Провадження №-2о/522/156/19
Справа №522/8407/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 січня 2019 року м. Одеса

Приморський районний суд м. Одеси

у складі: судді: Бондар В.Я.,

за участі секретаря судового засідання Грищук В.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі справу за заявою ОСОБА_1, за участі заінтересованих осіб: Кривоозерської Державної Нотаріальної Контори Миколаївської області Головного територіального управління юстиції в Миколаївській області, ОСОБА_2, ОСОБА_3, про встановлення факту родинних стосунків, що має юридичне значення,

ВСТАНОВИВ:

Заявник в особі представника ОСОБА_4 15.05.2018 року звернувся до Приморського районного суду м. Одеси з заявою, згідно якої просив прийняти заяву про встановлення факту родинних стосунків, що мають юридичне значення та встановити факт родинних відносин між фізичними особами, а саме: встановити той факт, що померлий ІНФОРМАЦІЯ_5 року ОСОБА_5 є батьком заявника, а ОСОБА_1 є донькою померлого ІНФОРМАЦІЯ_5 року ОСОБА_5.

В обґрунтування заяви вказано що після смерті ОСОБА_5 у встановлений законом строк заявник звернувся до Кривоозерської Державної нотаріальної контори Миколаївської області для прийняття спадщини, однак отримати свідоцтво про право на спадщину як дочка не змогла внаслідок різниці у написанні її прізвища та прізвища спадкодавця, у позасудовому порядку встановити такий факт не має можливості, так як ОСОБА_5 помер і зміни до заповіту внести неможливо.

Ухвалою суду від 21.05.2018 року відкрито провадження у справі за заявою ОСОБА_1 про встановлення факту родинних стосунків, що має юридичне значення, справа призначена до розгляду на 03.07.2018 року.

03.07.2018 у судовому засіданні суд відклав розгляд справи до 26.09.2018 року.

26.09.2018 року у судовому засіданні суд протокольною ухвалою відклав розгляд справи до 22.10.2018 року для витребування від Кривоозерської державної нотаріальної контори Миколаївської області Головне територіальне управління юстиції в Миколаївській області Міністерства юстиції України інформацію стосовно осіб, які подали заяву про прийняття спадщини після смерті ІНФОРМАЦІЯ_6 року ОСОБА_5.

22.10.2018 року у судовому засіданні суд протокольною ухвалою залучив до участі у справі в якості зацікавлених осіб ОСОБА_3 та ОСОБА_2. Також у судовому засіданні було допитано свідка ОСОБА_6

У судове засідання призначене на 17.01.2019 року сторони не з'явились. Представник заявника та Кривоозерської державної нотаріальної контори надавали до суду заяви про розгляд справи за їх відсутності.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_5 року помер ОСОБА_5, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_2 видане 01.08.2017 року Виконавчим комітетом Берізківської сільської ради Кривоозерського району Миколаївської області.

ОСОБА_5 13.02.2014 року склав заповіт на доньку ОСОБА_1, зареєстрований в реєстрі за №37 та посвідчений секретарем виконкому Берізківської сільської ради Кривоозерського району.

ОСОБА_1 звернулась до Кривоозерської державної нотаріальної контори Миколаївської області з заявою про прийняття спадщини, проте їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, оскільки її батько у свідоцтві про народження вказаний як ОСОБА_5, а в свідоцтві про смерть вказано ОСОБА_5

У свідоцтві про народження ОСОБА_8 батьком вказаний ОСОБА_9, проте свідоцтво серії НОМЕР_3 видане російською мовою, так само як і свідоцтво про народження «ОСОБА_5» серії НОМЕР_4.

У свідоцтві про одруження зареєстроване у м. Одеса видане 08.08.1964 року НОМЕР_6 вказано, що громадянин ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_1 с. Берізки одружився на громадянці ОСОБА_10, ІНФОРМАЦІЯ_2 м. Вознесенськ, також зазначено, що після одруження обидві сторони взяли прізвище ОСОБА_9.

Таким чином, звернувшись до нотаріуса для оформлення права на спадщину після смерті батька заявник з'ясував, що в різних документах прізвище батька написано по-різному, а саме в свідоцтві про народження заявника прізвище її батько зазначено як "ОСОБА_9", а в свідоцтві про смерть її батька прізвище зазначено як "ОСОБА_9".

ОСОБА_8 10 лютого 1989 року уклала шлюб з ОСОБА_11 та змінила прізвище на «ОСОБА_8», що підтверджується свідоцтвом про одруження серії НОМЕР_5, видане відділом РАЦС Центрального району м. Одеси.

У зв'язку з труднощами заявника щодо реалізації своїх прав - вона була вимушена звернутися до суду з даним позовом.

Відповідно до статті 1216 Цивільного кодексу України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до положень статті 1218 Цивільного кодексу України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

У відповідності до ст. 1258 ЦПК України, спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 1261 Цивільного кодексу України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (ст. 5 ЦПК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 293 ЦПК окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Згідно з положеннями п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Згідно ст. 319 ЦПК України у рішенні суду повинно бути зазначено відомості про факт, встановлений судом, мету його встановлення, а також докази, на підставі яких суд установив цей факт.

Згідно з Постановою Пленуму ВСУ № 5 від 31.03.1995 р. «Про судову практику в справах про становлення фактів, що мають юридичне значення», наведений у ст. 273 ЦПК перелік фактів, які встановлюються судом, не є вичерпним. За наявності зазначених умов суд може встановлювати й інші факти, що мають юридичне значення.

Встановлення фактів не пов'язані з вирішенням спору про право, при цьому наявний спір про факт, який має безспірний характер і необхідний заявникові для оформлення спадкових прав. Встановлення даного факту має для заявника юридичне значення, так як дозволить йому реалізувати своє право на спадкування.

Метою встановлення даного факту є отримання свідоцтва про право на спадщину після смерті батька заявника - ОСОБА_5.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст.293 та п. 6 ч. 1 ст. 315 ЦПК України та роз'яснень, викладених у п.1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року N 5 "Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення", суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов'язується з наступним вирішенням спору про право.

У відповідності до п.7 вказаної постанови Пленуму, суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину, для оформлення права на пенсію в зв'язку із втратою годувальника.

Докази, що спростовують висновки суду, станом на час розгляду справи відсутні.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Таким чином, з матеріалів справи вбачається, що померлий ІНФОРМАЦІЯ_6 року ОСОБА_5 є рідним батьком ОСОБА_1, а при перекладі прізвища виникла описка. Родині стосунки між заявником та померлим також підтверджуються показаннями свідка ОСОБА_6

За таких обставин та правових підстав суд вбачає, що ОСОБА_5 та ОСОБА_9 є однією і тією ж особою, а також є батьком заявника - ОСОБА_1.

З урахуванням вищенаведеного суд приходить до висновку, що родинні стосунки заявника як дочки померлого, підтверджені в результаті розгляду справи та заява є обґрунтованою та підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 15, 16, 1258 ЦК України, ст.ст. 4-8, 12, 13, 76-81, 247, 293, 259, 315, 319, 354 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 (АДРЕСА_2, РНОКПП НОМЕР_1), за участі заінтересованих осіб: Кривоозерської Державної Нотаріальної Контори Миколаївської області Головного територіального управління юстиції в Миколаївській області (55104; смт. Криве Озеро, вул. 1 Травня, буд. 15, ), ОСОБА_2, ОСОБА_3 (АДРЕСА_1), про встановлення факту родинних стосунків, що має юридичне значення - задовольнити.

Встановити факт того, що померлий ІНФОРМАЦІЯ_5 року ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3 є батьком ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому зас іданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення, згідно ч.1 ст. 354 ЦПК України.

Повний текст рішення суду складено 22.01.2019 року.

Суддя: В.Я.Бондар