ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
справа № 753/415/19
провадження № 2/753/3777/19
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
"05" грудня 2019 р. Дарницький районний суд міста Києва в складі:
головуючого - судді Коренюк А.М.
при секретарі Козін В.Є.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві цивільну справу за позовом Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Українська страхова група» до ОСОБА_1 , третя особа - Приватне акціонерне товариство «Українська охоронна страхова компанія», про стягнення страхового відшкодування в порядку зворотньої вимоги (регресу), суд -
Позивач в особі Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Українська страхова група»звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 , третя особа - Приватне акціонерне товариство «Українська охоронна страхова компанія», про стягнення страхового відшкодування в порядку зворотньої вимоги (регресу). Мотивуючи свої вимоги тим, що 28 лютого 2016 року о 11 годині 10 хвилин на вул. Харківське шосе, 177/1 в м. Києві відбулася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «Кіа», державний номерний знак НОМЕР_1 , цивільно-правова відповідальність якого була застрахована в ПрАТ «СК «Українська страхова група» згідно договору добровільного страхування наземних транспортних засобів від 26 жовтня 2015 року, та автомобілем «Део», державний номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_1 , який при перестроюванні не надав дорогу автомобілю, який рухався у попутному няпрмяку по тій смузі, на яку він мав намір перестроїтися, внаслідок чого вчинив з ним зіткнення. В наслідок ДТП було завдано шкоди автомобілю «Кіа», державний номерний знак НОМЕР_1 . Постановою Дарницького районного суду м. Києва від 07 квітня 2016 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КпАП України, із накладенням адміністративного стягнення - штрафу. З метою визначення розміру збитку, завданого застрахованому транспортному засобу внаслідок ДТП, замовлено проведення автоторознавчого дослідження, завданого власнику транспортного засобу «Кіа», державний номерний знак НОМЕР_1 , й згідно страхового акту та розрахунку суми страхового відшкодування вартість відновлювального ремонту визначено в сумі 93 299 грн. 73 коп., виплата якої з урахуванням розрахунку про розмір відшкодування шкоди з фонду захисту потерпілих, зробленого позивачем, здійснена на підставі заяви потерпілого/страхувальника та страхових актів у загальній сумі 93 299 грн. 73 коп. Цивільно-правова відповідальність власника автомобіля «Део», державний номерний знак НОМЕР_2 , (винуватця ДТП) на час дорожньо-транспортної пригоди була застрахована в ПрАТ «Українська охоронна страхова компанія»відповідно до полісу № АЕ/003574207, з якої рішенням Господарського суду м. Києва стягнуто з ПрАТ «Українська охоронна страхова компанія» на користь ПрАТ «СК «Українська страхова група» 49 000 грн. 00 коп. - страхового відшкодування(за вирахуванням суми франшизи - 1 000 грн. 00 коп.) й в межах суми страхового відшкодування. Відповідно, відповідач у порядку ст. 1194 ЦК України має відшкодувати різницю між понесеними збитками (виплаченим страховим відшкодуванням) - 93 299 грн. 73 коп. й виплаченими (покритим) ПрАТ «Українська охоронна страхова компанія» 49 000 грн. 00 коп. - страхового відшкодування, що складає 44 299 грн. 73 коп. (93 299 грн. 73 коп. - 49 000 грн. 00 коп. = 44 299 грн. 73 коп.).
В судове засідання позивач не з`явився, належним чином повідомлений про час та місце його проведення, звернувся до суду із заявою про розгляд справи за його відсутності з підтриманням позовних вимог з тих же підстав, просив їх задовольнити з можливим ухваленням заочного рішення, а відповідач їх визнав, надавши до суду заяву про розгляд справи за його відсутності.
Відповідач в судове засідання повторно не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений згідно чинного законодавства належним чином - рекомендованим листом з повідомленням про вручення, розміщеним оголошенням на сайті судової влади (суду).
Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що сторони та інші особи, які беруть участь у справі, не з`явилися в судове засідання без поважних причин.
Статтею 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод передбачено, що ніщо не перешкоджає особі добровільно відмовитись від гарантій справедливого судового розгляду у однозначний або у мовчазний спосіб. Проте для того, щоб стати чинною з точки зору Конвенції, відмова від права брати участь у судовому засіданні повинна бути зроблена у однозначний спосіб і має супроводжуватись необхідним мінімальним рівнем гарантій, що відповідають серйозності такої відмови. До того ж, вона не повинна суперечити жодному важливому громадському інтересу рішення ЄСПЛ ( Hermi проти Італії, § 73; Sejdovic проти Італії § 86).
За таких підстав судом відповідно до положень статті 280 ЦПК України визнано за можливе ухвалити по даній справі заочне рішення на підставі наявних у справі доказів та за погодженням позивача.
Дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, з урахуваннм визнання відповідачем позовних вимоги, суд приходить до висновку про те, що позов підлягає задоволенню із наступних підстав.
15 грудня 2017 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» № 2147-VIIІ від 03 жовтня 2017 року, яким зокрема Цивільний процесуальний кодекс викладений в новій редакції.
Відповідно до п. 9 розділу ХІІ Перехідних положень ЦПК України справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.
Відповідно до п. 9 розділу ХІІ Перехідних положень ЦПК України справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.
Розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі (ч.1 ст. 279 ЦПК України)
Принцип захисту судом порушеного права особи будується при встановленні порушення такого права. Так, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч.1 ст. 15 ЦК України).
Правом звернення до суду за захистом наділена особа, права якої порушені, невизнані або оспорені.
Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.
Відповідно до ст. 16 ЦК України особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового права або майнового права та інтересу у визначені цією статтею способи. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.
Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (ст. 5 ЦПК України).
Судом встановлено, що 28 лютого 2016 року о 11 годині 10 хвилин на вул. Харківське шосе, 177/1 в м. Києві відбулася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «Кіа», державний номерний знак НОМЕР_1 , цивільно-правова відповідальність якого була застрахована в ПрАТ «СК «Українська страхова група» згідно договору добровільного страхування наземних транспортних засобів від 26 жовтня 2015 року, та автомобілем «Део», державний номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_1 , який при перестроюванні не надав дорогу автомобілю, який рухався у попутному няпрмяку по тій смузі, на яку він мав намір перестроїтися, внаслідок чого вчинив з ним зіткнення.
В наслідок ДТП було завдано шкоди автомобілю «Кіа», державний номерний знак НОМЕР_1 .
Постановою Дарницького районного суду м. Києва від 07 квітня 2016 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КпАП України, із накладенням адміністративного стягнення - штрафу.
Обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлені ці обставини.
З метою визначення розміру збитку, завданого застрахованому транспортному засобу внаслідок ДТП, замовлено проведення автоторознавчого дослідження, завданого власнику транспортного засобу «Кіа», державний номерний знак НОМЕР_1 , й згідно страхового акту та розрахунку суми страхового відшкодування вартість відновлювального ремонту визначено в сумі 93 299 грн. 73 коп., виплата якої з урахуванням розрахунку про розмір відшкодування шкоди з фонду захисту потерпілих, зробленого позивачем, здійснена на підставі заяви потерпілого/страхувальника та страхових актів у загальній сумі 93 299 грн. 73 коп.
Цивільно-правова відповідальність власника автомобіля «Део», державний номерний знак НОМЕР_2 , (винуватця ДТП) на час дорожньо-транспортної пригоди була застрахована в ПрАТ «Українська охоронна страхова компанія»відповідно до полісу № АЕ/003574207, з якої рішенням Господарського суду м. Києва стягнуто з ПрАТ «Українська охоронна страхова компанія» на користь ПрАТ «СК «Українська страхова група» 49 000 грн. 00 коп. - страхового відшкодування(за вирахуванням суми франшизи - 1 000 грн. 00 коп.) й в межах суми страхового відшкодування.
Відповідно, відповідач у порядку ст. 1194 ЦК України має відшкодувати позивачу різницю між понесеними збитками (виплаченим страховим відшкодуванням) - 93 299 грн. 73 коп. й виплаченими (покритим) ПрАТ «Українська охоронна страхова компанія» 49 000 грн. 00 коп. - страхового відшкодування, що складає 44 299 грн. 73 коп. (93 299 грн. 73 коп. - 49 000 грн. 00 коп. = 44 299 грн. 73 коп.).
Особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням) (ст.1194 ЦК України).
Відповідно, на підставі ст. 993 ЦК України та ст. 27 Закону України «Про страхування» вважає, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, яка отримала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдану шкоду.
Відповідно до ст. 8 Закону № 85/96-ВР страховий випадок - це подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася і з настанням якої виникає обов`язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі.
Поняття «франшиза» міститься у ст. 9 Закону № 85/96-ВР і його слід розуміти як частину збитків, що не відшкодовуються страховиком згідно з договором страхування.
Якщо внаслідок ДТП, що сталася з особою, цивільно-правова відповідальність якої була застрахована, шкоду було заподіяно майну, то згідно з вимогами абз. 2 п. 12.1 ст. 12 та п. 37.5 ст. 37 Закону № 1961-IV, компенсувати позивачу суму франшизи у повному обсязі має страхувальник або особа, відповідальність якої застрахована.
Особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою відповідно до частини першої статті 1191 ЦК України, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.
Відповідно, у зв`язку з проведеною позивачем регламентною виплатою страхувальнику у позивача виникло право зворотної (регресної) вимоги до винної у ДТП особи - відповідача.
Так, до страховика, відповідно до ст. 27 Закону України «Про страхування», який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке Страхувальник або інша особа, яка отримала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдану шкоду.
Подавши свої докази, сторони реалізували своє право на доказування і одночасно виконали обов`язок із доказування, оскільки ст.81 ЦПК закріплює правило, за яким кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Обов`язок із доказування покладається також на осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб, або державні чи суспільні інтереси (ст.43 ЦПК України). Тобто, процесуальними нормами встановлено як право на участь у доказуванні, так і обов`язок із доказування обставини при невизнані них сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Крім того, суд безпосередньо не повинен брати участі у зборі доказового матеріалу.
Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п.1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доспупності правосуддя та справедливого судового розгляду, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, у тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.
Інші доводи позивача, які наведені у позові в межах наданих позивачем доказів, не впливають на висновку суду та не потребують детального обґрунтування, що відповідає практиці Європейського суду з прав людини.
Відповідно до пункту 1 статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.
Таким чином, суд вважає вимоги позивача про відшкодування в порядку регресу витрат, пов`язаних з виплатою страхового відшкодування, обгрутованими та такими, що підлягають задоволенню; обставини, що спростовують позовні вимоги судом не встановлені.
Приймаючи до уваги предмет даного спору, наслідки його розгляду судом, суд вважає за необхідне застосувати положення ст. 141 ЦПК України.
Позивачем при подачі позову до суду сплачено судовий збір - 1 762 грн. 00 коп., який підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.
На підставі вищевикладеного, ст.ст. 993, 1194 ЦК України, ст. ст. 98, 27 Закону України «Про страхування», Закону України «Про судовий збір», керуючись п. 9 розділу ХІІ Перехідних положень ЦПК України, керуючись ст. ст. 3, 4, 5, 7, 8, 9, 10, 11, 12, 13, 17, 43, 49, 76, 77, 78, 79, 80, 81, 258, 262, 264, 265, 268, 273, 280, 352 ЦПК України, суд -
Позовні вимоги Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Українська страхова група» до ОСОБА_1 , третя особа - Приватне акціонерне товариство «Українська охоронна страхова компанія», про стягнення страхового відшкодування в порядку зворотньої вимоги (регресу), - задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_1 , відомості про ідентифікаційний код платника податків - відсутні, на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Українська страхова група», код ЄДРПОУ - 30859524, 44 299 грн. 73 коп. - витрат, пов"язаних із виплатою страхового відшкодування, 1 762 грн. 00 коп. - судового збору, а всього - 46 061 (сорок шість тисяч шістдесят одна) грн. 73 (сімдесят три) коп.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду протягом п`ятнадцять днів з дня його (її) проголошення.

Якщо в судомому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Відповідно до ст.355 ЦПК України апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Однак відповідно до пп. 15.5 п. 15 розділу «Перехідні положення» ЦПК України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

Єдина судова інформаційно-телекомунікаційна система починає функціонувати через 90 днів з дня опублікування Державною судовою адміністрацією України у газеті «Голос України» та на веб-порталі судової влади оголошення про створення та забезпечення функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи.

Згідно ч.1 ст.354 ЦПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду - протягом п`ятнадцяти днів з дня його (її) проголошення.

Отже, строки оскарження судових рішень в апеляційному порядку складають 30 календарних днів - для рішень і 15 календарних днів - для ухвал, однак апеляційна скарга подається за старими правилами - через суд першої інстанції.

СУДДЯ: