Головуючий у 1-й інстанції Шатілова Л.Г.
Суддя-доповідач: Попова С.А.
У Х В А Л А

18 березня 2019 року м.Маріуполь

Донецький апеляційний суд у складі судді Попової С.А. перевіривши матеріали справи за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області від 30 травня 2017 року за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,

в с т а н о в и в :

Рішенням Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області від 30 травня 2017 року позов ПАТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором № б/н від 31.03.2010 року у розмірі 35189,93грн. та судовий збір у розмірі 1226,42грн. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Із вказаним рішенням не погодився ОСОБА_2, подавши 05.02.2019р. апеляційну скаргу, в якій ставить питання про поновлення строку на апеляційне оскарження. У якості доводів щодо поновлення строку на апеляційне оскарження зазначив, що повний текст оскаржуваного рішення було отримано ним в приміщенні суду лише 01.02.2019 року після ознайомлення з матеріалами справи.

Ухвалою Донецького апеляційного суду від 11.02.2019 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишено без руху, надано строк для усунення недоліків, а саме: для наведення інших поважних причин пропуску строку на апеляційне оскарження; сплати судового збору з наданням оригіналу відповідного документа або долучення документів, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

01 березня 2019 року на адресу Донецького апеляційного суду надійшла заява ОСОБА_2 про долучення до матеріалів справи квитанції про сплату судового збору та клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження рішення, вмотивоване положеннями ст. 272 ЦПК України, де заявник зазначає, що ним не було отримано оскаржуване рішення доти, доки він не звернувся до суду першої інстанції для отримання його копії у лютому 2019 року.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заявлене клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження задоволенню не підлягає виходячи з наступного.

Відповідно до п.п.13 п.1 розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України в редакції Закону України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» від 03 жовтня 2017 № 2147-VIII, який набрав чинність 15 грудня 2017 року, судові рішення, ухвалені судами першої інстанції до набрання чинності цією редакцією Кодексу, набирають законної сили та можуть бути оскаржені в апеляційному порядку протягом строків, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Як вбачається з матеріалів справи, копія рішення отримана ОСОБА_2 02.06.2017р., про що мається розписка, яка слідує після оригіналу повного тексту рішення (а.с. 109 - 111).

В заяві від 01.03.2019 року заявником не зазначено будь-яких поважних причин пропуску більш ніж 1,5-річного строку на подачу апеляційної скарги на рішення суду від 30.05.2017 року.

До того ж, положення ст. 272 ЦПК України (в редакції ЦПК України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII), наведені у заяві ОСОБА_2 від 01.03.2019 року, ще не були впроваджені станом на момент прийняття оскаржуваного рішення від 30.05.2017 року. Тому посилання на вказану норму процесуального закону є юридично неспроможними.

Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, який передбачає дотримання принципу res judicata, тобто принципу остаточності рішення, згідно з яким жодна зі сторін не має права домагатися перегляду остаточного й обов'язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення. Відхід від цього принципу можливий лише за умови особливих непереборних обставин.

Поважними причинами визнаються лише такі обставини, які є об'єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, що оскаржує судове рішення та пов'язані з перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій, що підтверджені належними доказами.

З метою виконання процесуального обов'язку дотримання строку на апеляційне оскарження судових рішень, особа, яка має намір подати апеляційну скаргу, повинна вчиняти усі можливі та залежні від неї дії, в тому числі, спрямовані на своєчасне одержання судових рішень.

У кожній конкретній справі суди мають ґрунтовно перевіряти, чи підстави для поновлення строків для оскарження виправдовують втручання у принцип res judicata.

Європейський суд з прав людини зауважив, що норми, які регулюють строки подачі скарг, безсумнівно, спрямовані на забезпечення належного здійснення правосуддя і юридичної визначеності. Зацікавлені особи мають розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані (справа Перетяка та Шереметьев проти України, заяви № 17160/06 та N 35548/06, § 34, від 21 грудня 2010 року).

У справах «Осман проти Сполученого королівства» та «Креуз проти Польщі» Європейський суд з прав людини роз'яснив, що реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя, держави-учасниці цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони й обмеження, зміст яких полягає в запобіганні безладного руху у судовому процесі.

Відповідач, звертаючись із клопотанням про поновлення процесуального строку на апеляційне оскарження рішення суду через більш ніж 1,5 року, маючи його копію, отриману ще у червні 2017 року, не навів жодних підстав, які б могли бути визнані судом поважними, у зв'язку з чим у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_2 слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 357, 358 ЦПК України,

у х в а л и в :

Відмовити у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області від 30 травня 2017 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання і може бути оскаржена протягом тридцяти днів до суду касаційної інстанції.

Суддя Донецького апеляційного суду С.А.Попова