Єдиний унікальний номер 229/6769/19
Номер провадження 2/229/1490/2019
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 листопада 2019 року Дружківський міський суд Донецької області

у складі:

головуючого судді Гонтар А.Л.

при секретарі Білик О. А.,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні у залі суду м. Дружківка цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 , в інтересах якої діє ОСОБА_2 , до Новобахмутівської сільської ради Ясинуватського району Донецької області про визнання права власності на земельну частку (пай) в порядку спадкування,

в с т а н о в и в :

позивач ОСОБА_1 листопада 2019 р. звернулась через свого представника за довіреністю ОСОБА_2 до Дружківського міського суду з позовною заявою до Новобахмутівської сільської ради Ясинуватського району Донецької області про визнання права власності на земельну частку (пай) в порядку спадкування.

Свої позовні вимоги ОСОБА_1 обґрунтувала тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла її мати ОСОБА_3 . Після її смерті відкрилась спадщина у вигляді земельної ділянки площею 7,2 га, яка розташована на території Новобахмутівської сільської ради. 11 вересня 2019 року вона звернулася до приватного нотаріуса Ясинуватського районного нотаріального округу Донецької області з метою отримання свідоцтва про право на спадщину після смерті матері.

Згідно постанови нотаріуса Ясинуватського районного нотаріального округу Донецької області Дорменок Ю.М. від 11 вересня 2019 року про відмову у вчиненні нотаріальних дій, видати свідоцтво про право на спадщину після смерті ОСОБА_3 в теперешній час не має можливості, оскільки після смерті ОСОБА_3 була заведена спадкова справа 27.09.2001 року та видано свідоцтво про право на спадщину 24.09.2002 року Ясинуватською державною нотаріальною конторою, яка так і не розпочала роботу на підконтольній українській владі території.

В теперешній час, в зв`язку з вказаними обставинами, вона не має можливості отримати свідоцтво про право на спадщину та розпорядитись спадковим майном.

Просить визнати за нею право власності на земельну ділянку площею 7,2 га, яка розташована на території Новобахмутівської сільської ради.

Ухвалою Дружківського міського суду Донецької області від 06 листопада 2019 року, провадження у вказаній цивільній справі було відкрито та справу призначено в підготовче судове засідання на 22 листопада 2019 року (а.с.18-19).

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилась, про час та місце розгляду справи її повідомлено належним чином, через повідомлення її представника ОСОБА_2 та через оголошення на сайті судової влади України (а.с.20).

Представники позивача ОСОБА_2 та ОСОБА_4 надали заяву з клопотанням розглядати справу у їх відсутності та у відсутності позивача, позовні вимоги підтримали у повному обсязі з підстав, викладених у позовній заяві. (а.с.22,26)

Представник відповідача Новобахмутівської сільської ради Ясинуватського району Донецької області у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи вони були повідомлені належним чином, надали заяву про розгляд справи у їх відсутносіт, і якій також пояснили, що позовні вимоги ОСОБА_1 вони визнають у повному обсязі (а.с.21).

З огляду на це, відповідно до ст. 247 ЦПК України, суд, вважає за можливе розглядати справу у відсутності сторін на підставі наявних у суда доказів, без фіксації судового процесу.

За результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем, що відповідає вимогам ст.200 ЦПК України.

За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (ч. 3 ст. 1222, ч. 1 ст. 1220, ч. 1 ст. 1270 ЦК України).

До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст.1218 ЦК України).

Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього кодексу , він не заявив про відмову від неї. (ст. 1268 ЦК України).

Судом встановлено, що позивач є дочкою ОСОБА_3 , що підтверджується актовим записом № 97 від 08.08.1953 року (а.с.9).

Щодо підтвердження дошлюбного прізвища ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в матеріалах справи міститься витяг з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища, відповідно до якого ОСОБА_5 02.09.1972 року уклала шлюб із ОСОБА_6 та після укладення шлюбу взяла прізвище " ОСОБА_7 " (а.с.11).

Відповідно до актового запису № 15 від 24.09.2001 року ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.10)

Після смерті ОСОБА_3 відкрилася спадщина у вигляді земельної ділянки розміром 7,2 га, яка розташована на території Новобахмутівської сільської ради Ясинуватського району Донецької області, що підтверджується сертифікатомна право на земельну частку (пай) ДН №0181471 (а.с.14)

На день смерті, ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_3 була зареєстрована і проживала за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується довідкою виконкому Новобахмутівської сільської ради №737/02-31 від 24.10.2019 року (а.с.15).

Відповідно до сертифікату на право на земльну частку (пай) ДН №0181471, який зареєстрований 28 вересня 1996 року у Книзі реєстрації сертифікатів на право на зесельну частку (пай) на №2006, власником земельної ділянки загальної площею 7,2 га є ОСОБА_3 . (а.с.14)

11 вересня 2019 року постановою приватного нотаріуса Ясинуватського районного нотаріального округу Донецької області Дорменок Ю.М. повідомлено, що Ясинуватською державною нотаріальною конторою була заведена спадкова справа № 1491110 після смерті ОСОБА_3 , та видано свідоцтво про право на спадщину 24.09.2002 року за №3953 (а.с. ).

У вказаній постанові також зазначено, що відповідно до листа Головного територіального управління юстиції у Донецькій області №С-363-0403 від 14.03.2018 року, Ясинуватська державна нотаріальна контора фактично не розпочала роботу на підконтрольній українській владі території та не здійснює свою нотаріальну діяльність, доступ до архіву цієї нотаріальної контори на теперішній час відсутній (а.с.16 зв.бік).

Відповідно до частини першої статті 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину.

Свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям після закінчення шести місяців з часу відкриття спадщини (частина перша статті 1298 ЦК, частина десята статті 67 Закону України «Про нотаріат»), тобто по цій справі свідоцтво про право на спадщину позивач мала отримати після 27 грудня 2011 р.

Згідно частини першої статті 67 Закону України «Про нотаріат» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством.

Відповідно до п. 4.9. Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, який затверджений наказом Мінюсту України від 22.02.2012 року № 296/5, свідоцтво про право на спадщину видається на підставі заяви спадкоємців, які прийняли спадщину, після закінчення шести місяців з дня відкриття спадщини.

Місто Ясинувата віднесено до переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження на підставі Розпорядження Кабінету Міністрів України від 07.11.2014 № 1085-р, та доступ до якого відсутній у зв`язку із захопленням представниками незаконних озброєних формувань. З урахуванням наведеного, видати свідоцтво про право на спадщину за законом по спадковій справі, що була заведена 27.09.2001 року, на теперішній час не представляється можливим.

Відповідно до пунктів 2.1, 2.2, 2.4 розділу 2 глави 10 «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», затвердженого наказом Мінюсту України від 22.02.2012 року № 296/5, спадкова справа заводиться нотаріусом за місцем відкриття спадщини на підставі поданої (або такої, що надійшла поштою) першою заяви (повідомлення, телеграми) про прийняття спадщини, про відмову від прийняття спадщини, про відмову від спадщини, заяви про відкликання заяви про прийняття спадщини або про відмову від спадщини, заяви про видачу свідоцтва про право на спадщину, заяви спадкоємця на одержання частини вкладу спадкодавця у банку (фінансовій установі), заяви про видачу свідоцтва виконавцю заповіту, заяви виконавця заповіту про відмову від здійснення своїх повноважень, заяви другого з подружжя про видачу свідоцтва про право власності на частку в спільному майні подружжя у разі смерті одного з подружжя, заяви про вжиття заходів до охорони спадкового майна, претензії кредиторів.

Відповідно до п.3 ст.10 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав", під час проведення державної реєстрації прав, що виникли в установленому законодавством порядку до 1 січня 2013 року, державний реєстратор обов`язково запитує від органів влади, підприємств, установ та організацій, які відповідно до законодавства проводили оформлення та/або реєстрацію прав, інформацію (довідки, засвідчені в установленому законодавством порядку копії документів тощо), необхідну для такої реєстрації, у разі відсутності доступу до відповідних носіїв інформації, що містять відомості, необхідні для проведення державної реєстрації прав, чи у разі відсутності необхідних відомостей в єдиних та державних реєстрах, доступ до яких визначено цим Законом, та/або у разі, якщо відповідні документи не були подані заявником.

Тобто, повторне заведення в теперішній час спадкової справи органами нотаріату, які здійснюють свої повноваження на території, яка контролюється органами державної влади України, є неможливим.

Кабінетом Міністрів України 15 квітня 2015 року постановою № 210 затверджено Порядок реєстрації деяких спадкових справ у Спадковому реєстрі, який визначає процедуру реєстрації у Спадковому реєстрі спадкових справ заведених на підставі статті 9-1 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції». Проте зазначений Порядок не врегулював процедуру оформлення права на спадкування у разі, якщо органи, що здійснювали реєстрацію речових прав до 01 січня 2013 року, залишились на тимчасово непідконтрольній території.

Суд вважає доведеним, що на теперішній час, позивач з незалежних від нього причин не може отримати свідоцтво про право на спадщину та розпорядитися спадковим майном на власний розсуд.

Відповідно до статті 41 Конституції України, частини першої статті 319, частини першої статті 321 ЦК України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності чи обмежений у його здійсненні. Право приватної власності є непорушним.

У статті першій Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованого Законом України від 17.07.1997 року № 475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», зазначено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Проте попередні положення жодним чином не обмежують право держави вводити в дію такі закони, які вона вважає за необхідне, щоб здійснювати контроль за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів.

Відповідно до ст. 17 Закону України від 23.02.2006 року № 3477-IV «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Суду як джерело права.

Як зазначено в рішенні Європейського Суду з прав людини у справі «Будченко проти України», «найважливішою вимогою статті 1 Першого протоколу є те, що будь-яке втручання органу влади у мирне володіння майном має бути законним. Цей принцип означає, що застосовні положення національного законодавства є достатньо доступними, чіткими та передбачуваними у їх застосуванні (див. рішення у справі «Бейелер проти Італії» (Beyeler v. Italy), [ВП] заява №33202/96, пп. 108-109, ЄСПЛ 2000?I) (п. 40).

На теперішній час законні підстави для втручання органу влади у мирне володіння майном, а саме, для припинення (обмеження) можливості ОСОБА_8 користуватися та розпоряджатися будинком та земельною ділянкою, що входять до спадкового майна та належить йому в порядку спадкування з 07 червня 2017 року, відсутні. Проте в порушення статті 41 Конституції України, статті 1 Першого протоколу Конвенції право власності позивача на спадкове майно порушено - через тимчасову окупацію окремих районів Донецької області, проведення на території Донецької області антитерористичної операції позивач з незалежних від нього причин не може отримати свідоцтво про право на спадщину.

Згідно статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту цивільних прав, є зокрема, визнання права.

Відповідно до п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Тобто, визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку.

Відповідно до статті 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу.

Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави (стаття 3 Конституції України).

Антитерористичну операцію розпочато Указом Президента України від 14.04.2014 року № 405/2014 «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України».

Відповідно до статті 1 Закону України від 02.09.2014 року № 1669-VII «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» період проведення антитерористичної операції це час між датою набрання чинності Указом Президента України «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України» від 14 квітня 2014 року № 405/2014 та датою набрання чинності Указом Президента України про завершення проведення антитерористичної операції або військових дій на території України.

На теперішній час рішення про завершення проведення антитерористичної операції на території Донецької області не прийнято.

Тобто, антитерористична операція на території Донецької області триває вже більше двох років і строки її закінчення є непередбачуваними, не виключено, що вона буде проводитися ще тривалий час.

Суд вважає, що на теперішній час дійсно існують перешкоди для оформлення позивачем спадкових прав у нотаріальному порядку і за таких обставин визнання права власності на майно в порядку спадкування є компетенцією суду.

Суд вважає, що за позивачем необхідно визнати право власності в порядку спадкування за законом на земельну ділянку площею 7,2 га, яка розташована на території Новобахмутівської сільської ради.

На підставі ст. 10,11,258,259,263,264,265 ЦПК України (в редакції 2017 року), на підставі ст. 15,328, 373,1225,1261 ЦК України, суд

в и р і ш и в :

позовні вимоги ОСОБА_1 , в інтересах якої діє ОСОБА_2 , до Новобахмутівської сільської ради Ясинуватського району Донецької області про визнання права власності на земельну частку (пай) в порядку спадкування задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_2 , паспорт НОМЕР_1 НОМЕР_2 , виданий 17.04.2013 року ФМС 78039, право власності на земельну ділянку загальною площею 7,2 гектарів, що зареєстрована на підставі сертифікату на право на земльну частку (пай) ДН №0181471, який зареєстрований 28 вересня 1996 року у Книзі реєстрації сертифікатів на право на зесельну частку (пай) на №2006 та розташована на території Новобахмутівської сільської ради Ясинуватського району Донецької області за межами населеного пункту, в порядку спадкування після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Апеляційного суду Донецької області через Дружківський міський суд Донецької області. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження , якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Повний текст рішення виготовлено в нарадчій кімнаті 22 листопада 2019 року.

Суддя: А. Л. Гонтар