Ухвала

03 грудня 2019 року

м. Київ

справа № 161/5197/16-ц

провадження № 61-34062св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду: Сердюка В. В., Висоцької В. С., Фаловської І. М.,

учасники справи:

позивач - Публічне акціонерне товариство «ОТП Банк»,

відповідачі: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_3 , подану від імені та в інтересах ОСОБА_1 , на рішення Апеляційного суду Волинської області від 24 липня 2017 року в складі колегії суддів: Данилюк В. А., Грушицького А. І., Шевчук Л. Я.

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог і рішень судів

У квітні 2016 року Публічне акціонерне товариство «ОТП Банк» (далі - ПАТ «ОТП Банк») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач зазначив, що 18 травня 2006 року між АКБ «Райффайзенбанк Україна», правонаступником якого є АТ «ОТП Банк», та ОСОБА_1 укладений кредитний договір № ML-А00/050/2006. Відповідно до умов кредитного договору банк надав ОСОБА_1 кредит в розмірі 24 760,00 доларів США. У якості забезпечення кредитних зобов`язань позичальника за кредитним договором, 18 травня 2006 року між банком та Рудь ( ОСОБА_4 укладений договір поруки № SR-А00/037/2006. Позичальник свої зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконував, внаслідок чого станом на 05 квітня 2016 року у нього утворилася заборгованість в сумі 15 356,85 доларів США, що згідно офіційного курсу Національного банку України станом на 13 квітня 2016 року складає 392 367,52 грн.

Враховуючи наведене, позивач просив стягнути на його користь солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 заборгованість за кредитним договором в сумі 15 356,85 доларів США, що згідно офіційного курсу Національного банку України станом на 13 квітня 2016 року складає 392 367,52 грн.

У червні 2016 року ОСОБА_2 звернулася до суду з зустрічним позовом до ПАТ «ОТП Банк», ОСОБА_1 про визнання договору поруки недійсним.

В обґрунтування заявленого зустрічного позову ОСОБА_2 зазначила, що договір поруки від 18 травня 2006 року вона не підписувала, підпис, що міститься у графі «Поручитель» їй не належить, про наявність вказаного договору поруки їй стало відомо після отримання первісного позову банку.

Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 31 березня 2017 року у задоволенні позовних вимог ПАТ «ОТП Банк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовлено. У задоволенні зустрічних позовних вимог ОСОБА_2 до ПАТ «ОТП Банк», ОСОБА_1 про визнання договору поруки недійсним відмовлено. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Ухвалюючи рішення про відмову в задоволенні позову ПАТ «ОТП Банк» та зустрічного позову ОСОБА_5 ., суд першої інстанції виходив із того, що зі змісту позовної заяви вбачається, що ПАТ «ОТП Банк» є правонаступником АКБ «Райффайзен банк Україна», проте підстави такого правонаступництва банком як в позовній заяві, так і під час розгляду справи в суді першої інстанції, не зазначені, докази на підтвердження цих обставин суду також не надані.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції в частині відмови в задоволенні первісного позову, ПАТ «ОТП Банк» оскаржило його в апеляційному порядку.

Рішенням Апеляційного суду Волинської області від 24 липня 2017 року рішення суду першої інстанції в частині відмови в задоволенні позову ПАТ «ОТП Банк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором скасовано та ухвалено в цій частині нове рішення про задоволення позовних вимог. Стягнуто солідарно з ОСОБА_1 на користь ПАТ «ОТП Банк» заборгованість за кредитним договором в сумі 15 356,85 доларів США, що складається з залишку заборгованості за кредитом в розмірі 14 384,30 доларів США та відсотків за користування кредитом в сумі 972,55 доларів США. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції в частині відмови в задоволенні позову ПАТ «ОТП Банк» та ухвалюючи в цій частині нове рішення про задоволення позовних вимог, апеляційний суд виходив із того, що ПАТ «ОТП Банк» надав в суд апеляційної інстанції копію витягу з статуту банку з якого вбачається, що ПАТ «ОТП Банк» є правонаступником усіх прав та обов`язків Закритого акціонерного товариства «ОТП Банк», яке в свою чергу є правонаступником усіх прав та обов`язків Акціонерного комерційного банку «Райффайзен банк Україна». При цьому, як вбачається з наданого позивачем розрахунку заборгованості, позичальник не виконував належним чином взяті на себе договірні зобов`язання за кредитним договором, внаслідок чого виникла заборгованість, яка підлягає стягненню з боржника та поручителя.

Короткий зміст та узагальнені доводи касаційної скарги та позиції інших учасників

У серпні 2017 року ОСОБА_3 , який діє в інтересах та від імені ОСОБА_1 подав до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ касаційну скаргу нарішення Апеляційного суду Волинської області від 24 липня 2017 року, в якій просить скасувати зазначене судове рішення та залишити в силі рішення суду першої інстанції, обґрунтовуючи свої вимоги порушенням судом норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

У касаційній скарзі заявник вказує на те, що апеляційним судом грубо порушені норми процесуального права в частині прийняття на стадії апеляційного провадження нових доказів, не надано оцінки доводам ОСОБА_1 щодо ненастання строку дострокового повернення заборгованості відповідно до пункту 1.9.1 кредитного договору, а також залишено поза увагою доводи про неналежність розрахунку заборгованості, наданого ПАТ «ОТП Банк» на обґрунтування суми стягнення.

Рух справи в суді касаційної інстанції

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 12 вересня 2017 року відкрито касаційне провадження у зазначеній цивільній справі, витребувано матеріали справи та надано строк для подання заперечень на касаційну скаргу.

15 грудня 2017 року набрав чинності Закон України від 03 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів»), за яким судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд (стаття 388 ЦПК України).

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

У червні 2018 року Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ зазначену справу передано до Верховного Суду.

Відповідно до підпунктів 2.3.2, 2.3.4, 2.3.13, 2.3.49 Положення про автоматизовану систему документообігу суду, затвердженого рішенням Ради суддів України від 26 листопада 2010 року № 30, зі змінами та доповненнями, постанови Пленуму Верховного Суду від 24 травня 2019 року № 8 «Про здійснення правосуддя у Верховному Суді» та рішення зборів суддів Касаційного цивільного суду від 28 травня 2019 року № 7 «Про заходи, спрямовані на своєчасний розгляд справ і їх вирішення у розумні строки», у зазначеній справі призначено повторний автоматизований розподіл.

Справу розподілено судді-доповідачу.

Позиція та висновки Верховного Суду

Відповідно до частини п`ятої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції призначає справу до судового розгляду за відсутності підстав, встановлених частинами третьою, четвертою цієї статті. Справа призначається до судового розгляду, якщо хоча б один суддя із складу суду дійшов такого висновку. Про призначення справи до судового розгляду постановляється ухвала, яка підписується всім складом суду.

Виходячи з викладеного, зважаючи на те, що під час проведення попереднього розгляду справи не встановлено обставин, передбачених частинами третьою, четвертою статті 401 ЦПК України, суд вважає за необхідне призначити справу до судового розгляду.

Відповідно до частини першої статті 402 ЦПК України у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.

Керуючись статтями 401, 402 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «ОТП Банк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «ОТП Банк», ОСОБА_1 про визнання недійсним договору поруки, за касаційною скаргою ОСОБА_3 , подану від імені та в інтересах ОСОБА_1 , на рішення Апеляційного суду Волинської області від 24 липня 2017 року призначити до судового розгляду колегією у складі п`яти суддів у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: В. В. Сердюк

В. С. Висоцька

І. М. Фаловська