ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
____________________________________________________________________
Справа № 686/6888/15-ц
Провадження № 22-ц/4820/107/19
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 січня 2019 року м. Хмельницький

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Хмельницького апеляційного суду

в складі: головуючого судді Гринчука Р.С.,

суддів: Грох Л.М., Костенка А.М.,

секретар - Чебан О.М.,

за участю учасників справи,

розглянула у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 1 листопада 2018 року, суддя Карплюк О.І., у справі за позовом ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 до ОСОБА_1, ОСОБА_6, ОСОБА_7, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - Хмельницька міська рада, про визначення порядку користування земельною ділянкою,

в с т а н о в и л а :

В квітні 2015 року позивачі звернулися до суду з позовом, в якому, з урахуванням уточнених позовних вимог просили припинити право спільної часткової власності ОСОБА_2, ОСОБА_4, ОСОБА_3, ОСОБА_5 та ОСОБА_1, ОСОБА_6, ОСОБА_7 на домоволодіння АДРЕСА_1; виділити у спільну часткову власність у рівних частках позивачам в натурі належну їм частку 22/100 у вказаному будинковолодінні, що складається із кухні «1-1» площею 8.1 кв.м, житлової кімнати «1-2» площею 12,8 кв.м, житлової кімнати «1-3» площею 18,4 кв.м, коридору «1-4» площею 14,5 кв.м. житлової кімнати «1-5» площею 20,3 кв.м, топочної «1-6» площею 2,8 кв.м, коридору «1-7» площею 2,4 кв.м; визначити порядок користування земельною ділянкою, на якій розташоване дане домоволодіння, згідно варіанту № 1, запропонованого експертом у висновку № 3069/3070/15-26 судової будівельно-технічної експертизи від 26.02.2016 р., по прямій лінії поділу без врахування точок 15-16 (0,33 м), та виділити позивачам в користування земельну ділянку, на якій розташовані їх 22/100 домоволодіння, та земельну ділянку, необхідну для його обслуговування.

В обґрунтування позову зазначали, що вони є співвласниками спірного домоволодіння разом з відповідачами, яким належить частка 78/100 в даному домоволодінні, бажають виділу, однак не можуть досягти згоди в позасудовому порядку. Земельна ділянка, на якій розміщене домоволодіння, виділялась забудовнику площею 500 кв.м., на даний час фактично використовується 537 кв.м. Частина земельної ділянки, а саме 127 кв.м., на якій розміщено одну зі споруд відповідачів, передана в оренду відповідачам Хмельницькою міською радою. Решта землі використовується сторонами непропорційно, у зв'язку з чим вважають, що відповідачі зайняли більшу частину, ніж їм мало б належати відповідно до частки в будинку.

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 18.10.2017 року, яке залишено без змін ухвалою Апеляційного суду Хмельницької області від 11.12.2017 року, в задоволенні позову відмовлено.

Постановою Верховного Суду від 30.05.2018 року рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 18.10.2017 року та ухвалу Апеляційного суду Хмельницької області від 11.12.2017 року скасовано. В частині вирішення позовної вимоги про виділ в натурі часток житлового будинку (домоволодіння), що є у спільній частковій власності, ухвалено нове рішення про відмову у задоволенні позову в цій частині. Справу в частині вирішення позовних вимог про визначення порядку користування земельною ділянкою передано на новий розгляд до суду першої інстанції.

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 01.11.2018 року позов задоволено. Визначено наступний порядок користування земельною ділянкою по АДРЕСА_1: виділити в користування ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 земельну ділянку площею 0,0118 га за точками 1, 2, 3, 4, 5, 6, 7, 8, 9, 10, 11, 12, 13, 14, 15, 16, 1; ОСОБА_1, ОСОБА_6, ОСОБА_7 виділено в користування земельну ділянку площею 0,0419 га за точками 9, 10, 11, 12, 13, 14, 15, 16, 1, 28, 27, 26, 25, 24, 23, 22, 21, 20, 19, 18, 17, 9. Встановлено на користь ОСОБА_1, ОСОБА_6, ОСОБА_7 право земельного сервітуту площею 0,0013 га за точками 8, 9, 10, 11, 8 на частину земельної ділянки площею 0,0118 га, яка знаходиться в користуванні ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 витрати, пов'язані з проведенням експертизи в сумі по 431,20 грн. кожному. Стягнуто з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 витрати, пов'язані з проведенням експертизи в сумі по 431,20 грн. кожному. Стягнуто з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 витрати, пов'язані з проведенням експертизи в сумі по 431,20 грн. кожному.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просив скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким визначити порядок користування земельною ділянкою для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд по АДРЕСА_1 у відповідності до першого варіанту встановлення порядку користування зазначеною земельною ділянкою, загальною площею 0,0373 га, запропонованого висновком експерта №447/016, складеного судовим експертом Власюком В.В. 22.03.2017 року.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги вказав на те, що суд помилково визначив порядок користування спірною земельною ділянкою відповідно до варіанту №1, запропонованого висновком експерта Хмельницького відділення КНДІСЕ №3069/30070/15-26 від 26.02.2016 року, оскільки у варіантах №№1, 2, 4 запропоновано закріплення земельної ділянки між співвласниками житлового будинку, виходячи з розміру, який є більшим, ніж було виділено спочатку першому власнику будинку в 1959 році - 0,0500 га, а у варіантах №№ 3, 5 експертом запропоновано виділення в користування сторонам земельної ділянки без урахування земельної ділянки, яка перебуває в оренді у позивачів на підставі договору оренди від 28.02.2010 року, укладеного між ОСОБА_1 та Хмельницькою міською радою. На думку апелянта, до розподілу між співвласниками підлягає земельна ділянка площею 0,0373 га, з урахуванням того, що 0,0127 га земельної ділянки по АДРЕСА_1 за договором оренди земельної ділянки від 28.02.2010 року перебуває у його користуванні і не може бути предметом розподілу в даній справі. При цьому необхідно виходити з розміру земельної ділянки 0,0500 га, а не з фактичного розміру земельної ділянки 0,0537 га, про що обґрунтовано зазначив судовий експерт Власюк В.В. у висновку №447/016 від 22.03.2017 року.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_2 вказав на законність рішення суду першої інстанції, відповідність висновків суду фактичним обставинам справи, просив суд апеляційної інстанції у задоволенні апеляційної скарги відмовити.

В судовому засіданні апелянт та його представник підтримали доводи апеляційної скарги.

ОСОБА_2, який діє в своїх інтересах та інтересах ОСОБА_3, ОСОБА_5 та ОСОБА_4 в суді заперечили проти доводів апеляційної скарги, просили її залишити без задоволення.

Інші учасники справи в судове засідання не з'явилися, про час та місце розгляду справи повідомлялися в порядку установленому процесуальним законом, що підтверджується поштовими рекомендованими повідомленнями про вручення судових повісток.

Заслухавши учасників справи, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом вірно з'ясовані фактичні обставини справи та дана їм належна оцінка, а його висновки підтверджуються матеріалами справи і ґрунтуються на нормах діючого законодавства.

Судом встановлено, що згідно рішення виконкому Хмельницької міської ради депутатів трудящих № 56 від 27.01.1959 року ОСОБА_10 було відведено земельну ділянку АДРЕСА_2 загальною площею 500 кв.м.

За договором про надання в безстрокове користування земельної ділянки для будівництва індивідуального жилого будинку на праві особистої власності, з кількістю кімнат від однієї до п'яти включно і житловою площею до 60 кв.м. від 19.02.1960 року ОСОБА_10 було надано в безстрокове користування вказану земельну ділянку з відібранням у нього як забудовника зобов'язання на наданій ділянці збудувати жилий одноповерховий цегляний будинок житловою площею 53,45 кв.м., з кількістю кімнат - три, на відстані трьох метрів від червоної лінії забудови, глинобитний сарай, а також обгородити садибу, здійснити в межах ділянки висадку дерев, посадити квіти між будинком та вулицею, влаштувати тротуар в межах ділянки.

13.11.1961 року Хмельницьким міжміським БТІ за ОСОБА_10 було зареєстровано домоволодіння по АДРЕСА_2, розміщене на земельній ділянці площею 500 кв.м., що підтверджується копією договору про надання в безстрокове користування земельної ділянки для будівництва індивідуального жилого будинку на праві особистої власності, з кількістю кімнат від однієї до п'яти включно і житловою площею до 60 кв.м. від 19.02.1960 року, висновком Хмельницького МБТІ про реєстрацію домоволодіння від 13.02.1961 року, актом приймання індивідуальної будівлі від 16.01.1961 року, затвердженим рішенням виконкому міської Ради депутатів трудящих від 11.01.1961 року №6.

Рішенням народного суду м. Хмельницький від 19.11.1969 року за результатами розгляду справи за позовом ОСОБА_10 до ОСОБА_11 про розподіл будівлі будинку було присуджено виділити ОСОБА_10 частину будівлі будинку по АДРЕСА_1, яка в ідеальній частці становить 43%; ОСОБА_11 - 57%. Подвір'я присуджено залишити в спільному користуванні. З цього часу в усіх матеріалах зазначеної інвентаризаційної справи номер домоволодіння вказується «АДРЕСА_1» замість «АДРЕСА_2».

02.06.1971 року ОСОБА_10 подарував ОСОБА_12 43% будинку та надвірні будівлі, які відносяться до цієї частини будинку, в АДРЕСА_1; в постійне користування ОСОБА_12 перейшли дві кімнати, загальною площею 31,2 кв.м, прибудова «а», сарай «Б» та льох «б». Зазначені обставини підтверджуються копією договору дарування від 02.06.1971 року.

12.10.1973 року ОСОБА_12 продала належну їй частку 43/100 будинку з надвірними будівлями ОСОБА_13, що підтверджується копією договору купівлі-продажу від 12.10.1973 року.

11.03.2000 року ОСОБА_11 відчужила, а ОСОБА_1, ОСОБА_7, ОСОБА_6 набули у власність за договором міни 57/100 житлового будинку АДРЕСА_1 з відповідною частиною надвірних споруд, що складалися із житлової кімнати 2-1 площею 9,9 кв.м, житлової кімнати 2-2 площею 9,9 кв.м, житлової кімнати 2-3 площею 20,9 кв.м, кухні 2-4 площею 6,7 кв.м, коридору І площею 4,7 кв.м, ванної II площею 1,8 кв.м. Зазначені обставини підтверджуються копією договору міни від 11.03.2000 року, реєстраційним посвідченням Хмельницького БТІ від 17.03.2000 року.

12.05.2003 року ОСОБА_13 подарував ОСОБА_14 та ОСОБА_15 належні йому 43/100 житлового будинку разом з відповідною частиною господарчих та побутових споруд і будівель у АДРЕСА_1. Зазначені обставини підтверджуються копією договору дарування частини житлового будинку від 12.05.2003 року, витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно Хмельницького БТІ від 06.06.2003 року.

13.08.2004 року ОСОБА_14 та ОСОБА_15 продали ОСОБА_1, ОСОБА_7, ОСОБА_6 21/100 домоволодіння у АДРЕСА_1. Ця частина домоволодіння складається з господарських будівель: цегляних хлівів «К», «З», «Ж», шлакобетонного льоху «б», цегляної вбиральні «Л». Зазначені обставини підтверджуються копією договору купівлі-продажу від 13.08.2004 року, витягу про реєстрацію в Державному реєстрі правочинів від 13.08.2004 року, витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно Хмельницького БТІ від 02.09.2004 року.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_14 помер і після його смерті належну йому частку 11/100 в даному домоволодінні успадкувала ОСОБА_16, що підтверджується копією свідоцтва про право на спадщину за законом від 13.06.2007 року, витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 20.08.2007 року.

09.08.2008 року ОСОБА_15 подарувала ОСОБА_17 11/100 даного домоволодіння, що підтверджується фотокопією договору дарування частини домоволодіння від 09.08.2008 року, витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно Хмельницького БТІ від 23.02.2009 року.

06.05.2009 року ОСОБА_15 від імені ОСОБА_16 та ОСОБА_17 продали ОСОБА_5, ОСОБА_2, ОСОБА_4, ОСОБА_3 22/100 житлового будинку по АДРЕСА_1. У власність покупців в рівних частках кожному перейшла частина будинку, що складається з: кухні «1-1» площею 8,1 кв.м, житлової кімнати «1-2» площею 12,8 кв.м, житлової кімнати «1-3» площею 18,4 кв.м, коридору «1-4» площею 14,5 кв.м, житлової кімнати «1-5» площею 20,3 кв.м, топочної «1- 6» площею 2,8 кв.м, коридору «1-7» площею 2,4 кв.м, з надвірних будівель гараж за планом земельної ділянки літ. І. Зазначені обставини підтверджуються копією договору купівлі-продажу частини житлового будинку від 06.05.2009 року, витягом з Державного реєстру правочинів від 06.05.2009 року, витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно Хмельницького БТІ від 29.05.2009 року.

Рішення органу місцевого самоврядування щодо зміни адреси «АДРЕСА_1» на «АДРЕСА_1» відсутнє, тому посилання апелянта на те, що спірний будинок розташований по АДРЕСА_1, а не АДРЕСА_1 суд не бере до уваги. В той же час, як вбачається з матеріалів справи, частина документів, які стосуються спірної земельної ділянки та розміщених на ній будівель містять адресу «АДРЕСА_1», а інша частина - «АДРЕСА_1», що фактично є однією і тією ж адресою.

