Справа № 236/4394/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 грудня 2019 року Краснолиманський міський суд Донецької області у складі:

головуючого судді - Саржевської І.В.,

за участю: секретаря - Олійник С.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Лиман, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Об`єднаної територіальної громади Лиманської міської ради Донецької області, про визнання права власності на спадкове майно,

ВСТАНОВИВ:

29.10.19 до Краснолиманського міського суду Донецької області надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Об`єднаної територіальної громади Лиманської міської ради Донецької області, про визнання права власності на спадкове майно (а.с.4-8).

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилася, просить розглянути цивільну справу без її участі та задовольнити позовні вимоги, про що надала до суду відповідну заяву (а.с.82).

Відповідач представник Об`єднаної територіальної громади в особі Лиманської міської ради Донецької області, належним чином повідомлений про час та місце розгляду цивільної справи, в судове засідання не з`явився, надав до суду заяву з проханням розглянути справу в його відсутності, рішення прийняти на розсуд суду(а.с.86-87).

На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою всіх учасників справи, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши зібрані у справі докази, всебічно і повно з`ясувавши всі обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши письмові докази, які мають значення для розгляду спору по суті, суд встановив фактичні обставини та відповідні їм цивільні правовідносини.

Судом встановлено, підтверджується наявними у справі доказами, що ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Новоселівка м. Красний Лиман Донецької області, померла ОСОБА_2 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 від 09.02.2009, актовий запис № 2(а.с.12).

Згідно статті 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою.

Після смерті ОСОБА_2 залишилося спадкове майно, яке складається з:

житлового будинку із господарсько-побутовими будівлями та спорудами, що знаходиться в АДРЕСА_1 , ѕ частки якого належали померлій на підставі свідоцтва про право власності, виданого 01.04.1988 та посвідченого державним нотаріусом Краснолиманської державної нотаріальної контори за реєстровим № 482 та зареєстровано в Слов`янському БТІ 05.04.1988 за № 566-7-215 та свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 01.04.1988 та посвідченого державним нотаріусом Краснолиманської державної нотаріальної контори за реєстровим № 484 та зареєстровано в Слов`янському БТІ 05.04.1988 за № 566-7-215;

земельної ділянки, для будівництва та обслуговування жилого будинку і господарських будівель, площею 0,15га, та для ведення особистого селянського господарства, площею 0,1177 га, розташованих в АДРЕСА_1 ( АДРЕСА_1 селищна рада), які належали померлій на підставі Державного акта на право приватної власності на землю, серії І-ДН № 037853, виданого 15.12.2002 Головою Новоселівської селищної ради народних депутатів;

земельної ділянки, площею 6,9510 га, призначеної для ведення особистого селянського господарства, розташованої на території Лиманського району(колишня Рідкодубівської сільської ради) Донецької області, яка належала померлій на підставі Державного акта на право приватної власності на землю, серії ІІ-ДН № 142690, виданого 30.10.2002 Головою Рідкодубівської сільської ради народних депутатів(а.с.22-35,41-43).

Статтею 1217 ЦК України передбачені види спадкування. Спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті (ст. 1233 ЦК України).

За життя 29.03.1991 ОСОБА_2 склала заповіт, відповідно до змісту якого, належну ѕ частку житлового будинку, розташованого в АДРЕСА_1 , заповідала своєму синові ОСОБА_3 . Заповіт посвідчений секретарем виконкому Новоселівської селищної ради Краснолиманського району Ільченко В.М. за № 24 на теперішній час не змінений та не скасований, що підтверджується повідомленням Лиманської державної нотаріальної контори від 01.11.2019 (а.с.20, 77-79).

ІНФОРМАЦІЯ_2 в смт. Новоселівка Краснолиманського району Донецької області померла ОСОБА_4 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 від 10.05.2011, актовий запис № 12(а.с.13).

Після смерті ОСОБА_4 залишилось спадкове майно, яке складається з земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства, площею 6,9511 га, розташованої на території Лиманського району(колишня Рідкодубівська сільська рада), яка належала померлій на підставі Державного акта на право приватної власності на землю, серії ІІ-ДН № 142692, виданого 30.10.2002 Головою Рідкодубівської сільської ради народних депутатів(а.с.36-40).

За життя 30.08.2004 ОСОБА_4 склала заповіт, відповідно до змісту якого, належну приватизовану земельну ділянку площею 6,9511 га, розташованої на території Лиманського району(колишня Рідкодубівська сільська рада), яка належала померлій на підставі Державного акта на право приватної власності на землю, серії ІІ-ДН № 142692, заповідала своєму племіннику ОСОБА_3 . Заповіт посвідчений секретарем виконкому Новоселівської селищної ради м. Красний Лиман Меделяєвою І.В. за № 5, на теперішній час не змінений та не скасований, що підтверджується повідомленням Лиманської державної нотаріальної контори від 01.11.2019(а.с.21, 77-79).

Положеннями статтей 1261, 1268 ч.3 ЦК України визначено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Спадкоємцем першої черги за законом після смерті ОСОБА_2 та за заповітом після смерті ОСОБА_4 був син померлої ОСОБА_2 , відповідно племінник ОСОБА_4 та чоловік позивача ОСОБА_3 , що підтверджується копією свідоцтва про шлюб, свідоцтва про народження, який спадщину прийняв в порядку ч.3 ст.1268 ЦК України, оскільки постійно проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, а також користувалася належним майном, що підтверджується довідкою старости старостинського округу від 08.07.2019(а.с.15-19,51). Інші спадкоємці, які прийняли спадщину, відсутні, що підтверджується повідомленням Лиманської державної нотаріальної контори від 01.11.2019(а.с.76).

ІНФОРМАЦІЯ_3 в смт. Новоселівка Краснолиманського району Донецької області помер чоловік позивача ОСОБА_3 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_3 від 15.04.2015, актовий запис № 9(а.с.14,18).

Після смерті ОСОБА_3 залишилося спадкове майно, яке складається з:

житлового будинку із господарсько-побутовими будівлями та спорудами, що знаходиться в АДРЕСА_1 , ј частка якого належала померлому на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 01.04.1988 та посвідченого державним нотаріусом Краснолиманської державної нотаріальної контори за реєстровим № 484 та зареєстровано в Слов`янському БТІ 05.04.1988 за № 566-7-215 та ѕ частки якого належали померлій ОСОБА_2 , після смерті якої ОСОБА_3 у спадщину прийняв, але юридично не оформив своїх спадкових прав;

земельної ділянки, для будівництва та обслуговування жилого будинку і господарських будівель, площею 0,15га, та для ведення особистого селянського господарства, площею 0,1177 га, розташованих в АДРЕСА_1 рада), які належали померлій ОСОБА_2 , після смерті якої ОСОБА_3 у спадщину прийняв, але юридично не оформив своїх спадкових прав;

земельної ділянки, площею 6,9510 га, призначеної для ведення особистого селянського господарства, розташованої на території Лиманського району(колишня Рідкодубівської сільської ради) Донецької області, яка належала померлій ОСОБА_2 , після смерті якої ОСОБА_3 у спадщину прийняв, але юридично не оформив своїх спадкових прав;

земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства, площею 6,9511 га, розташованої на території Лиманського району(колишня Рідкодубівська сільська рада), яка належала померлій ОСОБА_4 , після смерті якої ОСОБА_3 у спадщину прийняв, але юридично не оформив своїх спадкових прав.

Позивач, як спадкоємець першої черги за законом після смерті ОСОБА_3 для оформлення своїх спадкових прав у встановленому законом порядку, звернулася до нотаріального органута отримала свідоцтво про право на спадщину за законом на ј частину спірного будинку, зареєстрованого 23.05.2019 державним нотаріусом Лиманської державної нотаріальної контори за реєстровим № 1639(а.с.44-47), однак постановою державного нотаріуса Лиманської державної нотаріальної контори від 23.05.2019 позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на вказане майно з тих підстав, що відсутні правовстановлюючі документи на спірне майно на ім`я спадкодавця, а також, оскільки житловий будинок із госоподарсько-побутовими будівлями і спорудами, що знаходять в АДРЕСА_1 , належить померлій ОСОБА_2 в ѕ частках та помрелому ОСОБА_3 у ј частці, а земельна ділянка для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд за цією адресою належать спадкодавиці ОСОБА_2 у цілій частці, свідоцтво про право на спадщину за законом також не можуть бути видані(а.с.53-56).

Таким чином, в позасудовому порядку позивач ОСОБА_1 позбавлена можливості оформити свої спадкові права.

Вирішуючи спір по суті, суд приходить до наступного.

Згідно зі ст. 328 ЦК України право власності виникає на підставах, не заборонених законом, і вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність придбання права власності не встановлена судом.

Відповідно до ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Статтею 1297 ЦК України встановлено обов`язок спадкоємця звернутися за свідоцтвом про право на спадщину на нерухоме майно. Проте нормами цієї статті, так само як й іншими нормами цивільного права, не визначено правових наслідків недотримання такого обов`язку у виді втрати права на спадщину.

Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Аналогічна правова позиція викладена в п. 3.1 Узагальнення ВССУ № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» де зазначено, що право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

В абз. з п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику у справах про спадкування"від 20.05.2008 № 7 викладена правова позиція суду, що «У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутись до суду за правилами позовного провадження».

Відповідно до ч.4 ст. 25 ЦК України цивільна правоздатність особи припиняється у момент її смерті, отже на теперішній час у позивач отримати правовстановлюючий документ на ім`я спадкодавців немає можливості.

Статтею 1216 ЦК України встановлено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Частиною 1 ст. 15 ЦК України встановлено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Стаття 16 Цивільного кодексу України передбачає, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. При цьому одним із способів такого захисту може бути і визнання права власності.

Відповідно до норм ч. 5 ст. 1268 ЦК незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини та згідно із ч. 3 ст. 1296 ЦК відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Перехід права власності на земельну ділянку при переході права власності на будівлю або споруду, які розташовані на ній, визначається на підставі цивільно-правових угод (частина перша статті 120 ЗК України).

Зазначена норма закріплює загальний принцип цілісності об`єкту нерухомості із земельною ділянкою, на якій цей об`єкт розташований. За цією нормою визначення правового режиму земельної ділянки перебуває у прямій залежності від права власності на будівлю і споруду та передбачається механізм роздільного правового регулювання нормами цивільного законодавства майнових відносин, що виникають при укладенні правочинів щодо набуття права власності на нерухомість, і правового регулювання нормами земельного і цивільного законодавства відносин при переході прав на земельну ділянку у разі набуття права власності на нерухомість.

При цьому при застосуванні положень статті 120 ЗК України у поєднанні з нормою статті 125 ЗК України слід виходити з того, що у випадку переходу права власності на об`єкт нерухомості у встановленому законом порядку, право власності на земельну ділянку у набувача нерухомості виникає одночасно із виникненням права власності на зведені на земельній ділянці об`єкти.

Згідно п.4 ст.120 ЗК України- у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду кількома особами право на земельну ділянку визначається пропорційно до часток осіб у праві власності жилого будинку, будівлі або споруд.

Таким чином, оскільки позивач на законних підставах є власником житлового будинку, який розташований по АДРЕСА_1 , а тому право на земельну ділянку повинно визначатися пропорційно до часток у праві власності житлового будинку.

Статтею 41 Конституції України гарантовано кожному право володіти, користуватися та розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності визнано непорушним.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Якщо спадкоємець не має змоги оформити спадщину відповідно до вимог законодавства у зв`язку із відсутністю правовстановлюючих документів, питання визначення належності цього майна має вирішуватись у судовому порядку.

Стаття 16 Цивільного кодексу України передбачає, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. При цьому одним із способів такого захисту може бути і визнання права власності.

Приписами п.1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен при вирішенні питання щодо його цивільних прав та обов`язків має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Так, Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці виходить із того, що положення пункту 1 статті6та статті13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право подати до суду будь-який позов, що стосується його прав і обов`язків цивільного характеру (п.36 рішення ЄСПЛ від 21.02.1975 року у справі «Голден проти Сполученого королівства») та кожен має право на ефективний засіб юридичного захисту (ст.13 Конвенції).

В силу ст.13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожна людина, права і свободи якої, викладені у цій Конвенції, порушуються, має ефективний засіб захисту у відповідному національному органі.

При цьому в положенні п. 3.1 спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» від 16.05.2013 року за №24-753/0/4-13, роз`яснено, що право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК України). Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку.

З урахуванням викладених позивачем обставин та досліджених у судовому засіданні письмових доказів, суд вважає можливим задовольнити позовні вимоги ОСОБА_1 про визнання права власності на спадкове майно.

Керуючись ст.ст. 4, 12, 13, 81, 223, 263-265 ЦПК України, ст. 120 ЗК України, ст.ст. 15-16, 25, 316, 328 ЦК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Об`єднаної територіальної громади Лиманської міської ради Донецької області, про визнання права власності на спадкове майно- задовольнити повністю.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ІПН НОМЕР_4 , право власності на нерухоме майно в порядку спадкування за законом після смерті чоловіка ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 , та складається з:

ѕ часток житлового будинку «А-1» , загальною площею 95,9 кв.м., в тому числі житловою 52,0 кв.м., із господарсько-побутовими будівлями та спорудами: літня кухня, сарай «Б», сарай «В, Е, Л», душ «Г», вбиральня «Д», льох «Ж», навіс « З, И», гараж «И», колодязь «К», паркан «І», які розташовані за адресою: АДРЕСА_1 ;

земельної ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, площею 0,1500 га, кадастровий номер :01:000:0376, яка розташована в АДРЕСА_1 ;

земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства, площею 0,1177 га, кадастровий номер :01:000:0377, яка розташована в АДРЕСА_1 ;

земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства, площею 6,9510 га, кадастровий номер :10:064:0006, яка розташована Донецька область, Лиманського району(колишня Рідкодубівська сільська рада);

земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства, площею 6,9511 га, кадастровий номер :10:064:0008, яка розташована Донецька область, Лиманського району(колишня Рідкодубівська сільська рада).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку безпосередньо до суду апеляційної інстанції шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. У разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

У відповідності до п.п. 15.5 п.15 ч. 1 розділу ХШ Перехідних Положень ЦПК України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Повний текст рішення виготовлений 05.12.21019.

Суддя -