Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Справа №348/1686/19

25 листопада 2019 року м. Надвірна

Надвірнянський районний суд Івано-Франківської області

в складі: головуючого судді: Міськевич О.Я.

секретаря судового засідання: Скоблей О.В.

позивача : ОСОБА_1

представника позивача-адвоката: Гураша М.В.

розглянувши в порядку загального позовного провадження в судовому засіданні в залі суду м.Надвірна цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житлом , -

ВСТАНОВИВ:

Зміст позовних вимог:

ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житлом.

В обґрунтування позову позивач посилається на те, що вона згідно свідоцтва про право власності на нерухоме майно є власником квартири, яка знаходиться в АДРЕСА_1 .

В квартирі в АДРЕСА_1 крім неї також зареєстровані: ОСОБА_3 - 1943 року народження, її син ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 -1965 року народження.

Згідно акту обстеження матеріально-побутових умов її сім`ї - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 зареєстрований за адресою АДРЕСА_1 , однак за вказаною адресою він не проживає місце проживання його невідоме.

Таким чином, відповідач ОСОБА_2 з червня 2018 року не проживає на даний час у її квартирі, також відсутні його особисті речі та засоби першої необхідності.

Реєстрація відповідача у вказаному будинку порушує її права та законні інтереси як власника, оскільки вона не може в повній мірі розпоряджатися своїм майном.

Стислий виклад позиції позивача:

Позивачка та її представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримали у повному обсязі з підстав, зазначених в позовній заяві та просять визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , таким що втратив право користування житловим приміщенням в квартирі в АДРЕСА_1 та зняти його з реєстрації. Позивач не заперечила проти проведення заочного розгляду справи та постановлення заочного рішення.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялися заздалегідь та належним чином, у відповідності до ч. 11 ст. 128 ЦПК України, шляхом розміщення оголошення про виклик до суду на офіційному веб-сайті судової влади України, з опублікуванням якого особа вважається повідомленою про дату, час і місце розгляду справи.

Про причини неявки відповідач не повідомив, заяви про слухання справи у їх відсутності не поступало. Тому зі згоди сторони позивача суд ухвалює рішення в порядку заочного розгляду справи на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст.ст. 280-281 ЦПК України.

Процесуальні дії у справі:

Ухвалою судді Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 23.08.2019 р. провадження по даній справі відкрито та призначено підготовче судове засідання.

Ухвалою Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 28.10.2019 р. закрито підготовче засідання у справі та призначено справу до судового розгляду по суті.

Суд, заслухавши пояснення позивача та її представника, показання свідка, дослідивши письмові докази, представлені сторонами на виконання вимог ст.ст. 76, 81 ЦПК України і які сторони вважають достатніми для обґрунтування і заперечення позовних вимог та з`ясувавши фактичні обставини справи, дійшов наступного висновку.

Фактичні обставини, встановлені судом:

Судом встановлено, що згідно договору дарування від 17.06.2005 року ОСОБА_1 є власником квартири, яка знаходиться в АДРЕСА_1 . Право власності на вказану квартиру зареєстроване в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власностіза від 17.06.2005 року в книзі 7 номер запису 1475, що підтверджується копією витягу (а.с. 8-10).

Згідно довідки КП " Надвірнянський житловик" від 13.08.2019 року за № 1932 в АДРЕСА_1 зареєстровані: ОСОБА_1 - 1971 року народження, ОСОБА_3 - 1943 року народження, ОСОБА_2 -1994 року народження, ОСОБА_4 -1965 року народження (а.с.6) .

Як вбачається з акту обстеження матеріально-побутових умов проживання сім`ї ОСОБА_1 від 05.08.2019 року за № 1191 ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 зареєстрований за адресою АДРЕСА_1 , однак за вказаною адресою не проживає з червня 2018 року , місце проживання його невідоме (а.с. 5).

Оскільки, позивач ОСОБА_1 є власником зазначеного житлового будинку і на даний час не бажає, щоб відповідач був зареєстрований в ньому, то вона відповідно до вимог чинного законодавства, вправі вимагати через суд усунення перешкод в користуванні власністю, шляхом визнання відповідача такими, що втратив право користування житлом.

Вказані обставини також ствердила допитана в якості свідка в судовому засіданні ОСОБА_5 показання якої логічні та послідовні, а тому не викликають сумніву в їх правдивості.

Норми права, які застосував суд:

Згідно зі ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися, розпоряджатися своєю власністю.

Відповідно до ст. 47 Конституції України ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду.

Згідно ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на свій розсуд.

Відповідно до вимог Цивільного кодексу України право на проживання відповідача в спірному будинку залежить від права самого власника і є похідним від нього.

Оскільки позивач є власником житлового будинку, вона має право, відповідно до положень ст.391 ЦК України, вимагати захисту порушеного права від осіб, які перешкоджають їй користуватися та розпоряджатися її майном.

Зазначена норма матеріального права визначає право власника, у тому числі житлового приміщення або будинку, вимагати будь-яких усунень свого порушеного права від будь-яких осіб будь-яким шляхом, який власник вважає прийнятним.

Визначальним для захисту права на підставі цієї норми права є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю. При цьому не має значення яким саме порушене право та з яких підстав.

Згідно ч. 2 ст. 405 ЦК України, член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Частиною 1 ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» визначено, що зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть.

Враховуючи вищенаведене, суд зауважує, що дієвим способом захисту права власності позивач, виходячи з приписів норм матеріального права, буде усунення перешкод у здійсненні права власності шляхом визнання відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а тому, позов в частині примусового знятя відповідача з реєстраційного обліку в будинку позивача задоволенню не підлягає, оскільки статтею 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» від 11 грудня 2003 року №1382-IV передбачено, що зняття з реєстрації місця проживання здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права користування житловим приміщенням.

Висновки суду:

З врахуванням вище наведено, а саме що відповідач ОСОБА_2 не є власником вказаної квартири, не проживає в ній, витрати на її утримання не несе, за комунальні послуги не сплачує, між позивачем та відповідачем не існує жодних домовленостей щодо збереження за ним права користування житлом у разі його відсутності за місцем реєстрації понад один рік, суд прийшов до висновку, що факт реєстрація відповідача у належній позивачу на праві власності квартирі створює перешкоду у здійсненні ним права власності, в звязку з чим позовні вимоги про визнання особи такою, що втратила право користування житлом підлягають до часткового задоволення.

Керуючись ст.ст.319, 346, 391, ч.2 405 ЦК України, ст.ст. 7, 11 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» та ст.ст. 4, 19, 258, 263, 264, 265, 268, 273, 280-289 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житлом - задоволити частково.

Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , таким що втратив право користування житловим приміщенням в квартирі в АДРЕСА_1 .

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Івано-Франківського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення через Надвірнянський районний суд.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом встановлених строків, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , адреса проживання: АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса проживання: АДРЕСА_1 .

Суддя Міськевич О.Я.

Повний текст рішення

виготовлено 04.12.2019 року