Головуючий суду 1 інстанції - Кордюкова Ж.І.
Доповідач -Суддя доповідач: Луганська В.М.
Справа № 428/1291/18
Провадження № 22-ц/810/60/19
ЛУГАНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 березня 2019 року м. Сєвєродонецьк

Луганський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого Луганської В.М.

суддів: Коновалової В.А., Коротенка Є.В.

за участю секретаря: Перишкіна Т.М.,

учасники справи:

позивач - Сєвєродонецька міська рада

відповідач - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі судових засідань Луганського апеляційного суду в м. Сєвєродонецьку цивільну справу

за апеляційною скаргою першого заступника прокурора Луганської області

на рішення Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 30 листопада 2018 року ухвалене суддею Кордюковою Ж.І.

за позовом заступника керівника Сєвєродонецької місцевої прокуратури Луганської області до ОСОБА_2 про відшкодування збитків, заподіяних кримінальним правопорушенням,

в с т а н о в и в:

У лютому 2018 року Сєвєродонецька місцева прокуратура Луганської області звернулася до суду з позовною заявою в інтересах держави в особі органу, уповноваженого здійснювати відповідні функції Сєвєродонецької міської ради до ОСОБА_2 про відшкодування збитків, заподіяних кримінальним правопорушенням. В обгрунтування заявлених вимог зазначено, що вироком Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 22.09.2017 року у справі № 428/701/17 ОСОБА_2 визнано винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 190 КК України. У вказаному кримінальному провадженні Сєвєродонецьку міську раду було визнано потерпілим. Вироком Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 22.09.2017 року підтверджується вина ОСОБА_2 у вчиненні шахрайських дій щодо незаконного набуття права власності на об'єкт нерухомого майна (квартиру), розташовану за адресою: АДРЕСА_1, що спричинило Сєвєродонецькій міській раді збитки у розмірі вартості втраченого майна на час відчуження у сумі 135297, 00 грн. Просить суд стягнути з ОСОБА_2 на користь Сєвєродонецької міської ради збитки, заподіяні внаслідок вчинення кримінального правопорушення у сумі 135297, 00 грн.

Рішенням Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 30 листопада 2018 року відмовлено у задоволенні позовних вимог заступника керівника Сєвєродонецької місцевої прокуратури Луганської області до ОСОБА_2 про відшкодування збитків, заподіяних кримінальним правопорушенням.

Не погодившись з вказаним рішенням першим заступником прокурора Луганської області подано апеляційну скаргу, в якій посилається на незаконність рішення та порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що вироком Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 22.09.2017 року у справі № 428/701/17 ОСОБА_2 визнано винною у вчиненні незаконних дій щодо незаконного набуття після смерті ОСОБА_3 права власності на квартиру за адресою: АДРЕСА_1, чим спричинила Сєвєродонецькій міській раді збитки на суму 135297, 00 грн. Внаслідок злочинних дій відповідача порушено цивільне право Сєвєродонецької міської ради на спадкування відумерлої спадщини у вигляді квартири АДРЕСА_1, вартістю 135297, 00 грн. Суд першої інстанції в порушення ч.6 ст.82 ЦПК України не врахував преюдиційно встановлені факти, які не підлягають доказуванню, оскільки вони встановлені вироком суду, який набрав чинності. Суд першої інстанції помилково дійшов висновку, що рішення по цивільній справі від 19.02.2013 року та вирок суду у кримінальному провадженні від 22.09.2017 року є взаємовиключними доказами. Рішення по цивільній справі не може виключати наявність збитків, доведених у кримінальному провадженні та підстави їх стягнення. Просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 30 листопада 2018 року та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги.

В судовому засіданні представник прокуратури Луганської області апеляційну скаргу підтримав, посилаючись на доводи апеляційної скарги.

Представник Сєвєродонецької міської ради в судовому засіданні підтримала апеляційну скаргу.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні апеляційну скаргу не визнала, вважає, що ніякої шкоди вона не спричинила, просить суд залишити рішення суду першої інстанції без змін.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність й обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів апеляційного суду приходить до наступного.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Згідно ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Рішення суду вказаним вимогам не відповідає.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог суд виходив з того, що ним були встановлені наступні обставини. Рішенням Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 19.02.2013 року по цивільній справі №1227/10091/2012 за позовною заявою ОСОБА_2 про встановлення додаткового строку для прийняття спадщини та встановлення факту проживання однією сім'єю зі спадкодавцем не менше п'яти років було задоволено позовні вимоги в повному обсязі. Вказане рішення суду набрало законної сили 04.03.2013 року.

Після набрання законної сили судовим рішенням від 19.02.2013 року по цивільній справі №1227/10091/2012 ОСОБА_2 отримала свідоцтво про спадщину за законом, як спадкоємець п'ятої черги, зареєструвала право власності на спадкове майно - квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_1, та розпорядилась належним їй майном на власний розсуд. Зазначене рішення від 19.02.2013 року ніким не оскаржувалось та не скасоване. 22.09.2017 року по справі №428/701/17 відносно ОСОБА_2 було винесено вирок, яким останню визнано винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України, призначено покарання, звільнено від відбування покарання відповідно до Закону України «Про амністію у 2016 році» та закрито провадження по справі. Зазначений вирок суду набрав законної сили 24.10.2017 року. Після набрання законної сили вироком від 22.09.2017 року, рішення суду від 19.02.2013 року по цивільній справі №1227/10091/2012 за нововиявленими обставинами не переглядалось. Суд першої інстанції встановивши вказані обставини, дійшов висновку, що прокурором і позивачем в судовому засіданні не було надано належних доказів того, що позивачу дійсно були спричинені будь-які збитки. Спірна квартира не перебувала у власності Сєвєродонецької міської ради Луганської області і незаконним шляхом з її власності не вибула. Суду не було надано доказів того, що Сєвєродонецька міська рада Луганської області могла і повинна була отримати у власність громади спірну квартиру, і тільки неправомірні дії ОСОБА_2 стали єдиною і достатньою причиною, яка позбавила позивача цієї можливості. Вирок від 22.09.2017 року по кримінальній справі №428/701/17 відносно ОСОБА_2 та рішення від 19.02.2013 року по цивільній справі №1227/10091/2012 за позовною заявою ОСОБА_2 про встановлення додаткового строку для прийняття спадщини та встановлення факту проживання однією сім'єю зі спадкодавцем не менше п'яти років, які набрали законної сили, є взаємовиключними доказами.

Колегія суддів вважає, що такий висновок суду не відповідає вимогам закону та встановленим по справі обставинам, виходячи з наступного.

Відповідно до частини першої та другої статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушено (упущена вигода).

Згідно з частиною першою статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до ч.6 ст.82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов'язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції не врахував вказаних положень ЦПК України та залишив поза увагою, що преюдиційним вироком Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 22 вересня 2017 року встановлено факт вчинення ОСОБА_2 злочину, передбаченого ч.2 ст.190 КК України, унаслідок яких потерпілому завдано збитків. Отже, вказаний факт доказуванню не підлягає, а тому є правові підстави для застосування положень статей 22, 1166 ЦК України.

Згідно вироку Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 22 вересня 2017 року у кримінальному провадженні №1-кп/428/34/2017 ОСОБА_2 визнано винною у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст.190 КК України та призначено їй покарання у вигляді 2 років позбавлення волі. На підставі ст.75 КК України ОСОБА_2 звільнено від відбування покарання з іспитовим строком на 1 рік. відповідно до п. «є» ст.1 Закону України «Про амністію 1 2016 році» ОСОБА_2 звільнено від відбування покарання за амністією та провадження закрито.

Вироком суду від 22 вересня 2017 року встановлено, що ОСОБА_2, маючи намір на придбання права на квартиру, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1, шляхом обману 26.12.2012 року звернулась до Сєвєродонецького міського суду Луганської області з позовною заявою про встановлення факту проживання нею однією сім'єю зі спадкодавцем ОСОБА_3 не менше п'яти років з липня 2006 року у вищевказаній квартирі та визначення їй двомісячного строку для прийняття спадщини. При цьому ОСОБА_2 для реалізації зазначеного злочинного наміру у вищевказаній позовній заяві вказала відомості, які не відповідали дійсності. 19.02.2013 року рішенням Сєвєродонецького міського суду Луганської області встановлено факт проживання однією сім'єю ОСОБА_2 з ОСОБА_3, який помер 02.02.2012 року, не менше як п'ять років до часу відкриття спадщини, та визначено їй додатковий строк для прийняття спадщини за померлим. 10.04.2013 року ОСОБА_2 продовжуючи реалізувати злочинний намір на підставі вказаного рішення суду звернулась до другої Сєвєродонецької державної нотаріальної контори з метою прийняття спадщини, а саме вищевказаної квартири. 12.04.2013 року ОСОБА_2 надано свідоцтво про право на вищевказану спадщину. 21.05.2013 року ОСОБА_4, який діяв від імені ОСОБА_2 згідно довіреності на продаж квартири за № 932 від 26.04.2013 року, продав вищевказану квартиру ОСОБА_5

Згідно висновку №1809 за результатами проведення судової оціночно-будівельної експертизи від 13.12.2016 року ринкова вартість двокімнатної квартири АДРЕСА_1 загальною площею 43,5 м2 станом на 21.05.2013 року становила 135297, 00 грн.

В судовому засіданні при розгляді кримінального провадження ОСОБА_2 свою провину у вчиненні кримінального правопорушення визнала.

Вирок набрав законної сили 24.10.2017 року, ОСОБА_2 вирок не оскаржувала. Посилання ОСОБА_2 на те, що вона себе оговорила спростовуються вироком Сєвєродонецького міського суду.

В кримінальному провадженні потерпілим по справі було визнано Сєвєродонецьку міську раду і ця обставина підтверджується матеріалами кримінального провадження.

В судовому засіданні встановлено, що у квартирі АДРЕСА_1 яка належала померлому ОСОБА_3 на час смерті крім власника квартири зареєстрований ніхто не був, спадкоємців у останнього не було.

Відповідно до ст.1277 ЦК України у разі відсутності спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття суд визнає спадщину відумерлою за заявою відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини.

Заява про визнання спадщини відумерлою подається після спливу одного року з часу відкриття спадщини.

Спадщина, визнана судом відумерлою, переходить у власність територіальної громади за місцем відкриття спадщини, а нерухоме майно - за його місцезнаходженням.

У зв'язку з відсутністю у ОСОБА_3 спадкоємців, Сєвєродонецька міська рада мала право вирішувати питання про визнання спадщини відумерлою та прийняття її у власність територіальної громади.

На підставі вищевикладеного, враховуючи, що винність дій відповідача ОСОБА_2, причинно-наслідковий зв'язок та розмір завданої шкоди Сєвєродонецькій міькій раді, встановлені вироком Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 22 вересня 2017 року колегія суддів вважає, що заявлені вимоги обґрунтовані і підлягають задоволенню у повному обсязі, з ОСОБА_2 підлягають стягненню на користь Сєвєродонецької міської ради збитки у розмірі 135 297, 00 грн.

Згідно до положень ч.1 п.1, 4 ст.376 ЦПК України рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про задоволення заявлених вимог позивача.

Відповідно до ч.1 ст.141 ЦК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

З відповідачів на користь позивача підлягає стягненню сума судового збору пропорційно задоволеним заявленим вимогам.

Оскільки заявлені вимоги позивача задоволено у повному обсязі, позивач звільнений від сплати судового збору при подачі позовної заяви на підставі п.6 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір», то з відповідача ОСОБА_2 підлягає стягненню судовий збір на користь держави у розмірі 2 029, 45 грн.

Керуючись ст. ст. 259, 367, 374, 376, 382, 384 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу заступника прокурора Луганської області задовольнити.

Рішення Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 30 листопада 2018 року скасувати, ухвалити нове рішення яким заявлені вимоги заступника керівника місцевої прокуратури Луганської області в інтересах держави в особі Сєвєродонецької міської ради до ОСОБА_2 про відшкодування збитків, заподіяних кримінальним правопорушенням задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1, яка проживає за адресою: АДРЕСА_3) на користь Сєвєродонецької міської ради () матеріальну шкоду, завдану внаслідок вчинення кримінального правопорушення у розмірі 135 297,00 грн.

Стягнути з ОСОБА_2. (ідентифікаційний номер НОМЕР_1, яка проживає за адресою: АДРЕСА_3) в дохід держави судовий збір у сумі 2 029,45 грн.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови шляхом подання касаційної скарги до суду касаційної інстанції.

Повний текст постанови складено 14 березня 2019 року.

Головуючий

Судді: