РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 грудня 2019 року

Рівненський міський суд Рівненської області

в особі головуючої судді Панас О.В.

при секретарі судового засідання Корнійчук А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Рівне цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, -

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернувся до Рівненського міського суду з позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, мотивуючи свої вимоги тим, що 21 жовтня 1995 року уклав шлюб із відповідачкою по справі, про що відділом РАГС м.Рівне зроблено відповідний актовий запис за № 1626 в Книзі реєстрації актів про укладення шлюбу.

Від шлюбу мають одну неповнолітню дитину - доньку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Проте, спільне життя із відповідачкою у них не склалося, вони перестали підтримувати подружні стосунки, не ведуть спільного господарства та й взагалі майже не спілкуються. Шлюбні відносини між ним та відповідачкою фактично припинилися давно. Наведені факти призвели до того, що вони стали психологічно відчужені, втратили взаємну повагу один до одного, що призвело до розпаду сім`ї. Таке становище стало суперечити їхнім інтересам, тому вважає, що збереження шлюбу є неможливим. Спору з приводу поділу спільного майна та визначення місця проживання неповнолітньої доньки, немає.

Просив розірвати шлюб між ним, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , зареєстрований 21.10.1995 р. в м.Рівне відділом реєстрації актів громадянського стану, актовий запис № 1626.

Позивач ОСОБА_1 подав письмову заяву згідно якої позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити, шлюб розірвати. Вказав, що подружні відносини між ними припинились з 2014р., примирення неможливе. Просив розгляд справи проводити без його участі.

Відповідачка ОСОБА_2 подала до суду заяву в якій позовні вимоги визнала, зазначила, що подружні відносини між ними припинилися з 2014 року та не відновлювалися, не заперечила проти розірвання шлюбу. Просила розглянути справу у її відсутність .

Дослідивши надані докази, суд у межах заявлених позовних вимог встановив наступне.

За приписами ст. 3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають спільні права та обов`язки.

За визначенням поняття шлюбу, наведеним у ч. 1 ст. 21 СК України, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану.

Згідно вимог ст. 24 СК закріплено один із головних принципів шлюбу його добровільність. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Як слідує з положень ст. 51 Конституції України, добровільність шлюбу відноситься до основних прав і свобод людини і громадянина.

Відповідно до ст. 55 СК України, дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги.

Згідно із ст. 109 СК України шлюб розривається судом, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їх права.

Встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебувають у шлюбі, зареєстрованому 21.10.1995 року відділом РАГС м.Рівне актовий запис № 1626.

Від шлюбу сторони мають неповнолітню дочку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , про що 18.01.2008 р. зроблено актовий запис № 163, зареєстрований відділом РАЦС Рівненського міського управління юстиції. Суд прийшов до висновку, що сторони на момент розірвання шлюбу разом не проживають та фактично припинили шлюбні відносини з 2014 року, не проживають однією сім`єю та не ведуть сумісне господарство. За цей час подружжя не здійснили реальних дій щодо збереження родинних стосунків. Сторони не мають наміру зберегти свою сім`ю. Проаналізувавши встановлені конкретні обставини по справі, оцінивши надані сторонами в порядку ст. 81 ЦПК України докази в їх сукупності та взаємозв`язку, суд, приймаючи до уваги існуючи взаємини між подружжям, ступінь конфліктних стосунків та причини розлучення, небажання кожного з них продовжувати шлюбні відносини, дійшов висновку, що подальше подружнє життя сторін, збереження їх сім`ї є неможливим та суперечить інтересам кожного з них та неповнолітньої дитини, а тому суд прийшов до висновку про необхідність шлюб розірвати. На підставі викладеного, ст.ст. 55, 110, 112, 115 СК України , керуючись 12,81,141,264-268, 273, 354,355 Цивільного процесуального кодексу України, суд ,

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 задовольнити.

Шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , зареєстрований 21.10.1995 року відділом РАГС м.Рівне, актовий запис № 1626, розірвати.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Рівненського апеляційного суду або через Рівненський міський суд. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Позивач: ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 . Відповідач: ОСОБА_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 . Повний текст рішення виготовлено 05.12.2019 року.

Суддя: О.В.Панас