РІШЕННЯ

іменем України

(заочне)

18 березня 2019 року м. Зміїв

Зміївський районний суд Харківської області:

головуючий - суддя Овдієнко В. В.

секретар судового засідання - Іванова О. В.

позивач - ОСОБА_1

відповідач - ОСОБА_2

розглянувши за відсутністю учасників справи за правилами загального позовного провадження в залі суду справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

у с т а н о в и в:

12.09.2018 ОСОБА_1 звернулася до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, зареєстрованого 02 червня 2017 року Зміївським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області, актовий запис №59.

На обґрунтування позову зазначила, що з 02.06.2017 вона перебуває в зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_2 Від шлюбу мають малолітню дочку ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Спільне життя з відповідачем ОСОБА_2 не склалося через різні погляди на життя, а також несумісність характерів.

Шлюбні відносини між ними фактично припинені з червня 2018 року, вона мешкає з дитиною за іншою адресою, відповідач проживає окремо за місцем його реєстрації, спільне господарство та бюджет вони не ведуть. Вони абсолютно чужі люди, відсутня проява турботи та матеріальної допомоги відповідача по відношенні до неї з дитиною, через що вона була стягувати з відповідача аліменти в судовому порядку.

Спір про поділ майна, що є їхньою спільною сумісною власністю, між ними на теперішній час відсутній.

Дочка за їх спільною з відповідачем згодою проживає з нею.

Вважала, що її з відповідачем шлюб носить лише формальний характер, а тому їхні стосунки не мають майбутнього, примирення між ними неможливе, перебування у шлюбі суперечить інтересам як кожного з подружжя, так і дитини.

02.10.2018 відкрито провадження у справі та призначено підготовче засідання.

07.11.2018 підготовче засідання перенесено, в зв'язку з відпусткою судді.

23.11.2018 підготовче засідання відкладено через перше нез'явлення належним чином повідомленого відповідача.

21.12.2018 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду.

28.01.2019 судовий розгляд відкладено в зв'язку з першою неявкою відповідача.

18.03.2019 учасники справи повторно на судовий розгляд не з'явилися.

Позивач ОСОБА_1 подала заяву, в якій просила розглянути справу за її відсутності, на позовних вимогах наполягала, не заперечувала проти заочного розгляду справи, судові витрати просила стягнути з відповідача на її користь.

Відповідач ОСОБА_2, який повідомлявся рекомендованими листами, направленими йому судом на адресу зареєстрованого місця проживання (а. с. 20, 23, 29, 33, 37), та через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України (а. с. 21, 28, 32, 36), не повідомив про причини повторної неявки в судове засідання, будь-яких заяв по суті справи чи з процесуальних питань не подавав.

Суд не має відомостей про причину повторної неявки відповідача, який повідомлявся про час і місце розгляду справи у порядку, визначеному Цивільним процесуальним кодексом України, і від якого не надійшли відзив чи заява про судовий розгляд за його відсутності, що дало підстави вирішити справу на підставі наявних у ній даних (постановити заочне рішення) у відповідності з частиною 4 статті 223, частиною 1 статті 280 Цивільного процесуального кодексу України, проти чого не заперечувала позивач.

Зважаючи на те, що всі учасники справи в засідання не з'явилися, відповідно до частини 2 статті 247 Цивільного процесуального кодексу України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Дослідивши письмові докази, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд дійшов наступного:

Частинами 1, 3 статті 13 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Відповідно до статей 76-81 Цивільного процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом.

Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Даними свідоцтва про шлюб Серія НОМЕР_2, копії свідоцтва про народження Серія НОМЕР_3, підтверджується, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 02.06.2017, мають спільну дочку ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а. с. 8, 10).

За інформацією, наданою Зміївською міською радою Зміївського району Харківської області, від 19.09.2018 ОСОБА_2 зареєстрований в АДРЕСА_1 (а. с. 14).

Згідно копії Витягу з Єдиного державного демографічного реєстру щодо реєстрації місця проживання №6334-, позивач ОСОБА_1 зареєстрована в АДРЕСА_2 (а. с. 5).

На підставі виконавчого листа, виданого Зміївським районним судом Харківської області 17.07.2018, з відповідача ОСОБА_2 на користь позивача ОСОБА_1 В стягуються аліменти на утримання неповнолітньої дочки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі однієї чверті всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку щомісячно, починаючи з 25 квітня 2018 року і до досягнення дитиною повноліття (а. с. 9).

Статтею 51 Конституції України передбачено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов'язки у шлюбі та сім'ї.

Згідно частині 1 статті 21 Сімейного кодексу України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану.

Відповідно до Протоколу №7 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, зі змінами, внесеними Протоколом №11, стаття 5, кожен із подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов'язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Ця стаття не перешкоджає державам вживати таких заходів, що є необхідними в інтересах дітей.

Частиною 2 статті 104 Сімейного кодексу України передбачено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання.

Відповідно до частини 3 статті 105 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу.

Згідно частині 1 статті 110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя.

Відповідно до статті 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Зі змісту позовної заяви, проти якої не подав заперечень відповідач, вбачається, що шлюбні стосунки та виконання обов'язків подружжя, передбачених статтями 54, 55 Сімейного кодексу України, фактично припинені, спільне господарство сторони не ведуть, спору про поділ майна та місце проживання неповнолітньої дитини між сторонами немає, позивач вважає цей шлюб таким, що суперечить інтересам обох з подружжя.

За таких обставин, оскільки позивач ОСОБА_1 у заяві наполягала на розірванні шлюбу, а відповідач ОСОБА_2 відзив проти позовної заяви не надав, на судовий розгляд повторно не з'явився, чим виявив байдуже ставлення до збереження сім'ї, подальше збереження шлюбу є неможливим та суперечило б інтересам позивача, суд дійшов висновку, що позовна заява про розірвання шлюбу є обґрунтованою та підлягає задоволенню.

Згідно зі ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України з відповідача належить стягнути на користь позивача витрати по сплаті судового збору в розмірі 704 грн 80 к. (а. с. 1).

Керуючись ст. ст. 12, 13, 76-81, 89, 223, ч. 2 ст. 247, 259, 263-265, 268, 273, 280-289, 352, 354 ЦПК України, суд,

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу про розірвання шлюбу задовольнити.

Шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1, зареєстрований 02 червня 2017 року Зміївським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області, актовий запис №59, - розірвати.

Прізвища сторін після розірвання шлюбу залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 704 (сімсот чотири) грн. 80 к. на відшкодування витрат по сплаті судового збору.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених Цивільним процесуальним кодексом України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Заочне рішення може бути переглянуте Зміївським районним судом Харківської області за письмовою заявою відповідача, яка може бути ним подана протягом тридцяти днів з дня його складення.

Відповідач, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Позивач має право оскаржити в апеляційному порядку рішення повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Харківського апеляційного суду через Зміївський районний суд Харківської області протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення суду.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач - ОСОБА_1, місце проживання зареєстроване за адресою: АДРЕСА_2, реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1.

Відповідач - ОСОБА_2, місце проживання зареєстроване за адресою: АДРЕСА_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_4.

Повне рішення складене 18.03.2019.

Головуючий: В. В. Овдієнко