Провадження № 2/201/3402/2019
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

12 листопада 2019 року Жовтневий районний суд

м. Дніпропетровська

у складі: головуючого судді - Федоріщева С.С.,

при секретарі - Разумняк К.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ТЕРО ЛТД» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за спожиту теплову енергію, -

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2017 року позивач звернувся із позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за спожиту теплову енергію, інфляційних витрат 3% річних та відшкодування судових витрат.

У своєму позові ТОВ «ТЕРО ЛТД» зазначило, що з відповідач ОСОБА_1 є власником квартири у багатоповерховому будинку, послуги з централізованого теплопостачання якому надає позивач. Позивачем для здійснення оплати за надані послуги з централізованого опалення споживачу ОСОБА_1 був відкритий особовий рахунок № НОМЕР_1 а і щомісячно направлялися квитанції про нарахування вартості наданих послуг з метою їх оплати. Також позивач зазначив, що між ТОВ «ТЕРО ЛТД» як теплопостачальною організацією та споживачем ОСОБА_1 встановились фактичні договірні відносини з приводу надання послуг у сфері теплопостачання, а саме: виконавець надав послуги споживачу, який цими послугами користувався та продовжує користуватись, від послуг не відмовився, усвідомлюючи необхідність оплати за надані послуги. Проте, споживач не оплачував послуги постачальника, у зв`язку з чим утворилась заборгованість, яка станом на 01 жовтня 2017 року складає 16 206,04 грн. З метою вирішення спору у досудовому порядку, ОСОБА_1 позивачем направлено вимогу № 145 від 20.06.2017 року про сплату в добровільному порядку. Тому позивач просив стягнути з ОСОБА_1 суму боргу у розмірі 16 206,04 грн., 3% річних - 1 392,19 грн. та інфляційні втрати у розмірі 9 597,60 грн., а разом 27 195 83 грн. Крім цього, ТОВ «ТЕРО ЛТД» просило суд стягнути з відповідача судовий збір у розмірі 1 600 грн (а.с. 3-5).

Заочним рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 02 лютого 2018 року позовні вимоги ТОВ «ТЕРО ЛТД» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за спожиту теплову енергію, інфляційних витрат та 3% річних задоволено в повному обсязі (а.с. 35-36).

20 серпня 2019 року до суду надійшла заява відповідачки про перегляд заочного рішення суду від 02 лютого 2019 року (а.с. 47-51).

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська суду від 30 вересня 2019 року заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення від 02 лютого 2018 року по цивільній справі №201/17918/17 задоволено, заочне рішення суду від 02 лютого 2018 року - скасовано (а.с. 73).

Представник позивача надав до суду заяву, у якій просив розглянути справу без його участі, просив позовні вимоги задовольнити в частині нарахувань за послуги теплопостачання у сумі - 2596,16 грн., 3% річних у сумі 167,48 грн., інфляційні втрати у сумі 1058,73 грн. та витрати по сплаті судового збору у сумі 1600 грн.

Відповідач також надала суду заяву, в якій позовні вимоги визнала в частині нарахувань за послуги теплопостачання у сумі - 2596,16 грн., 3% річних у сумі 167,48 грн., інфляційні втрати у сумі 1058,73 грн. Позовну вимогу в частині стягнення судового збору у розмірі 1600 грн. не визнала, просила судові витрати розподілити пропорційно між сторонами по справі.

Враховуючи дані обставини, суд вважає за можливе здійснити розгляд даної цивільної справи без участі сторін, обмежившись дослідженням письмових доказів, а також без фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу у відповідності до ст. 277 ч. 2 ЦПК України.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази у сукупності з нормами чинного законодавства України, суд дійшов наступного висновку.

Згідно з ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до вимог ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Згідно із ст. 76, 77, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

У відповідності до положень статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Судом встановлено та це підтверджується матеріалами справи, що ТОВ «ТЕРО ЛТД» є виконавцем послуг з централізованого опалення за адресою: АДРЕСА_1 , де відкритий особовий рахунок № НОМЕР_1 а.

Між ТОВ «Теро ЛТД» та відповідачем встановилися фактичні відносини з приводу надання послуг з централізованого опалення за адресою: АДРЕСА_1 .

У зв`язку із несплатою відповідачем оплати за надані послуги станом на 01 жовтня 2017 року виникла заборгованість у сумі 16 206,04 грн., яку позивач просив стягнути, а також інфляційні збитки у розмірі 9 597,60 грн., 3% річних 1 392,19 грн.

12 листопада 2019 року представником позивача було подано до суду заяву про уточнення позовних вимог, в яких останній просив позовні вимоги задовольнити в частині в частині нарахувань за послуги теплопостачання у сумі - 2596,16 грн., 3% річних у сумі 167,48 грн., інфляційні втрати у сумі 1058,73 грн. та витрати по сплаті судового збору у сумі 1600 грн.

Згідно зі ст. ст. 13, 14 ЦК України цивільні права і цивільні обов`язки здійснюються і виконуються особою у межах, установлених договором або актами цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Згідно з нормою ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 67 ЖК України плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, теплова енергія та інші послуги) береться, крім квартирної плати, за затвердженими в установленому порядку тарифами.

Згідно з ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування осіб у жилих і нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил. Комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на задоволення потреби фізичної чи юридичної особи у забезпеченні холодною та гарячою водою, водовідведенням, газо- та електропостачанням, опаленням, а також вивезення побутових відходів у порядку, встановленому законодавством.

Відповідно до ч. 6 ст. 19 Закону України «Про теплопостачання» споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію.

Відповідно до ст. 67 ЖК УРСР плата за комунальні послуги береться за затвердженими в установленому порядку тарифами.

У пункті 10 Постанови Кабінету Міністрів України № 630 від 21 липня 2005 року «Про затвердження Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення» визначено, що споживач зобов`язаний вносити щомісячну плату за надані послуги згідно встановлених тарифів.

Відповідно до пунктів 1, 5 частини 3 статті 20 Закону «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов`язаний укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем на основі типового договору; споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Однак, відсутність такого договору не позбавляє споживачів зобов`язання сплачувати за спожиті послуги, оскільки такі зобов`язання у них виникають на підставі статей 11, 509, 526 ЦК України, Закону України «Про житлово-комунальні послуги» та «Правил надання послуг з централізованого опалювання, постачання холодної і гарячої води і водовідведення», внаслідок фактичного споживання цих послуг, і є обов`язковими для виконання.

Відповідно до правової позиції, висловленої у постанові Верховного Суду України (справа № 6-59цс13) від 30 жовтня 2013 року споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користуються ними, і відсутність договору про надання житлово-комунальних послуг в такому випадку не може бути підставою для звільнення споживача від їх оплати у повному обсязі.

Проте за надані послуги відповідач не розрахувалася з позивачем та має заборгованість.

Оскільки правовідносини між сторонами за юридичною природою є грошовим зобов`язанням, на них поширюється дія положень ч. 2 ст. 625 ЦК, згідно з якою боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3 % річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

З урахуванням викладеного суд дійшов до висновку, що уточнені позовні вимоги ТОВ «ТЕРО ЛТД» підлягають задоволенню і з відповідача на користь позивача необхідно стягнути заборгованість за послуги теплопостачання у сумі - 2596,16 грн., 3% річних у сумі 167,48 грн., інфляційні втрати у сумі 1058,73 грн.

Вирішуючи питання, щодо розподілу судових витрат, на підставі ст. 141 ЦПК України та приймаючи до уваги результат вирішення справи, суд вважає необхідним судові витрати покласти на відповідача.

На підставі викладеного, керуючись ст. 4, 12, 13, 76-81, 89, 141, 247, 263-265, 280 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «ТЕРО ЛТД» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за спожиту теплову енергію задовольнити.

Стягнути із ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ТЕРО ЛТД» (місто Дніпро, вул. Гоголя, буд. 15-А, ) заборгованість за спожиту теплову енергію у розмірі 2596,16 грн., інфляційні втрати у розмірі 1058,73 грн. та 3% річних у розмірі 167,48 грн.

Стягнути із ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ТЕРО ЛТД» (місто Дніпро, вул. Гоголя, буд. 15-А, ) суму сплаченого судового збору у розмірі 1600 грн.

Рішення може бути оскаржено безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення. Особи, які не були присутні у судовому засіданні під час проголошення рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили. після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя С.С. Федоріщев