СОЛОМ`ЯНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КИЄВА
________________________________________________________________________________
Справа №760/9676/19
№2/760/5075/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

І . Вступна частина

18 грудня 2019 року в м. Києві

Солом`янський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді Коробенка С.В.

за участю секретаря Семененко А.Д.

представника Позивача - адвоката Войтенка І.В.

представника Відповідача - Бєлікова О.С.

розглянув цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Київської територіальної профспілкової організації залізничників і транспортних будівельників про поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу; третя особа - Професійна спілка залізничників і транспортних будівельників України.

ІІ. Описова частина

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Київської територіальної профспілкової організації залізничників і транспортних будівельників та просив:

1. визнати розпорядження Київської територіальної профспілкової організації залізничників і транспортних будівельників України від 11.03.2019 № 2 про звільнення ОСОБА_1 незаконним та поновити ОСОБА_1 на роботі на посаді заступника голови Київської територіальної профспілкової організації залізничників і транспортних будівельників України;

2. стягнути з Київської територіальної профспілкової організації залізничників і транспортних будівельників України на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу.

Ухвалою від 09 квітня 2019 року Солом`янським районним судом м. Києва відкрито провадження.

Свої вимог Позивач мотивує наступними обставинами.

21 листопада 2013 року ОСОБА_1 на підставі протоколу звітної профспілкової конференції від 30.10.2013 був обраний та призначений на посаду заступника голови Київської територіальної профспілкової організації залізничників і транспортних будівельників України.

11 березня 2019 року, як зазначає Позивач, Розпорядженням №2, підписаним членом президії Київської територіальної профспілкової організації залізничників і транспортних будівельників України ОСОБА_2 Позивача звільнено з займаної посади у зв`язку зі скороченням штату на підставі п.1 ст. 40 КЗпП України та рішенням президії Київської територіальної профспілкової організації залізничників і транспортних будівельників України (Протокол №27 від 03.01.2019).

Позивач наполягає, що Розпорядження №2 від 11.03.2019 є незаконним з огляду на наступні аргументи:

-звільнення Позивача відбулося за наявності в чинному штатному розкладі аналогічної посади (заступника голови теркому), яка не була йому запропонована для переведення;

-звільнення відбулося без погодження за три місяці з профспілкою, без проведення відповідних консультацій, без попередньої згоди на звільнення члена виборних профспілкових органів, яким є Позивач, та вищого органу цієї профспілки;

-звільнення відбулося неуповноваженим на те органом, всупереч положенням п. п. 6.1.5, 6.4.2, 6.7.4 Статуту Позивача, згідно з якими це питання відноситься до компетенції конференції територіальної профспілкової організації, а не президії;

-рішення про скорочення посади Позивача було розглянуто поза порядком денним засідання президії; зокрема, прийняте рішення про скорочення посади замість вирішення пункту 4 порядку денного «затвердження штатного розкладу»;

-розпорядження №2 від 11.03.2019 підписане не уповноваженою особою (головою профспілкової організації або його заступником), а членом президії ОСОБА_2 , яка не мала відповідних повноважень.

Враховуючи викладені порушення Позивач вважає своє звільнення незаконним, а тому просить поновити себе на посаді.

Крім того, Позивач згідно зі ст. 235 КЗпП України просить стягнути з Відповідача на свою користь середній заробіток за час вимушеного прогулу.

29 липня 2019 року до суду надійшов відзив Київської територіальної профспілкової організації залізничників і транспортних будівельників. Відповідач наполягав на безпідставності заявленого позову і просив у його задоволенні відмовити.

Відповідач наполягає на тому, що в отриманні згоди профспілкового органу підприємства та виборного органу, членом якого є ОСОБА_1 , на його звільнення не було необхідності, оскільки він був звільнений із займаної посади у загальному порядку, що прямо передбачено приписами статей 41, 43 КЗпП України та п.6.5.6.1.2 Статуту.

Відповідач стверджує, що ОСОБА_1 був завчасно попереджений про своє наступне звільнення у зв`язку зі скороченням його посади на підставі п. 1 ст. 40 КЗпП України, йому було запропоновано перелік посад на вибір, проте жодна його не влаштувала.

Крім того, Відповідач стверджує, що саме до повноважень президії віднесене питання про затвердження штатного розкладу професійної спілки, а тому прийняття рішення про скорочення посади заступника голови цілком відповідає функціям президії.

Розпорядження про звільнення ОСОБА_1 було підписане членом президії ОСОБА_2 , оскільки голова профспілки був відсутній на засіданні, а сам Позивач, як заступник голови, відмовився його підписати. У зв`язку з цим президія уповноважила підписати розпорядження саме ОСОБА_2 , що не спростовує чинності рішення колегіального органу.

З огляду на законність прийнятого рішення про звільнення Позивача, Відповідач просив у задоволенні позову, в тому числі за вимогами про стягнення середнього заробітку, відмовити.

У судовому засіданні Позивач та представник Позивача позовні вимоги підтримали в повному обсязі. Просили визнати протиправним звільнення ОСОБА_1 з огляду на численні порушення при прийнятті розпорядження №2 від 11.03.2019

Представник Відповідача підтримав аргументи викладені у відзиві на позов.

ІІІ. Мотивувальна частина

Суд, вислухавши пояснення Позивача та його представника, представника Відповідача дослідивши матеріали справи, приходить до висновку про задоволення позову, виходячи з наступного.

Встановлено, що 21 листопада 2013 року ОСОБА_1 (Позивач) на підставі протоколу звітної профспілкової конференції від 30 жовтня 2013 року був обраний та призначений на посаду заступника голови Київської територіальної профспілкової організації залізничників і транспортних будівельників України.

11 березня 2019 року Розпорядженням Київської територіальної профспілкової організації залізничників і транспортних будівельників України №2 підписаним членом президії ОСОБА_2 Позивача звільнено із займаної посади у зв`язку із скороченням штату на підставі п. 1 ст. 40 КЗпП України та рішення президії Київської територіальної профспілкової організації залізничників і транспортних будівельників України (Протокол № 27 від 03.01.2019).

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 40 Кодексу законів про працю трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом у випадку змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників.

Пунктом 6.4.4 Статуту Профспілкової організації залізничників і транспортних будівельників України визначені повноваження президії територіального комітету профспілки, до яких віднесено затвердження штатного розпису та посадових окладів виборних та штатних працівників апарату територіальної профспілкової організації.

Так, на порядок денний засідання президії Київської територіальної профспілкової організації, яке проводилося 03 січня 2019 року, під номер 4 було винесено питання про затвердження штатного розкладу (Протокол №27 від 03.01.2019 - а.с. 40-42).

В той же час, під час обговорення даного питання, як вбачається з протоколу, було прийняте інше рішення - про скорочення посади заступника голови територіальної профспілки, в той час як рішення про затвердження нового штатного розпису не приймалося.

Крім того, в справі наявна копія Штатного розкладу апарату Київського теркому профспілки на 01.01.2019, начебто затвердженого на засіданні президії згідно з протоколом №27 від 03.01.2019, і в ньому посада заступника голови Теркому, яку займав ОСОБА_1 залишена у штаті. (а.с. 43)

Таким чином, суд приходить до висновку про те, що у встановленому порядку рішення про скорочення штату в частині посади заступника голови профспілки із затвердженням нового штатного розпису, президією Київського теркому 03 січня 2019 року не приймалося. Більше того, стороною Відповідача не надано суду і доказів того, що штатний розклад без посади заступника голови був затверджений в подальшому.

Таким чином, Відповідач не обгрунтував суду реального скорочення посади, яку займав ОСОБА_1 на момент свого звільнення.

Крім того, відповідно до статті 43 Кодексу розірвання трудового договору з підстав, передбачених пунктами 1 статті 40, пунктами 2 і 3 статті 41 цього Кодексу, може бути проведено лише за попередньою згодою виборного органу (профспілкового представника) первинної профспілкової організації, членом якої є працівник.

Частиною 3 статті 252 звільнення членів виборного профспілкового органу підприємства, установи, організації (у тому числі структурних підрозділів), його керівників, профспілкового представника (там, де не обирається виборний орган професійної спілки), крім випадків додержання загального порядку, допускається за наявності попередньої згоди виборного органу, членами якого вони є, а також вищого виборного органу цієї професійної спілки (об`єднання професійних спілок).

Безспірно встановлено, що будь-якої згоди профспілкового органу на звільнення ОСОБА_1 , який є також членом виборних органів Дорожньої профспілкової організації Південно-Західної залізниці, Профспілки залізничників і транспортних будівельників України Відповідачем отримано не було.

Крім того, відповідно до п. 6.7.2 Статуту, видання розпоряджень, укладення трудових договорів віднесено до компетенції голови профспілкової організації. У разі відсутності голови профспілкової організації його обов`язки виконує його заступник. Покладення повноважень на підписання розпоряджень на іншого члена президії теркому профспілки статутом не передбачене, а тому Розпорядження №2 від 11.03.2019 про звільнення ОСОБА_1 підписано неуповноваженою особою (членом правління ОСОБА_2 ).

Зазначені обставини у своїй сукупності свідчать про порушення порядку звільнення ОСОБА_1 з посади заступника голови Київської територіальної профспілкової організації залізничників і транспортних будівельників, у зв`язку з чим воно підлягає визнанню незаконним, а Позивач - поновленню на посаді, з якої був звільнений.

Відповідно до статті 235 КЗпП України, у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір.

При винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу.

Згідно з розрахунком, наданим Відповідачем, середньоденна заробітна плата ОСОБА_1 перед його звільненням становила 997,12 гривень.

Таким чином, стягненню з Відповідача на користь Позивача підлягає середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 12.03.2019 по 18.12.2019 в розмірі:

997,12 гривень Х 194 робочих дні = 193441,28 гривень

У відповідності до ч. 1 ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи той факт, що Позивач згідно із Законом України «Про судовий збір» був звільнений від його сплати, з Відповідача, відповідно до розміру задоволених до них вимог, на користь держави підлягає сплаті судовий збір в загальній сумі 2702,81 гривень (1% від усієї суми задоволених майнових вимог та судовий збір за не майнову вимогу).

Крім того, згідно з ч.2 ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Статтею 137 Цивільного процесуального кодексу України визначено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

В матеріалах справи наявна копія Договору №02/03-19 від 27 березня 2019 року про надання правової допомоги, укладеного між ОСОБА_1 та Адвокатським бюро «Войтенко та партнери» (а.с. 8-9). Згідно з наявними актами прийому-передачі наданих послуг (виконаних робіт) від 27.03.2019 та від 04.12.2019 загальна вартість наданих адвокатом послуг становить 5700 гривень.

Відповідно до частин 5 та 6 статті 137 суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Враховуючи відсутність клопотання Відповідачів про зменшення компенсації витрат на правничу допомогу, суд вважає необхідним стягнути з них компенсацію в повному розмірі у частках відповідно до задоволених до них вимог.

ІV. Резолютивна частина

Керуючись ст. ст. 40, 43, 49-2, 235, 252 Кодексу законів про працю України, ст. ст. 4, 5, 12, 13, 76-81, 223, 259, 263-265, 268, 273 ЦПК України, суд вирішив:

1.Позов задовольнити.

Визнати протиправним розпорядження Київської територіальної профспілкової організації залізничників і транспортних будівельників України від 11.03.2019 за №2 про звільнення ОСОБА_1 з посади заступника голови та поновити його на цій посаді з 11.03.2019.

Стягнути з Київської територіальної профспілкової організації залізничників і транспортних будівельників України на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу з 12 березня 2019 року по 18 грудня 2019 року в розмірі 193441,28 (сто дев`яносто три тисячі чотириста сорок одна гривня 28 коп) гривень (з вирахуванням усіх обов`язкових податків, платежів та зборів).

2.Стягнути з Київської територіальної профспілкової організації залізничників і транспортних будівельників України на користь ОСОБА_1 витрати, пов`язані з розглядом справи в сумі 5700 (п`ять тисяч сімсот) гривень.

Стягнути з Київської територіальної профспілкової організації залізничників і транспортних будівельників України на користь держави судовий збір в сумі 2702,81 (дві тисячі сімсот дві грн 81 коп.) гривень.

3.Допустити негайне виконання рішення суду в частині поновлення ОСОБА_1 на роботі та в частині стягнення середнього заробітку за один місяць в розмірі 20477,88 гривень (з вирахуванням усіх обов`язкових податків, платежів та зборів).

4.Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 30 днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

5.Позивач: ОСОБА_1 , зареєстрована адреса проживання: АДРЕСА_1 , ; РНОКПП: НОМЕР_1 ;

Відповідач: Київська територіальна профспілкова організація залізничників і транспортних будівельників України, адреса: 03049, м. Київ, вул. Уманська, 5, ;

Третя особа: Професійна спілка залізничників і транспортних будівельників України, адреса: 03049, м. Київ, пр. Повітрофлотський, 15-А; .

Суддя: