ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/2219/19 Справа № 176/1681/18 Категорія 27 Суддя у 1-й інстанції - Волчек Н. Ю. Суддя у 2-й інстанції - Свистунова О. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 січня 2019 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді - Свистунової О.В.

суддів - Красвітної Т.П., Єлізаренко І.А.

за участю секретаря - Гулієва М.І.о.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу

за апеляційною скаргою ОСОБА_1

на рішення Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 02 жовтня 2018 року

по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання,-

В С Т А Н О В И Л А:

У липні 2018 року позивач звернувся до Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області з позовом про стягнення з ОСОБА_1 аліментів на своє утримання, в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу) відповідача, щомісячно, на термін навчання, починаючи з дня пред'явлення позову і до закінчення ним навчання, але не більше ніж до досягнення ним 23-х річного віку.

В обгрунтування своїх вимог, позивач посилався на те, що на даний час він навчається в 11 класі з вечірньою формою навчання Жовтоводської середньої загальноосвітньої школи №10 з профільними класами та потребує допомоги з боку своїх батьків. Зараз він знаходиться на повному утриманні матері, а батько такої допомоги на його утримання не надає, у зв'язку з чим він змушений звернутись до суду.

Рішенням Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 02 жовтня 2018 року позов задоволено.

Стягнуто із ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, працюючого на Державному підприємстві «Східний Гірничо-збагачувальний комбінат», зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2, що має ідентифікаційний номер НОМЕР_1, на користь ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, що має ідентифікаційний номер НОМЕР_2, аліменти у розмірі 1/6 частини з усіх видів доходу відповідача, щомісячно, на період навчання позивача, але не довше ніж до досягнення ним 23 років, починаючи стягнення з 31 липня 2018 року.

Судові витрати компенсовані за рахунок держави.

Рішення допущено до негайного виконання у межах платежу аліментів за один місяць.

В апеляційній скарзі відповідач, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом першої інстанції при ухваленні оскаржуваного рішення неповно з'ясовано обставини, що мають значення для справи та висновки суду не відповідають встановленим обставинам.

Згідно з частиною 3 статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з положенням частини 2 статті 374 ЦПК України підставами апеляційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог частини 1 статті 367 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку суд переглядає справу за наявними і ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до частин 1, 2 та 5 статті 263 ЦПК судове рішення повинне ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права з дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно та всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Статтею 264 ЦПК України передбачено, що при прийнятті рішення суд вирішує, зокрема, питання чи мали місце обставини, якими обґрунтовуються вимоги та якими доказами це підтверджується, чи є інші фактичні дані, що мають значення для вирішення справи та докази, що їх підтверджують.

Судом першої інстанції установлено, що відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 ОСОБА_1 є батьком ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_4.

Згідно довідки Комунального закладу освіти Жовтоводська середня загальноосвітня школа №10 з профільними класами від 19.06.2018 року ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4 навчається в 11 класі з вечірньою формою навчання.

Згідно з правилами навчання у середній загальноосвітній школі навчання відбувається з 14 год. 30 хв. до 18 год. 30 хв. кожного дня, окрім п'ятниці, що позбавляє позивача працевлаштуватись та отримувати власні доходи.

На даний час позивач проживає разом з матір'ю ОСОБА_3 без реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 за рахунок матері.

Відповідно до довідки про доходи мати позивача - ОСОБА_3 офіційно працевлаштована на ДП СхідГЗК та її дохід за 6 місяців становить 78057 грн. 62 коп.

Відповідач, являючись батьком повнолітнього ОСОБА_2, належної матеріальної допомоги на його утримання не надає.

Так, ОСОБА_1 є здоровою працездатною особою, офіційно працевлаштований на ДП СхідГЗК, його дохід за шість місяців складає 88821 грн. 98 коп.

З 07 червня 2018 року відповідач перебуває у шлюбі з ОСОБА_4,

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_4 офіційно працевлаштована та отримує стабільну заробітну плату.

Відповідно до ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

Колегія суддів не приймає до уваги доводи апелянта щодо незгоди з обраною позивачем формою навчання, оскільки відповідно до Постанови Пленуму Верховного суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» N 3, від 15.05.2006 обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

Також колегія суддів відхиляє доводи апелянта стосовно того, що на теперішній час він і його дружина мають на утриманні трьох неповнолітніх дітей дружини, зважаючи на наступне.

Посилання апелянійної скарги, що по відношенню до старшого сина, його дружина є матір'ю-одиначкою не підтверджується належними доказами.

Згідно ч. 6 ст. 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона несе ризики настання наслідків, пов»язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Подавши свої докази, сторони реалізували своє право на доказування і одночасно виконали обов'язок із доказування, оскільки ст. 81 ЦПК України закріплює правило, за яким кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Обов'язок із доказування покладається також на осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб, або державні чи суспільні інтереси (ст. ст. 43 ЦПК України). Тобто, процесуальними нормами встановлено як право на участь у доказуванні, так і обов'язок із доказування обставини при невизнані них сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Крім того, суд безпосередньо не повинен брати участі у зборі доказового матеріалу.

Щодо посилань апелянта стосовно двох менших синів, де їх рідний батько ухиляється від сплати аліментів, колегія суддів, колегія суддів вважає за потрібне зазначити, що це не позбавляє права дружини позивача звернутися до суду із відповідним позовом про стягнення заборгованості по аліментам.

Згідно ст.182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Згідно ст. 201 СК України, до відносин між батьками і дочкою, сином щодо надання їм утримання застосовуються норми статей 187, 189-192 і 194-197 цього Кодексу.

Згідно ч.1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову.

Згідно ст. 200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.

Відповідно до Постанови Пленуму Верховного суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» N3, від 15.05.2006 вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

У постанові від 13 вересня 2017 у справі № 6-1489цс17 Верховний Суд України зробив правовий висновок, що «СК виходить з принципу рівності прав та обов'язків батьків. Відповідно до закону брати участь у додаткових витратах зобов'язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким з них проживає дитина. При визначенні розміру стягнення з одного з батьків суд відносить частину витрат на іншого. Згідно із частиною першою статті 185 СК той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Це положення стосується особливих обставин, приблизний перелік яких надається цією статтею. До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат, у тому числі у зв'язку з розвитком певних її здібностей. Визначення таких особливих обставин відноситься до компетенції суду, і вони є індивідуальними в кожному конкретному випадку. За частиною другою статті 185 СК розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення».

Проте, судом першої інстанції не було враховано, що навчання позивача у школі з вечірньою формою навчання, а саме з 14.30 до 18.30 годин кожного дня окрім п"ятниці, не позбавляє його можливості влаштуватись на роботу та забезпечувати себе також усім необхідним.

Таким чином, колегія суддів, враховуючи всі обставини справи та надані сторонами докази з урахуванням можливості батька надавати матеріальну допомогу на утримання повнолітнього сина, дійшла до висновку, про зменшення розміру аліментів на його утримання в частці від заробітку (доходу) батька з 1/6 до 1/10 частини всіх видів його заробітку на час навчання сина.

Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 376 ЦПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи.

На підставі викладеного, рішення суду першої інстанції підлягає зміні, а апеляційна скарга частковому задоволенню.

Керуючись ст.ст. 259,268,374,376,381,382,383,384 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Рішення Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 02 жовтня 2018 року в частині присудженого до стягнення розміру аліментів з ОСОБА_1 на утримання повнолітнього ОСОБА_2 змінити, зменшивши з 1/6 до 1/10 частини.

Рішення Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 02 жовтня 2018 року у іншій частині - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та протягом тридцяти днів може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду з дня складання повного судового рішення.

Головуючий О.В. Свистунова

Судді: Т.П.Красвітна

І.А. Єлізаренко