Справа № 369/4383/16-ц
Провадження № 2/369/1062/19
РІШЕННЯ

Іменем України

12.11.2019 року Києво-Святошинський районний суд Київської області в складі

головуючої судді Ковальчук Л.М.,

при секретарі Заїка О.В.,

за участю:

представника відповідачів ОСОБА_1 ,

представника відповідача ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_2 , яка діє в інтересах неповнолітнього ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, Служба у справах дітей та сім`ї Києво-Святошинської районної державної адміністрації Київської області, про виселення,

В С Т А Н О В И В:

Позивач Публічне акціонерне товариство «Комерційний банк «Приватбанк» звернувся до суду з позовом до Відповідачів ОСОБА_2 , яка діє в інтересах неповнолітнього ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, Служба у справах дітей та сім`ї Києво-Святошинської районної державної адміністрації Київської області, про виселення, посилаючись на те, що 22.08.2007 року між банком та відповідачем ОСОБА_2 було укладено кредитний договір, відповідно до якого банк надав позичальнику кредит у сумі 114 100,00 доларів США зі сплатою 0,84 % на місяць на суму залишку заборгованості із кінцевим терміном повернення заборгованості по 21.07.2027 року включно. За умовами цього договору ОСОБА_2 зобов`язалася регулярно сплачувати частину кредиту та відсотки за користування кредитом. На забезпечення виконання позичальником зобов`язань за кредитним договором між банком та ОСОБА_2 було укладено договір іпотеки, за яким остання передала банку в іпотеку квартиру загальною площею 45,30 кв. м, житловою площею 27,30 кв. м, за адресою: АДРЕСА_1 . У зв`язку з неналежним виконанням позичальником взятих за кредитним договором зобов`язань, утворилася заборгованість. Рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 27 травня 2009 року звернуто стягнення на предмет іпотеки - вищевказану квартиру.

Посилаючись на викладене, уточнивши під час розгляду справи позовні вимоги, ПАТ КБ «ПриватБанк» остаточно просив на підставі ст. 40 Закону України «Про іпотеку» та ст. 109 Житлового кодексу УРСР виселити відповідачів, які зареєстровані та проживають у квартирі (предмет іпотеки), розташованій за адресою: АДРЕСА_1 ; судові витрати покласти на відповідачів.

У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав і просив позов задовольнити.

У судовому засіданні представник відповідачів заперечував проти позовних вимог, просив відмовити в задоволенні позову.

У судове засідання представник третьої особи не з`явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, просив ухвалити рішення відповідно до закону.

Суд, вислухавши пояснення осіб, які беруть участь у розгляді справи, дослідивши письмові докази, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 22.08.2007 року між Закритим акціонерним товариством комерційним банком «ПриватБанк» (далі - ЗАТ КБ «ПриватБанк»), правонаступником якого є ПАТ КБ «ПриватБанк», та ОСОБА_2 було укладено кредитний договір № ZRZ0GK07374023, за яким остання отримала кредит у сумі 114 100,00 доларів США зі сплатою 0,84 % на місяць на суму залишку заборгованості, з кінцевим терміном повернення заборгованості по 21.07.2027 року включно та зобов`язалася регулярно сплачувати частину кредиту та відсотки за користування кредитом.

На забезпечення виконання позичальником зобов`язань за кредитним договором між тими самими сторонами укладено договір іпотеки, за яким ОСОБА_2 передала ЗАТ КБ «ПриватБанк» в іпотеку квартиру загальною площею 45,30 кв. м, житловою площею 27,30 кв. м, за адресою: АДРЕСА_1 .

Судом встановлено, що позичальник ОСОБА_2 порушила взяті за кредитним договором зобов`язання щодо сплати необхідних платежів, що призвело до утворення заборгованості.

Заочним рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 27.05.2009 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Київської області від 03.02.2010 року, у рахунок погашення кредитної заборгованості за кредитним договором № ZRZ0GK07374023, укладеним 22.08.2007 року між ЗАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_2 , звернуто стягнення на предмет іпотеки двокімнатну квартиру, загальною площею 45,3 кв.м., житлова площа 27,3 кв.м., яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 шляхом продажу вказаної квартири. Вказаний кредитний договір розірвано.

Відповідно до довідки, виданої 30.08.2013 року Комунальним підприємством «Управління міським господарством» Вишневої міської ради за № 1519, до складу сім`ї ОСОБА_2 належать: син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , дочка ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Згідно з повідомленням ПАТ КБ «ПриватБанк» від 11.03.2016 року за вих. № 30.1.0.0/2-85В банк надіслав відповідачам вимоги про добровільне звільнення квартири.

Вирішуючи спір по суті суд відзначає, що:

Згідно ст. 16 Цивільного кодексу України Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно зі ст. 575 Цивільного кодексу України Іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про іпотеку» (далі - Закон) іпотека - вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.

Згідно з вимогами ч. 2 ст. 39 Закону Одночасно з рішенням про звернення стягнення на предмет іпотеки суд за заявою іпотекодержателя виносить рішення про виселення мешканців за наявності підстав, передбачених законом, якщо предметом іпотеки є житловий будинок або житлове приміщення.

Ч. 1 ст. 40 Закону передбачено, що Звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення є підставою для виселення всіх мешканців, за винятком наймачів та членів їх сімей. Виселення проводиться у порядку, встановленому законом.

Нормою, яка встановлює порядок виселення із займаного житлового приміщення, є ст. 109 Житлового кодексу УРСР, у частині першій якої передбачені підстави виселення.

