РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 січня 2019 року м. Токмак

Токмацький районний суд Запорізької області у складі головуючого судді Курдюкова В.М., при секретарі судового засідання Ладики М.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщені Токмацького районного суду Запорізької області за правилами загального провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Токмацької міської ради, Запорізької області про визнання права власності на нерухоме майно за набувалою давністю,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до Токмацької міської ради, Запорізької області в якому просить визнати за ОСОБА_1, РНОКПП: НОМЕР_1 право власності за набувальною давністю на житловий будинок АДРЕСА_1 який належав ОСОБА_2.

Позов обґрунтовує наступним.

За життя власником житлового будинку АДРЕСА_1 була ОСОБА_2. Зазначені обставини підтверджуються рішенням - народного суду м. Токмака від 28.10.1977 року, витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 25.01.2005 року, технічним паспортом на будинок індивідуального житлового фонду.

ОСОБА_2 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 року, що підтверджується довідкою комітету мікрорайону «Калінінський» та витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про реєстрацію смерті ОСОБА_2

Після смерті ОСОБА_2 відкрилась спадщина на все її майно, до складу якої увійшло і право власності на житловий будинок.

Позивачу відомо, що спадщину після смерті ОСОБА_2 ніхто у встановленому порядку не прийняв. Таким чином, після смерті ОСОБА_2 ніхто з спадкоємців житловий будинок не успадкував, відумерлою спадщина судом не визнавалась.

Таким чином, відповідно до ст.335 Цивільного кодексу України, після смерті ОСОБА_2 житловий будинок не має власника, адже, відповідно до ст.25 ЦК України, цивільна правоздатність ОСОБА_2 припинена у момент її смерті.

Позивач набув право власності на житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 який належав ОСОБА_2, що підтверджується наступним.

З 2002 року позивач добросовісно заволодів та володіє спірними житловим будинком, позивач постійно ним користуюється, у нього відсутній власник, адже після смерті спадкодавця ОСОБА_2 ніхто з її спадкоємців спірний житловий будинок не успадкував, відумерлою спадщина судом не визнавалась.

Позивач не приховує факту володіння житловим будинком, який належав ОСОБА_2, адже з 2002 року позивач постійно проживає в зазначеному житловому будинку, утримує житло.

Позивач постійно утримує та користується житловим будинком з 2002 року і до теперішнього часу, а тому безперервно володіє спірним житловим будинком понад 15 років, що підтверджується довідкою комітету мікрорайону «Калінінський».

Позивач в судовому засіданні позов підтримав.

Представник відповідача в судове засідання не з'явився, надав заяву про розгляд справи без його участі, відзив на позовну заяву не надав.

Свідки ОСОБА_3 та ОСОБА_4 в судовому засіданні підтвердили те, що позивач доглядає за будинком з 2002 року, більше 10 років.

Заслухавши пояснення учасників процессу, суд, дослідивши матеріали справи, вважає позов таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що за життя власником житлового будинку АДРЕСА_1 була ОСОБА_2. Зазначені обставини підтверджуються рішенням - народного суду м. Токмака від 28.10.1977 року, витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 25.01.2005 року, технічним паспортом на будинок індивідуального житлового фонду.

ОСОБА_2 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 року, що підтверджується довідкою комітету мікрорайону «Калінінський» та витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про реєстрацію смерті ОСОБА_2

Після смерті ОСОБА_2 відкрилась спадщина на все її майно, до складу якої увійшло і право власності на житловий будинок.

Позивачу відомо, що спадщину після смерті ОСОБА_2 ніхто у встановленому порядку не прийняв. Таким чином, після смерті ОСОБА_2 ніхто з спадкоємців житловий будинок не успадкував, відумерлою спадщина судом не визнавалась.

Таким чином, відповідно до ст.335 Цивільного кодексу України, після смерті ОСОБА_2 житловий будинок не має власника, адже, відповідно до ст.25 ЦК України, цивільна правоздатність ОСОБА_2 припинена у момент її смерті.

Позивач набув право власності на житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 який належав ОСОБА_2, що підтверджується наступним.

З 2002 року позивач добросовісно заволодів та володіє спірними житловим будинком, позивач постійно ним користуюється, у нього відсутній власник, адже після смерті спадкодавця ОСОБА_2 ніхто з її спадкоємців спірний житловий будинок не успадкував, відумерлою спадщина судом не визнавалась.

Позивач не приховує факту володіння житловим будинком, який належав ОСОБА_2, адже з 2002 року позивач постійно проживає в зазначеному житловому будинку, утримує житло.

Позивач постійно утримує та користується житловим будинком з 2002 року і до теперішнього часу, а тому безперервно володіє спірним житловим будинком понад 15 років, що підтверджується довідкою комітету мікрорайону «Калінінський».

Відповідно до листа - відповіді Токмацької державної нотаріальної контори від 10.01.2019 року №04/01-16 спадкова справа після смерті ОСОБА_2 померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 року, не відкривалася.

Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до ст. 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації.

Такий спосіб виникнення права власності, як набувальна давність можливий за умови сукупності обставин, зазначених в ч. 1 ст. 344 ЦК України, а саме: тривалого, добросовісного, відкритого та безперервного володіння майном як своїм власним. Тривалість володіння передбачає, що має закінчитись визначений законом строк, який для нерухомого майна складає десять років. Відкритість та безперервність означають, що особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні, а також що протягом встановленого законом строку титульний володілець не заявляв вимог про повернення йому майна.

Згідно узагальнень Верховного Суду України та аналізу деяких питань застосування судами законодавства про право власності при розгляді цивільних справ для набуття права власності на майно за набувальною давністю згідно з правилами ст. 344 ЦК, по-перше, необхідно, щоб заволодіння майном було добросовісним, тобто особа при заволодінні майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності. Разом з тим факт обізнаності особи про те, що вона є власником речі, не виключає добросовісності володіння за умови, що заволодіння майном не відбулося з порушенням норм права (викрадення, шахрайство). По-друге, таке володіння повинно бути відкритим, тобто очевидним для всіх інших осіб, при цьому володілець має ставитись до цього майна, як до власного) експлуатувати, вживати необхідних заходів для утримання майна в належному стані тощо. По-третє, володіння майном повинно бути безперервним протягом встановлених законом строків. Така сама позиція закріплена і у п.9 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 07.02.2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав».

Враховуючи положення ст.335 ЦК України право власності за набувальною давністю може бути набутим як на безхазяйні речі, так і на майно, яке належить за правом власності іншій особі.

Виходячи із наведеного, суд вважає, позовні вимоги щодо визнання права власності на нерухоме майно за набувалою давністю, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 263-265 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до Токмацької міської ради, Запорізької області про визнання права власності на нерухоме майно за набувалою давністю задовольнити повністю.

Визнати за ОСОБА_1, РНОКПП: НОМЕР_1, адреса проживання: АДРЕСА_2 право власності за набувальною давністю на житловий будинок АДРЕСА_1 який належав ОСОБА_2.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Запорізького апеляційного суду через Токмацький районний суд Запорізької області. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя: