Номер провадження: 22-ц/813/3233/19
Номер справи місцевого суду: 518/1568/16-ц
Головуючий у першій інстанції Тростенюк В. А.
Доповідач Таварткіладзе О. М.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.11.2019 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Таварткіладзе О.М.,

суддів: Заїкіна А.П., Погорєлової С.О.,

за участю секретаря судового засідання: Томашевської К.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Батченко Оксани Олександрівни на рішення Фрунзівського районного суду Одеської області від 15 листопада 2018 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Ширяївської районної державної адміністрації Одеської області, третя особа: Головне управління Держгеокадастру в Одеській області про встановлення факту, що має юридичне значення та визнання права власності на земельну частку (пай),

В С Т А Н О В И В:

У жовтні 2016 року ОСОБА_1 звернулася до суду із вищевказаним позовом, в якому просила встановити факт, що має юридичне значення, а саме неправильності написання її анкетних даних ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , по батькові « ОСОБА_2 » замість правильного « ОСОБА_3 » в додатку до державного акту ОД № 26-015 на право колективної власності на землю КСП «Правда» Ширяївського району, який був зареєстрований в книзі записів державних актів на право колективної власності на землю за № 15 від 15.02.1996 року та визнати за нею право на земельну частку (пай) із земель колективної власності колишнього КСП «Правда» Мар`янівської сільської ради Ширяївського району Одеської області

Рішенням Фрунзівського районного суду Одеської області від 15 листопада 2018 року у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

Не погоджуючись з таким рішенням суду, представник ОСОБА_1 - адвокат Батченко Оксана Олександрівна подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення Фрунзівського районного суду Одеської області від 15 листопада 2018 року та ухвалити нове, яким позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити у повному обсязі, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи апеляційної скарги та заперечень на неї, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення в межах позовної заяви та доводів апеляційної скарги, судова колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню на таких підставах.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Відповідно до ст. 376 ЦПК України суд апеляційної інстанції підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є:

1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи;

2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд визнав встановленими;

3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду обставинам справи;

4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Норми матеріального права вважаються порушеними або неправильно застосованими, якщо застосовано закон, який не поширюється на ці правовідносини, або не застосовано закон, який підлягав застосуванню.

Порушення норм процесуального права можуть бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи та у випадках встановлених ч. 3 цієї статті.

Згідно ст. 263 ЦПК України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права, з дотриманням норм процесуального права. Обгрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог або заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що:

- позивач будучи членом КСП «Правда» мала право на отримання земельної частки (паю), однак не була внесена до списку осіб, які мали право на її отримання, внаслідок чого не отримала сертифікат на земельну частку (пай), а згодом і державний акт на право приватної власності на землю;

- для набуття права на земельний пай необхідна наявність такої умови включення до списку громадян - членів КСП «Правда»;

- позивачем не доведено наявність у неї необхідних умов для набуття права на земельний пай, а саме: не надано жодних належних та допустимих доказів того, що саме ОСОБА_1 була включена до списку громадян - членів КСП «Правда» на території Мар`янівської сільської ради Ширяївського району Одеської області, а тому пред`явлені позовні вимоги ОСОБА_1 є недоведеними і задоволенню не підлягають.

Проте повністю погодитися з усіма такими висновками районного суду не можна.

Судом встановлено, з матеріалів справи вбачається що:

- ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 ;

- 06.12.1994 року позивача було прийнято в члени КСП «Правда» Ширяївського району, яке було розташоване на території Мар`янівської сільської ради Ширяївського району Одеської області;

- під час проведення паювання земель КСП «Правда» позивача було включено до основних списків осіб, які мали право на земельну частку (пай), але через незрозумілі обставини позивача записано, як ОСОБА_4 ;

- позивачем не надано доказів про її звернення до Мар`янівської сільської ради Ширяївського району Одеської області, Ширяївської районної державної адміністрації Одеської області, з вимогою видати позивачу сертифікат на право на земельну частку (пай) та про відмову їй у видачі сертифікату на право на земельну частку (пай);

- згідно з листом відділу Держгеокадастру у Ширяївському районі Одеської області від 12.09.2016 року № 19-1528-0 12-3321/2-16 вбачається, що в додатку до державного акту серії ОД № 26-015 на право колективної власності на землю, який був зареєстрований в книзі записів державних актів на право колективної власності на землю за № 15 від 15.02.1996 року, гр. ОСОБА_4 включена до списку громадян членів КСП «Правда» Ширяївського району Одеської області, також вказано, що ОСОБА_1 до вищенаведеного списку включена не була. Сертифікат на право на земельну частку (пай) гр. ОСОБА_4 не отримала (а.с. 9);

- позивачем не надано доказів що включення до основних списків працівників КСП «Правда» ОСОБА_4 є наслідком помилки у написанні по-батькові позивача і що ОСОБА_4 та ОСОБА_1 є одна й та сама особа;

- згідно з трудовою книжкою колгоспника НОМЕР_1 вбачається, що дійсно ОСОБА_1 з 06.12.1994 року почала працювати в КСП «Правда», звідки звільнилася за власним бажанням згідно з наказом № 1 від 27.01.1998 року (а.с. 7-8);

- довідкою КУ «Об`єднаного трудового архіву Ширяївського району» від 04.07.2017 року № 245 також встановлено, що ОСОБА_1 дійсно працювала у колгоспі «Правда» та отримувала з 1988 по 1995 рік заробітну плату помісячно (відомості за 1995 рік). Також зазначено, що до Трудового архіву передано справи з особового складу по колгоспу «Правда» з 1995 по 2000 року, тому надати довідку про заробітну плату з 1988 по 1994 роки КУ «Трудовий архів» надати не може (а.с. 17);

- згідно з довідкою КУ «Об`єднаного трудового архіву Ширяївського району» від 04.07.2017 року № 246, ОСОБА_1 дійсно працювала у колгоспі «Правда» і нею відпрацьовано вихододнів з 1988 по 1995 рік (за 1995 рік 127). До Трудового архіву передано справи з особового складу по колгоспу «Правда» з 1995 по 2000 року, тому надати довідку про заробітну плату з 1988 по 1994 роки КУ «Трудовий архів» надати не може (а.с. 18);

- відповідно до довідки Ширяївської районної державної адміністрації Одеської області від 10.07.2017 року № 87, даних щодо отримання паю ОСОБА_1 в 1995-1996 році в КСП «Правда» Мар`янівської сільської ради неможливо надати, оскільки в протоколах правління та засідань КСП «Правда» взагалі жодного запису про отримання паїв на земельні ділянки відсутні (а.с. 27).

Стаття 41 Конституції України встановлює, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності, яке є непорушним.

Відповідно до ч.2 ст.14 Конституції України та ч.2 ст.1 Земельного Кодексу України право власності на землю гарантується, це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до Закону.

Процес приватизації землі розпочинався з передачі її у власність колективних сільськогосподарських підприємств (далі КСП), сільськогосподарським кооперативам, акціонерним товариствам, створеним на базі колишніх колгоспів, радгоспів та інших державних підприємств на підставі державного акта на право приватної власності на землю з доданим до нього списком осіб, які мали право на одержання своєї частки землі.

Відповідно до п.1 ст.1 ЗУ «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» право на земельну частку (пай) мають, зокрема, колишні члени колективних сільськогосподарських підприємств, сільськогосподарських кооперативів, сільськогосподарських акціонерних товариств, у тому числі створених на базі радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств, а також пенсіонери з їх числа, які отримали сертифікати на право на земельну частку (пай) у встановленому законодавством порядку.

Згідно ст.2 ЗУ «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)», основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), є сертифікат на право на земельну частку (пай), виданий районною (міською) державною адміністрацією.

Крім того, документом, що посвідчує право на земельну частку (пай) громадян України, зазначених в п.1 ст.1 Закону, є трудова книжка члена колективного або іншого сільськогосподарського підприємства чи нотаріально засвідчена виписка з неї.

Європейський суд з прав людини в своїх рішення, а саме: «Девелопмент Лтд. та інші проти Ірландії» від 23 жовтня 1991 року, «Стретч проти Сполученого Королівства» від 24 червня 2003 року, «Федоренко проти України» від 01 червня 2006 року, сформував позицію, про те, що держава під час виконання своїх функцій, щодо захисту права власності має дотримуватись принципу правомірних або законних очікувань громадян, а також утримуватись від необгрунтованого пасивного втручання у разі якщо такі очікування на оформлення права власності за особою підтвердженні будь-якими засобами, передбаченими національним законодавством.

Відповідно до п. 2 Указу Президента України «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» від 08 серпня 1995 року № 720/95, право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю.

Відповідно до п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 16.04.2004 року «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ», член колективного сільськогосподарського підприємства, включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами ЦК, у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай). Невнесення до зазначеного вище списку особи, яка була членом КСП на час передачі у колективну власність землі, не може позбавити її права на земельну частку.

При неможливості надати такій особі земельну частку (пай) з колективної власності через відсутність необхідної для цього землі остання відповідно до пункту 7 Указу Президента України від 08 серпня 1995 року № 720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» має бути надана із земель запасу, створеного місцевою радою під час передачі землі у колективну власність.

Зі змісту трудової книжки ОСОБА_1 вбачається, що вона була прийнята в КСП «Правда» 06.12.1994 року, звідки звільнилася за власним бажанням на підставі наказу № 1 від 27.01.1998 року.

Як вбачається з пояснень Головного управління Держгеокадастру в Одеській області з посилання на відповідь Відідлу у Ширяївському районі Головного управління Держгеокадастру в Одеській області в Книзі записів державних актів на право колективної власності на землю зареєстрований державний акт на право колективної власності на землю серії ОД № 26-015 від 15.02.1996 року за № 15 виданий КСП «Правда»

Встановивши, що на час видачі 15.02.1996 року КСП «Правда» державного акту на право колективної вланості на землю серії ОД № 26-015 ОСОБА_1 будучи членом даного КСП, не була включена до списку громадян - членів КСП «Правда» на території Мар`янівської сільської ради Ширяївського району Одеської області, суд першої інстанції не надав належної правової оцінки, що само по собі невнесення до зазначеного вище списку особи, яка була членом КСП на час передачі у колективну власність землі, не може позбавити її права на земельну частку, що передбачено п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 16.04.2004 року «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ».

Тому вимоги ОСОБА_1 про визнання за нею права на земельну частку (пай) із земель колективної власності колишнього КСП «Правда» Мар`янівської сільської ради Ширяївського району Одеської області є обґрунтованими і у суду першої інстанції не було правових підстав для відмови у позові у зв`язку з недоведеністю з посиланням на ненадання позивачем доказів, що саме ОСОБА_1 була включена до списку громадян - членів КСП «Правда» на території Мар`янівської сільської ради Ширяївського району Одеської області.

Між тим залучена в якості відповідача Ширяївська районної державної адміністрації Одеської області проти задоволення позову ОСОБА_1 не заперечувала.

Інший учасник Головне управління Держгеокадастру в Одеській області, залучений в якості третьої особи без самостійних вимог під час розгляду справи в районному суді надав письмові пояснення, де роз`яснив положення законодавства, що регулює розпаювання земель і умови, за яких члени КСП мали право на пай.

Від жодного учасника справи під час розгляду справи в районному суді не надійшло заяви про застосування позовної давності в частині заявлених вимог про визнання за позивачем права на земельну частку (пай) із земель колективної власності колишнього КСП «Правда» Мар`янівської сільської ради Ширяївського району Одеської області.

На час звернення позивача до суду з даним позовом у жовтні 2016 року та на час ухвалення оскаржуваного судового рішення відповідно частини 5 ст. 186 ЗК України в діючий тоді редакції розпорядником земельних ділянок у разі їх розташування за межами населених пунктів була Ширяївська районна державна адміністрація Одеської області.

На час розгляду справи в апеляційному суді Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вирішення питання колективної власності на землю, удосконалення правил землекористування у масивах земель сільськогосподарського призначення, запобігання рейдерству та стимулювання зрошення в Україні» № 2498 від 10.07.2018 року до ч.5 ст. 186 ЗК України внесені зміни і слова "(у разі розташування земельних ділянок у межах населеного пункту) чи районною державною адміністрацією, а в разі якщо районна державна адміністрація не утворена - Радою міністрів Автономної Республіки Крим, обласною державною адміністрацією (у разі розташування земельних ділянок за межами населених пунктів)" виключені.

Відповідно до п. 21 розділу Х Земельного Кодексу України з дня набрання чинності Законом України № 2498 від 10.07.2018 року, тобто з 01.01.2019 року землі колективних сільськогосподарських підприємств, що припинені (крім земельних ділянок, які на день набрання чинності зазначеним Законом перебували у приватній власності), вважаються власністю територіальних громад, на території яких вони розташовані. Зазначений Закон є підставою для державної реєстрації права комунальної власності на земельні ділянки, сформовані за рахунок земель, які в силу зазначеного Закону переходять до комунальної власності.

Дані обставини можуть бути підставою для процесуального правонаступництва в силу закону.

Разом з тим Ширяївська районна державна адміністрація Одеської області приймаючи участь у справі реалізувала свої процесуальні права шляхом визнання позову, а встановлені апеляційним судом обставини та проаналізовані норми законодавства не надають підстав вважати це визнання таким, що не ґрунтується на законі.

Для правонаступника правова позиція, висловлена належним відповідачем у справі на час ухвалення оскаржуваного рішення - Ширяївською районною державною адміністрацією Одеської області у cправі, є обов`язковою.

При таких обставинах рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні вимог ОСОБА_1 про визнання за нею права на земельну частку (пай) із земель колективної власності колишнього КСП «Правда» Мар`янівської сільської ради Ширяївського району Одеської області не може залишатися в силі і підлягає скасуванню з ухваленням в цій частині нового судового рішення про задовлення цих вимог.

Разом з тим, судова колегія погоджується з висновком суду про те, що позивач не надала до суду першої інстанції належних і достатніх доказів, що на час видачі 15.02.1996 року КСП «Правда» державного акту на право колективної власності на землю серії ОД № 26-015 в даному КСП не була членом особа з таким, як у позивача прізвищем та іменем, але з іншим по-батькові ОСОБА_4 , що підтверджувало б наявність помилки у по-батькові при включенні до списку членів КСП саме позивача ОСОБА_1 .

Оскільки виняткові обставини прийняття та дослідження відповідних доказів апеляційним судом в розумінні ст. 367 ЦПК України відсутні, рішення суду в частині відмови у задоволенні вимог про неправильність написання анкетних даних ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , по батькові « ОСОБА_2 » замість правильного « ОСОБА_3 » в додатку до державного акту ОД № 26-015 на право колективної власності на землю КСП «Правда» Ширяївського району, який був зареєстрований в книзі записів державних актів на право колективної власності на землю за № 15 від 15.02.1996 року у зв`язку з недоведеністю підлягає залишенню без змін.

Доводи апеляційної скарги у цій частині обгрунтованість судового рішення не спростовують і зведені до незгоди з висновком суду, який заснований на недостатності доказів, представлених позивачем на підтвердження обставин, на які вона посилалася, як на підставі своїх вимог про встановлення факту.

Судова колегія звертає увагу, що само по собі перебування ОСОБА_1 у членстві в КСП «Правда» на час видачі 15.02.1996 року КСП «Правда» державного акту на право колективної власності на землю серії ОД № 26-015 навіть за умови не включення її до списку громадян - членів КСП «Правда» на території Мар`янівської сільської ради Ширяївського району Одеської області, не позбавляє позивача права на земельну частку (пай), внаслідок чого рішення суду про відмову у визнання за ОСОБА_1 права на земельну частку (пай) із земель колективної власності колишнього КСП «Правда» Мар`янівської сільської ради Ширяївського району Одеської області з підстав недоведеності факту неправильності написання її анкетних даних ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , по батькові « ОСОБА_2 » замість правильного « ОСОБА_3 » в додатку до державного акту ОД № 26-015 на право колективної власності на землю КСП «Правда» Ширяївського району, який був зареєстрований в книзі записів державних актів на право колективної власності на землю за № 15 від 15.02.1996 року, не засновано на законі.

Сама по собі відмова у встановленні факту про неправильність написання анкетних даних ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , по батькові « ОСОБА_2 » замість правильного « ОСОБА_3 » в додатку до державного акту ОД № 26-015 на право колективної власності на землю КСП «Правда» Ширяївського району, який був зареєстрований в книзі записів державних актів на право колективної власності на землю за № 15 від 15.02.1996 року за умови встановлення перебування позивача у членстві в КСП «Правда» на час видачі 15.02.1996 року КСП «Правда» державного акту на право колективної власності на землю серії ОД № 26-015, навіть у разі не включення позивача до списку громадян - членів КСП «Правда» на території Мар`янівської сільської ради Ширяївського району Одеської області, в даному випадку не перешкоджає задоволенню позову в частині про визнання за нею права на земельну частку (пай) із земель колективної власності колишнього КСП «Правда» Мар`янівської сільської ради Ширяївського району Одеської області.

Враховуючи наведене, апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні вимог про визнання права власності на земельну частку скасуванню з ухваленням в цій частині нового судового рішення про задоволення даних вимог. В іншій частині рішення підлягає залишенню без змін.

На підставііивкладеного та керуючись ст. ст. 367, 374, 376, 381,383 ЦПК України, Одеський апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Батченко Оксани Олександрівни задовольнити частково.

Рішення Фрунзівського районного суду Одеської області від 15 листопада 2018 року в частині відмови у задоволенні вимог ОСОБА_1 про визнання права на земельну частку (пай) - скасувати та ухвалити нове рішення.

Визнати за ОСОБА_1 право на земельну частку (пай) із земель колективної власності колишнього КСП «Правда» Мар`янівської сільської ради Ширяївського району Одеської області.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення.

Повне судове рішення складено: 22.11.2019 року.

Головуючий О.М. Таварткіладзе

Судді: А.П. Заїкін

С.О. Погорєлова