Постанова

Іменем України

20 листопада 2019 року

м. Київ

справа № 520/15772/14-ц

провадження № 61-16603св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Луспеника Д. Д.,

суддів: Воробйової І. А. (суддя-доповідач), Гулька Б. І., Лідовця Р. А.,

Черняк Ю. В.,

учасники справи:

позивач - Публічне акціонерне товариство комерційний банк «Дельта Банк»,

відповідач - ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Київського районного суду

м. Одеси від 15 квітня 2015 року у складі судді Петренка В. С. та ухвалу Апеляційного суду Одеської області від 09 вересня 2015 року у складі колегії суддів: Ісаєвої Н. В., Журавльова О. Г., Комлевої О. С.,

ВСТАНОВИВ:

1. Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У листопаді 2014 року Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк»

(далі - ПАТ КБ «Дельта Банк») звернулося до суду з позовом до

ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Позовна заява мотивована тим, що 01 серпня 2008 року між Відкритим акціонерним товариством «Сведбанк» (далі - ВАТ «Сведбанк»), правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «Омега Банк» (далі - ПАТ «Омега Банк»), та ОСОБА_1 укладений кредитний договір № 1503/0808/45-037, відповідно до умов якого банк надав позичальнику кредитні кошти у розмірі 36 000,00 доларів США, зі сплатою банку 11,90 % річних за користування кредитом, на строк з 01 серпня 2008 року

по 01 серпня 2036 року.

На забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором, 01 серпня 2008 року між ВАТ «Сведбанк» та ОСОБА_2 укладений договір поруки № 1503/0808/45-037-Р-1, відповідно до якого поручитель зобов`язується перед банком відповідати за виконання зобов`язань щодо повернення коштів, наданих банком ОСОБА_1 , у вигляді кредиту/кредитної лінії згідно з кредитним договором від 01 серпня 2008 року № 1503/0808/45-037

у сумі 36 000,00 доларів США строком до 01 серпня 2018 року, з процентною ставкою 11,90 % річних за їх використання.

Крім того, зазначає, що 14 серпня 2013 року між ПАТ «Омега Банк» та

ПАТ «Дельта Банк» укладений договір купівлі-продажу прав вимоги, відповідно до якого в порядку, обсязі та на умовах, визначених цим договором, ПАТ «Омега Банк» передає (відступає) ПАТ «Дельта Банк» права вимоги за кредитними та забезпечувальними договорами, внаслідок чого ПАТ «Дельта Банк» замінює ПАТ «Омега Банк» як кредитора у зазначених зобов`язаннях, а внаслідок передачі від ПАТ «Омега Банк» до ПАТ «Дельта Банк» прав вимоги до боржників, до ПАТ «Дельта Банк» переходить (відступається) право вимоги від боржників повного, належного, та реального виконання обов`язків за кредитними та забезпечувальними договорами.

Ураховуючи викладене, ПАТ «Дельта Банк» просило суд стягнути

солідарно із ОСОБА_1 та ОСОБА_2 заборгованість за кредитним договором у розмірі 469 080,82 грн, яка складається із: 427 858,01 грн - заборгованість за кредитом, 41 222,81 грн - заборгованість за відсотками.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 15 квітня 2015 року позов ПАТ «Дельта Банк» задоволено. Стягнуто солідарно порядку

з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь ПАТ «Дельта Банк» загальну суму заборгованості за кредитним договором від 01 серпня 2008 року

№ 1503/0808/45-037 у розмірі 469 080 грн 82 коп., яка складається із:

427 858 грн 01 коп. - заборгованість за кредитом; 41 222 грн 81 коп. - заборгованість за відсотками. Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що відповідачі не виконують зобов`язання за договором, внаслідок чого існує заборгованість, яка підлягає стягненню у солідарному порядку.

Короткий зміст судового рішення суду апеляційної інстанції

Ухвалою Апеляційного суду Одеської області від 09 вересня 2015 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилено. Рішення Київського районного суду м. Одеси від 15 квітня 2015 року залишено без змін.

Судове рішення апеляційного суду мотивовано тим, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку щодо задоволення позовних вимог

ПАТ «Дельта Банк», оскільки відповідачі належним чином зобов`язання за кредитним договором не виконували, у зв`язку з чим утворилась заборгованість перед банком, яка підлягає стягненню солідарно.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

У касаційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на неправильне застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить оскаржувані судові рішення скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог ПАТ «Дельта Банк» відмовити.

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних

і кримінальних справ від 26 травня 2016 року відкрито касаційне провадження в указаній справі і витребувано цивільну справу

№ 520/15772/14 із Київського районного суду м. Одеси.

Відповідно до пункту 6 розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діяв у межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

15 грудня 2017 року набрав чинності Закон України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», за якими судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд (стаття 388 ЦПК України).

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIIІ «Перехідні положення» ЦПК України у редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

04 квітня 2018 року справу передано до Верховного Суду.

10 червня 2019 року відповідно до протоколу автоматизованого розподілу справ між суддями справу передано судді-доповідачеві.

Ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 07 листопада 2019 року вказану справу призначено до судового розгляду.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

Касаційна скарга мотивована тим, що суди попередніх інстанцій

не з`ясували обставин, що мають значення для справи, та не взяли до уваги наявність підстав для звільнення відповідача від відповідальності.

Суд першої інстанції не витребував у ПАТ «Дельта Банк» договір про перехід права вимоги ПАТ «Омега Банк», правонаступником якого

є ПАТ «Сведбанк», що призвело до неповного та всебічного розгляду справи.

Посилається на постанову Верховного Суду України від 23 вересня

2015 року у справі № 6-979цс15, в якій роз`яснено, що у частині другій

статті 517 ЦК України передбачено, що боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні.

Зазначає, що вона не мала змоги з причин, від неї не залежних, повертати борг за кредитним договором, оскільки первинний кредитор передав свої активи та кредитні зобов`язання позивачу, але останній не повідомляв її про банківські рахунки, на які необхідно сплачувати борг.

Відзив (заперечення) на касаційну скаргу учасниками справи не подано

Фактичні обставини справи, встановлені судами

01 серпня 2008 року між ВАТ «Сведбанк» та ОСОБА_1 укладений кредитний договір № 1503/0808/45-037, відповідно до умов якого банк надає позичальнику грошові кошти у вигляді кредиту у розмірі

36 000,00 доларів США, на строк по 01 серпня 2018 року включно, та на умовах, передбачених у цьому договорі, а позичальник зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та виконати свої зобов`язання у повному обсязі у терміни, передбачені цим договором. Позичальник сплачує банку проценти за користування кредитом у розмірі 11,90 % річних за весь строк фактичного користування кредитом. Кредитні кошти призначені для здійснення позичальником розрахунків за договором купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 .

Пунктами 9.1, 9.2 кредитного договору від 01 серпня 2008 року

№ 1503/0808/45-037 передбачено, що у випадку невиконання позичальником будь-яких своїх зобов`язань за цим договором та/або умов договору іпотеки, зазначеного у пункті 2.1 цього договору, та/або у випадку порушення позичальником строків платежів, встановлених пунктах 3.1, 3.3 цього договору, банк має право вимагати дострокового повернення кредиту, сплати процентів за користування ним, а позичальник зобов`язаний виконати зазначені зобов`язання в порядку, передбаченому пунктами 9.2, 9.3 цього договору. Вимога про дострокове повернення кредиту, сплату процентів за користування ним, направляється позичальникові письмово та підлягає виконанню у повному обсязі протягом 30 календарних днів з моменту її надіслання банком за адресою позичальника, зазначеною в реквізитах цього договору, або адресою, повідомленою позичальником відповідно до пункту 5.5 цього договору. Сторони досягли згоди, що датою, з якої починається відлік зазначеного вище тридцятиденного строку, вважається дата, зазначена на квитанції, яка надається банку відділенням зв`язку при відправленні позичальнику листа

з вимогою про дострокове повернення кредиту, сплату процентів за користування ним з повідомленням про вручення.

На забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором

від 01 серпня 2008 року № 1503/0808/45-037, того ж дня

між ВАТ «Сведбанк» та ОСОБА_2 укладений договір поруки

№ 1503/0808/45-037-Р-1, відповідно до якого поручитель зобов`язується перед банком відповідати за виконання зобов`язань щодо повернення коштів, наданих банком позичальнику, у вигляді кредиту/кредитної лінії згідно з кредитним договором від 01 серпня 2008 року № 1503/0808/45-037

у сумі 36 000,00 доларів США строком до 01 серпня 2018 року, з процентною ставкою 11,90 % річних за їх використання.

Відповідно до пунктів 2, 4 договору поруки від 01 серпня 2008 року

№ 1503/0808/45-037-Р-1 поручитель несе солідарну відповідальність

з позичальником перед банком за виконання позичальником умов основного зобов`язання усім належним йому майном та грошовими коштами. У разі невиконання позичальником умов основного зобов`язання в строк, поручитель погашає суму кредиту, нараховані проценти та штрафні санкції за несвоєчасне повернення позичальником коштів, наданих у межах основного зобов`язання, та процентів за користування кредитом за першою вимогою банку протягом трьох банківських днів з моменту отримання поручителем надісланої банком письмової заяви про невиконання позичальником своїх зобов`язань, передбачених основним зобов`язанням, надісланою банком за адресою, зазначеною у реквізитах поручителя

в цьому договору, або повідомлених поручителем згідно з пунктом 9 договору.

19 листопада 2009 року між ПАТ «Сведбанк» та ОСОБА_1 укладений договір про внесення змін та доповнень № 1 до кредитного договору 1503/0808/45-037 від 01 серпня 2008 року, відповідно до умов якого, кредитні кошти були надані на строк по 01 серпня 2036 року.

19 листопада 2009 року між ПАТ «Сведбанк» та ОСОБА_2 укладено додаткову угоду № 1 до договору поруки від 01 серпня 2008 року

№ 1503/0808/45-037-Р-1, у якій зазначено, що кредитні кошти надані на строк по 01 серпня 2036 року.

Грошові кошти у розмірі 36 000,00 доларів США, що складає еквівалент

у гривні 174 423,60 грн, ОСОБА_1 отримала, що підтверджується заявою на видачу готівки від 01 серпня 2008 року № 2955221/0420 (а.с. 78).

14 серпня 2013 року між ПАТ «Омега Банк», який є правонаступником

ПАТ «Сведбанк», та ПАТ «Дельта Банк» укладений договір купівлі-продажу прав вимоги, відповідно до якого в порядку, обсязі та на умовах, визначених цим договором, ПАТ «Омега Банк» передає (відступає) ПАТ «Дельта Банк» права вимоги за кредитними та забезпечувальними договорами, внаслідок чого ПАТ «Дельта Банк» замінює ПАТ «Омега Банк» як кредитора

у зазначених зобов`язаннях, а внаслідок передачі від ПАТ «Омега Банк» до ПАТ «Дельта Банк» прав вимоги до боржників, до ПАТ «Дельта Банк» переходить (відступається) право вимоги від боржників повного, належного, та реального виконання обов`язків за кредитними та забезпечувальними договорами.

14 серпня 2013 року між ПАТ «Омега Банк», який є правонаступником

ПАТ «Сведбанк», та ПАТ «Дельта Банк» укладений акт приймання-передачі, згідно з яким ПАТ «Омега Банк» передав, а ПАТ «Дельта Банк» прийняв права вимоги за кредитами, зокрема щодо кредитного договору

від 01 серпня 2008 року № 1503/0808/45-037, укладеного між

ВАТ «Сведбанк» та ОСОБА_1 .

Враховуючи порушення відповідачем строків повернення кредиту, 13 серпня 2014 року ПАТ «Дельта Банк» звернулось до ОСОБА_1 та ОСОБА_2

з досудовими вимогами № 31.4-08/8054/14, 31.4-08/8078/14 сплатити прострочену (поточну) заборгованість, які були надіслані на адресу відповідачів, що підтверджується реєстром поштових відправлень

(а.с. 29-32).

2. Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Згідно з положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Встановлено й це вбачається з матеріалів справи, що оскаржувані судові рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводи касаційної скарги цих висновків не спростовують.

Касаційна скарга ОСОБА_1 задоволенню не підлягає.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Відповідно до вимог частин першої і другої статті 400 ЦПК України під

час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Частиною першою статті 402 ЦПК України встановлено, що у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.

У частині третій статті 3 ЦПК України визначено, що провадження

в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з частинами першою, другою та п`ятою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог

і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до положень статей 1049, 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами

(з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно

до статті 1048 цього Кодексу.

Згідно зі статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (стаття 611 ЦК України).

Суди установили, що ОСОБА_1 неналежним чином не виконувала умови кредитного договору, на досудові вимоги банку не реагувала,

в результаті чого станом на 21 серпня 2014 року утворилася заборгованість у розмірі 469 080,82 грн, із яких: 427 858,01 грн - заборгованість за кредитом, 41 222,81 грн - заборгованість за відсотками.

Відповідно до статті 546 ЦК України виконання зобов`язання може забезпечуватися, зокрема, неустойкою, порукою, заставою.

За договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку (частина перша статті 553 ЦК України).

У разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки (частини перша, друга статті 554 ЦК України).

Судом встановлено, що на забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором від 01 серпня 2008 року № 1503/0808/45-037,

01 серпня 2008 року між ВАТ «Сведбанк» та ОСОБА_2 укладений договір поруки № 1503/0808/45-037-Р-1, відповідно до якого поручитель зобов`язується перед банком відповідати за виконання зобов`язань щодо повернення коштів, наданих банком позичальнику.

Задовольняючи позовні вимоги в частині солідарного стягнення заборгованості з боржника та поручителя, суди виходили із того, що позичальник не виконує умови кредитного договору щодо своєчасного повернення суми отриманого кредиту та сплати нарахованих за кредитними коштами відсотків, що є підставою для солідарного стягнення

з позичальника та поручителя отриманих ОСОБА_1 коштів та відсотків за користування кредитом, відповідно до вимог статті 526 ЦК України, якою передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України.

Посилання заявника у касаційній скарзі на те, що вона не мала змоги

з причин від неї не залежних повертати борг за кредитним договором, оскільки первинний кредитор передав свої активи та кредитні зобов`язання позивачу, але останній не повідомляв її про банківські рахунки, на які необхідно сплачувати борг, є безпідставними з огляду на таке.

Відповідно до статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Статтею 514 ЦК України встановлено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено за договором або законом.

Суди встановили, що позивач, звертаючись до суду з цим позовом, надав належні докази на підтвердження права вимоги за зазначеним кредитним договором.

Пунктом 11.5 кредитного договору передбачено право банку передавати свої права за цим договором третій особі, без погодження із позичальником.

Відповідно до статті 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням.

У частині другій статті 517 ЦК України передбачено, що боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні.

За змістом наведених положень закону, боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору і таке виконання є належним.

Указаний правовий висновок викладений в постанові Верховного Суду України від 23 вересня 2015 року у справі № 6-979цс15.

Оскільки боржник не сплачувала заборгованість за кредитним договором ні новому, ні старому кредитору, унаслідок чого в неї утворилася заборгованість, тому суди дійшли обґрунтованого висновку про стягнення заборгованості на користь нового кредитора, оскільки неповідомлення боржника про зміну кредитора не звільняє його від обов`язку погашення кредиту взагалі.

Вирішуючи спір, який виник між сторонами у справі, суди правильно визначилися з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідили наявні у справі докази і надали їм належну оцінку згідно зі статтями 57-60, 212 ЦПК України (у редакції станом на час розгляду справи судами), правильно встановили обставини справи, внаслідок чого ухвалили законні й обґрунтовані судові рішення, які відповідають вимогам матеріального та процесуального права.

Доводи касаційної скарги зводяться до відсутності у ПАТ «Дельта Банк» права вимоги за укладеним між нею та ПАТ «Сведбанк» кредитним договором, не спростовують висновків судів першої та апеляційної інстанцій, обґрунтовано викладених у мотивувальній частині судових рішень, зводяться до переоцінки доказів та незгоди заявника з висновками судів щодо їх оцінки. В силу вимог вищенаведеної статті 400 ЦПК України суд касаційної інстанції не вправі встановлювати нові обставини та переоцінювати докази.

Докази та обставини, на які посилається заявник у касаційній скарзі,

були предметом дослідження судів першої та апеляційної інстанцій, додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановленні судом були дотримані норми матеріального та процесуального права.

Інші доводи касаційної скарги висновки судів попередніх інстанцій не спростовують, на законність судових рішень не впливають, а направлені на переоцінку доказів, що знаходиться поза межами повноважень суду касаційної інстанції. При вирішенні вказаної справи судом правильно визначено характер правовідносин між сторонами, правильно застосовано закон, що їх регулює.

Відповідно до частин першої, другої статті 410 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення залишає без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і законне рішення з одних лише формальних міркувань.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне залишити касаційну скаргу без задоволення, а оскаржуване судове рішення -

без змін.

Керуючись статтями 400, 409, 410, 416, 418, 419 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Київського районного суду м. Одеси від 15 квітня 2015 року та ухвалу Апеляційного суду Одеської області від 09 вересня 2015 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий Д. Д. Луспеник

Судді: І. А. Воробйова

Б. І. Гулько

Р. А. Лідовець

Ю. В. Черняк