ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 листопада 2019 року Дніпровський Апеляційний суд у складі:

головуючого - судді Ткаченко І.Ю.

суддів - Деркач Н.М., Макарова М.О.

розглянувши в порядку спрощеного провадження в м. Дніпро цивільну справу

за скаргою ОСОБА_1 на дії державного виконавця Шевченківського відділу ДВС м. Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області Григорчука Павла Васильовича, в.о. начальника Шевченківського відділу ДВС м. Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області Визвілко Т.В. про зобов`язання вчинити дії

за апеляційною скаргою ОСОБА_1

на ухвалу Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 17 серпня 2018 року,-

В С Т А Н О В И В:

У червні 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду із скаргою на дії державного виконавця Шевченківського відділу ДВС м. Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області Григорчука Павла Васильовича, в.о. начальника Шевченківського відділу ДВС м. Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області Визвілко Т.В. про зобов`язання вчинити дії. В обґрунтування своїх вимог зазначив, що 12 червня 2018 року від свого представника дізнався про те, що 02 листопада 2017 року Шевченківський відділ ДВС м. Дніпра передав директору Дніпропетровської філії Державного підприємства «Сетам» його іпотечне майно, а саме: 29/100 частин домоволодіння по АДРЕСА_1 та земельну ділянку за цією адресою (кадастровий номер :02:365:0003) площею 0,0131 га для подальшої реалізації на електронних торгах. Зазначене майно є його власністю та придбане не за кредитні кошти. Вважає, що передача державним виконавцем іпотечного майна на реалізацію суперечить вимогам чинного законодавства, оскільки в матеріалах виконавчого провадження відсутнє рішення суду про звернення стягнення на іпотечне майно на користь стягувача. Також, під час здійснення виконавчого провадження не було залучено до виконавчих дій орган опіки та піклування, що є необхідним, оскільки у спірному домоволодінні мешкає його малолітній син. Крім того, ОСОБА_2 не виконав ухвалу суду про забезпечення позову, якою накладено арешт на іпотечне майно, а в.о. начальника Шевченківського відділу ДВС м. Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області Визвілко Т.В. не мала права передавати на реалізацію нерухоме майно директору Дніпропетровської філії Державного підприємства «Сетам», оскільки відповідний договір між цим відділом ДВС та ДП «Сетам» не укладено. Посилаючись на зазначені обставини, просив суд визнати неправомірними дії державного виконавця Шевченківського відділу ДВС м. Дніпра Григорчука П.В. та в.о. начальника відділу Шевченківського відділу ДВС м. Дніпра Визвілко Т.В. при здійсненні виконавчих дій ( а.с.1-6).

Ухвалою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 17 серпня 2018 року скаргу ОСОБА_1 на дії державного виконавця Шевченківського відділу ДВС м. Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області Григорчука Павла Васильовича, в.о. начальника Шевченківського відділу ДВС м. Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області Визвілко Т.В. про зобов`язання вчинити дії залишено без задоволення (а.с.90).

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 ставить питання про скасування ухвали суду, посилаючись на порушення судом норм процесуального права (а.с.102-108).

Учасники справи правом на подання відзиву на апеляційну скаргу, передбаченим ст. 360 ЦПК України, не скористались.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відмовляючи у задоволенні скарги суд 1 інстанції виходив з того, що наведенні у скарзі факти не знайшли свого підтвердження, а тому скарга є необґрунтованою та не підлягає задоволенню.

Із вказаними висновками суду 1 інстанції колегія суддів погоджується, виходячи з наступного.

Так, відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; водночас основи організації та діяльності державної виконавчої служби, її завдання, правовий статус працівників органів державної виконавчої служби та умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку визначені Законами України «Про державну виконавчу службу» та «Про виконавче провадження».

Згідно з ч. 1 ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження» рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Відповідно до ст. 447 ЦПК України право на оскарження рішення, дії або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до ЦПК, мають сторони виконавчого провадження, якщо вважають, що порушено їх права чи свободи.

Пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право на звернення до суду з позовом стосовно його прав та обов`язків цивільного характеру.

У справі «Горнсбі проти Греції» ЄСПЛ зазначив, що виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватись як складова частина судового розгляду. Крім того, слід наголосити, що невиконання рішення є втручанням у право на мирне володіння майном, гарантоване ст. 1 Першого протоколу до Конвенції.

За змістом ст. 1 Закону «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Статтею 18 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Як вбачається з матеріалів справи, 29/100 частин домоволодіння по АДРЕСА_1 та земельна ділянка за цією адресою (кадастровий номер :02:365:0003) площею 0,0131 га, належить скаржнику ОСОБА_1 (а.с.12-13).

З постанови про відкриття виконавчого провадження №54671085 вбачається, що воно відкрите на підставі виконавчого листа, виданого 22.08.2017 року Бабушкінським районним судом м. Дніпропетровська про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості у розмірі 688119,42 грн., де стягувачем є Кредитна спілка «Катеринослав» (а.с.9).

Ухвалою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 08 грудня 2017 року заяву позивача ОСОБА_3 про забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про поділ спільної сумісної власності подружжя - задоволено. Накладено арешт на 29/100 частин домоволодіння, яке знаходиться за адресою АДРЕСА_1 , та на земельну ділянку, площею 0,0131 га, яка розташована за адресою АДРЕСА_1 , кадастровий номер :02:365:0003 (66006030). Заборонено будь-яким особам у будь-який спосіб вчиняти будь-які дії щодо відчуження 29/100 частин домоволодіння, яке знаходиться за адресою АДРЕСА_1 , та земельної ділянки, площею 0,0131 га, яка розташована за адресою АДРЕСА_1 , кадастровий номер :02:365:0003 (66006030) (а.с.7).

13.12.2017 року о 15:02:38 годині за вказаною ухвалою внесено інформацію до Державного реєстру обтяжень за номером запису про обтяження 23936072 (спеціальний розділ) (а.с.74-77).

Із наявної в матеріалах справи копії інформаційного листа Шевченківського відділу державної виконавчої служби міста Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, яке адресовано директору Дніпропетровської філії державного підприємства СЕТАМ Нечаєвій В.В. про направлення копій виконавчих документів про реалізацію арештованого майна боржника ОСОБА_1 , не вбачається обтяжень накладених ухвалою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 08 грудня 2017 року. При цьому слід звернути увагу, що лист датований 02.11.2017 року за № 0314/22478/12, тобто до постановлення ухвали від 08 грудня 2017 року на яку посилається ОСОБА_1 (а.с.10-11).

Тобто, при здійсненні вищевказаного виконавчого провадження не вбачається порушень державним виконавцем норм Закону України «Про виконавче провадження» відповідно до його повноважень, визначених цим законом.

Враховуючи вище викладене колегія суддів погоджується із висновком суду 1 інстанції щодо відмови у задоволенні скарги, оскільки вважає, що при здійсненні вищевказаного виконавчого провадження порушень державним виконавцем норм Закону України «Про виконавче провадження» відповідно до його повноважень, визначених цим законом, не вбачає.

Доводи апелянта в апеляційній скарзі, щодо до того, що державний виконавець Григорчук П.В. направляючи документи до ДП СЕТАМ про реалізацію майна боржника, вчинив неправомірні дії, оскільки діяла ухвала Бабушкінського районного суду від 08.12.2017 року на арешт та заборону відчуження спірного майна, колегія суддів не бере до уваги, оскільки відповідно до наявних в матеріалах справи доказів вбачається, що ці дії були вчиненні до винесення вказаної ухвали.

Посилання апелянта, на те, що в спірному домоволодінні мешкає малолітня дитина, а тому державний виконавець повинен був отримати дозвіл від органу опіки та піклування про надання дозволу на вчинення правочинів щодо нерухомого майна, колегія суддів не приймає до уваги, оскільки сам факт мешкання малолітньої дитини в спірному домоволодінні, яке до того ж є нежитловим приміщенням скаржником не доведено.

Доводи апелянта, щодо відсутності в матеріалах виконавчого провадження рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки, а тому державний виконавець не мав права передавати майно на реалізацію, колегія суддів не бере до уваги, оскільки з матеріалів справи вбачається, що на виконанні у Шевченківському ВДВС перебуває виконавчий лист, виданий 22.08.2017 року Бабушкінським районним судом м. Дніпропетровська про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості у розмірі 688119,42 грн., де стягувачем є Кредитна спілка «Катеринослав», за яким відкрито виконавче провадження №54671085.

Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, державного реєстру іпотек, єдиного реєстру заборони відчуження об`єктів нерухомого майна, вбачається, що державним виконавцем було винесено постанову про арешт майна боржника (а.с.74-77), а тому дії щодо реалізації майна були вчиненні в рамках виконавчого провадження про стягнення заборгованості та згідно вимог Закону Про виконавче провадження.

Інші доводи апеляційної скарги, щодо необґрунтованого висновку суду 1 інстанції про відмову у задоволенні скарги, колегія суддів не приймає до уваги, оскільки такі доводи зводяться до викладення обставин справи із наданням особистих коментарів та тлумаченням норм чинного законодавства на власний розсуд, висвітлення цих обставин у спосіб, що є зручним для апелянта, що має за мету задоволення апеляційної скарги, а не спростування висновків суду першої інстанції.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Апелянт не скористався наданими йому правами, не обґрунтував вимоги скарги та доводи апеляційної скарги, не надав суду доказів на їх підтвердження, а згідно із ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачений цим Кодексом випадках, а відповідно до ч.3 ст.12, ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана надати суду докази на підтвердження своїх вимог або заперечень.

Інші доводи, приведені в апеляційній скарзі зводяться до переоцінки доказів і незгоди з висновками суду 1 інстанції, яким у досить повному обсязі з`ясовані права та обов`язки сторін, обставини справи, доводи сторін перевірені і їм дана належна оцінка. Порушень норм матеріального та процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування чи зміни судового рішення не встановлено, тому апеляційний суд приходить до висновку, що ухвала відповідає вимогам ст. 263, 264 ЦПК України, і її слід залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 259, 367,368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Ухвалу Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 17 серпня 2018 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів в передбаченому законом порядку.

Судді: