У Х В А Л А Справа № 932/14763/19

Провадження №2/932/4085/19

11 листопада 2019 року м. Дніпро

Суддя Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська Литвиненко І.Ю., розглянувши у приміщенні суду у м. Дніпрі матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Держави України, Державної казначейської служби України про стягнення матеріальної шкоди, завданої невиконанням судового рішення та зобов`язання сплатити борг, -

В С Т А Н О В И В:

30 вересня 2019 року до Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Держави України, Державної казначейської служби України про стягнення матеріальної шкоди, завданої невиконанням судового рішення та зобов`язання сплатити борг.

У позовній заяві ОСОБА_1 прохає суд стягнути із відповідачів на його користь матеріальну шкоду, завдану невиконанням рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 20 березня 2013 року по справі № 200/7261/13 у сумі 61 717,52 гривні та зобов`язати відповідачів негайно сплатити борг.

Ухвалою суду від 03 жовтня 2019 року позовну заяву ОСОБА_1 залишено без руху, оскільки ним не дотримано вимог ст.ст. 175, 177 ЦПК України, а саме: в порушення вимог ч. 5 ст. 177 ЦПК України до позову не долучено всіх наявних у нього доказів, що підтверджують викладені ним у позові обставини; не зазначено ідентифікаційного коду відповідача, як юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України; не визначено ціни позову; не вказано, чи вживались позивачем заходи досудового врегулювання спору, а також заходи забезпечення доказів або позову; не викладено переліку доказів, які додаються до заяви; не зазначено ті докази, які не можуть бути подані позивачем одночасно із позовом; не визначено володільця доказів, які підтверджують обставини, що викладені позивачем у позові; не виконано попереднього орієнтовного розрахунку суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи; не зазначено те, що позивачем не подано до іншого суду іншого позову чи позовів до того ж самого відповідача, відповідачів з тим самим предметом та з тих самих підстав.

Ухвалу суду від 03 жовтня 2019 року отримано позивачем 15 жовтня 2019 року, про що в матеріалах справи є його розписка.

15 жовтня 2019 року до суду надійшла заява позивача про усунення недоліків позовної заяви, визначеної ухвалою суду від 03 жовтня 2019 року. У цій заяві позивачем визначено ідентифікаційний код Державної казначейської служби України, вказано, що ціна позову дорівнює сумі стягнення, що є позовною вимогою і не має значення для вирішення питання про прийняття цього позову, оскільки він звільнений від сплати судового спору, який виник з приводу відшкодування шкоди, завданої незаконними діями органу державної влади. Переліку додатків до позову ним не зроблено, через те, що такі додатки відсутні. Вважає, що надання доказів одночасно із позовною заявою, відповідно до вимог ЦПК України та усталеної судової практики, є правом, а не обов`язком позивача, у зв`язку з чим, він може подати усі докази у підготовчому судовому засіданні. Вважає інші недоліки позовної заяви, визначені в ухвалі суду від 03 жовтня 2019 року, факультативними. Крім цього, позивачем письмово підтверджено те, що ним не подано аналогічного позову з тим самим предметом та з тих саме підстав до цих відповідачів до іншого суду. До заяви додано копію постанови Дніпровського апеляційного суду від 12 вересня 2019 року у справі № 200/13602/17, яка не є доказом на підтвердження викладених позивачем обставин справи.

Таким чином, позивачем недоліки позовної заяви, що визначені в ухвалі суду від 03 жовтня 2019 року, не усунуто. Так, позивачем не вказано ціни позову, а виконаний ним розрахунок матеріальної шкоди, що завдана невиконанням судового рішення, має іншу суму, ніж заявлена до стягнення позивачем у змісті позовних вимог. Позивачем не вказано, чи вживались ним заходи досудового врегулювання спору, а також заходи забезпечення доказів або позову; не виконано попереднього орієнтовного розрахунку суми судових витрат (до складу яких входить не тільки судовий збір), які позивач поніс і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи. Позивачем не надано доказів на підтвердження викладених ним обставин, не зазначено про неможливість їх подання чи знаходження таких доказів у володінні третіх осіб, у зв`язку з тим, що позивач вважає допустимим подання доказів після відкриття провадження по справі, тобто у попередньому судовому засіданні.

Відповідно до вимог ч.ч.1-3 ст. 185 ЦПК суддя, установивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, установлених законом, протягом 5 днів з дня її надходження до суду постановляє ухвалу про залишення такої заяви без руху. Якщо позивач не усуне недоліків у строк, установлений судом, заява вважатиметься неподаною та буде повернена позивачеві. Рішеннями Європейського суду з прав людини у справах «Осман проти Сполученого Королівства» від 28.10.1998 року та «Креуз проти Польщі» від 19.06.2001 року визначено, що право на суд не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду, за своєю природою, потребує регулювання з боку держави. Якщо в законі визначено порядок учинення певних дій, такий порядок у силу вимог вітчизняного законодавства повинен дисциплінувати осіб, котрі звертаються до суду, та не допускати входження процесу в безладний рух, оскільки право на суд не є абсолютним.

Згідно із вимогами ч. 2 ст. 83 ЦПК України, позивач повинен подати докази разом з поданням позовної заяви. Підставою, що звільняє позивача від виконання цього обов`язку, є об`єктивна неможливість самостійно отримати та подати докази на обґрунтування викладених у позові обставин, про що в такому випадку ним має бути зазначено у позові, згідно із вимогами п. 8 ч. 3 ст. 175 ЦПК України.

Відповідно до вимог ст. 177 ЦПК України, позивач повинен додати до позовної заяви її копії та копії всіх документів, що додаються до неї, відповідно до кількості відповідачів і третіх осіб. Правила цієї статті щодо подання копій документів не поширюються на позови, що виникають з трудових правовідносин, а також про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок злочину чи каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи, незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду. Позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів). Згідно із вимогами ч.ч. 4, 8 ст. 83 ЦПК України, якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу. Докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, яка їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї.

Ані позовна заява ОСОБА_1 , ані його заява про усунення недоліків не містять посилання на обставини неможливості подання ним доказів на обґрунтування позовних вимог, через що позивачем фактично ставиться під сумнів необхідність дотримання ним вимог ст.ст. 83, 175, 177 ЦПК України. Ця правова позиція позивача ґрунтується на висновку, який викладено у постанові Дніпровського апеляційного суду від 12 вересня 2019 року по справі № 200/13206/17, де зазначено, що у п. 7 постанови Пленуму ВС України від 12 червня 2009 року за № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» роз`яснено про можливість подання доказів на наступних стадіях цивільного процесу, через що суд не вправі, через неподання доказів при пред`явленні позову, залишати заяву без руху та повертати заявнику.

З огляду на таку правову позицію, що викладена у наведеній постанові Пленуму ВС України, зазначаю наступне. 15 грудня 2017 року набрала чинності нова редакція ЦПК України. Відповідно до вимог ч. 3 ст. 3 ЦПК України, провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи. Згідно із вимогами ч. 6 ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права. Попередня редакція ЦПК України, тлумачення якої на предмет необхідності подання доказів при пред`явленні позову до суду, здійснено Пленумом ВС України в червні 2009 року, не містила прямої норми щодо наявності у позивача обов`язку подати до суду одночасно із позовом наявні у нього докази, у зв`язку із чим, цей висновок ВС України був актуальним до моменту зміни цивільно-процесуального законодавства із прийняттям закону, яким низку процесуальних кодексів викладено у нових редакціях.

На даний час обов`язок позивача подати до суду докази одночасно із позовом закріплений у нормах низки статей, зокрема, у ст.ст. 83, 175, 177 ЦПК України, і покликаний дисциплінувати сторону позивача, надати можливість відповідачу, при підготовці відзиву на позов, викласти свої аргументи, з посиланням на свої докази, що спростовують ті, що надані позивачем, убезпечити будь-яку особу від зловживань у вигляді пред`явлення до неї завідомо безпідставного позову та як наслідок від безпідставного понесення нею судових витрат, сприяти розгляду справи упродовж розумного строку та встановленню об`єктивної істини по справі, на засадах змагальності сторін.

Окрім цього, суд враховує і те, що подання доказів на наступних стадіях процесу зумовлює обов`язок позивача, визначений у ч. 9 ст. 83 ЦПК України, із надіслання копій письмових доказів іншим учасникам справи завчасно, що завжди пов`язано із ризиком неотримання учасником справи поштової кореспонденції, що як наслідок викликає відкладення розгляду справи судом.

Викладені позивачем підстави позову мають бути підтверджені доказами у вигляді відповідної копії судового рішення із відміткою про набрання ним чинності; копії документу, що підтверджує звернення його до виконання; з урахуванням особи відповідача копії виписки із рахунку позивача, який наданий відповідачу для проведення із ним розрахунку. Однак, жодного із зазначених письмових доказів на обґрунтування позовних вимог, ОСОБА_1 до суду не подано, через що він фактично самоусунувся від виконання свого процесуального обов`язку без обґрунтування поважності причин неподання цих доказів.

Відповідно до вимог ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Згідно із вимогами ч. 2 ст. 13 ЦПК України, збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, які стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Згідно із вимогами ч. 1 ст. 44 ЦПК України, учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 43 ЦПК України, учасники справи зобов`язані, зокрема, сприяти своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи; подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази; виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки.

Згідно зі статтею 129 Конституції України одними з основних засад судочинства є рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Аналогічна правова позиція, щодо необхідності виконання позивачем вимог ст.ст. 175, 177 ЦПК України, в тому числі і щодо подання доказів або заяви про витребування доказів, у випадку неможливості їх подання, викладена у Постановах Верховного Суду від 12 вересня 2018 року у справі № 705/3875/17 та від 22 травня 2019 року у справі № № 705/5060/18, яка є обов`язковою для застосування іншими судами, у протилежність до висновків апеляційних судів, що викладені в інших справах.

Відповідно до вимог ч. 3, 7 ст. 185 ЦПК України, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві. Повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.

З тих підстав, що строк на усунення недоліків, що встановлений позивачу, сплив 25 жовтня 2019 року, однак позивачем усі недоліки позовної заяви не усунуті через власне тлумачення ним норм процесуального законодавства України, приходжу до висновку про повернення позовної заяви позивачу.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 3, 12, 43, 44, 83, 175, 177, 185, 260, 353 ЦПК України, -

У Х В А Л И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Держави України, Державної казначейської служби України про стягнення матеріальної шкоди, завданої невиконанням судового рішення та зобов`язання сплатити борг - вважати неподаною та повернути позивачу.

Роз`яснити позивачеві, що повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.

Відповідно до вимог п. 15.5 ч. 1 Перехідних положень ЦПК України в редакції Закону України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів редакції Закону» від 03 жовтня 2017 року, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, апеляційну скаргу може бути подано до Дніпровського апеляційного суду через Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська шляхом подачі апеляційної скарги протягом 15 днів з дня отримання її копії.

Суддя І.Ю. Литвиненко