Справа № 215/3886/18
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 січня 2019 року Тернівський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі: головуючого судді Науменко Я.О.,

за участю: секретаря Конопліної С.І.,

згідно з вимогами ч. 2 ст. 247 ЦПК України, без фіксації судового засідання технічними засобами, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Тернівського районного суду міста ОСОБА_1 цивільну справу № 215/2788/18 за позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу,

ВСТАНОВИВ:

28.08.2018 р. ОСОБА_2 подала до суду зазначену позовну заяву, в обґрунтування якої вказує, що з відповідачем вона перебуває у зареєстрованому шлюбі з 07.02.2003 р.. Від спільного проживання вони мають трьох неповнолітніх дітей: доньку ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1; сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, та сина ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3, на утримання яких відповідач надає матеріальну допомогу. Шлюбні стосунки з відповідачем припинили наприкінці травня 2017 року, з тих причин, що відповідач вигнав її з квартири, залякав дітей, щоб вони їй не дзвонили і не відкривали, поміняв замки. Вона робила спроби зберегти сімю, помиритись з відповідачем заради трьох дітей, але у теперішній час її терпіння вичерпано, вона остаточно переконалась, що відповідач спивається, його поведінка погіршується, від чого страждають діти, зберегти сімю неможливо і в цьому немає сенсу.

З метою визначення підсудності справи та встановлення зареєстрованого місця проживання (перебування) відповідача у справі, відповідно до ст. 187 ЦПК України, 29.08.2018 р. було зроблено запит до відділу реєстрації місця проживання громадян виконавчого комітету Тернівської районної у місті ради.

Відповідь з відділу адресно-довідкової роботи ГУ ДМС України в Дніпропетровській області надійшли до суду 04.09.2018 р..

Ухвалою Тернівського районного суду м. Кривого Рогу від 05.09.2018 р. відкрито провадження у даній справі, визначено проводити розгляд справи в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання на 16.10.2018 р..

Ухвалою суду від 16.10.2018 р. закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду на 23.11.2018 р. з викликом сторін.

23.11.2018 р. розгляд справи відкладено на 21.01.2019 р. у звязку з тим, що відповідач не зявився у судове засідання та у суду на призначену дату були відсутні відомості про вручення йому повідомлення про дату, час і місце судового засідання.

Позивач у судове засідання 21.01.2019 р. не з'явилась, надала заяву від 21.01.2019 р. вх. №1258 про підтримку позову та розгляд справи за її відсутності.

Відповідач у судове засідання не зявився, до початку розгляду справи по суті надав суду заяву від 21.01.2019 р. вх. №1251, в якій позовні вимоги визнав та просив суд розглянути справу за його відсутності.

Згідно з частиною третьою статті 211 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності; якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів.

Суд, ознайомившись з матеріалами справи і оцінивши наявні в справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні, вирішуючи справу, виходить з такого.

Згідно з частинами першою, четвертою статті 206 ЦПК України відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві; у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову; якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

За розясненнями Верховного Суду України, викладеними у пункті 24 Постанови Пленуму від 12.06.2009 р. № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», пункті 11 Постанови Пленуму від 18.12.2009 р. № 14 «Про судове рішення у цивільній справі», у разі визнання відповідачем позову, що не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд у мотивувальній частині рішення може вказати лише про визнання позову та прийняття його судом; визнання відповідачем позову має бути безумовним, не суперечити закону й не порушувати права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), у такому разі суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без зясування і дослідження інших обставин справи.

Вирішуючи питання щодо наявності підстав для прийняття визнання відповідачем позову та задоволення позову, суд виходить з такого.

Відповідно до статті 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Дружина та чоловік зобовязані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та членами сімї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги; дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сімї за свою поведінку в ній (частини перша, третя статті 55 Сімейного кодексу України). Кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини; примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість (частини третя, четверта статті 56 Сімейного кодексу України).

Шлюб припиняється внаслідок його розірвання, зокрема, за позовом одного з подружжя на підставі відповідного рішення суду (частина друга статті 104, частина третя статті 105, стаття 110 Сімейного кодексу України).

За статтею 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Особа, яка змінила своє прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватись цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище (стаття 113 Сімейного кодексу України).

