233 № 233/928/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 січня 2019 року Костянтинівський міськрайонний суд Донецької області у складі:

головуючого судді Малінова О.С.,

за участю секретаря Аллік Ю.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Костянтинівка цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач вернувся до суду із позовом у якому проситьстягнути з відповідача ОСОБА_2 на його користь борг у сумі 360000,00 грн., посилаючись на те, що 28 лютого 2013 року між ним та відповідачем ОСОБА_2 укладено договір позики, на підтвердження чого відповідачем власноручно була складена розписка. Відповідно до умов договору позики відповідач позичив у нього та фактично отримав грошові кошти у сумі 12000,00 доларів США, що на момент укладення договору за курсом НБУ було еквівалентно 97800,00 грн., які зобовязався повернути у строк не пізніше 30 червня 2013 року. За умовами договору позики відповідач зобовязався сплатити неустойку, виходячи з розрахунку 1% від суми боргу за добу прострочки. Проте, у встановлений договором строк борг у сумі 12000,00 доларів США відповідач не сплатив. 20 серпня 2014 року від відповідача була отримана сума боргу у розмірі 8000,00 доларів США, що на момент передачі коштів було еквівалентно 107200,00 грн., без врахування будь-яких відсотків неустойки. На подальші його вимоги повернути грошові кошти у повному обсязі, відповідач ніяким чином не реагує. На теперішній час, за його підрахунком, борг відповідача за договором позики складає 71680 доларів США, що за офіційним курсом НБУ станом на 18.02.2016 року еквівалентно 1915289,60 грн. Але враховуючи майновий стан відповідача, економічний стан в країні, проведення АТО неподалік місця мешкання відповідача, вважає обґрунтованою сумою до стягнення з відповідача 360000,00 грн.

Позивач ОСОБА_1 у судове засідання не зявився, надавши суду заяву про повне підтримання заявлених вимог та про розгляд справи у його відсутність (а.с.92).

Відповідач ОСОБА_2, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, у судове засідання не зявився, відзиву з приводу заявлених позовних вимог та своєї позиції суду не надав. Суду було лише надано клопотанням про витребування у позивача оригіналу розписки (а.с.111).

На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у звязку з неявкою всіх учасників справи, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду спору по суті, встановив фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.

Згідно зі статтею 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Відповідно до статті 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором (частина перша стаття 1049 ЦК України).

Отже, за своїми правовими ознаками договір позики є реальною, односторонньою, оплатною або безоплатною угодою, на підтвердження якої може бути надана розписка позичальника, яка є доказом не лише укладення договору, але й посвідчує факт передання грошової суми позичальнику.

Судом встановлено, що відповідно до розписки, оригінал якої був отриманий судом від позивача на виконання ухвали від 13.12.2018 року, відповідач ОСОБА_2 отримав від ОСОБА_1 на особисті потреби девяносто сім тисяч вісімсот грн. (12000 доларів США), які зобовязався повернути 30.06.2013 року в повному обсязі. При порушенні строків повернення зобовязався погасити неустойку виходячи з 1% від суми за день (а.с.122).

Зі змісту письмової розписки вбачається, що ОСОБА_2 отримав від позивача грошову суму саме у національній валюті у розмірі 97800,00 грн., а не 12000,00 доларів США, як на вказує позивач, а тому у відповідності до ч.1 ст. 1049 ЦК України ОСОБА_2 30 червня 2013 року зобовязаний був повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем), тобто 97800,00 грн.

Проте, ОСОБА_2 в строк, визначений договором позики 30 червня 2013 року не повернув ОСОБА_1 грошову суму у розмірі 97800,00 грн.

За твердженням позивача, відповідач 20 серпня 2014 року повернув йому частину позики у розмірі 8 000 доларів США, що на той час було еквівалентно 107200,00 грн.

Тобто, відповідачем зобовязання з повернення позики виконано з простроченням та зі сплатою неустойки, визначеної договором, у розмірі 9400,00 грн. (107200,00 грн. - 97800,00 грн. = 9400,00 грн.)

Відповідно до ч.1 ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, від зобовязаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобовязаний сплатити неустойку відповідно до статей 549-552 цього Кодексу, яка нараховується від дня коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 ЦК України.

З укладеного між сторонами договору позики вбачається, що при порушенні строків повернення позики ОСОБА_2 зобовязався погасити неустойку виходячи з 1% від суми за день.

Тому, відповідач ОСОБА_2 мав сплатити позивачеві 1% від суми боргу за період з 01 липня 2013 року по 20 серпня 2014 року.

Проте, відповідно до ст. 2 Закону України від 2 вересня 2014 року № 1669-VII «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» на час проведення антитерористичної операції забороняється нарахування пені та/або штрафів на основну суму заборгованості із зобовязань за кредитними договорами та договорами позики з 14 квітня 2014 року громадянам України, які зареєстровані та постійно проживають або переселилися у період з 14 квітня 2014 року з населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, а також юридичним особам та фізичним особам - підприємцям, що провадять (провадили) свою господарську діяльність на території населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція. Банки та інші фінансові установи, а також кредитори зобовязані скасувати зазначеним у цій статті особам пеню та/або штрафи, нараховані на основну суму заборгованості із зобовязань за кредитними договорами і договорами позики у період проведення антитерористичної операції.

Відповідач зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1.

Згідно із розпорядженням Кабінету Міністрів України від 2 грудня 2015 р. № 1275-р. «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, та визнання такими, що втратили чинність, деяких розпоряджень Кабінету Міністрів України» с. Веролюбівка Костянтинівського району Донецької області віднесене до переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція.

Тому відповідач звільняється від сплати неустойки, нарахованої на основну суму заборгованості із зобовязань за договором позики з 14 квітня 2014 року.

Таким чином, розмір неустойки, яку мав сплатити відповідач на користь позивача за період з 01 липня 2013 року по 14 квітня 2014 року складає: 97800,00 грн. х 1% х 288 днів = 281664,00 грн.

За таких обставин, суд вважає необхідним стягнути з ОСОБА_2 на користь позивача неустойку за договором позики за період з 01 липня 2013 року по 14 квітня 2014 року у розмірі 281 664,00 грн.

Тож, позовні вимоги ОСОБА_1 слід задовольнити частково.

У звязку із частковим задоволенням позову суд, пропорційно розміру задоволених вимог, стягує з відповідача на користь держави судовий збір у розмірі 2816,64 грн.

Керуючись ст.ст. 7, 8, 19, 141, 264-265 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, паспорт ВА, №076080, домашня адреса: с. Веролюбівка Костянтинівського району Донецької області, вул. Шкільна, 85, на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, РНОКПП НОМЕР_1, місце проживання: 51124, АДРЕСА_1, неустойку за договором позики від 28 лютого 2013 року за період з 01 липня 2013 року по 14 квітня 2014 року у розмірі 281 664 (двісті вісімдесят одна тисяча шістсот шістдесят чотири) грн. 00 коп.

В решті позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, на користь держави судовий збір у розмірі 2816 (дві тисячі вісімсот шістнадцять) грн. 64 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законно сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку учасниками справи, а також особами, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обовязки, повністю або частково до Донецького апеляційного суду через Костянтинівський міськрайонний суд Донецької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або в разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя