ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 листопада 2019 року

м. Харків

Справа №643/2634/16-ц

Провадження № 22-ц/818/4987/19

Категорія: інші

Харківський апеляційний суд у складі:

судді-доповідача - Кіся П.В.,

суддів: - Хорошевського О.М., Яцини В.Б.,

за участю секретаря - Пузікової Ю.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 ОСОБА_2

на ухвалу Московського районного суду м. Харкова від 07 серпня 2019 року у складі судді Поліщук Т.В.

за заявою товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» про заміну сторони виконавчого провадження з примусового виконання судового рішення у цивільній справі №643/2634/16-ц за позовом Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

встановив:

02.05.2019 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» (далі - ТОВ «Вердикт Капітал») звернулося у суд з заявою, в якій просило замінити стягувача Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк» (далі - ПАТ «Дельта Банк») на його правонаступника ТОВ «Вердикт Капітал» у справі № 643/2634/16-ц за позовом ПАТ «Дельта Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Заява обґрунтована тим, що 24.06.2016 року заочним рішенням Московського районного суду м. Харкова у справі № 643/2634/16-ц з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Дельта Банк» стягнута заборгованість за кредитним договором № 0 від 14.11.2006 року.

09.11.2018 року між ПАТ «Дельта Банк» та ТОВ «Вердикт Капітал» укладений Договір купівлі-продажу майнових прав №952/К, відповідно до якого ПАТ «Дельта Банк» відступило ТОВ «Вердикт Капітал», а ТОВ «Вердикт Капітал» набуло право вимоги заборгованості за договорами кредиту, у тому числі за Договором кредиту №0.

Посилаючись на положення ст. 18 ЦПК України, щодо обов`язковості судових рішень, положення ст.ст. 512, 514 ЦК України, ст. 15 Закону України «Про виконавче провадження», правову позицію , викладену у постанові Верховного суду України від 20.11.2013 у справі № 6-122цс13, у постанові Верховного суду від 21 березня 2018 по справі № 6-1355/10 , зазначало, що зміна кредитора в зобов`язанні внаслідок відступлення права вимоги є різновидом правонаступництва та можлива на будь-якій стадії процесу, може відбуватися як при відкритому, так і при відсутності виконавчого провадження.

Ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 07 серпня 2019 року заяву ТОВ «Вердикт Капітал» задоволено. Суд постановив: замінити стягувача ПАТ «Дельта Банк» у виконавчому провадженні з примусового стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Дельта Банк» в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором на правонаступника ТОВ «Вердикт Капітал».

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 ОСОБА_2 просить скасувати ухвалу Московського районного суду м. Харкова від 07.08.2019 року та постановити нове судове рішення, яким відмовити у задоволені заяви ТОВ «Вердикт Капітал».

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що висновок суду не відповідає матеріалам справи, що ухвала суду першої інстанції прийнята з порушенням норм процесуального та матеріального права. Зазначає, що суд порушив права відповідача, розглянувши заяву без участі ОСОБА_1 та його представника, чим позбавив можливості довести свою позицію.

Крім того вказує, що судом не встановлено обставини, яке саме з рішень у цій справі, є підставою для задоволення вимог заяви. Заявником не надано доказів прийому заборгованості за кредитним договором, доказів підтвердження сплати грошових коштів за договором купівлі-продажу майнових прав, не надано належної оцінки співмірності ціни продажу майнових прав та заборгованості за кредитним договором, що підлягає стягненню з ОСОБА_1 . Стверджує, що договір купівлі продажу не має посилань про продаж майнових прав згідно рішення суду та кредитного договору стосовно відповідача.

Також суд першої інстанції вийшов за межі вимог заявника, так як заявник не просив замінити стягувача у виконавчому провадженні, оскільки такого не існує.

У відзиві на апеляційну скаргу представник ТОВ «Вердикт Капітал» - адвокат Радченко В.Ю. просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а судове рішення без змін,

вважаючи ухвалу Московського районного суду міста Харкова від 07.08.2019р. законною та обґрунтованою.

Представник ТОВ «Вердикт Капітал» зазначає, що підставою для заміни сторони виконавчого провадження, тобто процесуального правонаступництва, є наступництво у матеріальних правовідносинах, унаслідок якого відбувається вибуття сторони зі спірних або встановлених судом правовідносин і переходу до іншої особи прав і обов`язків сторони, яка вибула, в цих правовідносинах. На підтвердження правонаступництва ТОВ «Вердикт Капітал» були надані належні та допустимі докази, які боржником не спростовані, більш того, ТОВ «Вердикт Капітал» являється новим кредитором боржника, водночас, первісний кредитор ПАТ «Дельта Банк» бере участь в розгляді даної справи, при цьому, факт правонаступництва первісним кредитором не заперечується, в матеріалах цивільної справи наявні копії документів (належні та допустимі докази), які підтверджують факт правонаступництва в повній мірі.

Відповідно до правової позиції, висловленої Верховним судом України в постанові від 20 листопада 2013 року у справі № 6-122цс13, заміна кредитора у зобов`язанні можлива з підстав відступлення вимоги (цесія), правонаступництва (смерть фізичної особи, припинення юридичної особи) тощо й до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, у тому числі бути стороною виконавчого провадження шляхом подання ним та розгляду судом заяви про заміну стягувача.

Отже, вважає, що існували всі підстави, передбачені законом, для задоволення заяви товариства та заміни сторони стягувача його правонаступником.

Інші учасники відзиву на апеляційну скаргу не подавали.

В судовому засіданні ОСОБА_2 підтримав апеляційну скаргу і просив її задовольнити, посилаючись на викладені в ній доводи.

Представники ТОВ «Вердикт Капітал» та ПАТ «Дельта Банк»в судове засідання не з`явилися, повідомлялися про дату, час та місце розгляду справи своєчасно та належним чином, про поважність причин неявки суд не сповістили.

Зважуючи на положення ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст. ст. 11, 44, 371, 372 ЦПК України апеляційний суд розглядає справу за відсутністю осіб, які не з`явилися у судове засідання, оскільки їх неявка в судове засідання не перешкоджає розгляду справи судом апеляційної інстанції.

Відповідно до частин 1, 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення осіб, які з`явилися у судове засідання, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи учасників справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає за таких підстав.

Згідно з вимогами чинного законодавства заміна осіб в окремих зобов`язаннях через волевиявлення сторін (відступлення права вимоги) є різновидом правонаступництва та можливе на будь-якій стадії процесу.

За змістом статті 512 ЦК України, статті 442 ЦПК України та частини п`ятої статті 15 Закону України «Про виконавче провадження» у разі вибуття кредитора в зобов`язанні він замінюється правонаступником.

Матеріалами справи підтверджується, що заочним рішенням Московського районного суду м.Харкова від 24.06.2016 року стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Дельта Банк» в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № 0 від 14.11.2006 року станом на 26.02.2016 суму у розмірі 147521,16 грн., що складається з : тіла кредиту 32488,81 грн., відсотки 70386,87 грн., пеня 42215,82 грн., сума за ставкою 3% від простроченого тіла кредиту 988,20 грн., сума за ставкою 3% від прострочених доходів по кредиту 1441,46 грн., а також витрати по сплаті судового збору у розмірі 2212,82 грн.( т.1 а.с. 75).

Ухвалою апеляційного суду Харківської області від 22.02.2017 апеляційну скаргу ПАТ «Дельта Банк» відхилено, заочне рішення Московського районного суду м.Харкова від 24.06.2016 року залишено без змін( т.1.а.с. 153).

09.11.2018 року між ПАТ «Дельта Банк» (Продавець) та ТОВ «Вердікт Капітал» (Покупець) укладено договір купівлі-продажу майнових прав , згідно якого Продавець передає у власність Покупцеві, а Покупець приймає у власність майнові права, які включають право вимоги до боржників, наведених у додатку №1,2 до цього договору, в тому числі за договором кредиту № 0.

Відповідно до судової практики Європейського суду судове та виконавче провадження є першою та другою стадіями у загальному провадженні (рішення у праві «Скордіно проти Італії» (Scordino v. Italy), № 36813/97). Таким чином, виконання рішення не відокремлюється від судового розгляду і провадження повинно розглядатися загалом (рішення у справі «Сіка проти Словаччини» (Sika v. Slovak, № 2132/02 від 13 червня 2006 року Ліпісвіцька проти України, заява № 11944/05, рішення від 12 травня 201 Іроку).

Гарантоване особі у статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод право на справедливий суд розповсюджує дію і на стадію виконання судового рішення. У своїй прецедентній практиці Європейський суд з прав людини нагадує, що право на судовий розгляд було б примарним, якщо б внутрішня судова система Договірної Держави дозволила б, щоб остаточне та обов`язкове судове рішення залишалось невиконаним відносно однієї із сторін, і що виконання рішення або постанови будь-якого органу судової влади повинно розглядатися як невід`ємна частина «процесу» в розумінні статті 6 Конвенції («Іммобільяре Саффі» проти Італії», заява 22774/93, 28 липня 1999 року, § 63; «Горнсбі проти Греції» від 19 березня 1997 року, § 40).

Підставою для заміни сторони виконавчого провадження, тобто процесуального правонаступництва, є наступництво у матеріальних правовідносинах, унаслідок якого відбувається вибуття сторони зі спірних або встановлених судом правовідносин і переходу до іншої особи прав і обов`язків сторони, яка вибула, в цих правовідносинах.

Така заміна кредитора відбувається поза межами виконавчого провадження у разі смерті кредитора, припинення юридичної особи чи відступлення права вимоги.

За загальним правилом заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, оскільки не впливає на характер, обсяг і порядок виконання ним своїх обов`язків, не погіршує становища боржника та не впливає на його інтереси, що не позбавляє сторін права додатково врегулювати порядок заміни кредитора у договорі.

Виходячи з пунктів 1, 2 частини першої статті 512 ЦК України, у разі передання кредитором своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги) чи правонаступництва (припинення юридичної особи шляхом злиття, приєднання поділу, перетворення або ліквідації, спадкування) на стадії виконання судового рішення відбувається вибуття кредитора.

Така заміна кредитора відбувається поза межами виконавчого провадження у разі смерті кредитора, припинення юридичної особи чи відступлення права вимоги.

У разі такої заміни кредитора відбувається вибуття цієї особи з виконавчого провадження, у зв`язку із чим припиняється її статус сторони виконавчого провадження, і її заміна належним кредитором проводиться відповідно до частини п`ятої статті 8 Закону України «Про виконавче провадження», статті 442 ЦПК України за заявою заінтересованої сторони зобов`язання, якою є правонаступник, що отримав від попереднього кредитора всі права та обов`язки в зобов`язанні, у тому числі й право бути стороною виконавчого провадження.

Посилання скаржника на те, що у даній справі не можливо замінити стягувача, оскільки не існує відкритого виконавчого провадження по виконанню заочного рішення Московського районного суду м. Харкова від 24.06.2016 року,є помилковим, так як норма статті 442 ЦПК України має імперативний характер і в ній прямо визначено правило поведінки, а саме замінити сторону виконавчого провадження, а не замінювати сторону виконавчого провадження лише у відкритому виконавчому провадженні чи за інших обставин.

Заміна сторони виконавчого провадження її правонаступником може відбуватися не лише на стадії виконавчого провадження (під час виконання рішення суду за виконавчим листом), а і до відкриття виконавчого провадження у справі за умов настання певних обставин, що мають юридичне значення, зокрема вибуття стягувача із зобов`язання після постановлення щодо нього судового рішення.

Судові рішення, які набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України.

Вибуття первісного кредитора і заміна його новим не скасовує обов`язковості виконання рішення суду, при цьому реалізувати право на примусове стягнення присуджених судом сум можливо лише шляхом заміни сторони стягувача у виконавчому провадженні, оскільки новий кредитор, без вирішення питання про заміну сторони у зобов`язанні, не має права звернутись до органу державної виконавчої служби із заявою про примусове виконання рішення суду.

За таких обставин звернення правонаступника кредитора із заявою про надання йому статусу стягувача відповідає змісту статей 512, 514 ЦК України та статті 8 Закону України «Про виконавче провадження».

Без заміни сторони виконавчого провадження правонаступник позбавлений процесуальної можливості ставити питання про відкриття виконавчого провадження та вчиняти інші дії згідно із Законом України «Про виконавче провадження».

Такий правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду від 23 травня 2018 року у справі № 520/430/14-ц (касаційне провадження № 61-13779св18).

Колегія суддів відхиляє доводи апеляційної скарги, стосовно того, що суд першої інстанції порушив права відповідача, розглянувши заяву без участі відповідача та його представника, позбавивши його можливості довести свою позицію щодо поданою заяви, оскільки з матеріалів справи, зокрема із заяв відповідача та його представника про відкладення розгляду справи, вбачається, що їм достеменно було відомо про цю справу і зміст заяви ТОВ «Вердикт Капітал», однак у передбаченому законом порядку письмового відзиву (заперечення) на заяву ТОВ «Вердикт Капітал» з вмотивованим обґрунтуванням своїх доводів вони не подавали.

Суд першої інстанції розглянув справу і постановив 07.08.2019 ухвалу про задоволення заяви ТОВ «Вердикт Капітал» за відсутності учасників справи.

Маючи можливість реалізувати процесуальні права на стадії апеляційного перегляду, позивач та його представник обмежилися лише викладенням в апеляційній скарзі своєї незгоди з судовим рішенням та посиланням на обставини, які не є суттєвими та не свідчать про наявність передбачених законом підстав для скасування чи зміни ухвали суду.

Питання про заміну сторони виконавчого провадження вирішується у відповідності до ст.442 ЦПК України

Згідно з ч. 3 ст. 442 ЦПК України, суд розглядає заяву про заміну сторони її правонаступником у десятиденний строк з дня її надходження до суду у судовому засіданні з повідомленням учасників справи та заінтересованих осіб.

Неявка учасників справи та інших осіб не є перешкодою для вирішення питання про заміну сторони виконавчого провадження.

З матеріалів справи вбачається, що розгляд заяви судом першої інстанції призначався на 30 травня 2019 року та 07 серпня 2019 року, про дату, час і місце судового засідання ОСОБА_1 повідомлявся належним чином.

В призначені судові засідання ОСОБА_1 не з`явився, надав до суду заяву від 29.05.2019 року, в якій просив розгляд справи перенести на іншу дату у зв`язку з тим, що він працює за межами Харківської області (т.2.а.с. 144), а також заяву від 06.08.2019 року, в якій він просить розглядати справу за його відсутністю, а також просив допустити до участі у справі його представника ОСОБА_2 , судове засідання призначене на 07.08.2019 року просив перенести на іншу дату, про що повідомити його представника ( т.2.а.с.151).

Таким чином, апеляційний суд приходить до висновку, що розгляд справи судом першої інстанції 07.08.2019 року без учасників справи та за наявності даних про їх належне повідомлення про дату, час та місце проведення судового засідання не призвело до порушення такої засади цивільного судочинства, як змагальність та не є підставою для скасування оскаржуваного судового рішення.

Також, скаржником в апеляційній скарзі зазначено, що судом не надано належної оцінки співмірності ціни продажу майнових прав та заборгованості за кредитним договором, що підлягає стягненню з ОСОБА_1 , однак колегія суддів відхиляє зазначені доводи, оскільки в даній справі вирішується питання про заміну сторони виконавчого провадження за яким сума стягнення з боржника є незмінною та входить до складу заборгованості, яка передана за договором права відступлення права вимоги.

Інші доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують та не впливають на їх правильність.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення ЄСПЛ у справі «Проніна проти України» від 18 липня 2006 року, № 63566/00Л).

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, оскільки суд першої інстанції постановив його з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Порушень норм матеріального та процесуального права, які призвели б до неправильного вирішення справи, колегією суддів не встановлено.

Враховуючи, що вимоги апеляційної скарги залишено без задоволення, а судове рішення без змін, судові витрати, у відповідності до вимог ст. ст. 141, 382 ЦПК України та Закону України «Про судовий збір» між сторонами не розподіляються.

Керуючись ст.ст.367, 368, п.1 ч.1 ст.374, ст.ст.375, 381, 382-384, 389,390 ЦПК України, апеляційний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Ухвалу Московського районного суду м. Харкова від 07 серпня 2019 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття. Касаційна скарга може бути подана безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 22 листопада 2019 року.

Головуючий: П.В. Кісь

Судді : О.М. Хорошевський

В.Б. Яцина