Судом встановлено, що сторони 07 лютого 2003 року зареєстрували шлюб, що підтверджується копією свідоцтва про укладення шлюбу серії І-ЖД №366128, виданого 07 лютого 2003 року відділом реєстрації актів громадянського стану Тернівського районного управління юстиції міста Кривого Рогу Дніпропетровської області, актовий запис №39 (а.с. 7); від шлюбу сторони мають трьох неповнолітніх дітей: дочку ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_4, що підтверджується копією свідоцтва про народження серії І-КИ № 207249, виданого 22 квітня 2003 року відділом реєстрації актів громадянського стану Тернівського районного управління юстиції міста Кривого Рогу Дніпропетровської області, актовий запис №207 (а.с. 11); сина ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_5, що підтверджується копією свідоцтва про народження серії 1-КИ №030875, виданого 15 вересня 2005 року Тернівським відділом реєстрації актів цивільного стану Криворізького міського управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис №528 (а.с. 10); сина ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_6, що підтверджується копією свідоцтва про народження серії І-КИ №379474, виданого 24 квітня 2012 року Тернівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Криворізького міського управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис №284 (а.с. 9).

Як зазначено в позовній заяві та не заперечувалося відповідачем, на даний час фактичні шлюбні відносини сторін припинені з травня 2017 року, подальше спільне життя як подружжя є неможливим, збереження шлюбу суперечитиме їх інтересам, примирення неможливе.

З огляду на викладене та зважаючи на фактичну відсутність сімейних відносин між сторонами, суд дійшов до висновку, що рішення сторін про розлучення є виваженим і свідомим причини, з яких вони наполягають на розірванні шлюбу, обґрунтованими, подальше спільне життя подружжя і збереження ними сімї стали неможливими, поновлювати сімейно-шлюбні відносини сторони наміру не мають. Суд не може примушувати жінку або чоловіка до підтримання, відновлення або продовження сімейних відносин, а вільність та рівність цих стосунків і можливість припинення шлюбу є їх основою, що законодавчо закріплено у нормах Сімейного кодексу України.

З огляду на це суд вважає, що визнання відповідачем позову в частині розірвання шлюбу не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а тому вбачає можливим прийняти визнання позову відповідачем.

Крім того, на підставі імперативних приписів частини першої, пункту 1 частини другої статті 141 ЦПК України з відповідача слід стягнути на користь позивача судові витрати за сплачений судовий збір. Водночас, зважаючи на визнання Відповідачем даного позову, суд застосовує частину першу статті 142 ЦПК України, за якою у разі, зокрема, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Аналогічна норма закріплена частиною третьою статті 7 Закону України «Про судовий збір».

Враховуючи наведене та відповідно до статей 24, 55, 104, 105, 110, 112, 113, 115 Сімейного кодексу України, керуючись статтями 2, 3, 12, 13, 19, 23, 76, 81, 82, 89, 189, 197, 198, 206, 211, 247, 258, 259, 263-265, 268, 272, 273, 351, 352, 354, 355, підпунктами 8, 15.5 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу задовольнити.

Розірвати шлюб, зареєстрований 07 лютого 2003 року за актовим записом № 39 у відділі реєстрації актів громадянського стану Тернівського районного управління юстиції міста Кривого Рогу Дніпропетровської області між ОСОБА_3 та ОСОБА_2, які мають трьох неповнолітніх дітей.

Зобов'язати Управління Державної казначейської служби у Тернівському районі міста Кривого Рогу Дніпропетровської області повернути ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_7, РНОКПП НОМЕР_1, (місце проживання: 50047, АДРЕСА_1) 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову у АТ «ПРИВТБАНК» за квитанцією №0.0..1 від 28.08.2018 р., що становить 352 (триста пятдесят дві) гривні 40 копійок.

Стягнути з ОСОБА_3,ІНФОРМАЦІЯ_8, РНОКПП НОМЕР_2, (зареєстроване місце проживання: 50082, АДРЕСА_2) на користь ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_7, РНОКПП НОМЕР_1, (місце проживання: 50047, АДРЕСА_1) судові витрати, які складаються з 50 відсотків судового збору, сплаченого позивачем при поданні позову у розмірі 352 (триста пятдесят дві) гривні 40 копійок.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Апеляційна скарга подається до суду апеляційної інстанції через Тернівський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області.

Повне рішення складене 21.01.2019 р..

Суддя: