одних лише обставин неможливості спільного використання сторонами майна та незначного розміру частки відповідача в спільному майні без інших обов'язкових умов, передбачених ч. 1 ст. 365 ЦК України.

Посилання на те, що ОСОБА_2 проживає в іншій квартирі не впливає на обсяг права власності особи, на її повноваження як власника майна, не може слугувати підставою для обмеження особи у праві користування своїм жилим приміщенням, у здійсненні права власності, тим більше підставою для позбавлення відповідного права.

1/4 у праві власності на нерухоме майно є значною часткою у цьому праві, а припинення права власності відповідача на значну частку в майні, що одночасно є позбавленням права власності на житлове приміщення, не може бути визнано таким, що не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам її сім'ї, оскільки така шкода є очевидною.

Аналіз положень ст. 365 ЦК України дає підстави для висновку, що право власності співвласника на частку в спільному майні може бути припинено за наявності будь-якої з передбачених пунктами 1-3 частини першої цієї статті підстав, які є самостійними, але за умови, що таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім'ї. Саме ця обставина і є визначальною при вирішенні спорів про припинення права на частку у спільному майні за вимогою інших співвласників

Доводи апеляційної скарги про те, що ОСОБА_1 не чинить ОСОБА_2 перешкод у користуванні квартирою, не можуть бути прийняті до уваги, оскільки сам факт зміни замків у квартирі позбавляє права доступу ОСОБА_2 до квартири та обмежує її житлові права на користування власним майном.

Таким чином, доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують, передбачених ст.376 ЦПК України підстав для скасування судового рішення колегією суддів не встановлено, тому рішення суду першої інстанції підлягає залишенню без змін.

Відповідно до ст.141 ЦПК України суд апеляційної інстанції, залишаючи рішення суду без змін, не змінює розподіл судових витрат.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 382, 384 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Тернівського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 06 червня 2018 року - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий: О.П.Варенко

Судді: В.С.Городнича

О.В.Лаченкова