Постанова

Іменем України

27 листопада 2019 року

м. Київ

справа № 723/437/15-ц

провадження № 61-21041св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Луспеника Д. Д.

суддів: Воробйової І. А., Гулька Б. І., Кривцової Г. В., Лідовця Р. А. (суддя-доповідач),

учасники справи:

позивач - Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (у ході розгляду справи змінило назву на Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк»),

відповідачі: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу ОСОБА_2 на заочне рішення Сторожинецького районного суду Чернівецької області від 24 березня 2015 року у складі судді Пташника А. М. та рішення Апеляційного суду Чернівецької області від 21 березня 2017 року у складі колегії суддів: Владичана А. І., Перепелюк І. Б., Литвинюк І. М.,

ВСТАНОВИВ:

1. Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У лютому 2015 року Публічне акціонерне товариство комерційний банк (далі - ПАТ КБ) «ПриватБанк» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Позовна заява мотивована тим, що 24 вересня 2008 року між ним та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір, відповідно до умов якого остання отримала у кредит 15 450 доларів США зі сплатою 20,04 % річних та строком повернення до 24 вересня 2018 року.

Повернення позичальником кредитних коштів було забезпечено договором поруки, укладеним 24 вересня 2008 року між банком та ОСОБА_3 .

Унаслідок неналежного виконання ОСОБА_1 своїх зобов`язань за кредитним договором виникла заборгованість у сумі 63 966 доларів США, з яких: 15 195,18 доларів США - заборгованість за кредитом, 13 120,05 доларів США - проценти за користування кредитом, 4 307,04 доларів США - комісія, 28 283,57 доларів США - пеня, 15,67 доларів США - штраф (фіксована частина), 3 045,29 доларів США - штраф (процентна складова).

Ураховуючи наведене, ПАТ КБ «ПриватБанк» просило суд стягнути з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 солідарно на свою користь вказаний розмір кредитної заборгованості.

Короткий зміст судових рішень судів першої, апеляційної та касаційної інстанцій

Заочним рішенням Сторожинецького районного суду Чернівецької області від 24 березня 2015 року позов ПАТ КБ «ПриватБанк» задоволено.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість у розмірі 63 966,81 доларів США, що за курсом Національного банку України складає 1 020 270,56 грн.

Вирішено питання розподілу судових витрат.

Задовольняючи позов банку, суд першої інстанції виходив з того, що позичальник належним чином не виконує взятих на себе зобов`язань за кредитним договором, забезпеченим порукою, має непогашену заборгованість, яка підлягає солідарному стягненню з боржника та поручителя на користь банку.

Рішенням Апеляційного суду Чернівецької області від 09 березня 2016 рокуу складі колегії суддів: Височанської Н. К., Лисака І. Н., Міцнея В. Ф., апеляційну скаргу ОСОБА_2 задоволено частково.

Заочне рішення Сторожинецького районного суду Чернівецької області від 24 березня 2015 року змінено.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором від 24 вересня 2008 року № CVJWGR у розмірі 35 683,23 доларів США та 277 967,29 грн, що складається із заборгованості за тілом кредиту в розмірі 15195,18 доларів США, із заборгованості про процентам за користування кредитом у розмірі 13 120,05 доларів США, заборгованості по комісії у розмірі 4 307,04 доларів США, штрафу (фіксована складова) у розмірі 15,67 доларів США, штрафу (процентна складова) у розмірі 3 045,29 доларів США та пені за несвоєчасне виконання зобов`язань у розмірі 277 967,29 грн.

Вирішено питання розподілу судових витрат.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 25 січня 2017 року касаційну скаргу ОСОБА_2 задоволено частково.

Рішення Апеляційного суду Чернівецької області від 09 березня 2016 року скасовано, справу передано на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Короткий зміст оскаржуваного рішення суду апеляційної інстанції

Рішенням Апеляційного суду Чернівецької області від 21 березня 2017 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 задоволено частково.

Заочне рішення Сторожинецького районного суду Чернівецької області від 24 березня 2015 року змінено.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором від 24 вересня 2008 року № CVJWGR у розмірі 32 622,27 доларів США та 277 967,29 грн, що складається із заборгованості за тілом кредиту у розмірі 15 195,18 доларів США, заборгованості за процентами за користування кредитом у розмірі 13 120,05 доларів США, заборгованості по комісії у розмірі 4 307,04 доларів США та пені за несвоєчасне виконання зобов`язань у розмірі 277 967,29 грн.

Заочне рішення Сторожинецького районного суду Чернівецької області від 24 березня 2015 року в частині вирішення судових витрат скасовано.

Стягнуто з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» судові витрати за подання позовної заяви у розмірі по 1 739,30 грн з кожного.

Стягнуто з ПАТ КБ «ПриватБанк» на користь ОСОБА_2 судові витрати за подання апеляційної скарги у розмірі 192,93 грн.

Рішення апеляційного суду мотивовано тим, що суд першої інстанції правильно виходив з того, що з вини боржника ОСОБА_1 виникла кредитна заборгованість, яка підлягає стягненню солідарно як з боржника, так і з поручителя, який за договором поруки зобов`язався відповідати за неналежне виконання зобов`язання за кредитним договором. Проте, апеляційний суд вказав, що штраф та пеня не можуть бути стягнуті одночасно, оскільки є одним видом цивільно-правової відповідальності, тому у задоволенні вимог про стягнення штрафів слід відмовити. Також суд змінив розмір нарахованої пені, оскільки районний суд провів її розрахунок неправильно.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

У квітні 2017 року ОСОБА_2 подав до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ касаційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить оскаржувані судові рішення в частині вимог банку до нього скасувати та ухвалити нове судове рішення в цій частині, яким відмовити у задоволенні позову.

Судові рішення в частині позовних вимог ПАТ КБ «ПриватБанк до боржника -ОСОБА_1 , про стягнення заборгованості за кредитним договором учасниками процесу не оскаржуються, тому колегією суддів відповідно до вимог частини першої статті 400 ЦПК України не перевіряються.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

Касаційна скарга мотивована тим, що суди попередніх інстанцій не врахували, що пунктом 8.1.2 кредитного договору від 24 вересня 2008 року передбачено, що у разі порушення термінів оплати кредиту на 120 календарних днів, - сторони дійшли згоди вважати строк повернення кредиту (залишку заборгованості по кредиту), відсотків, винагороди, пені (в повному обсязі), - в останній день місяця, в якому відбулося порушення термінів оплати на 120 календарних днів. Оскільки відповідно до наданого банком розрахунку заборгованість за кредитом виникла 10 листопада 2008 року та не була погашена протягом 120 днів, то строк повернення кредиту був змінений на 31 березня 2009 року. Вказує, що спірним договором поруки передбачено її припинення після закінчення 5 років з дня настання терміну повернення кредиту, тому його порука припинилася 31 березня 2014 року, а банк з позовом до суду звернувся у лютому 2015 року.

Відзив (заперечення) на касаційну скаргу учасники процесу до суду не подали.

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 24 квітня 2017 року відкрито касаційне провадження у цій справі та витребувано матеріали цивільної справи із суду першої інстанції.

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України у редакції Закону України від 3 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Згідно зі статтею 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

У травні 2018 року Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ справу передано до Верховного Суду.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 07 червня 2019 року справу передано судді-доповідачу Лідовцю Р. А.

Ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 07 листопада 2019 року справу призначено до розгляду.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

24 вересня 2008 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір, за умовами якого остання отримала кредит у розмірі 15 450 доларів США зі сплатою відсотків за користування кредитом, передбачених договором, з кінцевим строком повернення до 24 вересня 2018 року та визначено суму ануїтетного платежу - 374,60 доларів США.

На забезпечення виконання зобов`язання за кредитним договором 24 вересня 2008 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_2 було укладено договір поруки.

Оскільки ОСОБА_1 належним чином не виконувала зобов`язання за кредитним договором, за розрахунком ПАТ КБ «ПриватБанк» станом на 29 січня 2015 року утворилась заборгованість у розмірі 63 966,81 доларів США, що складається з наступного: 15 195,18 доларів США - заборгованість за кредитом, 13 120,05 доларів США - заборгованість за процентами за користування кредитом, 4 307,04 доларів США - заборгованість за комісією за користування кредитом, 28 283,57 доларів США - пеня за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором, а також штрафи, відповідно до умов кредитного договору: 15,67 доларів США - штраф (фіксована частина), 3 045,29 доларів США - штраф (процентна складова).

Порушення строків погашення кредиту у боржника почалося у грудні 2008 року. Протягом періоду з грудня 2008 року по червень 2010 року боржником здійснювалося погашення кредитної заборгованості, проте не в повному обсязі.

2. Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Згідно із частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Положенням частини другої статті 389 ЦПК України встановлено, що підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга ОСОБА_2 підлягає задоволенню.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Частиною першою статті 402 ЦПК України передбачено, що у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.

Відповідно до частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій в оскаржувані частині не відповідають.

Задовольняючи позовні вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк» до поручителя - ОСОБА_2 , суди виходили з того, що строком виконання зобов`язань за кредитним договором є 24 вересня 2018 року, як встановлено у пункті 8.1 цього договору, тому п`ятирічний строк пред`явлення вимог до поручителя почав відлік з 25 вересня 2018 року.

Проте з такими висновками судів погодитися не можна.

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини першої статті 533 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником.

Положенням частини четвертої статті 559 ЦК України визначено, що порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців з дня настання строку виконання основного зобов`язання не пред`явить вимоги до поручителя, якщо інше не передбачено законом.

Судами попередніх інстанцій було встановлено, що у договорі поруки від 24 вересня 2008 року у пункті 12 сторони дійшли згоди, що порука за цим договором припиняється після закінчення 5 (п`яти) років з дня настання терміну повернення кредиту за кредитним договором.

При цьому, досліджений судами кредитний договір від 24 вересня 2008 року містить пункт 8.1.2, відповідно до якого у разі порушення термінів оплати, передбачених пунктом 8.1.1. (у тому числі оплати заборгованості не в повному обсязі) на 120 календарних днів, - сторони дійшли згоди вважати строк повернення кредиту (залишку заборгованості по кредиту), відсотків, винагороди, пені (в повному обсязі), - в останній день місяця, в якому відбулося порушення термінів оплати на 120 календарних днів.

Зі змісту вказаної умови договору вбачається, що сторони домовилися про обов`язкову зміну строку виконання зобов`язань за цим кредитним договором у разі виникнення у боржникапрострочення з погашення заборгованості за кредитом (у тому числі оплати заборгованості не в повному обсязі) на 120 календарних днів.

При цьому, зміна строку кредитування, у випадку прострочення виконання боржником своїх зобов`язань та нездійснення повного погашення заборгованості протягом 120 днів, не залежить від волевиявлення однієї зі сторін, тобто є безумовною, а не надає банку право звернутися до боржника з вимогою про дострокове повернення всієї суми кредиту у порядку, визначеному частиною другою статті 1050 ЦК України.

Суди попередніх інстанцій не врахували наведеного, помилково вказавши, що строком виконання кредитних зобов`язань є 24 вересня 2018 року, тому п`ятирічний строк пред`явлення вимог до поручителя почав відлік з 25 вересня 2018 року.

Суди встановили, що порушення строків погашення кредиту у боржника почалося у грудні 2008 року та заборгованість у повному обсязі не погашалася.

Враховуючи встановлені судами обставини та умови пункту 8.1.2 кредитного договору від 24 вересня 2008 року, доводи заявника про те, що строк повернення кредиту в цілому був змінений на підставі вказаного пункту та настав 31 березня 2009 року, є правильними.

Тому, саме з указаної дати слід відраховувати строк припинення поруки ОСОБА_2 , передбачений пунктом 12 договору поруки від 24 вересня 2008 року (п`ять років).

Враховуючи, що на підставі встановлених судами обставин, пункту 8.1.2 кредитного договору від 24 вересня 2008 року, пункту 12 договору поруки від 24 вересня 2008 року, порука ОСОБА_2 за цим договором припинилася 31 березня 2014 року, а з позовом банк до нього звернувся у лютому 2015 року, тобто після припинення поруки, суди першої та апеляційної інстанцій дійшли помилкових висновків про задоволення позовних вимог ПАТ КБ «ПриватБанк» у частині солідарного стягнення заборгованості за вказаним кредитним договором з поручителя.

Відповідно до частини першої статті 412 ЦПК України підставами для скасування судових рішень повністю або частково і ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Оскільки обставини справи судами попередніх інстанцій були встановлені повністю та немає необхідності для встановлення нових, проте судом першої інстанції, з висновками якого в оскаржуваній частині погодився й апеляційний суд, було ухвалено рішення з неправильним застосуванням норм матеріального права та порушенням норм процесуального права, то колегія суддів дійшла висновку про необхідність скасування оскаржуваних судових рішень у цій частині та ухвалення нового про відмову у задоволенні позову ПАТ КБ «ПриватБанк» у частині вимог до поручителя ОСОБА_2 .

Щодо судових витрат

Згідно із частиною тринадцятою статті 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (частина перша статті 141 ЦПК України).

За звернення до апеляційного суду ОСОБА_2 було сплачено 4 019, 4 грн судового збору, а за звернення до судів з касаційними скаргами ним двічі було сплачено по 4 384,8 грн (загалом 8 769,6 грн), що підтверджується відповідними квитанціями, доданими ним до матеріалів справи.

Враховуючи, що колегія суддів скасовує судові рішення судів попередніх інстанцій в частині вимог банку до поручителя та відмовляє у задоволенні цих позовних вимог ПАТ КБ «ПриватБанк», то вказані суми судового збору підлягають стягненню з нього на користь ОСОБА_2 .

Згідно із частиною третьою статті 436 ЦПК України суд касаційної інстанції у постанові за результатами перегляду оскаржуваного судового рішення вирішує питання про поновлення його виконання (дії).

Керуючись статтями 141, 400, 402, 409, 412, 416, 419, 436 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Заочне рішення Сторожинецького районного суду Чернівецької області від 24 березня 2015 року та рішення Апеляційного суду Чернівецької області від 21 березня 2017 року в частині задоволення позовних вимог Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про солідарне стягнення заборгованості за кредитним договором скасувати.

У задоволенні позовних вимог Акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про солідарне стягнення заборгованості за кредитним договором відмовити.

Стягнути з Акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» () на користь ОСОБА_2 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) судові витрати за сплату судового збору за подання апеляційної скарги у розмірі 4 019,4 гривень та касаційних скарг у розмірі 8 769,6 гривень, а всього 12 789 (дванадцять тисяч сімсот вісімдесят дев`ять) гривень.

Поновити виконання заочного рішення Сторожинецького районного суду Чернівецької області від 24 березня 2015 року та рішення Апеляційного суду Чернівецької області від 21 березня 2017 року в частині вимог Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_1 , які судом касаційної інстанції не переглядалися.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий Судді:Д. Д. Луспеник І. А. Воробйова Г. В. Кривцова Б. І. Гулько Р. А. Лідовець