ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

іменем України

15 березня 2019 року м. Чернігів

Унікальний номер справи № 750/8098/18

Головуючий у першій інстанції - Требух Н. В.

Апеляційне провадження № 22-ц/4823/360/19

Чернігівський апеляційний суд у складі:

головуючої-судді Шитченко Н.В.,

суддів Висоцької Н.В., Мамонової О.Є.,

із секретарем Зіньковець О.О.,

позивач ОСОБА_3,

відповідач Дочірнє підприємство Національної акціонерної компанії «Надра України» «Чернігівнафтогазгеологія»,

розглянув в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на ухвалу Деснянського районного суду м. Чернігова від 22 грудня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_3 до Дочірнього підприємства Національної акціонерної компанії «Надра України» «Чернігівнафтогазгеологія» про поновлення на роботі та стягнення середньомісячного заробітку за час вимушеного прогулу,

місце ухвалення судового рішення - місто Чернігів,

дата складання повного тексту ухвали суду першої інстанції - 22 грудня 2018 року.

У С Т А Н О В И В:

У серпні 2018 року ОСОБА_3 звернувся з позовом до ДП НАК «Надра України» «Чернігівнафтогазгеологія», в якому просив поновити його на роботі на посаді заступника директора з 20 квітня 2018 року та стягнути з відповідача на його користь середньомісячний заробіток за час вимушеного прогулу, починаючи з 20 квітня 2018 року по дату прийняття судового рішення. У мотивування заявлених вимог зазначив, що його звільнення відбулось з порушенням положень трудового законодавства щодо процедури звільнення, зокрема, ст.ст. 42, 43, 148, 149 КЗпП України.

Ухвалою від 22 грудня 2018 року Деснянський районний суд м. Чернігова позовну заяву ОСОБА_3 до ДП НАК «Надра України» «Чернігівнафтогазгеологія» про поновлення на роботі та стягнення середньомісячного заробітку за час вимушеного прогулу залишив без розгляду.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3, вважаючи оскаржувану ухвалу такою, що постановлена з порушенням норм процесуального права та без урахування всіх фактичних обставин справи, просить скасувати її та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що суд першої інстанції, пославшись на ст. 223 ЦПК України, безпідставно зробив висновок про повторну неявку позивача без поважних причин та не звернув належної уваги на наявність заяви сторони позивача про відкладення розгляду справи 22 грудня 2018 року у зв'язку з перебуванням його представника у відпустці.

Позивач не погоджується з висновком суду про те, що неможливість явки представника не позбавляє його можливості особисто брати участь у судовому засіданні, оскільки він не є фахівцем у галузі права і самостійно належним чином захистити свої права у суді можливості не має.

Зазначає також, що, посилаючись в оскаржуваній ухвалі на приписи ст. 275 ЦПК України, районний суд залишив поза увагою той факт, що справа тривалий час перебувала у провадженні суду (понад чотирьох місяців) та не розглядалась по суті понад два місяці з причин, які не залежали ані від його дій, ані від дій його представника, а саме, через хворобу попереднього складу суду.

У наданому відзиві ДП НАК «Надра України» «Чернігівнафтогазгеологія», не погоджуючись з доводами апеляційної скарги та вважаючи оспорювану ухвалу законною і обґрунтованою, просить апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Доводи відзиву зводяться до правомірності застосування судом першої інстанції положень п. 3 ч. 1 ст. 223 ЦПК України. Зокрема, представник відповідача вказує, що на підтвердження поважності причини першої неявки ОСОБА_3 у судове засідання (хвороба представника) жодних належних доказів стороною позивача надано не було, а додана до апеляційної скарги довідка Чернігівської міської лікарні № 1 від 20 листопада 2018 року викликає сумнівність щодо її дійсності, оскільки вказаного документу до суду першої інстанції не надавалось, а його оформлення не відповідає вимогам Типової інструкції з діловодства в міністерствах, інших центральних та місцевих органах виконавчої влади.

Зазначає також, що і на підтвердження заявленого позивачем клопотання про відкладення слухання справи 22 грудня 2018 року через перебування його представника у відпустці за межами міста жодних доказів надано не було, у зв'язку з чим суд правомірно дійшов висновку про неповажність причини повторної неявки сторони позивача та відмовив у задоволенні заявленого клопотання.

Звертає увагу на те, що позивач не був позбавлений можливості захистити належним чином свої права у суді шляхом укладення договору з іншим адвокатом, який представляв би його інтереси під час розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, вислухавши пояснення позивача та його представника, представника відповідача, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а ухвала суду - залишенню без змін, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Залишаючи позов ОСОБА_3 без розгляду на підставі ч. 5 ст. 223, п. 3 ч. 1 ст. 257 ЦПК України, суд першої інстанції виходив з того, що позивач, повторно не з'явившись у судове засідання та надавши клопотання про відкладення судового засідання у зв'язку з перебуванням його представника у відпустці за межами міста, жодних належних доказів на підтвердження викладених обставин не надав. Суд зазначив, що позивачем, який самостійно може приймати участь у судовому засіданні, не надано доказів поважності і причин його повторної неявки до суду, враховуючи те, що неможливість участі у судовому засіданні представника не позбавляє його можливості брати особисту участь у розгляді справи.

Також суд констатував про перевищення встановленого ст. 275 ЦПК України процесуального строку, наданого для розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження, зазначивши, що провадження у справі відкрито 08 серпня 2018 року.

Суд апеляційної інстанції погоджується з таким висновком суду, оскільки він ґрунтується на матеріалах справи та відповідає вимогам чинного законодавства.

У справі встановлено, що 07 серпня 2018 року ОСОБА_3 звернувся до Деснянського районного суду м. Чернігова з позовом до ДП НАК «Надра України» «Чернігівнафтогазгеологія» про поновлення на роботі та стягнення середньомісячного заробітку за час вимушеного прогулу (а.с. 1-7).

Ухвалою від 08 серпня 2018 року суддя Деснянського районного суду м. Чернігова відкрив провадження у даній цивільній справі (а.с. 26-27). Розгляд справи був призначений в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін на 10 вересня 2018 року.

Згідно з протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 17 жовтня 2018 року на підставі розпорядження керівника апарату Деснянського районного суду м. Чернігова від 17 жовтня 2018 року № 156 визначено нового головуючого суддю Требух Н.В. (а.с. 70, 71).

Ухвалою від 19 жовтня 2018 року суддя Требух Н.В. прийняла цивільну справу до свого провадження та призначила справу в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін на 20 листопада 2018 року (а.с. 72). Копія вказаної ухвали була отримана позивачем 23 жовтня 2018 року, про що свідчить відмітка у рекомендованому повідомленні про вручення поштового відправлення (а.с. 76).

19 листопада 2018 року ОСОБА_3 на адресу суду було подане клопотання про перенесення судового засідання, призначеного на 20 листопада 2018 року, у зв'язку з хворобою його представника (а.с. 77). При цьому доказів на підтвердження викладеної у клопотанні причини неможливості явки адвоката Олійника С.А. позивач не надав.

Протокольною ухвалою суду розгляд справи було відкладено на 22 грудня 2018 року з повідомленням позивача про необхідність його явки на вказану дату (а.с. 79-80, 82). У матеріалах справи наявні підтверджуючі докази отримання останнім судової повістки про виклик у судове засідання (а.с. 83, 84), що свідчить про належне повідомлення позивача про дату, час та місце судового засідання.

20 грудня 2018 року позивач подав заяву про відкладення розгляду справи у зв'язку з перебуванням його представника у відпустці за межами м. Чернігів (а.с. 85). Того ж дня адвокат Олійник С.А. звернувся до суду з аналогічним клопотанням, зазначаючи про неможливість бути присутнім у судовому засіданні у зв'язку з відпусткою з виїздом за межі м. Чернігова (а.с. 87). Доказів на підтвердження вказаних у заявах обставин заявниками долучено не було.

За змістом ч. 4 ст. 12 ЦПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов'язаних із вчиненням або невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до приписів ст. 223 ЦПК України суд відкладає розгляд справи в судовому засіданні в межах встановленого цим Кодексом строку, зокрема, у разі: першої неявки в судове засідання учасника справи, якого повідомлено про дату, час і місце судового засідання, якщо він повідомив про причини неявки, які судом визнано поважними (п. 2 ч. 2 ст. 223 ЦПК України).

За змістом ч. 5 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки позивача в судове засідання без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки суд залишає позовну заяву без розгляду, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, і його нез'явлення не перешкоджає вирішенню спору. Вказані підстави залишення позову без розгляду передбачені також п. 3 ч. 1 ст. 257 ЦПК України.

З огляду на вказані норми, під повторністю слід розуміти другу поспіль неявку позивача в судове засідання. Крім того, закон жодним чином не пов'язує потворну неявку в судове засідання позивача з будь-якими об'єктивними факторами (поважними причинами) і не зобов'язує суд перевіряти причини повторної неявки та надавати їм відповідну оцінку з точки зору поважності.

З матеріалів цивільної справи вбачається, що позивачем двічі подавалась письмова заява про відкладення розгляду справи у зв'язку з неможливістю явки його представника через хворобу останнього та його перебуванням у відпустці. Разом із тим, станом на 19 листопада 2018 року (день подачі першого клопотання про відкладення розгляду справи) матеріали цивільної справи не містили жодних даних (договору про надання правової допомоги, ордеру, довіреності) про наявність у ОСОБА_3 особи, яка надає йому у даній справі правову допомогу. Суд першої інстанції, відкладаючи розгляд справи, правильно зазначив про це у протокольній ухвалі та визнав неповажною причиною неявки ОСОБА_3 у судове засідання (а.с. 70). Через наведене апеляційний суд вважає такою, що не має правового значення для вирішення питання про правомірність залишення позову без розгляду додану скаржником до апеляційної скарги довідку медичного закладу на підтвердження звернення адвоката Олійника С.А. 20 листопада 2018 року до терапевта.

Подаючи клопотання вдруге, ні позивач, ні його представник не надали до суду жодних належних доказів на підтвердження вказаних причин неможливості явки адвоката позивача, отже, районний суд був позбавлений можливості дійти висновку про поважність причин неявки ОСОБА_3

За положеннями ст.ст. 12, 13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності та диспозитивності. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених ст.ст. 43, 49 ЦПК України, проте повинні здійснювати їх добросовісно (ч. 1 ст. 44 ЦПК України).

Європейський суд з прав людини в рішенні від 07 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов'язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов'язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи і вказуючи у своїй заяві про бажання особистої участі при розгляді справи, ОСОБА_3 у судові засідання, які відбувались 20 листопада та 22 грудня 2018 року, не з'явився і взагалі не повідомив про поважність причин саме своєї неявки. Доводи апеляційної скарги фактично зводяться до підтвердження поважності причин неявки у судове засідання представника позивача. Разом із тим, суд першої інстанції залишив позов без розгляду саме з підстав повторної неявки в судове засідання належним чином повідомленого про час та місце судового розгляду ОСОБА_3, щодо якого відсутні жодні докази, що давали б змогу визначити поважність неприбуття позивача до суду.

Апеляційний суд погоджується із висновком суду першої інстанції про те, що неможливість представника сторони взяти участь у судовому засіданні не позбавляє можливості позивача брати участь у судовому процесі особисто, а норми ЦПК України зобов'язують сторону добросовісно користуватись наданими процесуальними правами.

На думку колегії суддів, суд першої інстанції також правильно зазначив у своєму рішенні про необхідність дотримання під час судового розгляду балансу захисту як прав позивача, так і відповідача, який витратив внаслідок двох поспіль неявок позивача час та кошти для явки у судове засідання.

Виходячи з наведеного, колегія суддів приходить до висновку, що районний суд обґрунтовано встановив наявність підстав для залишення позову ОСОБА_3 без розгляду, оскільки заяви позивача та його представника, які двічі не з'явились до суду, про неможливість їх явки в судове засідання та відкладення розгляду справи не підтверджені належними доказами щодо поважності причин неявки. Отже, твердження скаржника про неправильне застосування судом процесуальних норм не можуть бути взяті до уваги апеляційним судом.

За таких обставин колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не ґрунтуються на нормах чинного законодавства, ухвала суду першої інстанції постановлена з додержанням вимог закону, і підстави для її скасування відсутні.

Керуючись ст. 367, 374, 375, 381-384, 389, 390 ЦПК України, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення, а ухвалу Деснянського районного суду м. Чернігова від 22 грудня 2018 року - без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 18 березня 2019 року.

Головуючий: Судді: