Справа № 634/674/18
Провадження № 2/634/69/19
27.11.2019 Сахновщинський районний суд Харківської області у складі:
Головуючого - судді Єрьоміної О.В.,
при секретарі - Лісняк С.П.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Сахновщина Харківської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: орган опіки та піклування Сахновщинської РДА Харківської області про встановлення часу спілкування із дитиною,-
У липні 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду із вищевказаним позовом, посилаючись на те, що із відповідачем по справі проживали однією сім`єю, без реєстрації шлюбу. ІНФОРМАЦІЯ_1 у них народився син ОСОБА_3 , з квітня 2018 року відносини між сторонами припинені, позивач проживає окремо, що позбавляє його можливості вільного спілкування з дитиною. Позивач, як батько дитини, бажає приймати участь у вихованні сина, спілкуватись з ним, але ОСОБА_2 перешкоджає їх зустрічам.
Тому ОСОБА_1 вимушений був звернутися до суду для захисту своїх прав із зазначеним позовом, в якому просить зобов`язати ОСОБА_2 усунути перешкоди у спілкуванні з сином ОСОБА_3 , визначити такі способи його участі у спілкуванні та вихованні дитини: систематичні особисті побачення з дитиною кожної суботи з 09.00 до 18.00, понеділка з 09.00 до вівторка 09.00, безперешкодних побачень на День народження дитини, День народження ОСОБА_1 , Новий рік, Різдво, Пасху у приміщенні за адресою перебування позивача.
Позивач у судовому засіданні підтримав позов, просив задовольнити частково, відмовився від позову у частині вимоги щодо стягнення із відповідача суми сплаченого судового збору, позивач також не заперечував щодо встановлення побачень із дитиною у будній день, а саме кожного понеділка місяця після відвідування дитиною дошкільного закладу до 20 години вечора.
Відповідач у судове засідання з`явилась, заперечувала проти задоволення позовних вимог. Так, ОСОБА_2 зазначила, що вона не чинить перешкод у зустрічах та спілкуванні батька з сином, але вважає, що зустрічі із сином повинні проходити обов`язково у її присутності. Запропоновані дні спілкування порушуватимуть як її інтереси, так і інтереси дитини, оскільки хлопчик відвідує КЗ «Новоолександрівський заклад дошкільної освіти (ясла-садок) Новоолександрівської селищної ради Сахновщинського району Харківської області» 5 днів в тиждень (з понеділка по п`ятницю), відповідач також працює вчителем іноземної мови в дні тижня з понеділка по п`ятницю. У вихідні дні хоче провести час з дитиною. Щодо перелічених свят, в які хоче встановити позивач побачення із сином, то встановлення побачень у ці дні також суперечитиме інтересам дитини, оскільки День народження хлопчика є дитячим святом, яке влаштовується у колі друзів дитини, щодо Нового року, позивачем взагалі не зазначено час побачення, якщо брати до уваги саме час 00.00 годин 31 грудня, то відповідно до розпорядку дня дитина відпочиває в даний час. Щодо встановлення побачень в інші свята відповідач вважає вказану вимогою забаганкою позивача. Також відповідач не впевнена у психологічній та моральній готовності сина проводити зустрічі за місцем проживання ОСОБА_1 , де він мешкає з новою дружиною.
Представник відповідача у судовому засіданні заперечував проти задоволення позову з тих підстав, що запропонований позивачем графік побачень не відповідає інтересам дитини з урахуванням часу відпочинку, прийому їжі, відвідування дошкільного закладу.
Представник третьої особи - органу опіки та піклування Сахновщинської РДА Харківської області у судовому засіданні не заперечував проти позову, рішення просив прийняти на розсуд суду.
Суд, вислухавши думку сторін, представника третьої особи, свідків, вивчивши матеріали справи, прийшов до висновку про часткове задоволення позовних вимог, виходячи з наступного.
Як встановлено у судовому засіданні, та не заперечувалося сторонами справи ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до квітня 2018 року проживали однією сім`ю без реєстрації шлюбу.
Відповідно до свідоцтва про народження ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є батьками малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 5).
Відповідно до довідки Новоолександрівської сільської ради Сахновщинського району Харківської області про склад сім`ї та проживання ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , проживають за адресою АДРЕСА_1 . (а.с. 16, 62).
Відповідно до довідки КЗ «Новолександрівський заклад дошкільної освіти (ясла-садок) Новоолександрівської сільської ради Сахновщинського району Харківської області від 20.12.2018 року ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зарахований та відвідує даний комунальний заклад. (а.с. 63).
Згідно з висновку органу опіки та піклування про участь батька ОСОБА_1 у вихованні дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , вбачається, що батькові рекомендовано брати участь у вихованні та спілкуванні із малолітньою дитиною. Тому доцільно встановити графік побачення у такі дні:
-субота з 09.00 до 18.00 години;
-безперешкодні побачення на День народження дитини, День народження батька, Новий рік, ОСОБА_4 , Пасху за попередньою домовленістю із матір`ю дитини.
Побачення повинні відбуватися у місцях культурно-розважального характеру, призначених для повноцінного відпочинку дітей та за місцем проживання ОСОБА_1 (а.с. 80).
Допитані у судовому засіданні свідки ОСОБА_5 та ОСОБА_6 пояснили, що сторони близько року проживають окремо. Під час проживання сторін однією сім`єю батько особливої уваги дитині не приділяв, більшість часу проводив на роботі, на прогулянці з дитиною контактував лише з дорослими, сину уваги не приділяв. З боку відповідача грубого та жорстоко поводження до дитини не було помічено. Дитина радіє зустрічі з батьком.
Так, Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року (далі - Декларація), у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і, в усякому випадку, в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості.
Статтею 18 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованою Україною 27 лютого 1991 року (далі - Конвенція), визначено принцип загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини, а також встановлено, що найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.
Поняття «забезпечення найкращих інтересів дитини» визначається п. 4 ст. 1 Закону України «Про охорону дитинства» від 26.04.2001 № 2402-III, як дії та рішення, що спрямовані на задоволення індивідуальних потреб дитини відповідно до її віку, статі, стану здоров`я, особливостей розвитку, життєвого досвіду, родинної, культурної та етнічної належності та враховують думку дитини, якщо вона досягла такого віку і рівня розвитку, що може її висловити.
Забезпечення інтересів дитини базується на розумінні, що розлучення батьків для дітей - це завжди тяжке психологічне навантаження, оскільки дорослі, зайняті своїми власними проблеми, перебувають у полоні взаємних образ і особистого конфлікту, якими супроводжується їх розлучення, які ним не вичерпуються, і продовжують своє існування тривалий час, внаслідок чого почуття дітей і їх переживання за інерцією відсовують на другий план. Внаслідок розлучення батьків кардинально змінюється саме життя дитини: нове оточення, нове місце проживання, неможливість спілкування з обома батьками одночасно тощо. Тоді ж як кожній дитині необхідне емоційно комфортне середовище для нормального фізичного, духовного та морального розвитку та важлива психологічна підримка обох батьків.
Частиною 1 статті З Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.
Згідно статті 9 Конвенції держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращім інтересам дитини.
У статті 7 Конвенції передбачено, що кожна дитина має право знати своїх батьків і право на їх піклування.
Відповідно до статті 15 Закону України «Про охорону дитинства» дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів.
Відповідно до статті 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.
У п. 54 рішення ЕСПЛ « Хант проти України» ( від 07.12.2006 року), суд нагадує, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага (рішення у справі Olsson v. Sweden, від 27 листопада 1992 року) і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Зокрема, стаття 8 Конвенції не надає батькам права вживати заходів, які можуть зашкодити здоров`ю чи розвитку дитини (рішення у справі Johansen v. Norway від 7 серпня 1996 року, п. 78.)
Практика ЕСПЛ встановлює акценти, відповідно до яких при розгляді сімейного спору пріоритет мають інтереси дитини над інтересами батьків; діти, народжені у шлюбі, і діти, народжені поза шлюбом, є рівними у своїх правах; будь-яке обмеження, накладене на особисте спілкування у відносинах між батьками та дітьми, повинне ґрунтуватися на належних до справи та обґрунтованих причинах, висунутих для захисту інтересів дитини і для подальшого обєднання сімї. (Справа «Савіни проти України» від 18 грудня 2008р., «МакМайкл проти Сполученого Королівства» від 24 лютого 1995 року).
Відповідно до ст. 157 СК України, питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той з батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той з батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини.
Статтею 158 СК України передбачено, що за заявою матері, батька дитини орган опіки та піклування визначає способи участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею того з батьків, хто проживає окремо від неї. Рішення про це орган опіки і піклування постановляє на підставі вивчення умов життя батьків, їхнього ставлення до дитини, інших обставин, що мають істотне значення. Рішення органу опіки і піклування є обов`язковим до виконання.
Відповідно до ст. 159 СК України якщо той з батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та її вихованні, зокрема він ухиляється від виконання рішення органу опіки і піклування, другий з батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування з урахуванням віку, стану здоровя дитини, поведінки батьків, а також інших обставин, що мають істотне значення. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи.
Суд при встановленні способу спілкування має дотримуватися розумного балансу на участь обох батьків у вихованні дитини.
Отже, законодавством України закріплено обов`язок того із батьків, який проживає окремо, брати участь у вихованні дитини. Окрім того, законодавством зобов`язано вирішувати всі питання виховання дитини спільно (ст.157 СК України).
Законодавством також встановлено правовий механізм визначення способу участі у вихованні дитини того з батьків, який проживає окремо у випадку неможливості досягнення батьками згоди стосовно такого способу, а саме: рішення про визначення способу участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею того з батьків, хто проживає окремо від неї, приймається органом опіки та піклування на підставі вивчення умов життя батьків, їхнього ставлення до дитини, інших обставин, що мають істотне значення.
І лише у випадку вчинення перешкод того із батьків, з ким проживає дитина, тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, другий із батьків має право звернутися до суду із позовом про усунення цих перешкод. У випадку встановлення судом перешкод з боку того з батьків з ким проживає дитина, тому із батьків, який проживає окремо, суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування.
Надавши оцінку представленим у справі доказам у їх сукупності, враховуючи задоволення максимальних інтересів дитини, які переважають за інтереси батьків, наявний спір, що виник між батьками з приводу способу участі батька у вихованні дитини, враховуючи вік, стать, стан здоров`я, психоемоційний стан дитини, принцип рівності прав та обов`язків батьків щодо дитини, суд приходить до висновку, що позивач має гарантоване законом, рівне з матір`ю дитини право на спілкування зі своїм сином та право на його виховання.
При цьому, у відповідності до ч. 6 ст. 19 СК України суд може не погодитися з висновком органу опіки і піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини.
У судовому засіданні встановлено, що висновок органу опіки та піклування зроблений на підставі опитування батька дитини, лише із його слів з`ясовувалися питання з приводу спілкування дитини з батьком, ставлення дитини до спілкування з батьком не з`ясовувалося, бесід з матір`ю, родичами сторін не проводилося.
Отже, у цьому випадку суд частково погоджується з висновком, оскільки він є недостатньо обгрунтованим.
Відповідно до практики Європейського суду з прав людини між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага («Olsson v. Sweden (№2) від 27.11.1992 року, п.90, «Хант проти України», п.54), і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків.
Судом встановлено, що батьки у спілкуванні між собою агресивні, нестримані, під час судових засідань ставилися один до одного не поважно, їх спілкування зводиться до пригадування старих образ, що у сукупності свідчить про те, що присутність матері при зустрічах сина з батьком буде перешкоджати їх нормальному спілкуванню, так як батьки перебувають у полоні взаємних образ і особистого конфлікту, які ними не вичерпуються, і продовжують своє існування тривалий час, внаслідок чого почуття сина і його переживання за інерцією відсовують на другий план.
При цьому судом не встановлено, яким чином спілкування батька з сином буде перешкоджати нормальному розвитку, вихованню дитини; яка неправильна поведінка батька свідчить про те, що його спілкування з сином буде негативно впливати на дитину. Матеріали справи не свідчать про те, що відсутня згода дитини зустрічатися та спілкуватися з батьком, що у судовому засіданні також підтвердили свідки.
Суд вважає, що відсутність можливості сина спілкуватися з батьком порушує право дитини на особисті стосунки і прямі контакти з батьком.
Тому вважаю за необхідне визначити спосіб участі ОСОБА_1 у спілкуванні та вихованні дитини - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , шляхом надання побачень щосуботи з 09 до 18 години та щопонеділка з 16 години до 19 години без присутності матері ОСОБА_2 .
Щодо визначення місця побачень позивача із дитиною за місцем його перебування слід вказати, що згідно ксерокопії паспорта ОСОБА_1 зареєстрований за місцем проживання своєї нової дружини ОСОБА_7 , а саме: АДРЕСА_2 .
Так, суду не надано доказів, що спілкування батька з дитиною у присутності нової дружини позивача не завдасть шкоди психо-емоційному розвитку дитини.
Також, оскільки державні свята та День народження дитини та позивача припадають також і на ті дні, які визначені судом батьку для спілкування з дітьми, то необхідності визначати у ці дні окремий порядок спілкування на цей час та за наведених обставин суд не вбачає підстав.
У разі зміни обставин, з врахуванням яких суд визначив способи участі позивача у вихованні та спілкуванні з дитиною, сторони, враховуючи передусім інтереси дитини, можуть змінити вказані способи, а у разі недосягнення згоди звернутися за вирішенням спору до суду.
Крім того, суд зобов`язує ОСОБА_2 не чинити перешкод ОСОБА_1 у спілкуванні і вихованні ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Оскільки, щодо стягнення судового збору з відповідача позивач у судовому засіданні відмовився, судові витрати по справі суд залишає за позивачем.
Керуючись ст. ст. 11-13, 76-79, 262-265 ЦПК України, суд -
Позовну заяву ОСОБА_1 - задовольнити частково.
Зобов`язати ОСОБА_2 не чинити перешкод ОСОБА_1 у спілкуванні і вихованні дитини - сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Визначити спосіб участі ОСОБА_1 у спілкуванні та вихованні дитини - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , шляхом надання побачень щосуботи з 09 до 18 години та щопонеділка з 16 години до 19 години без присутності матері ОСОБА_2 .
В іншій частині позову - відмовити.
Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду через Сахновщинський районний суд Харківської області шляхом подачі в 30-денний строк з дня складання його повного тексту апеляційної скарги.

Повний текст судового рішення виготовлено 06.12.2019 року.

Суддя: