Постанова

Іменем України

05 грудня 2019 року

м. Київ

справа № 720/1817/16-ц

провадження № 61-23584св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Воробйової І. А. (суддя-доповідач), Лідовця Р. А., Черняк Ю. В.,

учасники справи:

позивачі: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ,

відповідачі: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на рішення Новоселицького районного суду Чернівецької області від 18 січня 2017 року у складі судді Вівчара Г. А. та ухвалу Апеляційного суду Чернівецької області від 15 березня 2017 року у складі колегії суддів: Височанської Н. К., Литвинюк І. М., Перепелюк І. Б.,

ВСТАНОВИВ:

1. Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У жовтні 2016 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулися до суду з позовом до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 про повернення безпідставно набутого майна.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що вони наприкінці травня 2008 року домовилися про придбання ОСОБА_3 на ім`я позивачів двох земельних ділянок. Позивачами на територію України по системі «WESTERN-UNION» були перераховані грошові кошти.

Перший переказ грошей на суму 4000,32 Євро відбувся 03 червня 2008 року. Відправник грошей ОСОБА_2 , отримав гроші ОСОБА_3

Другий переказ грошей на суму 3 999,78 Євро відбувся 17 червня 2008 року. Відправник грошей був ОСОБА_1 , отримав гроші ОСОБА_6 .

Третій переказ грошей на суму 3999,68 Євро відбувся 03 липня 2008 року. Відправник грошей був ОСОБА_2 , отримав грошові кошти ОСОБА_5

Четвертий переказ грошей на суму 1538,29 Євро відбувся 15 липня 2008 року. Відправник грошей була ОСОБА_2 , отримав грошові кошти ОСОБА_3 .

П`ятий переказ грошей на суму 800 Євро відбувся 19 вересня 2008 року. Відправник грошей був ОСОБА_2 , отримала грошові кошти ОСОБА_4 .

Загалом було переказано кошти в сумі 14337,06 Євро з яких 10337,28 Євро переказала ОСОБА_2 , 3999 Євро переказав ОСОБА_1 .

Позивачі зазначали, що письмової угоди між ними не було укладено, термін повернення грошей не був визначений.

На їхню вимогу 03 грудня 2014 року ОСОБА_3 частково повернув ОСОБА_7 грошові кошти в сумі 1 500 доларів США. Надалі повернув 1 000 доларів США 09 січня 2015 року, 500 доларів США 14 січня 2015 року та 500 доларів США 07 липня 2015 року, що складає 3 500 доларів США.

Ураховуючи викладене ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , посилаючись на вимоги статті 1212 ЦК України, просили стягнути ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 грошові кошти у розмірі 5 538,61 Євро; з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_1 грошові кошти у розмірі 24 998 грн 63 коп.; з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_2 грошові кошти у розмірі 3998,67 Євро; з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 грошові кошти у розмірі 800 Євро.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Новоселицького районного суду Чернівецької області від 18 січня 2017 року в задоволенні позову ОСОБА_1 та ОСОБА_2 відмовлено.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив із того, що положення статті 1212 ЦК України до спірних правовідносин застосуванню не підлягають, оскільки регулюються нормами зобов`язального права, які застосовуються до окремих угод.

Короткий зміст ухвали суду апеляційної інстанції

Ухвалою Апеляційного суду Чернівецької області від 15 березня 2017 року апеляційна скарга ОСОБА_1 та ОСОБА_2 залишена без задоволення, рішення Новоселицького районного суду Чернівецької області від 18 січня 2017 року залишене без змін.

Постановляючи указану ухвалу, апеляційний суд виходив із того, що рішення суду першої інстанції ухвалене з дотриманням норм матеріального і процесуального права.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

У квітні 2017 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулися до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ з касаційною скаргою, в якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просили скасувати оскаржувані судові рішення матеріали справи повернути на новий судовий розгляд до суду першої інстанції.

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 06 червня 2017 року відкрито касаційне провадження в указаній справі і витребувано цивільну справу.

Відповідно до пункту 6 розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діяв у межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

15 грудня 2017 року набрав чинності Закон України від 3 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», за якими судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд (стаття 388 ЦПК України).

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIIІ «Перехідні положення» ЦПК України у редакції Закону України від 3 жовтня 2017 року № 2147-VIII касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

14 травня 2018 року справу передано до Верховного Суду.

У червні 2019 року згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями справа передана судді-доповідачеві.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

Касаційна скарга мотивована тим, що виниклі правовідносини, що склалися між сторонами жодним чином не можна визнати як такі, що утворюють законну підставу для збереження майна за рахунок іншої особи, в розумінні вимог частини другої статті 11 ЦК України. Таким чином, суди, розглядаючи справу, не встановили характер спірних правовідносин, припустилися помилки, не застосували до правовідносин закон, який підлягає застосуванню, зокрема положення статті 1212 ЦК України.

Доводи особи, яка подала відзив на касаційну скаргу

У липні 2017 року до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ надійшли заперечення на касаційну скаргу від ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , в яких вони просили залишити оскаржувані судові рішення без змін, оскільки вони прийняті при всебічному та повному з`ясуванні обставин справи, ґрунтуються на правильному застосуванні норм чинного законодавства України.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

Судами встановлено, що між сторонами, в усній формі була домовленість про придбання ОСОБА_3 на ім`я позивачів двох земельних ділянок.

З цією метою позивачами на територію України по системі «WESTERN UNION» були перераховані грошові кошти.

Факт переказу грошей підтверджується копіями квитанцій грошових переказів через систему переказу «WESTERN UNION».

Перший переказ грошей на суму 4000,32 Євро відбувся 03 червня 2008 року. Відправник грошей ОСОБА_2 , отримав грошові кошти ОСОБА_3

Другий переказ грошей на суму 3 999,78 Євро відбувся 17 червня 2008 року. Відправник грошей був ОСОБА_1 , отримав грошові кошти ОСОБА_6 .

Третій переказ грошей на суму 3999,68 Євро відбувся 03 липня 2008 року. Відправник грошей був ОСОБА_2 , отримав грошові кошти ОСОБА_5

Четвертий переказ грошей на суму 1538,29 Євро відбувся 15 липня 2008 року. Відправник грошей була ОСОБА_2 , отримав грошові кошти ОСОБА_3 .

П`ятий переказ грошей на суму 800 Євро відбувся 19 вересня 2008 року. Відправник грошей був ОСОБА_2 , отримала грошові кошти ОСОБА_4

Загалом було переказано кошти в сумі 14 337,06 Євро з яких 10 337,28 Євро переказала ОСОБА_2 , 3 999 Євро переказав ОСОБА_1 .

2. Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з положеннями частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Відповідно до вимог частини першої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Рішення судів попередніх інстанцій відповідають зазначеним вимогам закону.

В статті 1212 ЦК України визначені випадки набуття майна або його збереження без достатніх правових підстав.

Предметом регулювання інституту безпідставного отримання чи збереження майна є відносини, які виникають у зв`язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна i які не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права.

Об`єктивними умовами виникнення зобов`язань із набуття, збереження майна без достатньої правової підстави виступають: 1) набуття або збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); 2) шкода у вигляді зменшення або незбільшення майна у іншої особи (потерпілого); 3) обумовленість збільшення або збереження майна на стороні набувача шляхом зменшення або відсутності збільшення на стороні потерпілого; 4) відсутність правової підстави для вказаної зміни майнового стану цих осіб.

За змістом частини першої статті 1212 ЦК України безпідставно набутим є майно, набуте особою або збережене нею у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави.

Відповідно до частини першої, пункту 1 частини другої статті 11, частин першої та другої статті 509 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. До підстав виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, належать договори та інші правочини. Зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Зобов`язання повинно виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно із частиною першою статті 177 ЦК України об`єктами цивільних прав є, зокрема, речі, у тому числі гроші.

Під відсутністю правової підстави розуміється такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону, або суперечить меті правовідношення i його юридичному змісту. Тобто, відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином.

Загальна умова частини першої статті 1212 ЦК України звужує застосування інституту безпідставного збагачення у зобов`язальних (договірних) відносинах, або отримане однією зі сторін у зобов`язанні підлягає поверненню іншій стороні на підставі статті 1212 ЦК України тільки за наявності ознаки безпідставності такого виконання.

Зазначена норма закону застосовується лише у тих випадках, коли безпідставне збагачення однієї особи за рахунок іншої не може бути усунуто з допомогою інших, спеціальних способів захисту. Зокрема, у разі виникнення спору щодо набуття майна або його збереження без достатніх правових підстав договірний характер правовідносин виключає можливість застосування до них судом положень частини першої статті 1212 ЦК України, у тому числі й щодо зобов`язання повернути майно потерпілому.

Якщо ж зобов`язання не припиняється з підстав, передбачених статтями 11, 600, 601, 604-607, 609 ЦК України, до моменту його виконання, таке виконання має правові підстави (підстави, за яких виникло це зобов`язання).

Звертаючись до суду з позовом, позивачі вказували на те, що між ними та відповідачем ОСОБА_3 та ОСОБА_4 існувала домовленість на придбання земельної ділянки.

Колегія суддів Верховного Суду погоджується з висновками судів попередніх інстанцій про те, що між сторонами виникли зобов`язання та правовідносини в якому одна сторона ОСОБА_3 зобов`язаний був вчинити на користь позивачів ОСОБА_1 та ОСОБА_2 дії з пошуком двох земельних ділянок, отриманням довіреності та оформленням договору купівлі-продажу.

Тобто, правовідносини, що склалися між сторонами, врегульовані на рівні правочину (довіреності), що виключає застосування положень статті 1212 ЦК України, ознаки безпідставного набуття відповідачем майна за рахунок позивача відсутні.

За таких обставин, суди попередніх інстанцій дійшли обґрунтованого висновку про відмову у позові за відсутності правових підстав для стягнення коштів у порядку статті 1212 ЦК України.

Доводи касаційної скарги не заслуговують на увагу, оскільки зводяться до переоцінки доказів та встановлених судами обставин, що відповідно до положень статті 400 ЦПК України знаходиться за межами повноважень касаційного суду.

Доводи касаційної скарги, з урахуванням встановлених у справі обставин, не спростовують висновки судів першої та апеляційної інстанцій, тому не дають підстав для скасування судових рішень у справі, які ухвалено з дотриманням принципів справедливості, добросовісності та розумності, що є загальними засадами цивільного законодавства (стаття 3 ЦК України).

Згідно зі статтею 410 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і законне рішення з одних лише формальних міркувань.

Керуючись статтями 400, 409, 410, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 та ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Новоселицького районного суду Чернівецької області від 18 січня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду Чернівецької області від 15 березня 2017 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді: І. А. Воробйова

Р. А. Лідовець

Ю. В. Черняк