Справа № 759/5772/17 Головуючий в суді І інстанції Трусова Т.О.
Провадження № 22ц-824/1353/19 Доповідач в суді ІІ інстанції МельникЯ.С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 січня 2019 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

Головуючого - Мельника Я.С.,

суддів: Іванової І.В., Матвієнко Ю.О.,

за участі секретаря Лисиці Ю.С.,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_3 на рішення Дарницького районного суду міста Києва від 06 вересня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про стягнення боргу,-

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2017 р. ОСОБА_4 звернувся суду з позовом, який обґрунтовував тим, що 11 березня 2016 року відповідач ОСОБА_3 отримав від нього у борг 161 000 дол. США під розписку, а 17 березня 2016 року відповідач взяв на себе зобов'язання повернути йому грошові кошти у розмірі 207 500 дол. США за автомобіль Rolls-Rоyce Ghost, що сторони також визначили у розписці.

Вказує, що відповідач даних коштів не повертає, тому просить стягнути із ОСОБА_3 на його користь заборгованість на загальну суму 9 923 705, 00 грн.

Рішенням Дарницького районного суду міста Києва від 06 вересня 2018 року позов задоволено, стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 борг в розмірі 9 923 705, 00 грн. та 8000, 00 грн. судових витрат.

Не погодившись із цим рішенням, ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, неправильне застосування норм матеріального права, неповне з'ясування судом усіх обставин справи.

У обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що надані позивачем розписки не є доказом укладення між сторонами договорів позики, оскільки розписка від 11 березня 2016 року не містить ні умов отримання позичальником грошей у борг, ні зобов'язань щодо строку їх повернення, а зміст розписки від 17 березня 2016 року взагалі не містить посилання на отримання відповідачем від позивача грошових коштів у борг.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає необхідним апеляційну скаргу залишити без задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Ухвалюючи рішення про задоволення позову, суд першої інстанції виходив з того, що оскільки відповідачем не заперечується факт складення та підписання ним цих боргових розписок то, з урахуванням положень ст.ст. 1047, 1053 ЦПК України, позов підлягає задоволенню.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, 11.03.2016 ОСОБА_3 написав розписку, якою підтвердив наявність у нього боргу перед ОСОБА_4 в сумі 161 000 дол. США (а.с.5).

Відповідно до розписки від 17.03.2016 ОСОБА_3 зобов'язався повернути ОСОБА_4 до 01.05.2016 грошову суму в розмірі 207 500 дол. США за автомобіль Rolls-Rоyce Ghost (а.с.6).

Визнаючи факт власноручного написання відповідачем розписок, його представник послався на те, що грошові кошти від позивача він не одержував і автомобіль не брав, а розписки написані внаслідок тиску і погроз, проте всупереч вимог ст.ст. 12, 81 ЦПК України не надав жодних доказів на підтвердження вказаних обставин.

Відповідно до положень статті 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Стаття 1053 цього Кодексу закріплює правило, яким передбачено можливість новації у позикове зобов'язання іншого боргу, який виник із договорів купівлі-продажу, найму майна або з іншої підстави.

Борговими зобов'язаннями є зобов'язання, прописані в борговій розписці. Боргова розписка - це документ у вільній формі, який дає позичальник кредитору при взятті грошей. У ньому прописується розмір взятого позички і термін його погашення, фіксується те, що в разі не повернення грошових коштів кредитор має право вимагати їх з позичальника в судовому порядку після того, як пройде термін погашення.

Відповідно до положень частини 1 статті 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором.

Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред'явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред'явлення позикодавцеві вимоги про це, якщо інше не встановлено договором.

Відповідно до статті 1053 ЦК України за домовленістю сторін борг, що виник із договорів купівлі-продажу, найму майна або з іншої підстави, може бути замінений позиковим зобов'язанням. Заміна боргу позиковим зобов'язанням провадиться з додержанням вимог про новацію і здійснюється у формі, встановленій для договору позики (стаття 1047 цього Кодексу).

Згідно з частиною другою статті 604 ЦК України зобов'язання припиняється за домовленістю сторін про заміну первісного зобов'язання новим зобов'язанням між тим ж сторонами (новація).

Правові наслідки порушення виконання зобов'язання передбачені статтями 611, 625 ЦК України.

Вирішуючи спір, суд правильно визначив характер спірних правовідносин та норми матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і надав їм належну оцінку згідно зі статтями 76-80 ЦПК України, правильно встановив обставини справи, зокрема дійшов обґрунтованого висновку про те, що укладені між сторонами розписки констатують факт наявності боргового грошового зобов'язання відповідача перед позивачем, при цьому розписка від 17 березня 2016 року містить у собі новацію у позикове зобов'язання іншого боргу, тому дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для задоволення позову.

Вагомих, достовірних та достатніх доводів, які б містили інформацію щодо предмета доказування і спростовували висновки суду першої інстанції та впливали на законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення, апеляційна скарга не містить.

Рішення суду першої інстанції містить вичерпні висновки, що відповідають встановленим на підставі достовірних доказів обставинам, які мають значення для вирішення справи, та обґрунтування щодо доводів сторін по суті позову, що є складовою вимогою частини першої статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Недоліків, які призводять до порушення основних принципів цивільного процесуального судочинства та охоронюваних законом прав та інтересів осіб, які беруть участь у справі, та впливають на суть ухваленого рішення під час розгляду справи у суді апеляційної інстанції, не встановлено.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, тому апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення місцевого суду без змін.

Керуючись ст. ст. 374, 375 ЦПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення, а рішення Дарницького районного суду міста Києва від 06 вересня 2018 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий: Судді: