Ухвала

13 листопада 2019 року

м. Київ

Справа № 275/82/18

Провадження № 14-101 цс 19

Велика Палата Верховного Суду у складі

судді-доповідача Гудими Д. А.,

суддів Антонюк Н. О., Анцупової Т. О., Бакуліної С. В., Британчука В. В., Власова Ю. Л., Гриціва М. І., Данішевської В. І., Єленіної Ж. М., Золотнікова О. С., Кібенко О. Р., Князєва В. С., Лобойка Л. М., Лященко Н. П., Прокопенка О. Б., Пророка В. В., Рогач Л. І., Ситнік О. М., Ткачука О. С., Уркевича В. Ю., Яновської О. Г.

розглянула заявуОСОБА_1 (далі також - позивач) про роз`яснення постанови Великої Палати Верховного Суду від 10 квітня 2019 року (далі також - заява про роз`яснення судового рішення) у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області (далі також - відповідач) про визнання договорів оренди поновленими.

ІСТОРІЯ СПРАВИ

1. 2 лютого 2018 року позивач звернувся до суду з позовною заявою, в якій просив визнати поновленими на строк 7 років договори оренди землі від 15 вересня 2012 року № 108 і № 109, укладені Брусилівською районною державною адміністрацією (далі - РДА) Житомирської області з позивачем (далі - договори оренди), зі сплатою орендної плати у розмірі 12 % від нормативної грошової оцінки земельних ділянок на умовах, викладених у додаткових угодах, долучених до позовної заяви. Об`єктами оренди за вказаними договорами були земельна ділянка площею 136,2034 га, яка знаходиться за межами населених пунктів Соболівської сільської ради Брусилівського району Житомирської області, кадастровий номер :02:000:0173, а також земельна ділянка площею 22,9054 га, яка знаходиться за межами населених пунктів Соболівської сільської ради Брусилівського району Житомирської області, кадастровий номер :02:000:0174 (далі - земельні ділянки).

2. 14 травня 2018 року Брусилівський районний суд Житомирської області ухвалив рішення, яким позов задовольнив.

3. 18 вересня 2018 рокуАпеляційний суд Житомирської області прийняв постанову, якою рішення суду першої інстанції залишив без змін.

4. 23 листопада 2018 року відповідач подав до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду касаційну скаргу. Просив скасувати рішення Брусилівського районного суду Житомирської області від 14 травня 2018 року та постанову Апеляційного суду Житомирської області від 18 вересня 2018 року. Скаржився на неправильне застосування судами норм матеріального права та на порушення норм процесуального права.

5. 6 лютого 2019 року Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду ухвалою передав справу на розгляд Великої Палати Верховного Суду.

6. 10 квітня 2019 року Велика Палата Верховного Суду прийняла постанову, згідно з якою касаційну скаргу відповідача задовольнила: рішення Брусилівського районного суду Житомирської області від 14 травня 2018 року та постанову Апеляційного суду Житомирської області від 18 вересня 2018 року скасувала, а провадження у справі закрила.

7. 25 вересня 2019 року позивач звернувся до суду із заявою про роз`яснення постанови Великої Палати Верховного Суду від 10 квітня 2019 року (вх. № 887/0/255-19 від 25 вересня 2019 року).

8. 7 листопада 2019 року позивач подав заяву (вх. № 1129/0/255-19 від 11 листопада 2019 року), згідно з якою просить внести зміни до заяви про роз`яснення судового рішення від 25 вересня 2019 року.

АРГУМЕНТИ ПОЗИВАЧА

9. Позивач мотивував заяву про роз`яснення судового рішення (вх. № 887/0/255-19 від 25 вересня 2019 року) так:

9.1. Хоча, на думку Великої Палати Верховного Суду, право, за захистом якого позивач звернувся до суду, належить Фермерському господарству (далі - ФГ) «Агродол», і саме фермерське господарство може захистити у господарському суді його речове право на земельні ділянки (див. пункт 29 постанови від 10 квітня 2019 року), однак договори оренди землі № 108 і № 109 від 15 вересня 2012 року були укладені з позивачем. Крім того, 26 грудня 2012 року Відділ Держземагентства у Брусилівському районі Житомирської області на підставі розпорядження Брусилівської районної державної адміністрації Житомирської області від 26 червня 2012 року № 207 вніс у Державний земельний кадастр відомості про право оренди земельних ділянок позивача як фізичної особи, а не фермерського господарства.

9.2. Є потреба у тому, щоби Велика Палата Верховного Суду роз`яснила постанову від 10 квітня 2019 року та її юридичні наслідки, а саме: 1) які права щодо вказаних земельних ділянок має позивач, а які - ФГ «Агродол»; 2) чи стає ФГ «Агродол» одноособовим позивачем або співпозивачем разом із ОСОБА_1 ; 3) яка особа стає користувачем цих земельних ділянок на новий строк на умовах оренди; 4) перед якою особою в орендодавця виникають зобов`язання щодо поновлення відповідних договорів оренди землі; 5) які зміни потрібно внести до державних реєстрів в частині орендодавця земельних ділянок.

10. У заяві від 7 листопада 2019 року (вх. № 1129/0/255-19 від 11 листопада 2019 року) позивач змінив вимоги раніше поданої заяви та попросив Велику Палата Верховного Суду роз`яснити: 1) її постанову «щодо правових наслідків постановленого Верховним Судом (Великою Палатою) рішення щодо його виконання», оскільки за час розгляду справи у касаційній інстанції повноваження з розпорядження земельними ділянками перейшли від відповідача до Брусилівської об`єднаної територіальної громади. Тобто, відбулася заміна сторони у правовідносинах щодо укладання (пролонгації) договорів оренди земельних ділянок; 2) «порядок застосування положень Закону України «Про оренду землі» та Земельного кодексу України щодо суб`єктного складу права оренди землі, які не визнаються та заперечуються відповідним рішенням ВП Верховного Суду», оскільки згідно з постановою від 10 квітня 2019 року право, за захистом якого звернувся позивач (фізична особа-суб`єкт відносин землекористування за Законом України «Про оренду землі» та Земельним кодексом України, що засвідчують наявні у справі витяги з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Державного земельного кадастру), належить не йому, а ФГ «Агродол».

ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ

11. За заявою учасників справи, державного виконавця, приватного виконавця суд роз`яснює судове рішення, яке набрало законної сили, не змінюючи змісту судового рішення (частина перша статті 271 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України)).

12. Згідно з частиною другою статті 271 ЦПК України подання заяви про роз`яснення судового рішення допускається, якщо судове рішення ще не виконане або не закінчився строк, протягом якого рішення може бути пред`явлене до примусового виконання.

13. Згідно з постановою від 10 квітня 2019 року, за роз`ясненням якої звернувся позивач, Велика Палата Верховного Суду скасувала рішення Брусилівського районного суду Житомирської області від 14 травня 2018 року та постанову Апеляційного суду Житомирської області від 18 вересня 2018 року, а провадження у справі закрила.

14. Звертаючись із позовом у лютому 2018 року, позивач просив захистити його переважне право на поновлення договорів оренди щодо земельних ділянок, виділених йому для ведення фермерського господарства.

15. Верховний Суд України, застосовуючи приписи статей 9, 11, 14, 16, 17, 18 Закону України «Про селянське (фермерське) господарство», який був чинним до 29 липня 2003 року, та статей 1, 5, 7, 8, 12 Закону України «Про фермерське господарство», який набрав чинності 29 липня 2003 року, вважав, що після укладення договору тимчасового користування землею, у тому числі на умовах оренди, фермерське господарство з дати державної реєстрації набуває статусу юридичної особи, та з цього часу обов`язки землекористувача земельної ділянки здійснює фермерське господарство, а не громадянин, якому вона надавалась. З огляду на вказане, враховуючи, що сторонами спорів щодо користування земельними ділянками, наданими для ведення селянського (фермерського) господарства, мають бути юридичні особи, такі спори має розглядати господарський суд (див. ухвали Верховного Суду України від 24 жовтня 2007 року у справі № 6-20859св07, від 10 жовтня 2007 року у справі № 6-14879св07, від 30 січня 2008 року у справі № 6-20275св07).

16. Вказана практика застосування Верховним Судом України відповідних норм права існувала на час звернення позивача до суду, про що він мав знати. Велика Палата Верховного Суду у пункті 26 постанови від 10 квітня 2019 року підтримала зазначений висновок Верховного Суду України, вказавши, що, оскільки після державної реєстрації 26 грудня 2012 року договорів оренди позивач заснував і зареєстрував ФГ «Агродол», у правовідносинах користування земельними ділянками відбулася фактична заміна орендаря, й обов`язки землекористувача земельних ділянок перейшли до фермерського господарства з дня його державної реєстрації. Така практика застосування норм права є сталою та підтримується Великою Палатою Верховного Суду (див. аналогічні висновки Великої Палати Верховного Суду, викладені у постановах від 13 березня 2018 року у справі № 348/992/16-ц, від 20 червня 2018 року у справі № 317/2520/15-ц, від 22 серпня 2018 року у справі № 606/2032/16-ц, від 31 жовтня 2018 року у справі № 677/1865/16-ц, від 21 листопада 2018 року у справі № 272/1652/14-ц, від 12 грудня 2018 року у справі № 704/29/17-ц, 16 січня 2019 року у справі № 695/1275/17 та у справі № 483/1863/17, від 27 березня 2019 року у справі № 574/381/17-ц, від 3 квітня 2019 року у справі № 628/776/18).

17. З огляду на вказане право на продовження дії договорів оренди належить фермерському господарству, до якого після державної реєстрації юридичної особи перейшло право оренди земельних ділянок. Більше того, подаючи відповідачеві 3 листопада 2017 року лист-повідомлення про поновлення договорів оренди землі, позивач вказав, що є головою заснованого ним ФГ «Агродол», тобто діяв від імені останнього та в його інтересах. Отже, саме ФГ «Агродол» може захистити у господарському суді право на продовження дії договорів оренди земельних ділянок (див. пункт 29 постанови від 10 квітня 2019 року).

18. Здійснення такого права не може залежати від того, до якого органу влади на час звернення до суду перейшло повноваження з розпорядження цими ділянками. Тобто, висновки Великої Палати Верховного Суду про закриття провадження у цивільній справі не перешкоджають ФГ «Агродол» захистити його право на поновлення договорів оренди у господарському судочинстві за позовом до Брусилівської селищної ради як органу, який, за твердженням позивача (пункт 14 постанови від 10 квітня 2019 року), набув повноваження щодо розпорядження земельними ділянками (частина перша статті 770 Цивільного кодексу України).

19. Визначення Великою Палатою Верховного Суду юрисдикції може бути підставою для поновлення строку на звернення з позовом до належного суду, яким у ситуації позивача є суд господарський (близький за змістом висновок щодо підстави для поновлення позовної давності див. у постанові Великої Палати Верховного Суду від 15 травня 2019 року у справі № 205/8482/15-ц).

20. Оскільки роз`яснення судового рішення не має стосуватись внесення до нього змін, а позивач, висловлюючи незгоду з постановою Великої Палати Верховного Суду, фактично порушує питання про роз`яснення нею Закону України «Про оренду землі» та Земельного кодексу України, суд має відмовити у наданні такого роз`яснення.

Керуючись статтею 260, частиною другою статті 261, статтею 271 ЦПК України, Велика Палата Верховного Суду

У Х В А Л И Л А :

відмовити ОСОБА_1 у задоволенні заяви про роз`яснення судового рішення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання й оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач Д. А. Гудима
Судді:Н. О. АнтонюкВ. С. Князєв
Т. О. АнцуповаЛ. М. Лобойко
С. В. БакулінаН. П. Лященко
В. В. БританчукО. Б. Прокопенко
Ю. Л. ВласовВ. В. Пророк
М. І. ГрицівЛ. І. Рогач
В. І. ДанішевськаО. М. Ситнік
Ж. М. ЄленінаО. С. Ткачук
О. С. ЗолотніковВ. Ю. Уркевич
О. Р. КібенкоО. Г. Яновська