Справа № 446/2532/15-ц Головуючий у 1 інстанції: Бакай І.А.
Провадження № 22-ц/811/387/19 Доповідач в 2-й інстанції: Шеремета Н. О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 травня 2019 року Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого: Шеремети Н.О.

суддів: Шандри М.М., Цяцяка Р.П.

секретаря: Куцика І.Б.

з участю: ОСОБА_1 , його представника -

ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Кам`янка - Бузького районного суду Львівської області від 10 грудня 2018 року, -

ВСТАНОВИВ:

Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Уніка» звернулось з позовом до ОСОБА_1 про стягнення 35 032 грн., виплаченого страховою компанією страхового відшкодування та судових витрат.

В обгрунтування позову покликається на те, що 24.03.2015 року, в нежитловому приміщенні за адресою АДРЕСА_1 , яке було застрахованим у позивача, сталася страхова подія - пожежа в приміщенні, яке використовувалось під майстерню по ремонту взуття ОСОБА_1 . Причиною пожежі, згідно висновку експертного дослідження, стали теплові прояви електричної енергії внаслідок аварійної роботи електромережі, тобто, недотримання відповідачем при оренді приміщення правил пожежної безпеки. Позивачем проведено страхове відшкодування в сумі 35032 грн., яке підлягає відшкодуванню з відповідача в порядку регресу, а з врахуванням уточнень в порядку суброгації.

Оскаржуваним рішенням позов Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Уніка» до ОСОБА_1 про стягнення страхового відшкодування з винуватця - задоволено, стягнуто з ОСОБА_1 на користь приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Уніка» грошові кошти в сумі 35032 грн. страхового відшкодування та 1218 грн. понесених витрат по оплаті судового збору.

Рішення суду оскаржив ОСОБА_1 , вапеляційній скарзі покликається на те, що він дійсно орендував частину приміщення за адресою в АДРЕСА_1 . 23.03.2015 року в приміщенні проводились ремонтні роботи, електрики проволили ремонтні роботи мережі електропостачання, які повністю знеструмили приміщення і відповідач, вимкнувши всі електроприлади, залишив приміщення. Вважає, що пожежа сталася не з його вини, а тому позовні вимоги пред`явлені до нього є безпідставними. Враховуючи наведене просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позову відмовити.

Заслухавши суддю - доповідача, пояснення ОСОБА_1 , його представника ОСОБА_2 щодо задоволення апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно зі ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до ч.1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до ч.3 ст. 3 ЦПК України, провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно ч.ч. 1,2 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб або державних чи суспільних інтересах.

Відповідно ч.3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно ч.1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно ч.1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно ч.1-4 ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Відповідно ч.1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно ч.6 ст. 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно ч.1 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції, давши оцінку долученим позивачем до матеріалів справи доказам, дійшов висновку про те, що позивачем доведено належними та допустимими доказами вину ОСОБА_1 у виникненні пожежі, і що до настання наслідків спричиненої шкоди МПП "Думна" призвела бездіяльність відповідача ОСОБА_1 , яка полягала у порушенні правил пожежної безпеки, як наслідок виникнення пожежі.

Колегія суддів не погоджується з такими висновками суду з огляду на наступне.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 24.03.2015 року, о 04 год. 47 хв., в нежитловому приміщенні в АДРЕСА_1 , що належить МПП "Думна", сталася пожежа, що підтверджується актом про пожежу від 24.03.2015 року.

Приміщення було застраховане у ПАТ "Страхова компанія "Уніка" згідно договору обов`язкового страхування нерухомого майна (нерухомості), що є предметом іпотеки від ризиків випадкового знищення, випадкового пошкодження або псування № 014088/2212/0000028 від 12.05.2014року Договором страхування передбачено термін його дії з 16.05.2014 року до 15.05.2015 року. Страхова сума становить 377000грн., п. 13 Договору страхування передбачено, що страховим випадком зокрема є пожежа.

Згідно рахунку - фактури № 2 від 28.07.2015 року вартість відновлювального ремонту нежитлового приміщення складає 42575 грн.

Страховим актом № 00165237 від 25.08.2015 року, подія, яка відбулась 24.03.2015року за адресою АДРЕСА_1, визнана страховим випадком, розмір відшкодування до виплати з врахуванням розміру франшизи становить 35032грн., яке сплачено позивачем.

Задовольняючи позов ПАТ «СК «Уніка», суд першої інстанції виходив з доведеності вини ОСОБА_1 у виникненні пожежі у приміщенні, що належить на праві власності МПП «Думна», який орендував відокремлену частину цього приміщення згідно договору оренди, і на обґрунтування таких висновків суд посилався на звіт про причину пожежі , а також на висновок експертного дослідження № 2/1д-3/2д від 22.05.2015 року.

Так, у звіті про причину пожежі від 26.03.2015 року, зазначено, що найбільш імовірною причиною виникнення пожежі в нежитловій будівлі МПП "Думна" АДРЕСА_1 , є необережне поводження з електрообігрівальним приладом чи джерелом відкритого вогню.

Згідно висновку експертного дослідження № 2/1д-3/2д від 22.05.2015 року, осередок пожежі знаходиться в приміщенні № 2 в районі розташування електричного станка, який розташований в нежитловому приміщенні за адресою АДРЕСА_1 . Найбільш імовірною причиною пожежі є теплові прояви електричної енергії внаслідок аварійної роботи електромережі. Під час монтажу електромережі в нежитлових приміщеннях не були дотримані правила пожежної безпеки, а саме п.1.6 Правил пожежної безпеки в Україні, затверджених наказом МВС України від 31.12.2014р. № 1447 і зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 05.03.2015року, що найбільш ймовірніше стало причиною виникнення пожежі.

Відповідно ч.6 ст. 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Разом з тим, як вбачається зі звіту про причину пожежі від 26.03.2015 року та з висновку експертного дослідження № 2/1д-3/2д від 22.05.2015 року, висновки про причину пожежі, яка сталася у нежитловому приміщенні за адресою АДРЕСА_1 , не є ствердними, категоричними щодо вини відповідача у виникненні пожежі, у них зазначені імовірні причини настання пожежі, а відтак висновок суду про вину відповідача у настанні пожежі, ґрунтується на припущеннях, що є недопустимим, з врахуванням положень ч.6 ст. 81 ЦПК України.

Рішення суду не може бути мотивовано доказами про імовірність вини ОСОБА_1 , його вина має бути підтверджена належними до допустимими, достовірними доказами.

Крім цього, як вбачається з висновку експертного дослідження № 2/1д-3/2д від 22.05.2015 року, найбільш імовірною причиною пожежі є теплові прояви електричної енергії внаслідок аварійної роботи електромережі. Під час монтажу електромережі в нежитлових приміщеннях не були дотримані правила пожежної безпеки, а саме п.1.6 Правил пожежної безпеки в Україні, затверджених наказом МВС України від 31.12.2014р. № 1447 і зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 05.03.2015року, що найбільш ймовірніше стало причиною виникнення пожежі.

Тобто, у висновку зазначено, що імовірною причиною пожежі є теплові прояви електричної енергії саме внаслідок аварійної роботи електромережі, у ньому не вказно вини відповідача в аварійній роботі електромережі, така, всупереч вимогам ст. 81 ЦПК України, не доведена належними та допустимими доказами.

Крім цього, у висновку експертного дослідження № 2/1д-3/2д від 22.05.2015 року зазначено, що під час монтажу електромережі в нежитлових приміщеннях не були дотримані правила пожежної безпеки, а саме п.1.6 Правил пожежної безпеки в Україні, затверджених наказом МВС України від 31.12.2014р. № 1447 і зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 05.03.2015року, що найбільш ймовірніше стало причиною виникнення пожежі, що безспірно спростовує висновок суду першої інстанції про вину ОСОБА_1 у пожежі, що сталася 24.03.2015 року у нежитловому приміщенні за адресою АДРЕСА_1.

Колегія суддів погоджується з доводами апелянта, який, заперечуючи щодо позову, посилався на те, що в день пожежі у відокремленій частині нежитлового приміщення за адресою АДРЕСА_1 , яке використовується під перукарню, майстрами - електриками проводились ремонтні роботі електромережі, що свідчить про несправність проводки, однак зазначена обставина не була досліджена судом першої інстанції і не врахована пр. ухваленні оскаржуваного рішення.

Обгрунтовуючи позовні вимоги, позивач посилався на ст. 993 ЦК України та ст. 27 Закону України "Про страхування", згідно з якими до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Відповідно до ч. 2 ст. 1166 ЦК України, особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Відповідно до роз`яснень п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди" від 27.03.1992 року № 6, з наступними змінами та доповненнями, при розгляді позовів про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна майну особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи.

А відтак, враховуючи те, що позивачем, всупереч вимогам ст. 81 ЦПК України, не доведено належними та допустимими доказами вини відповідача у пожежі, яка сталася 24.03.2015 року у нежитловому приміщенні за адресою АДРЕСА_1, що така, безспірно, сталася саме з вини відповідача, висновки суду про під тавність позову та його задоволення, є безпідставними та необґрунтованими, спростовуються встановленими судом апеляційної інстанції фактичними обставинами справи.

Відповідно до п.2 ч.1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Відповідно до ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 1) неповне з`ясування обставин,що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

А відтак, оскаржуване рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нової постанови про відмову в задоволенні позовних вимог ПАТ «СК «Уніка» до ОСОБА_1 .

Керуючись ст. 367, ст. 368, п. 2 ч. 1 ст. 374, ст. ст. 376, 381- 384 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Рішення Кам`янка - Бузького районного суду Львівської області від 10 грудня 2018 року - скасувати та ухвалити нову постанову, якою в задоволенні позовних вимог ПАТ «СК «Уніка» до ОСОБА_1 - відмовити.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повний текс постанови складено 31.05.2019 року.

Головуючий: Шеремета Н.О.

Судді: Шандра М.М.

Цяцяк Р.П.