КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/824/3646/2019 Доповідач: Шебуєва В.А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 березня 2019 року м. Київ

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів:

судді-доповідача Шебуєвої В.А.,

суддів Оніщука М.І., Українець Л.Д.,

секретар Майданець К.В.,

розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Подільського районного суду м. Києва від 13 березня 2018 року в справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2, Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Україна» про відшкодування шкоди,-

в с т а н о в и в:

В грудні 2015 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2, Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Україна» (далі - ПрАТ «СК «Україна») про відшкодування шкоди. Зазначив, що він є власником автомобіля «Renault» д.н.з НОМЕР_1. 09 січня 2015 року відповідач ОСОБА_2, керуючи автомобілем «ВАЗ 2107», д.н. НОМЕР_2 в с.Перемога Броварського району Київської області на автодорозі Київ-Суми здійснив виїзд на зустрічну смугу, внаслідок чого скоїв зіткнення з автомобілем «Renault» д.н.з НОМЕР_1. Внаслідок ДТП його автомобіль отримав механічні пошкодження на суму 111 917,53 грн. Оскільки страхова компанія не виплатила страхове відшкодування, позивач просив стягнути з ПрАТ «СК «Україна» в межах суми страхового полісу страхове відшкодування в сумі 50 000,00 грн. та пеню за прострочення страхової виплати в розмірі 46957,37 грн., а також витрати на проведення оцінки автомобіля в розмірі 1095,00 грн., а з ОСОБА_2 - різницю між розміром завданої шкоди та страховим відшкодування в сумі 61 917,53 грн. та моральну шкоду в розмірі 30000,00 грн.

Рішенням Подільського районного суду м. Києва від 13 березня 2018 року позов ОСОБА_3 задоволено частково.

Стягнуто з ПрАТ «СК «Україна» на користь ОСОБА_3 страхове відшкодування в розмірі 50 000,00 грн., 23097,13 грн. пені за прострочення виплати страхового відшкодування, а також витрати за проведення оцінки автомобіля в розмірі 1095, 00 грн.

Стягнуто з ПрАТ «СК «Україна» на користь ОСОБА_3 витрати по сплаті судового збору в розмірі 730,97 грн.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 шкоду, заподіяну внаслідок ДТП, в розмірі 61 917,53 грн.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 понесені судові витрати в розмірі 619,17 грн.

В задоволенні вимог про стягнення моральної шкоди відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати вказане рішення в частині задоволення вимог ОСОБА_3 про стягнення з нього різниці між розміром шкоди і страховим відшкодування в сумі 61 917,53 грн. та відмовити в задоволенні вказаних вимог. Зазначає, що розмір завданої внаслідок пошкодження автомобіля «Renault» д.н.з НОМЕР_1 майнової шкоди та визначений згідно із звітом про визначення вартості матеріального збитку № 53 від 27 січня 2015 року є завищеним. Оцінювачем не було враховано те, що автомобіль експлуатувався в інтенсивному режимі, оскільки його пробіг становив 81 930 км, та безпідставно визначено коефіцієнт фізичного зносу таким, що дорівнює нулю. Обсяг робіт та запасних частин, що визначені в Звіті, не відповідають обсягу пошкоджень, завданих у ДТП. Звертає увагу на те, що в матеріалах справи відсутні докази, що ОСОБА_5, який виконав оцінку, перебуває у трудових відносинах із ФОП ОСОБА_6, а тому у суду були відсутні підстави для прийняття вказаного Звіту.

В судовому засіданні ОСОБА_2 та його представник підтримали апеляційну скаргу та просять її задовольнити.

Позивач ОСОБА_3 та його представник просять відхилити подану апеляційну скаргу, а рішення суду залишити без змін, посилаючись на його законність та обґрунтованість.

Представник ПрАТ "СК "Україна" в судове засідання не з'явився, повідомлений судом про місце і час розгляду справи, а тому колегія визнала за можливе слухати справу за його відсутності.

Вислухавши пояснення осіб, які з'явилися в судове засідання, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, ОСОБА_3 є власником автомобіля «Renault» д.н.з НОМЕР_1 (а. с. 15, т. 1).

09.01.2015 року в с.Перемога Броварського району Київської області на автодорозі Київ-Суми сталася ДТП за участю двох автомобілів «ВАЗ 2107», д.н.з. 56520 під керуванням ОСОБА_2 та «Renault» д.н.з НОМЕР_1, під керуванням ОСОБА_3

Постановою Подільського районного суду м.Києва від 18 березня 2015 року ОСОБА_2 було визнано винним у вчинення вказаної ДТП (а .с. 44, т. 1).

На момент ДТП цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 була застрахована в ПрАТ СК «Україна» відповідно до полісу № АІ/5554660. Згідно вказаного полісу було визначено ліміт відповідальності страховика у розмірі 50 000 грн. на одного потерпілого, франшизу - 0 грн. (а.с. 47, т. 1).

Відповідно до Звіту оцінювача № 53 від 27 січня 2015 року, складеного на замовлення позивача вартість матеріального збитку, завданого ОСОБА_7 в результаті пошкодження його автомобіля під час ДТП, з урахуванням втрати товарної якості складає 111 917,53 грн. Оцінку виконано суб'єктом оціночної діяльності ФОП ОСОБА_6, проведення оцінки виконав оцінювач ОСОБА_5 (а .с. 16-27, т. 1).

За складання Звіту ОСОБА_7 було сплачено 1095,00 грн. (а.с. 50, т. 1).

31 березня 2015 року ОСОБА_7 було подано заяву про настання страхового випадку та виплату страхового відшкодування до ПрАТ «СК «Україна», проте страхового відшкодування ПрАТ «СК «Україна» не було виплачено.

З'ясувавши обставини справи, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд першої інстанції дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог ОСОБА_7 та стягнув із ПрАТ «СК «Україна» страхове відшкодування в розмірі 50 000,00 грн., 23097,13 грн. пені за прострочення виплати страхового відшкодування, а також витрати за проведення оцінки автомобіля в розмірі 1095, 00 грн. Суд стягнув на користь позивача з ОСОБА_2 різницю між розміром завданої шкоди та страховим відшкодування в розмірі 61 917,53 грн.

Колегія суддів погоджується з рішенням суду першої інстанції.

Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Частиною 2 ст. 1187 ЦК України визначено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Пунктом 1 ч. 1 ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме, шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Відповідно до п. 22.1. ст. 22 Закону України «Про загальнообов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Відповідно до ст. 29 Закону України «Про загальнообов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України.

Відповідно до ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Як було встановлено, ОСОБА_2 був визнаний винним у вчиненні ДТП ,яка мала місце 09.01.2015 року, в результаті якої було пошкоджено належний ОСОБА_3 автомобіль «Renault» д.н.з НОМЕР_1.

Суд першої інстанції дійшов законного та обґрунтованого про стягнення з ОСОБА_2 різниці між розміром завданої шкоди та страховим відшкодування в розмірі 61 917,53 грн. відповідно до положень ст. 1194 ЦК України.

Колегія суддів відхиляє посилання ОСОБА_2 на неправильне визначення оцінювачем розміру майнової шкоди, завданої внаслідок пошкодження автомобіля «Renault»д.н.з НОМЕР_1.

Відповідно до ч. 2 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Разом з тим, ОСОБА_2 не було надано суду належних та допустимих доказів на спростування наданого позивачем Звіту оцінювача, питання призначення судової експертизи відповідач не порушував. Доводи апелянта про те, що автомобіль використовувався в інтенсивному режимі, обсяг робіт та запасних частин, що визначені в Звіті, не відповідають обсягу пошкоджень, завданих у ДТП, є необґрунтованими та недоведеними.

Колегія суддів відхиляє посилання апелянта на відсутність доказів, що оцінювач ОСОБА_5 перебуває у трудових відносинах із ФОП ОСОБА_6 Вказані обставини не відносяться до предмета доказування та не спростовують правильності Звіту.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції.

ПрАТ СК «Україна» рішення суду першої інстанції не оскаржило.

Рішення суду першої інстанції є законним і обґрунтованим. Судом було правильно застосовано норми матеріального та процесуального права.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 382 ЦПК України, суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а рішення Подільського районного суду м. Києва від 13 березня 2018 року без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню не підлягає.

Повне судове рішення складено 14 березня 2019 року.

Суддя-доповідач Шебуєва В.А.

Судді Оніщук М.І.

Українець Л.Д.