Таким чином, сторони стали співвласниками будинку з надвірними будівлями по АДРЕСА_1 в частках: позивачі ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 - 22/100, ОСОБА_1, ОСОБА_6, ОСОБА_7 - 78/100.

Відповідно до договору оренди землі №70 від 28.04.2010 року, орендодавець, Хмельницька міська рада передав в оренду ОСОБА_1, ОСОБА_7, ОСОБА_6 земельну ділянку площею 127 м.кв., забудовані землі, на якій знаходиться одноповерхова капітальна житлова будівля площею 79 м.кв., розташована по АДРЕСА_1 (а.с. 124, т. 1).

Згідно з витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 10.09.2016 року, 18.02.2015 року за вищевказаними особами було зареєстровано право користування зазначеною земельною ділянкою площею 0,0127 га, строк дії речового права визначений до 28.10.2024 року.

Зазначені обставини визнаються сторонами та підтверджуються письмовими доказами, які містяться в матеріалах справи.

Задовольняючи позовні вимоги суд виходив з доведеності обставин, зазначених позивачами, законності їх вимог та провів розподіл земельної ділянки відповідно до висновку судової будівельно-технічної експертизи №3069/3070/15-26 від 26.02.2016 року.

Такий висновок суду слід визнати законним з огляду на наступне.

Згідно зі ст. 120 ЗК України в редакції Кодексу на час придбання позивачами частки домоволодіння, до особи, яка придбала житловий будинок, будівлю або споруду, що розміщені на земельній ділянці, наданій у користування, переходить право користування тією частиною земельної ділянки, на якій вони розміщені, та частиною ділянки, яка необхідна для їх обслуговування. При переході права власності на будівлю та споруду до кількох осіб право на земельну ділянку визначається пропорційно часткам осіб у вартості будівлі та споруди, якщо інше не передбачено у договорі відчуження будівлі і споруди.

При застосуванні положень статті 120 ЗК України у поєднанні з нормою 125 цього Кодексу слід виходити з того, що у разі переходу права власності на об'єкт нерухомості у встановленому законом порядку, право на земельну ділянку в набувача нерухомості виникає одночасно з виникненням права власності на зведені на земельній ділянці об'єкти. Це правило стосується й випадків, коли право на земельну ділянку не було зареєстровано одночасно з правом на нерухомість, однак земельна ділянка раніше набула ознак об'єкта права власності.

Відповідно до статті 88 ЗК України володіння, користування та розпорядження земельною ділянкою, що перебуває у спільній частковій власності, здійснюється за згодою всіх співвласників згідно з договором, а у разі недосягнення згоди - у судовому порядку. Учасник спільної часткової власності на земельну ділянку має право на отримання в його володіння, користування частини спільної земельної ділянки, що відповідає розміру належної йому частки.

Згідно з ч. 1 ст. 318 ЦК України кожен власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Однак право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою.

При вирішенні спору про встановлення порядку користування земельною ділянкою, визначаючи варіанти користування, суд повинен виходити з розміру часток кожного зі співвласників на нерухоме майно, наявності порядку користування земельною ділянкою, погодженого власником або визначеного на підставі відповідного договору, оформленого у встановленому законом поряду. Якщо суд установить, що співвласники визначили порядок користування й розпорядження земельною ділянкою, для зміни якого підстав немає, він ухвалює рішення про встановлення саме такого порядку. Якщо ж погодженого або встановленого порядку користування земельною ділянкою немає, то суд установлює порядок користування земельною ділянкою з дотриманням часток кожного співвласника у нерухомому майні та забезпеченням вільного користування кожним із співвласників належним йому майном.

Як вбачається зі змісту позовних вимог ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_5, позивачі просили суд визначити порядок користування земельною ділянкою, на якій розташоване домоволодіння АДРЕСА_1. Тобто, позивачі виходили з фактичного розміру земельної ділянки за вказаною адресою.

Рішенням Апеляційного суду Хмельницької області від 06.03.2015 року було встановлено, що у фактичному користуванні сторін перебуває земельна ділянка площею 0,0537 га, з яких ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 користуються земельною ділянкою 0,0095 га, а ОСОБА_1, ОСОБА_6, ОСОБА_7 користується земельною ділянкою площею 0,0442 га (а.с. 22, т. 1).

Відповідно до висновку судової будівельно-технічної експертизи №3069/3070/15-26 від 26.02.2016 року судовим експертом Марченковим Г.Г. було запропоновано п'ять варіантів визначення порядку користування земельної ділянки по АДРЕСА_1.

Обґрунтовуючи варіант №1 землекористування експерт виходив з того, що фактична площа земельної ділянки на час проведення дослідження становила 0,0537 га, з урахуванням частки співвласників у житловому будинку 22/100 частки, розмір земельної ділянки становитиме 0,0118 га, 78/100 частки - 0,0419 га. Таким чином, експертом було запропоновано виділити сторонам у користування земельні ділянки, які повністю відповідають їх часткам у будинку з умовою встановлення сервітуту (права проходу) на земельній ділянці, переданій в користування ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 площею 0,00013 га на користь ОСОБА_1, ОСОБА_7, ОСОБА_6 При цьому земельна ділянка, яка на підставі договору оренди землі від 28.04.2010 року перебуває у тимчасовому строковому користуванні ОСОБА_1, ОСОБА_7 та ОСОБА_6 площею 0,0127 га включена експертом до земель, які надаються вказаним особам, тому доводи апелянта про необхідність проведення розподілу земель без урахування цієї орендованої частини земельної ділянки є необґрунтованими.

У випадку визначення порядку землекористування на підставі варіанту №1 висновку додаткової будівельно-технічної експертизи №446/016 від 22.03.2017 року, проведеної судовим експертом Власюком В.В., без урахування частини земельної ділянки площею 0,0127 га, яка перебуває на праві оренди у відповідачів, буде порушено принцип співвідношення розміру земельних ділянок часткам співвласників у житловому будинку. Крім того, у такому випадку частина належної позивачам капітальної будівлі фактично залишиться без земельної ділянки, оскільки за висновком додаткової будівельно-технічної експертизи №446/016 від 22.03.2017 року частина приміщення знаходиться за межами земельної ділянки площею 500 кв.м. Однак будівля не є самочинним будівництвом, була побудована на законних підставах, тому і її розміщення на цій частині земельної ділянки є законним.

При цьому слід зазначити, що обраний судом варіант розподілу земельної ділянки жодним чином не порушує права ОСОБА_1, ОСОБА_7 та ОСОБА_6 на користування цією частиною орендованої земельної ділянки, площею 0,0127 га, яка продовжує залишатися у користуванні відповідачів без зміни її цільового призначення, з урахуванням розташованих на цій ділянці будівель відповідачів (житлового будинку).

Справа не містить об'єктивних даних щодо встановлення між сторонами домовленості про добровільний порядок користування спірною земельною ділянкою з урахуванням їх часток у будинковолодінні.

В справі наявна заява від попередніх співвласників будинку АДРЕСА_1 ОСОБА_11 та ОСОБА_13 щодо добровільного визначення порядку користування спільною земельною ділянкою площею 0,053 га, із схематичним відображенням варіанту розподілу земельної ділянки, погодженим спеціалістами відділу земельних ресурсів Хмельницького міськвиконкому (а.с.128, 129, т.1). Як вбачається з указаної схеми, на земельній ділянці, фактичний розмір якої на той час перевищував 0,050 га, було розміщено житлове приміщення, яке розділено на дві частини. Інших приміщень житлової та (або) нежитлової забудови на схемі не відображено.

Доводи апелянта про необхідність проведення розподілу земельної ділянки, виходячи з розміру 0,0500 га, яка була надана ОСОБА_10 на підставі рішення виконкому Хмельницької міської ради депутатів трудящих № 56 від 27.01.1959 року є також необґрунтованими, оскільки фактичний розмір земельної ділянки за будинковолодінням по АДРЕСА_1 становить 0,0537 га, і саме з такого розміру виходили сторони, здійснюючи будівництво житлових та нежитлових будівель на вказаній землі.

Необхідно також зауважити, що справа не містить об'єктивних даних щодо порушення прав та інтересів сторін або інших осіб, не залучених до участі в справі, фактичним збільшенням спірної земельної ділянки на 0,0037 га. Сам по собі факт такого збільшення не впливає на право відповідачів користуватися частиною земельної ділянки відповідно до їх частки у будинковолодінні, спір щодо розміру земельної ділянки, яка фактично рахується за будинком АДРЕСА_1.

За вказаних обставин висновки суду першої інстанції слід визнати законними та обґрунтованими.

Розподіл судових витрат проведено судом з дотриманням вимог ст. 141 ЦПК України.

Рішення суду ґрунтується на повно і всебічно досліджених обставинах справи та ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому підстав для його скасування в межах доводів апеляційної скарги не вбачається.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, колегія суддів,

постановила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 1 листопада 2018 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повна постанова складена 21.01.2019 року.

Головуючий Судді: