Справа № 541/1985/18
Провадження № 2/541/105/2019
У Х В А Л А

іменем України

02 грудня 2019 року м.Миргород

Миргородський міськрайонний суд Полтавської області

в складі : головуючого судді Городівського О.А.,

за участю секретаря судового засідання Ніколаєнко М.В.

представника відповідача адвоката Огризкова А.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Миргороді цивільну справу за позовом ОСОБА_1

до ОСОБА_2

про визнання батьківства та стягнення аліментів на утримання дітей,

в с т а н о в и в:

В провадженні Миргородського міськрайонного суд Полтавської області знаходиться цивільна справа за вищезазначеним позовом.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання повторно не з`явилася, причини неявки суду не повідомила, про час і місце розгляду справи була повідомлена належним чином, зокрема направленням судової повістки за зареєстрованим місцем проживання ( АДРЕСА_1 ). Окрім того, судом вживалися заходи, щодо повідомлення особи шляхом надіслання офіційного смс-повідомлення ( а.с. 93-95, 98, 102).

Відповідач в судове засідання не з`явився, належним чином повідомлявся про час та місце розгляду справи відповідно до ч. 8 ст. 128 ЦПК України, причини неявки суду невідомі (а.с. 100-101).

Представник відповідача, адвокат Огризков А.А., що діє на підставі ордеру на надання правової допомоги (а.с. 40) в судовому засіданні вважав за можливе залишити позовну заяву без розгляду, також просив стягнути з позивача понесені відповідачем судові витрати пов`язані з розглядом справи, а саме витрати на послуги адвоката та проведення судово-генетичної експертизи.

Заслухавши представника відповідача, дослідивши матеріали справи суд прийшов до наступних висновків.

Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 223 ЦПК України якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі повторної неявки в судове засідання учасника справи (його представника), крім відповідача, незалежно від причин неявки.

Відповідно до ч. 5 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки позивача в судове засідання без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки суд залишає позовну заяву без розгляду, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, і його нез`явлення не перешкоджає вирішенню спору.

Із матеріалів справи вбачається, що позивач неодноразово повідомлявся про час та місце судового засідання, однак, в судові засідання по справі, призначені на 30.09.2019 р. та на 02.12.2019 року позивач не з`явився, причини неявки суду не повідомив. Заяв про розгляд справи у його відсутність суду не надав.

Відповідно до п. 3 ч.1 ст. 257 ЦПК України суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду якщо належним чином повідомлений позивач повторно не з`явився в судове засідання або не повідомив про причини неявки, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і його нез`явлення не перешкоджає розгляду справи.

З урахуванням викладеного, суд вважає за необхідним залишити позовну заявуОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання батьківства та стягнення аліментів на утримання дітей без розгляду, на підставі п.3 ч.1 ст. 257 ЦПК України.

Щодо заявлених клопотань представника відповідача про стягнення з позивача на користь відповідача понесених судових витрат, суд вважає наступне.

Згідно з частиною 5 ст.142 ЦПК України у разі закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду відповідач має право заявити вимоги про компенсацію здійснених ним витрат, пов`язаних з розглядом справи, внаслідок необґрунтованих дій позивача.

Відповідно до частин 1, 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Частиною 3ст. 137 цього ж Кодексу унормовано, що для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Дослідивши докази, надані представником відповідача ОСОБА_3 на підтвердження своїх вимог, а саме: квитанцію до прибуткового касового ордера від 12.10.2018 року, згідно якого останній прийняв від ОСОБА_2 5000 гривень, підстава: договір про надання правової допомоги від 12.10.2018 року; ордер ПТ №026529 на надання правової допомоги (а.с.39,40), суд приходить висновку про задоволення клопотання представника відповідача та стягнення з позивача на користь ОСОБА_2 користь судових витрат на професійну правничу допомогу в сумі 5000 гривень, сплачених у відповідності до оригіналу квитанції до прибуткового касового ордера від 12.10.2018 року.

Одночасно із зверненням до суду із заявою про компенсацію витрат на професійну правничу допомогу, представник відповідача заявив клопотання про компенсацію витрат на проведення експертизи, обґрунтовуючи тим, що для повного та всебічного розгляду даної справи була призначена та проведена судово-генетична експертиза, за результатами проведення якої було складено висновок експерта №103-53-2019.

Відповідно до рахунку-фактури №153/10/2019 Київського міського клінічного бюро судово-медичної експертизи, загальна вартість робіт пов`язаних із проведенням зазначеної експертизи становила 8827,60 грн. Зазначена сума була сплачена ОСОБА_2 , що підтверджується квитанцією 0.0..1 від 15.04.2019 року (а.с.103,104).

Повно та всебічно вивчивши доводи представника відповідача, суд вважає, що в цій частині заявлене клопотання підлягає до задоволення.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Таким чином, на користь ОСОБА_2 з ОСОБА_1 підлягає стягнення 13827 гривень на відшкодування судових витрат понесених у даній цивільній справі.

Згідно з ч. 2 ст. 257 ЦПК України, особа, позов якої залишено без розгляду, після усунення умов, що були підставою для залишення заяви без розгляду, має право звернутися до суду повторно.

Керуючись положеннями статті 257 ЦПК України ,

ухвалив:

Залишити без розгляду позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання батьківства та стягнення аліментів на утримання дітей.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 понесені судові витрати в сумі 13827 грн.

Ухвала може бути оскаржена до Полтавського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня виготовлення повного тексту через Миргородський міськрайонний суд Полтавської області.

Повний текст ухвали виготовлено 03 грудня 2019 року

Суддя: О. А. Городівський