Провадження № 2/161/3691/19
ЛУЦЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 листопада 2019 року Луцький міськрайонний суд Волинської області у складі :

головуючого судді Кирилюк В.Ф.

секретаря Самолюк І.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Луцьку цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернулась в суд з позовом до ОСОБА_2 про стягнення пені від суми несплачених аліментів.

Свій позов обґрунтовує тим, що перебувала з відповідачем в зареєстрованому шлюбі, в якому народилося двоє дітей: дочка ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , син ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Рішенням Луцького міськрайонного суду від 11.04.2016 року ухвалено стягувати з відповідача аліменти на утримання дітей в твердій грошовій сумі 1500 грн. щомісячно. Однак, відповідач ухиляється від сплати аліментів, в зв`язку з чим утворилась заборгованість. Також вказала, що одружилася вдруге, на даний час перебуває у декретній відпустці по догляду за дитиною. Всі витрати по утриманню дітей несе самостійно, коштів не вистачає.

Покликаючись на викладенні обставини, просить стягнути з відповідача в її користь 12825 грн. неустойки за прострочення сплати аліментів за період з 01.12.2017 року по 30.09.2018 року.

Ухвалою Луцького міськрайонного суду від 19.11.2019 року позовну заяву в частині вимог про стягнення заборгованості по аліментах на утримання неповнолітніх дітей ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 та сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 залишено без розгляду.

Позивач подала суду заяву про розгляд справи у її відсутності. Позовні вимоги підтримує.

Відповідач подав суду заяву про розгляд справи у його відсутності. Заявлені вимоги визнає, проти задоволення позову не заперечує.

У відповідності до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового засідання технічним засобом за відсутності осіб, які беруть участь у справі не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

З матеріалів справи судом встановлено, що 30.06.2017 року ОСОБА_7 та ОСОБА_8 зареєстрували шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_1 виданого, 30.06.2017 року. Прізвище позивача після реєстрації шлюбу Шевчик (а.с. 16).

Судом встановлено також, що рішенням Луцького міськрайонного суду від 11.04.2016 року у справі за позовом ОСОБА_8 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на неповнолітніх дітей позов задоволено повністю, вирішено шлюб між сторонами розірвати та стягувати з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_8 на утримання неповнолітніх дітей ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі 1500 грн. щомісячно, починаючи з 12.03.2016 року і до досягнення ОСОБА_9 повноліття (а.с. 3-4).

Згідно ст.18 ЦПК України, судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

На підставі вказаного рішення позивачу був виданий виконавчий лист.

Виконання судових рішень щодо матеріальних стягнень покладено на відповідні відділи Державної виконавчої служби.

Згідно ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов`язаний вживати заходів примусового виконання рішень, встановлених цим Законом, неупереджено, своєчасно, повно вчиняти виконавчі дії.

Із розрахунку державного виконавця Другого відділу державної виконавчої служби міста Луцьк вбачається, що станом на 30.09.2018 року заборгованість ОСОБА_2 по сплаті аліментів на утримання дітей становить 15000 грн. (а.с.10).

Відповідно до ч.1 ст. 196 Сімейного Кодексу України при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення.

Пунктом 22 постанови Пленуму Верховного суду України від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судом окремих норм сімейного кодексу України при розгляді справ, щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснено, що передбачена ст. 196 Сімейного кодексу України відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у вигляді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покласти таку відповідальність, якщо заборгованість утворилась з незалежних від нього причин, зокрема, у зв`язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення.

Згідно ч.2 ст. 27 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27.02.1997 року, батько (батьки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Таким чином, відповідно до вимог ст.196 СК України, наявні підстави для покладення на платника аліментів відповідальності за прострочення їх сплати у виді неустойки(пені).

Визначаючи розмір неустойки (пені), суд виходить із того, що пеня нараховується на суму несплачених аліментів (заборгованості) за кожен день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується лише тим місяцем, протягом якого не проводилось стягнення.

Враховуючи зазначені обставини, суд вважає, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів в розмірі 12835 грн., що визнана відповідачем

Підстав, передбачених ч.2 ст.196 СК України, для зменшення розміру неустойки судом не встановлено.

Крім того, з відповідача слід стягнути в дохід держави судовий збір.

На підставі ст.ст. 180, 181, 182, 184 СК України, керуючись ст.ст. 4, 10-13, 83, 247,258, 259, 263 - 265, 268, 430 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_2 в користь ОСОБА_1 12825 грн. (дванадцять тисяч вісімсот двадцять п`ять грн..) неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_2 в дохід держави 768,40 грн. (сімсот шістдесят вісім грн.. 40 коп.) судового збору.

Рішення може бути оскаржене до Волинського апеляційного суду через Луцький міськрайонний суд шляхом подання апеляційної скарги на рішення суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду .

Позивачем у справі є ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , яка проживає за адресою АДРЕСА_1 .

Відповідачем у справі є ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_2 , який проживає за адресою АДРЕСА_2 .

Повний текст рішення складено та підписано 02.12.2019 року.

Суддя Луцького міськрайонного суду

Волинської області В.Ф. Кирилюк