Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"04" грудня 2019 р. Іллічівський районний суд м. Маріуполя Донецької області під головуванням судді Пустовойт Т. В., за участю секретаря судового засідання Родіної Н.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання осіб таких, що втратили право користування житловим приміщенням,

У С Т А Н О В И В:

У вересні 2019 року позивачка звернулася до суду із вказаним позовом, в обґрунтування якого зазначила, що їй, ОСОБА_5 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на підставі свідоцтва про право власності на житло №8532 від 27.07.1998 року в рівних частках належить квартира АДРЕСА_1 . У квартирі зареєстровані відповідачі, які з жовтня 2015 року за місцем реєстрації не проживають, особистих речей в квартирі не мають. Реєстрація вказаних осіб перешкоджає в отриманні субсидії та ставить її у скрутне матеріальне становище по сплаті комунальних послуг. На підставі викладеного просила визнати ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , такою, що втратила право користування квартирою АДРЕСА_1 .

Позивачка ОСОБА_1 у судове засідання не з`явилася, надала заяву про можливість розгляду справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала та наполягала на їх задоволенні, проти винесення заочного рішення не заперечувала.

Відповідачі у судове засідання не з`явились, на адресу суду надали заяви, в яких позовні вимоги визнали у повному обсязі, не заперечували проти їх задоволення. Вказали, що визнання їх такими, що втратили право користування жилим приміщенням, а саме квартирою АДРЕСА_1 не порушує їх права.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст.41 Конституції України, право власності є непорушним. Кожен має право володіти, користуватися та розпоряджатися своєю власністю.

Судом встановлено, що на підставі свідоцтва про право власності на житло №8532 від 27.07.1998 року ОСОБА_1 , ОСОБА_5 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 належить по 1/4 частини квартири АДРЕСА_1 , що також підтверджується реєстраційним свідоцтвом МКП «Маріупольське бюро технічної інвентаризації» №23726 від 21.12.1998 року.

Як вбачається з інформаційної довідки відділу реєстрації місця проживання фізичних осіб Департаменту адміністративних послуг Маріупольської міської ради №18.147-1226 від 14.08.2019 року та №017-29.02-00314 від 23.10.2019 року, ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстровані за адресою: АДРЕСА_2 .

Відповідачі ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 зареєстровані в кв. АДРЕСА_1 , але з 2015 року у будинку не проживають, що підтверджується актом про фактичне проживання №762 від 25.09.2019 року, складеним комісією КСН «Каменськ».

Як вбачається з наданих суду даних, відповідачі проживають в Російській Федерації, про містяться відповідні відмітки у їх паспортах.

Свідки ОСОБА_6 та ОСОБА_7 в письмових поясненнях вказали, що є сусідами позивачки та підтвердили, що ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 у кв. АДРЕСА_1 не мешкають з жовтня 2015 року, їх особисті речі у квартирі відсутні.

Відповідно до ст.319 ЦК України позивач вправі володіти, користуватися, розпоряджатися своєю квартирою на власний розсуд і має право за ст.391 ЦК України вимагати від відповідача усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику права вимагати усунення будь-яких порушень його права хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння.

Права власника жилого будинку, квартири визначені ст.383 ЦК України та ст.150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім`ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд.

Відповідно до ч.2 ст.405 ЦК України, член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Отже відповідачі є членами родини позивачки (дочкою та онуками), з 2015 року у квартирі не проживають, їх особисті речі в ній відсутні, внаслідок чого суд вважає, що ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 підлягають визнанню такими, що втратили право користування квартирою АДРЕСА_1 .

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст.321, 391, 405 ЦК України, ст.ст.12, 77, 81, 280, 259, 263-268, 354 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання осіб таких, що втратили право користування житловим приміщенням - задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_3 , такими, що втратили право користування житловим приміщенням, а саме квартирою АДРЕСА_1 .

На рішення може бути подана апеляція безпосередньо до Донецького апеляційного суду або через Іллічівський районний суд м.Маріуполя Донецької області протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення. Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: Т.В. Пустовойт