Заводський районний суд м. Запоріжжя

Справа № 332/3257/19
Провадження №: 2/332/1568/19
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
26 листопада 2019 р.
Заводський районний суд м.Запоріжжя в складі:
Головуючого судді: Марченко Н.В.
при секретарі: Безбородько І.О.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Запоріжжя цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою.
ОСОБА_1 , ОСОБА_2 звернулись до суду з позовом до ОСОБА_3 про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що 04.03.2011 року позивачі на підставі договору купівлі-продажу придбали у власність 1/2 частку житлового будинку АДРЕСА_1 . В той же день позивачі придбали на підставі договору купівлі- продажу земельну ділянку під вказаним будинком.
Співвласником будинку та земельної ділянки, на підставі договору дарування від 17.07.2007 року, є відповідач - ОСОБА_4 . Протягом всього часу перебування будинку та земельної ділянки в спільній власності у сторін виникали конфлікти та суперечки з приводу порядку користування нерухомим майном.
Рішенням Заводського районного суду м. Запоріжжя від 16.12.2015 року в цивільній справі № 332/4589/15-ц за ОСОБА_4 було визнано право власності на 1/2 частину земельної ділянки, яка розташована за адресою АДРЕСА_1 , відповідно до висновку експерта № 2145 від 26.10.2015 року , а саме на земельні ділянки:

S-2, площею 82,66 м.кв. (для доступу та обслуговування належної ОСОБА_4 частини будинку);

S-3, площею 32,17 м.кв. (для доступу та обслуговування гаража літ. «Ж»);

S-4, площею 50,1 м.кв. (для доступу та обслуговування літньої кухні літ. «Б» та сараю літ. «В»).

Згідно з висновком експерта, земельні ділянки S-5 (площею 145,25 кв. м), S-6 (площею 28,30 кв.м.) та S-7 (135,08 кв. м.) було запропоновано виділити в користування ОСОБА_5 (попередній власник, який продала частину домоволодіння позивачам). Земельну ділянку S-1 (площею 59,43 кв.м.) запропоновано залишити в спільному користуванні співвласників. Станом на день подачі даного позову відповідач перешкоджає позивачам в користуванні належною їм частиною земельної ділянки. Так, відповідач фактично заблокував доступ позивачів до ділянок S-5, S-6, та S-7. В доступі до земельної ділянки S- 1, яка залишена в спільному користуванні, відповідач також відмовляє. Спроби позивачів пройти по вказаній ділянці до належної їм частини домоволодіння зустрічають спротив з боку відповідача, в тому числі із застосуванням фізичної сили. З метою перешкоджання в користуванні домоволодінням відповідач відрізав позивачів від централізованого водопостачання та обрізав кабелі електричної мережі. З приводу вказаних обставин позивачі неодноразово зверталися до Національної поліції. Факт відсутності водопостачання підтверджується актом КП «Водоканал». На підставі вищевикладеного позивачі просять суд, усунути перешкоди в користуванні земельною ділянкою, розташованою за адресою АДРЕСА_1 .наступним шляхом: заборонити ОСОБА_4 чинити перешкоди позивачам в доступі та використанні земельних ділянок S -5 (площею 145,25 кв. м), S -6 (площею 28,30 кв.м.) та S -7 (135,08 кв. м.) та S -1 (площею 59,43 кв.м.) відповідно до висновку експерта № 2145 від 26.10.2015 року та рішення Заводського районного суду м. Запоріжжя від 16.12.2015 р. №332/4589/15-ц.

В судовому засіданні представник позивачів підтримав вимоги позову, просить про його задоволення.

Відповідач проти задоволення позову заперечує, 12.11.2019 року надав суду відзив на позов, у якому зазначив, що межі земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1 , які були визначенні рішенням Заводського районного суду м. Запоріжжя від 16.12.2015 року у цивільній справі № 332/4589/15-ц ним не порушувалися, залишені без змін та відповідають технічній документації, заперечує проти слів позивачів, оскільки перешкод останнім не чинив, кабелі від централізованого постачання та електричної мережі не відрізав, з боку позивачів, існує наклеп на відповідача. Конфліктні відносини, про які зазначають позивачі, існують тільки між відповідачем та їхньою матір`ю ОСОБА_6 , але без застосування фізичної сили з боку відповідача, оскільки відповідач є вихованим та порядним чоловіком та не завдасть фізичної шкоди іншим особам, а особливо жінці. Згідно листа Заводського відділення поліції Дніпровського відділу ГУНП в Запорізькій області від 31.05.2019 року за вих. № 4058/43/01-4-2019, лист був надісланий по-перше: на ім`я ОСОБА_6 (мати позивачів), а позивачами по справі є ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , по-друге: цей лист взагалі не стосується даного предмету спору. Відповідно до акту технічного обстеження приватного домоволодіння на водокористування від 07.06.2019 року, зазначено, що «в базе данных КП «Водоканал» по даному адресу открыт лицевой счет на ОСОБА_2 , по прописке 3 чел. Водоснабжение по даному адресу на момент обследования отсутствует. Установить место где призведено перекрытие води не удалось. Со слов абонента вода била перекрита соседом ОСОБА_4 » (мова оригіналу). Тобто, позивачі навмисно намагаються оговорити відповідача, оскільки КП «Водоканал» не вдалося встановити де та ким саме було перекрито водопостачання. Можливо водопостачання було навмисно перекрито позивачами або їхньою матір`ю, з метою здійснення наклепу на відповідача. На підставі цих обставин просить відмовити у задоволенні позову ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою.

Дослідивши докази по справі, вислухавши пояснення учасників справи, встановивши факти та відповідні їм правовідносини, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню з нижченаведених підстав.

Судом встановлено, що 04.03.2011 року позивачі на підставі договору купівлі- продажу придбали у власність 1/2 частку житлового будинку АДРЕСА_1 . В той же день позивачі придбали на підставі договору купівлі- продажу земельну ділянку під вказаним будинком ( а.с.8-20).

Співвласником будинку та земельної ділянки, на підставі договору дарування від 17.07.2007 року, є відповідач - ОСОБА_4 ( а.с. 15-20).

Протягом всього часу перебування будинку та земельної ділянки в спільній власності у сторін виникали конфлікти та суперечки з приводу порядку користування нерухомим майном.

Рішенням Заводського районного суду м. Запоріжжя від 16.12.2015 року в цивільній справі № 332/4589/15-ц за ОСОБА_4 було визнано право власності на 1/2 частину земельної ділянки, яка розташована за адресою АДРЕСА_1 , ( а.с.21- 23), відповідно до висновку експерта № 2145 від 26.10.2015 року ( а.с. 24-28), а саме на земельні ділянки:

S-2, площею 82,66 м.кв. (для доступу та обслуговування належної ОСОБА_4 частини будинку);

S-3, площею 32,17 м.кв. (для доступу та обслуговування гаража літ. «Ж»);

S-4, площею 50,1 м.кв. (для доступу та обслуговування літньої кухні літ. «Б» та сараю літ. «В»).

Згідно з висновком експерта, земельні ділянки S-5 (площею 145,25 кв. м), S-6 (площею 28,30 кв.м.) та S-7 (135,08 кв. м.) було запропоновано виділити в користування ОСОБА_5 (попередній власник, який продала частину домоволодіння позивачам). Земельну ділянку S-1 (площею 59,43 кв.м.) запропоновано залишити в спільному користуванні співвласників.

Згідно ч.2 ст. 120 ЗК України «Якщо жилий будинок, будівля або споруда розміщені

на земельній ділянці, що перебуває у користуванні, то в разі набуття права власності на ці об`єкти до набувача переходить право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача».

Станом на день подачі даного позову відповідач перешкоджає позивачам в користуванні належною їм частиною земельної ділянки. Так, відповідач фактично заблокував доступ позивачів до ділянок S-5, S-6, та S-7. В доступі до земельної ділянки S- 1, яка залишена в спільному користуванні, відповідач також відмовляє. Спроби позивачів пройти по вказаній ділянці до належної їм частини домоволодіння зустрічають спротив з боку відповідача, в тому числі і з застосуванням фізичної сили. З метою перешкоджання в користуванні домоволодінням відповідач відрізав позивачів від централізованого водопостачання та обрізав кабелі електричної мережі. З приводу вказаних обставин позивачі неодноразово зверталися до Національної поліції (а.с. 29). Факт відсутності водопостачання підтверджується актом КП «Водоканал» (а.с.30).

Згідно зі ст. 152 ЗК України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: визнання прав; відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; визнання угоди недійсною; визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; відшкодування заподіяних збитків застосування інших, передбачених законом, способів.

Відповідно до ч.2 ст.158 ЗК України, виключно судом вирішуються спори з приводу володіння, користування і розпорядження земельними ділянками, що перебувають у власності громадян.

Відповідно до ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Дані норми закріплені в ч.1 ст. 317 ЦК України, відповідно до якої власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Здійснення права власності внормоване статтею 319 ЦК України, відповідно до якої власник не може використовувати право власності на шкоду правам, свободам інших осіб.

Садиба, якою є земельна ділянка разом з розташованими на ній житловим будинком, господарсько-побутовими будівлями, наземними і підземними комунікаціями, багаторічними насадженнями, як об`єкт права власності визначена статтею 381 ЦК України.

Зміст добросусідства, відповідно до якого власники та землекористувачі земельних ділянок повинні обирати такі способи використання земельних ділянок відповідно до їх цільового призначення, при яких власникам, землекористувачам сусідніх земельних ділянок завдається найменше незручностей (затінення, задимлення, неприємні запахи, шумове забруднення тощо), внормований статтею 103 ЗК України.

Вимоги позову спрямовані в русло правовідносин, які регулюють захист права власності і регламентовані главою 29 ЦК України.

Обрання такого способу захисту права, як усунення перешкод в здійсненні права користування майном, в контексті захисту права власності передбачено статтею 391 ЦК України, на яку посилаються позивачі і яка надає власникам право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування своїм майном.

Згідно із роз`ясненнями пункту 33 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 07.02.2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» відповідно до

положень статей 391,396 ЦК позов про усунення порушень права, не пов`язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном (має речове право) з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача, не пов`язаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння.

Виходячи з наведеної норми цивільного законодавства і роз`яснень постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, підставою для звернення особи, яка є власником, до суду за захистом права є наявність такої поведінки (бездіяльності) відповідача, що створює перешкоди позивачам у здійсненні ними користування та розпорядження майном, тобто, на думку суду, для застосування судового захисту права власності необхідно не лише констатувати певні дії відповідача, але й причинний зв`язок між цією поведінкою і реальними або такими, що припускаються, порушеннями прав позивачів.

Зазначаючи, що відповідач всупереч вимог законодавства з метою перешкоджання в користуванні домоволодінням відрізав позивачів від централізованого водопостачання та обрізав кабелі електричної мережі, позивачі вважають, що ці порушення перебувають у причинному зв`язку з перешкодами для здійснення права користування належною позивачам нерухомістю:

Що стосується доводів відповідача констатуючи відсутність дій з його боку, які могли б перешкоджати позивачам у здійсненні ними права власності, суд враховує і ту обставину, що відповідачем не доведено відсутність перешкод, для здійснення права користування належної позивачам нерухомості.

Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

На підставі викладеного, суд дійшов висновку про необхідність задоволення позову та захисту права власності позивачів шляхом усунення перешкод у користуванні та розпоряджанні земельною ділянкою, зобов`язавши відповідача чинити перешкоди позивачам в доступі та використанні земельної ділянки.

Відповідно до ч. 2 ст. 141 ЦПК України у разі задоволення позову судові витрати підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Керуючись ст. ст. 259, 263-265, 268 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою задовольнити.

Усунути ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ) та ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ) перешкоди в користуванні земельною ділянкою, розташованою за адресою АДРЕСА_1 шляхом заборони ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 ) чинити перешкоди ОСОБА_1 , ОСОБА_2 в доступі та використанні земельних ділянок S -5 (площею 145,25 кв. м), S -6 (площею 28,30 кв.м.) та S -7 (135,08 кв. м.) та S -1 (площею 59,43 кв.м.) відповідно до висновку експерта № 2145 від 26.10.2015 року та рішення Заводського районного суду м. Запоріжжя від 16.12.2015 р. №332/4589/15-ц.

Стягнути з ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ), ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ) понесені судові витрати в сумі по 384 грн. 20 коп. кожному.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Суддя Н.В. Марченко