Справа № 343/945/19
Провадження № 22-ц/4808/1325/19
Головуючий у 1 інстанції Лицур І. М.
Суддя-доповідач Фединяк
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 грудня 2019 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський апеляційний суд в складі колегії суддів:

головуючого Фединяка В.Д. (суддя-доповідач)

суддів: Ясеновенко Л.В., Девляшевського В.А.

секретаря Бойчука Л.М.

з участю ОСОБА_1 його представника ОСОБА_2

позивачки ОСОБА_3

представника Витвицької ОТГ Юзьків Ю.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , третя особа: Орган опіки та піклування: Служба у справах дітей Витвицької ОТГ про збільшення розміру аліментів та позбавлення батьківських прав за апеляційною скаргою ОСОБА_5 на рішення Долинського районного суду від 30 серпня 2019 року, постановлене у складі судді Лицура І. М. у м. Долина,

ВСТАНОВИВ:

У травні 2019 року ОСОБА_3 звернулась в суд з позовом до ОСОБА_4 , третя особа: Орган опіки та піклування: Служба у справах дітей ОСОБА_6 про збільшення розміру аліментів та позбавлення батьківських прав.

Позовна заява мотивована тим, що сторони з 30 січня 2010 року перебували у зареєстрованому шлюбі, в якому ІНФОРМАЦІЯ_1 народився син ОСОБА_7 , який проживає разом з нею та знаходиться на повному її утриманні та вихованні. Рішенням Долинського районного суду від 08 грудня 2014 року шлюб між ними розірвано. Рішенням Долинського районного суду від 06 березня 2014 року з ОСОБА_4 стягнуто аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_7 в твердій грошовій сумі в розмірі 700,00 грн. щомісячно, розмір якого який збільшено рішенням цього ж суду від 15 березня 2018 року і постановлено стягувати аліменти на утримання неповнолітнього сина у розмірі 1300,00 грн щомісячно. До вересня 2018 року вона працювала вихователем дитячого садочка з неповним тижневим навантаженням та отримувала заробітну плату в розмірі близько 2700,00 грн. Даних коштів, а також аліментів, які сплачує відповідач, їй не вистачає для того, щоб забезпечити нормальні умови життя, розвитку та харчування неповнолітнього сина, який до того ж постійно хворіє. Так, протягом 2012-2017 років син ОСОБА_7 неодноразово знаходився на стаціонарному лікуванні в Долинській дитячій лікарні та Івано-Франківській обласній дитячій клінічній лікарні з діагнозами: «гострий гастроентероколіт ускладнений токсикозом І ст., ацетонемічний синдром», «дефіцитна анемія середнього ступеня тяжкості», «гострий стенозуючий ларинготрахеобронхіт, стеноз гортані І ст.», «гострий ринофарингіт», «тромбоцитопенія». Посилаючись на те, що ОСОБА_4 є батьком дитини, вже тривалий час працює в Чеській Республіці, де має власну будівельну фірму з найманими працівниками, а також отримує стабільні та високі доходи, син потребує кошти для забезпечення нормального існування, просить збільшити розмір аліментів, що стягуються з ОСОБА_4 на її користь на утримання їх неповнолітнього сина ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з 1300,00 грн. до 2500,00 грн. щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову і до досягнення сином повноліття, та позбавити ОСОБА_4 батьківських прав щодо ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , так як відповідач ухиляється від участі у вихованні неповнолітнього сина.

Рішенням Долинського районного суду від 30 серпня 2019 року позов задоволено частково. Збільшено розмір аліментів, що стягуються з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 на утримання їх неповнолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , згідно рішення Долинського районного суду Івано-Франківської області від 15.03.2018 року, з 1 300,00 гривень до 2 500,00 (двох тисяч п`ятсот) гривень щомісячно, з дня набрання рішення законної сили і до досягнення дитиною повноліття.

Цим же рішенням стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 768,40 грн судового збору та 2 500,00 (дві тисячі п`ятсот) гривень відшкодування витрат за надання правової допомоги адвокатом ОСОБА_9 В.Б. згідно його квитанції №11 від 17.03.2019 року.

У задоволенні позовних вимог про позбавлення ОСОБА_4 батьківських прав щодо його неповнолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду, ОСОБА_10 , ім`я якого змінено 11.09.2018 року з ОСОБА_4 подав апеляційну скаргу, в якій ставить питання про скасування оскаржуваного рішення суду у частині збільшення розміру аліментів та ухвалення нового про відмову у цій частині позову, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права. На думку апелянта, у позовній заяві від травня 2019 року ОСОБА_3 посилається на обставини, які вже були дослідженні в рішенні Долинського районного суду від 15 березня 2018 року. На даний час він не має можливості сплачувати більший розмір аліментів на утримання сина в розмірі 2500 грн, оскільки є безробітнім та не працевлаштований, транспортні засоби у його власності відсутні. Крім того, на його утриманні перебувають батьки.

В частині відмови у задоволенні позову про позбавлення ОСОБА_11 батьківських прав сторонами не оскаржується, а тому судом не перевіряється.

Відзив на апеляційну скаргу у встановлений апеляційним судом строк не надходив.

Відповідно до ч.3 ст.360 ЦПК України, відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

У судовому засіданні ОСОБА_1 підтримав доводи апеляційної скарги, просить скаргу задовольнити.

ОСОБА_3 заперечила доводи апеляційної скарги, вважає оскаржуване рішення законним та обгрунтованим.

Заслухавши доповідь судді, пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши матеріали справи та перевіривши відповідно до ст. 367 ЦПК України наведені у скарзі доводи, колегія суддів дійшла висновку про задоволення апеляційної скарги з таких підстав.

Згідно вимог статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим визнається рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні і які відповідають вимогам закону про їх належність і допустимість, або обставин, що не підлягають доказуванню, а також якщо рішення містить вичерпні висновки суду, що відповідають встановленим на підставі достовірних доказів обставинам, які мають значення для вирішення справи.

Оскаржуване рішення зазначеним вимогам закону не відповідає.

Задовольняючи частково позов ОСОБА_3 , суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_4 є батьком ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_3 , який на даний час проживає із матір`ю та перебуває на її утриманні. На даний час прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років становить 2118,00 грн., а визначений рішенням суду від 15.03.2018 року розмір аліментів, що стягуються з відповідача на користь позивачки, є значно меншим від цього мінімуму. Тому суд вважав за необхідне позов в цій частині задовольнити та збільшити розмір аліментів, що стягуються з відповідача на підставі рішення Долинського районного суду Івано-Франківської області від 15.03.2018 року на користь позивачки на утримання їх неповнолітнього сина ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з 1 300,00 грн. до 2 500,00 грн. щомісячно. Визначаючи розмір аліментів, суд враховув те, що відповідач ОСОБА_4 є здоровим, працездатним та інших утриманців не має, про що ствердила позивачка та не заперечив відповідач.

Проте з висновком суд щодо збільшення розміру аліментів погодитись не можна, так як суд першої інстанції неповно з`ясував обставини, що мають значення для справи, вважав встановленими обставини, що мають значення для справи, які є недоведеними, та неправильно застосував норми матеріального права.

Згідно із ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (частина перша статті 12 ЦПК України).

Згідно з частиною першою статті 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Відповідно до положень частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно із частиною шостою статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Судом встановлено, що сторони перебували з 30 січня 2010 року у зареєстрованому шлюбі, в якому ІНФОРМАЦІЯ_1 народився син ОСОБА_7 , що підтверджується свідоцтво про народження серії НОМЕР_1 , видане виконкомом Кальнянської сільської ради Долинського району Івано-Франківської області від 27.07.2011 року (а.с. 7).

Рішення Долинського районного суду від 08 грудня 2014 року шлюб між сторонами розірвано.

Згідно з рішенням Долинського районного суду Івано-Франківської області у справі № 343/62/18 від 15.03.2018 року, збільшено розмір аліментів, що стягувалися за рішенням цього ж суду від 06.03.2014 року з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 на утримання їх неповнолітнього сина ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з 700,00 грн. до 1300,00 грн., які слід стягувати щомісячно з дня набрання законної сили рішенням суду і до досягнення сином повноліття з урахуванням індексації відповідно до закону(а.с. 8-9).

Як вбаається з матеріалів справи і встановлено судом, ОСОБА_3 звернулась з позовом до ОСОБА_4 про збільшення розміру аліментів, посилаючись на те, що у відповідача покращилось матеріальне становище внаслідок чого він може сплачувати аліменти у більшому розмірі ніж визначено судом.

Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням, зокрема фізичних осіб, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд (частини перша і третя статті 13 ЦПК України ).

Ухвалюючи рішення про задоволення позову в частині збільшення розміру аліментів у зв`язку із зміною законодавцем мінімального розміру аліментів, які підлягають стягненню з платника аліментів на одну дитину, не є підставою для зміни розміру аліментів відповідно до статті 192 СК України.

Крім цього, суд першої інстанції не звернув уваги на те, що позивачка заявляла вимоги щодо збільшення розміру аліментів у зв`язку з покращенням матеріального становища відповідача, внаслідок чого допустив порушення вимог, передбачених ст.13 ЦПК України.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України N 789-XII від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно ч.ч.1,2 ст.181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними.

Відповідно до статті 180 СК Українибатьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до частини першої статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення для справи.

У частині першій статті 192 СК України передбачено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

У постанові Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року у справі № 6-143цс13 зроблено висновок, що розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. СК України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження. Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

У судовому засідання ОСОБА_3 не надала належних та допустимих доказів того, що у сторін відбулись зміни, які обумовлюють можливість збільшення розміру аліментів, які стягуються на утримання неповнолітнього сина з ОСОБА_4 .

Суд відхиляє подані позивачкою фотознімки з відображенням на них позивача як доказ зміни матеріального стану та можливості сплати аліментів у більшому розмірі ніж визачено рішенням Долинського районного суду від 15 березня 2018 року у розмірі 1300,00 грн щомісячно, оскільки такі докази грунтуються на припущеннях, що в силу вимог частини шостої статті 81 ЦПК України є неприпустимим (а.с.19).

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Згідно вимог п. п. 1, 3, 4 ч. 1, 2 статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону, або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню.

Порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.

З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів вважає рішення суду першої інстанції, в частині збільшення стягнення розміру аліментів стягнутих з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 на утримання їх неповнолітнього сина ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , згідно рішення Долинського районного суду Івано-Франківської області від 15.03.2018 року, з 1 300,00 гривень до 2 500,00 (двох тисяч п`ятсот) гривень щомісячно та стягнення з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 768,40 грн сплаченого нею судового збору та 2 500,00 (дві тисячі п`ятсот) гривень відшкодування витрат за надання їй правової допомоги слід скасувати та відмовити ОСОБА_3 у задоволенні цих позовних вимог.

В решті рішення суду слід залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 374, 376, 382-384, 389-391 ЦПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 задовольнити.

Рішення Долинського районного суду від 30 серпня 2019 року в частині стягнення з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 2 500,00 (двох тисяч п`ятсот) гривень аліментів щомісячно на утримання їх неповнолітнього сина ОСОБА_8 , 768,40 грн. сплаченого судового збору та 2 500,00 грн витрат на професійну правничу допомогу скасувати та відмовити ОСОБА_3 у задоволенні цих позовних вимог.

В решті рішення суду залишити без змін.

Постанова набирає чинності з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст складений 05 грудня 2019 року.

Судді: В.Д.Фединяк

Л.В.Ясеновенко

В.А.Девляшевський