За ч. 2 ст. 40 Закону України «Про іпотеку» та ч. 3 ст. 109 Житлового кодексу УРСР Після прийняття рішення про звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення шляхом позасудового врегулювання на підставі договору всі мешканці зобов`язані на письмову вимогу іпотекодержателя або нового власника добровільно звільнити житловий будинок чи житлове приміщення протягом одного місяця з дня отримання цієї вимоги. Якщо мешканці не звільняють житловий будинок або житлове приміщення у встановлений або інший погоджений сторонами строк добровільно, їх примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду.

Враховуючи правову позицію Верховного Суду від 25.01.2018 року по даній справі, суд зазначає про наступне:

За змістом статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

В ст. 257 ЦК України вказано, що загальна позовна давність установлюється тривалістю у три роки.

Для обчислення позовної давності застосовуються загальні положення про обчислення строків, що містяться у ст. 252-255 Цивільного кодексу України.

За загальним правилом перебіг загальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч. 1 ст. 261 Цивільного кодексу України). При цьому початок перебігу позовної давності пов`язується не стільки зі строком дії (припинення дії) договору, як з певними обставинами (фактами), які свідчать про порушення прав особи (ст. 261 Цивільного кодексу України).

Отже, за змістом цієї норми початок перебігу позовної давності збігається з моментом виникнення в зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Згідно ч. 5 ст. 261 Цивільного кодексу України За зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання.

За зобов`язаннями, строк виконання яких не визначений або визначений моментом вимоги, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право пред`явити вимогу про виконання зобов`язання. Якщо боржникові надається пільговий строк для виконання такої вимоги, перебіг позовної давності починається зі спливом цього строку.

Звертаючись у травні 2016 року до суду з цим позовом, ПАТ КБ «ПриватБанк» посилався на те, що після прийняття судом рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки, банк направляв відповідачам письмові вимоги про виселення в добровільному (позасудовому) порядку, проте вимоги не були виконані відповідачами, тільки після цього банк звернувся до суду із цим позовом про примусове виселення в судовому порядку.

Про це свідчить наявні у справі докази, а саме: повідомленням ПАТ КБ «ПриватБанк» від 11.03.2016 року про добровільне звільнення квартири, а також довідка Комунального підприємством «Управління міським господарством» Вишневої міської ради від 30.08.2013 року № 1519 про те, що за адресою квартири, на яку звернуто стягнення судовим рішенням, проживають та зареєстровані ОСОБА_2 , син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , дочка ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ,

Зазначені обставини свідчать про триваючий характер порушення прав позивача, оскільки відповідачі не звільнили квартиру, яка є предметом іпотеки, а тому строк позовної давності позивачем не пропущено, оскільки починає свій відлік після закінчення 30-денного строку після пред`явлення вимоги про звільнення квартири.

Як вбачається з умов кредитного договору, а саме: п. 7.1., вказано, що банк зобов`язується надати позичальникові кредитні кошти шляхом видачі готівки через касу на строк з 22.08.2007 року по 21.08.2027 року включно, у вигляді не поновлювальної лінії у розмірі 114 100,00 дол. США на наступні цілі: 95 000,00 дол. США на купівлю житла, а також страхові платежі в розмірі 19 100,00 дол. США. Дата укладання кредитного договору та дата укладання договору іпотеки 22.08.2007 року.

Крім цього, ці обставини встановлені у вищезазначених рішеннях суду від 27.05.2009 року, залишеним без змін ухвалою від 03.02.2010 року.

Враховуючи вказані обставини, суд зазначає, що квартира (предмет іпотеки) придбана за грошові кошти за кредитним договором.

Посилання відповідача на розписку від 15.08.2007 року суд вважає необгрунтованими, оскільки доводи відповідача про джерело отримання грошових коштів відповідно до розписки від 15 серпня 2007 року на придбання квартири, спростовуються іншими доказами по справі, яким в сукупності з усіма доказами у справі судом дана належна правова оцінка.

Відповідно до ст. 77 Цивільного процесуального кодексу України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Згідно вимог ст. 80 Цивільного процесуального кодексу України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до вимог ст. 81 Цивільного процесуального кодексу України вказано, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, оскільки позивач надав суду належні і допустимі докази в обгрунтування заявлених вимог, і тому позов підлягає задоволенню, і слід виселити ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , з квартири АДРЕСА_2 .

Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, і тому слід стягнути з ОСОБА_2 і ОСОБА_4 з кожного по 689 грн. судового збору на користь Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Приватбанк».

Керуючись ст.ст. 16, 575, 256, 257, 261 Цивільного кодексу України, ст.ст. 1, 39, 40 Закону України «Про іпотеку», ст. 109 Житлового кодексу УРСР, ст.ст. 259, 263, 264, 265, 268 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_2 , яка діє в інтересах неповнолітнього ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, Служба у справах дітей та сім`ї Києво-Святошинської районної державної адміністрації Київської області, про виселення, задовольнити.

Виселити ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , з квартири АДРЕСА_2 .

Стягнути з ОСОБА_2 689 грн. судового збору на користь Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Приватбанк».

Стягнути з ОСОБА_4 689 грн. судового збору на користь Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Приватбанк».

Інформація про позивача: Публічне акціонерне товариство «Комерційний банк «Приватбанк», Код , адреса місцезнаходження: м. Дніпропетровськ, вул. Набережна Перемоги, буд. 50.

Інформація про відповідача: ОСОБА_2 , яка діє в інтересах неповнолітнього ОСОБА_3 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса місця проживання: АДРЕСА_1 .

Інформація про відповідача: ОСОБА_4 , адреса місця проживання: АДРЕСА_1 .

Інформація про третю особу: Служба у справах дітей та сім`ї Києво-Святошинської районної державної адміністрації Київської області, адреса місцезнаходження: м. Київ, проспект Перемоги, буд. 126.

Повне рішення суду складено 04 грудня 2019 року.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом 30 днів з дня складення повного рішення суду.

Суддя Ковальчук Л.М.