Справа №: 398/1586/16-ц
провадження №: 2/398/31/19
РІШЕННЯ

Іменем України

"01" березня 2019 р. Олександрійський міськрайонний суд Кіровоградської області у складі головуючого судді Орловського В.В. з участю секретаря судового засідання Михно О.Л., розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Олександрії цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про захист честі, гідності, ділової репутації та зобовязання спростувати недостовірну інформацію,

встановив:

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача, в якому просить визнати недостовірною та такою, що принижує честь, гідність і ділову репутацію інформацію, яка розміщена 13 жовтня 2015 року у мережі Інтернет за адресою: http://myalexandriya.blogspot.com/2015/10/v-aleksandrii-pod-ofis-gazety-za-nashu-peremogu-brosili-granatu.html у відеоролику з назвою російською мовою: «ОСОБА_3 о взрыве 13 10 2015» а саме: «Я уверен в том, что в принципе есть один единственный человек, который заинтересован в физическом устранении меня, как редактора газеты, как автора книги о нем, это действующий міський голова, кандидат на эту посаду на очередных выборах ОСОБА_4», «В отношении этого человека уже имеется кримінальне провадження заведенное по факту вчинення злочину в отношении меня, а именно этот человек нанял людей, которые порезали мне горло это преступление было совершено несколько лет назад, по сегодняшний день находится на досудовому следствии, проводится следственным управлением МВ УМВС в Кировоградской области», «Он не только разграбил мое предприятие ВАТ «Завод «Агромаш», я получаю от его подчиненных систематические угрозы о физическом своем устранении. У меня нет других врагов, кроме этого человека, которые могли бы желать моей смерти», «Я считаю, что параллельно осуществляется запугивание членов трудового коллектива и коллектива реакции газеты…», «Количество уголовных дел возбужденных в отношении этого человека превышает уже разумные пределы и только бездеятельность наших правоохранительных органов ведет к тому, что отношения, правовые вопросы в этом городе решаются таким образом, путем вбрасывания гранат в офисы помещений газет оппозиционных…», «В отношении него возбуждено уголовное дело о хищении средств в особо крупном размере, а именно о том, что он не растаможил ввезенный дорогостоящий автомобиль «Land Rover» в течении пяти лет, а также использует номера, которые не действительны с 2011 года…». Також позивач просить зобовязати відповідача на наступний день після набрання рішенням суду законної сили опублікувати спростування на інформаційному ресурсі в мережі Інтернет за адресою http://myalexandriya.blogspot.com/2015/10/v-aleksandrii-pod-ofis-gazety-za-nashu-peremogu-brosili-granatu.html у той же спосіб і в тому ж місці, що вона була оприлюднена від рубрикою «Спростування», стягнути витрати на оплату судового збору.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 13 жовтня 2015 року у мережі інтернет за адресою: http://myalexandriya.blogspot.com/2015/10/v-aleksandrii-pod-ofis-gazety-za-nashu-peremogu-brosili-granatu.html був розміщений відеоматеріал, з публічним виступом ОСОБА_3, від назвою «ОСОБА_3 о взрыве 13 10 2015». Під час цього виступу ОСОБА_3 в стверджувальній формі висловив інформацію, яка є недостовірною, є неправдивою та такою, що не відповідає дійсності. Позивач стверджує, що ніколи не закликав до насильства, ніколи не погрожував ні ОСОБА_2, ні трудовому колективу газети, не має жодних «зацікавленостей» у фізичній розправі над відповідачем чи будь-ким іншим. Позивач повідомляє, що жодних кримінальних справ відносно нього не заведено, до кримінальної відповідальності він не притягувався, твердження відповідача про злочинні дії з його боку не відповідають дійсності, оскільки не містять під собою жодних фактичних і документальних доказів, не доведені вироком суду. Більш того, характер таких висловлювань створює негативне враження по відношенню до нього як до правопорушника та злочинця. Тому просить визнати недостовірною та спростувати поширену ОСОБА_2 інформацію.

У письмовій заяву від 13.08.2018 відповідач ОСОБА_2 зазначив, що заперечує проти задоволення позову, оскільки не має жодного відношення до опіблікованої у мереж інтернет на зазначеному у позову веб-сторінці інформації, не розміщував та не поширював цієї інформації, наданий позивачем диск з відеозаписом інтервю вважає підробкою, стверджує, що на відеозаписі зображений не він.

Позивач та його представник в судове засідання не зявилися, представник позивача подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити.

Відповідач в судове засідання не зявився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причина неявки суду не відома.

Дослідивши надані докази, судом встановлені такі фактичні обставини та відповідні ним правовідносини.

На веб-саті у мережі інтернет за адресою http://myalexandriya.blogspot.com/2015/10/v-aleksandrii-pod-ofis-gazety-za-nashu-peremogu-brosili-granatu.html розміщена стаття під назвою статті «В Александрии под офис газеты «За нашу Перемогу» бросили гранату», в якій зазначено, що ОСОБА_2 дав коментар з приводу кинутої гранати в двір офісу газети «За нашу Перемогу», на веб сторінці також розміщені вотознімки і відеозапис під назвою ОСОБА_2 о взріве 13.10.2015. На відеозаписі зафіксовано пряму мову ОСОБА_2, який повідомляє, що у двір офісу газети газети «За нашу Перемогу» кинули гранату та він підозрює, де він підозрює у вчиненому міського голову ОСОБА_1.

Вирішуючи спір, суд застосовує такі норми права.

Статтею 32 Конституції України передбачено судовий захист права спростовувати недостовірну інформацію про себе і членів своєї сім'ї.

Відповідно до статей 94, 277 ЦК ( 435-15 ) фізична чи юридична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації.

Відповідачами у справі про захист гідності, честі чи ділової репутації є фізична або юридична особа, яка поширила недостовірну інформацію, а також автор цієї інформації.

Належним відповідачем у разі поширення оспорюваної інформації в мережі Інтернет є автор відповідного інформаційного матеріалу та власник веб-сайта, особи яких позивач повинен встановити та зазначити в позовній заяві.

Якщо автор поширеної інформації невідомий або його особу та/чи місце проживання (місцезнаходження) неможливо встановити, а також коли інформація є анонімною і доступ до сайта - вільним, належним відповідачем є власник веб-сайта, на якому розміщено зазначений інформаційний матеріал, оскільки саме він створив технологічну можливість та умови для поширення недостовірної інформації.

Дані про власника веб-сайта можуть бути витребувані відповідно до положень ЦПК в адміністратора системи реєстрації та обліку доменних назв та адреси українського сегмента мережі Інтернет.

Якщо недостовірна інформація, що порочить гідність, честь чи ділову репутацію, розміщена в мережі Інтернет на інформаційному ресурсі, зареєстрованому в установленому законом порядку як засіб масової інформації, то при розгляді відповідних позовів судам слід керуватися нормами, що регулюють діяльність засобів масової інформації.

Належним відповідачем у разі поширення оспорюваної інформації в мережі Інтернет є автор відповідного інформаційного матеріалу та власник веб-сайта, особи яких позивач повинен установити та зазначити в позовній заяві.

Якщо автор поширеної інформації невідомий або його особу та/чи місце проживання (місцезнаходження) неможливо встановити, а також коли інформація є анонімною і доступ до сайта - вільним, належним відповідачем є власник веб-сайта, на якому розміщено зазначений інформаційний матеріал, оскільки саме він створив технологічну можливість та умови для поширення недостовірної інформації.

Дані про власника веб-сайта можуть бути витребувані відповідно до положень ЦПК в адміністратора системи реєстрації та обліку доменних назв та адреси українського сегмента мережі Інтернет.

Якщо недостовірна інформація, що порочить гідність, честь чи ділову репутацію, розміщена в мережі Інтернет на інформаційному ресурсі, зареєстрованому в установленому законом порядку як засіб масової інформації, то при розгляді відповідних позовів судам слід керуватися нормами, що регулюють діяльність засобів масової інформації.

Зазначене тлумачення законодавства відповідає постанові Пленуму Верховного суду України від 27.02.2009 N 1 Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи.

Враховуючи встановлені у справі обставини і зазначені норми права суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову. Позивач не довів, що автором або особою яка поширила неправдиву інформацію є саме відповідач ОСОБА_2 Позивач не зазначив власника веб-сайту, на якому розміщена стаття, що містить неправдиву інформацію. Окрім цього, недоведеним є твердження позивача про те, що відеозапис з коментарем ОСОБА_2 був публічним виступом, адже на відеозаписі не зафіксовано присутніх інтерв'юера, журналіста чи інших слухачів або присутніх осіб, говорить лише ОСОБА_2, а також відсутні докази того, що саме ОСОБА_2 опублікував або іншим чином поширив цей відеозапис.

Керуючись ст. ст. 258-273 ЦПК України, суд

вирішив:

Відмовити у задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 (місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_1) про захист честі, гідності, ділової репутації та зобовязання спростувати недостовірну інформацію.

Рішення може бути оскаржено протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги до Кропивницького апеляційного суду Кіровоградської області у порядку, передбаченому ст. 355 і п.15.5 ч.1 Перехідних положень ЦПК України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне рішення складено 1 березня 2019 року.

Суддя В.В. Орловський