Дата документу 15.01.2019 Справа № 310/9083/17
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 січня 2019 року

м. Запоріжжя

Єдиний унікальний №310/9083/17

Провадження №22-ц/807/413/19

Запорізький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Кримської О.М. (суддя-доповідач),

суддів: Дашковської А.В., Бєлки В.Ю.,

за участю секретаря судового засідання Волчанової І.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Запоріжгаз» на рішення Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 03 серпня 2018 року складі судді Дубровської Н.М. в справі за позовом ОСОБА_1 до публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Запоріжгаз», третя особа - товариство з обмеженою відповідальністю «Запоріжгаз збут», про визнання акту ПАТ «Запоріжгаз» про порушення № 856 від 17 листопада 2016 року незаконним, скасування рішення комісії з розгляду актів про порушення ПАТ «Запоріжгаз» від 19 січня 2017 року про визнання акту №856 від 17 листопада 2016 року правомірним, зобов'язання ПАТ «Запоріжгаз» скасувати режим нарахування природного газу за граничними об'ємами споживання природного газу населенням, зобов'язання ПАТ «Запоріжгаз» поновити нарахування оплати за використаний природний газ за нормами споживання, встановленими постановою Кабінету Міністрів України № 203 від 23 березня 2016 року,

В С Т А Н О В И В :

У грудні 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Запоріжгаз» (далі - ПАТ «Запоріжгаз») про визнання акту про порушення №856 від 17 листопада 2016 року незаконним, скасування рішення комісії з розгляду актів про порушення ПАТ «Запоріжгаз» від 19 січня 2017 року про визнання акту №856 від 17 листопада 2016 року правомірним, зобов'язання ПАТ «Запоріжгаз» скасувати режим нарахування природного газу за граничними об'ємами споживання природного газу населенням, зобов'язання ПАТ «Запоріжгаз» поновити нарахування оплати за використаний природний газ за нормами споживання, встановленими постановою КМУ № 203 від 23 березня 2016 року.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що ОСОБА_1 є побутовим споживачем природного газу.

Відповідно до умов договору, укладеного з відповідачем та постанови Кабінету Міністрів України №203 від 23 березня 2016 року за послуги з газопостачання він оплачував за нормами споживання 7,1 м3 на одну особу (за наявності плити газової для приготування їжі без засобу обліку (лічильника газу)).

19 січня 2017 року рішенням комісії з розгляду актів про порушення ПАТ «Запоріжгаз» йому був збільшений фактичний об'єм спожитого природного газу, починаючи з 17 листопада 2016 року за граничними об'ємами споживання природного газу у розмірі 18,3 м3 на одну зареєстровану особу.

Відповідно до рахунку за газ та послуги з газопостачання за лютий 2017 року, йому було нараховано за нормою споживання 18,3 куб. метрів та пред'явлено перерахунок у сумі 190 грн. 04 коп. Через особистий кабінет на сайті Оператора ГРМ він отримав роз'яснення з посиланням на те, що, у зв'язку із тим, що за його адресою 17 листопада 2016 року було зареєстровано відмову від встановлення лічильника за кошти газової компанії, нарахування вартості спожитого газу проводиться за граничними нормами споживання, визначеними Кодексом газорозподільних систем, а після 01 січня 2018 року газопостачання в домоволодіння буде припинено, перерахунок на суму 190 грн. 04 коп. був проведений за період з 17 листопада 2016 року по 31 січня 2017 року.

З листування з ПАТ «Запоріжгаз» йому стало відомо, що 17 листопада 2016 року працівниками ПАТ було складено акт про порушення №856, згідно якого, нібито, він, як споживач відмовився від встановлення загально будинкового вузла обліку за рахунок Оператора ГРМ.

19 січня 2017 року вищевказаний акт про порушення було розглянуто на комісії з розгляду актів про порушення та визнано його правомірність, у зв'язку з чим фактичний об'єм спожитого природного газу по об'єму за адресою споживача з 17 листопада 2016 року визначається за граничними об'ємами споживання природного газу населення в розмірі 18,3 куб. метрів на одну зареєстровану особу на місяць.

Вважає, що ПАТ «Запоріжгаз» необґрунтовано та незаконно збільшив норму споживання природного газу для нього, як для споживача. Свої дії товариство обґрунтовує наявністю акту про порушення за №856 від 17 листопада 2016 року, який був складений посадовими особами відповідача та по теперішній час не вручений у встановленому законом порядку. Тільки у липні 2017 року, за запитом позивача, йому було надано ксерокопію, оскаржуваного акту про порушення.

Вказує, що акт про порушення №856 від 17 листопада 2016 року є незаконним, оскільки складений з порушенням вимог Кодексу ГРМ, а саме в акті не зазначені порушення, внаслідок яких Оператор ГРМ змінює встановлений режим нарахування об'ємів (обсягів) розподіленого природного газу споживачу.

Рішенням Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 03 серпня 2018 року позов задоволено.

Визнано незаконним складений ПАТ «Запоріжгаз» акт про порушення №856 від 17 листопада 2016 року у відношенні побутового споживача ОСОБА_1.

Скасовано рішення комісії з розгляду актів про порушення ПАТ «Запоріжгаз» від 19 січня 2017 року про визнання акту №856 від 17 листопада 2016 року правомірним.

Зобов'язано ПАТ «Запоріжгаз» скасувати встановлений з 17 листопада 2016 року режим нарахування природного газу побутовому споживачу ОСОБА_1 за граничними об'ємами споживання природного газу населенням в розмірі 18,3 куб.метрів на одну зареєстровану особу на місяць.

Зобов'язано ПАТ «Запоріжгаз» поновити по об'єкту побутового споживача ОСОБА_1 нарахування оплати за використаний природний газ за нормами споживання, встановленими постановою Кабінету Міністрів України №203 від 23 березня 2016 року, а саме 7,1 куб. метрів на одну зареєстровану особу на місяць, до вирішення питання зі встановленням лічильника газу відповідно до Закону України «Про забезпечення комерційного обліку природного газу».

Стягнуто з ПАТ «Запоріжгаз» на користь ОСОБА_1 судові витрати зі сплати судового збору у сумі 640 грн..

Стягнуто з ПАТ «Запоріжгаз» на користь держави судовий збір у сумі 1920 грн..

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду, ПАТ «Запоріжгаз» подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог у повному обсязі, судові витрати стягнути з позивача.

Апеляційну скаргу мотивовано тим, що позивачем не надано жодних фактичних доказів, які б свідчили про порушення зі сторони ПАТ «Запоріжгаз» як оператора ГРМ в частині ініціативи влаштування загальнобудинкового ВОГ, складення акту про порушення процедури його розгляду. Крім того, вважають, що позивачем не доведено жодних порушень діючого законодавства в межах заявлених позовних вимог. Зокрема, рішення комісії з розгляду актів про порушення щодо визначення позивачу норми фактичного об'єму спожитого природного газу за граничними об'ємами споживання природного газу населенням та факт донарахування об'ємів спожитого природного газу і направлення рахунку про його оплату є внутрішніми документами підприємства і не встановлюють для позивача будь-яких обов'язків, крім рекомендації сплатити вартість донарахованого об'єму та, відповідно, не належать до актів у розумінні ст. 16 ЦК України.

Від ОСОБА_1 надійшов відзив на апеляційну скаргу, який мотивовано тим, що рішення суду першої інстанції прийнято без порушень норм матеріального права, оскаржуваний акт про порушення фіксує факти, які належать до порушень споживача, внаслідок яких Оператор ГРМ змінює встановлений режим нарахування об'ємів розподіленого природного газу споживачу, зокрема факт відмови в доступі до об'єкта побутового споживача, який розраховується за нормами споживання, внаслідок чого Оператор ГРМ не здійснив за власний рахунок встановлення лічильника газу. Просить суд апеляційну скаргу залишити без задоволення, рішення суду залишити без змін, провести судовий розгляд без його участі. ( а.с.165-169).

Представники публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Запоріжгаз» та ТОВ «Запоріжгаз збут» до суду апеляційної інстанції не з'явилися, повідомлені про місце та час розгляду справи згідно до вимог ст..ст.128,130 ЦПК України ( а.с.162,163).

ОСОБА_1 просить провести судовий розгляд без його участі.

Відповідно до ч.2 ст. 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Судова колегія, враховуючи положення ч.2 ст.. 372 ЦПК України, ухвалила розглядати справу за відсутності учасників справи, які не прибули в судове засідання.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю - доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що постачання природного газу мешканцям (споживачам) на території міста Бердянська Запорізької області здійснює суб'єкт господарювання ПАТ «Запоріжгаз», який відповідно до Закону України «Про ринок природного газу» кваліфікується як оператор газорозподільної системи (далі оператор ГРМ).

ОСОБА_1 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 та є споживачем побутового газу, розподіл якого здійснює ПАТ «Запоріжгаз» як оператор ГРМ (а.с.7-12).

17 листопада 2016 року працівниками ПАТ «Запоріжгаз» складено акт про порушення № 856, яким встановлено факт порушення Кодексу газорозподільних систем, а саме відмова від встановлення загальнобудинкового лічильника газу за рахунок оператора ГРМ за адресою: АДРЕСА_2. (а.с.99).

Протоколом № 54 засідання комісії з розгляду актів про порушення ПАТ «Запоріжгаз» від 19 січня 2017 року прийнято рішення про здійснення розрахунку фактичного об'єму спожитого природного газу відповідно до Кодексу газорозподільних систем в тому числі за адресою АДРЕСА_2 (а.с.58-59).

Судом першої інстанції встановлено невідповідність вказаного акту про порушення №856 від 17 листопада 2016 року формі, наведеної у додатку 16 Кодексу газорозподільних систем та порушення порядку оформлення акта, наведеного в розділі ХІ гл. 5 Кодексу ГРС.

Зокрема, вказаний акт було складено за відсутності позивача, що підтверджується копією табелю обліку робочого часу (а.с.11).

Крім того, з акту не вбачається в чому полягало порушення, відсутні посилання на обставини і суть порушення. Зокрема не зазначено, який доступ не надав споживач, який способом перешкоджав встановленню лічильника, не зазначено, коли було виявлено порушення, тому що у п. 4 зазначеного акту міститься застереження, що порушення не усунено на дату складання акту. Як була встановлена особа споживача також з акту не вбачається.

В порушення вимог до змісту акту про порушення, у акті взагалі не зазначено орієнтовний час проведення засідання комісією оператора ГРМ, на якому буде розглядатися складений акт про порушення, контактний телефон особи Оператора ГРМ (для уточнення інформації щодо часу та місця засідання комісії).

Крім того, копія акту від 17 листопада 2016року за №856 була направлений позивачу лише у липні 2017 року за його заявою від 02 червня 2017 року (а.с.18-19).

З огляду на встановлені порушення, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції щодо незаконності акту про порушення №856 від 17 листопада 2016 року, складеного ПАТ «Запоріжгаз» у відношенні ОСОБА_1, а також щодо скасування рішення комісії з розгляду актів про порушення ПАТ «Запоріжгаз» від 19 січня 2017 року про визнання акту №856 від 17 листопада 2016 року правомірним.

Колегія суддів не погоджується із доводами апеляційної скарги про те, що акт про порушення та прийняття рішення комісією щодо задоволення акту про порушення та нарахування (донарахування) об'ємів природного газу є внутрішніми документами підприємства і не встановлюють для позивача будь-яких обов'язків, крім рекомендації сплатити вартість донарахованого об'єму та відповідно не належать до актів у розумінні ст. 16 ЦК України.

Оскільки, саме зазначений акт відповідно до Кодексу газорозподільних систем (розділ Х1 гл.2) фіксує факти, які відносяться до порушень споживача внаслідок яких Оператор ГРМ змінює встановлений режим нарахування об'ємів (обсягів) розподіленого природного газу споживачу, зокрема факт відмови в доступі до об'єкта побутового споживача, який розраховується за нормами споживання, внаслідок чого Оператор ГРМ не здійснив за власний рахунок встановлення лічильника газу побутовому споживачу.

Порядок та підстави забезпечення населення приладами обліку природного газу регулюються Законом України «Про забезпечення комерційного обліку природного газу», Законом України «Про ринок природного газу», Главою 5 розділу XI Кодексу ГРС, Тимчасовим положенням про порядок проведення розрахунків за надання населенню послуг газопостачання в умовах використання загальнобудинкового вузла обліку, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 16 травня 2002 року № 620 (далі - Тимчасове положення), Типовим договором розподілу природного газу, затвердженою постановою НКРЕКП від 30 вересня 2015 року № 2498 та Типовим договором постачання природного газу побутовим споживачам, затвердженим постановою НКРЕКП від 30 вересня 2015 року № 2500.

Частиною третьою статті 18 Закону України «Про ринок природного газу» встановлено, що постачання природного газу споживачам здійснюється за умови наявності вузла обліку природного газу. Побутові споживачі у разі відсутності приладів обліку природного газу споживають природний газ за нормами, встановленими законодавством, до термінів, передбачених у частині першій статті 2 Закону України «Про забезпечення комерційного обліку природного газу».

Відповідно до частини першої статті 2 Закону України «Про забезпечення комерційного обліку природного газу», в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин, постачання природного газу здійснюється за умови його комерційного обліку: 1) для населення, що проживає у квартирах та приватних будинках, у яких природний газ використовується: комплексно, у тому числі для опалення, - з 1 січня 2012 року; для підігріву води та приготування їжі - з 1 січня 2016 року; тільки для приготування їжі - з 1 січня 2018 року; 2) для інших споживачів - з 1 липня 2011 року.

Згідно з частиною першою статті 6 Закону України «Про забезпечення комерційного обліку природного газу», в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин, суб'єкти господарювання, що здійснюють розподіл природного газу на відповідній території, зобов'язані, зокрема, забезпечити встановлення лічильників газу для населення, що проживає у квартирах та приватних будинках, в яких газ використовується тільки для приготування їжі - до 1 січня 2018 року.

Наведеними спеціальними законами у сфері регулювання ринку газу обов'язок із встановлення лічильників газу покладений на суб'єктів господарювання, які здійснюють розподіл природного газу на відповідній території.

Згідно з пунктом 1 глави 5 розділу ІХ Кодексу ГРС в редакцій, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, за ініціативи балансоутримувача (управителя) або Оператора ГРМ та за їх рахунок в багатоквартирному будинку (гуртожитку) або на групу будинків (гуртожитків), мешканці яких в повному обсязі чи частково розраховуються за нормами споживання, або для цілей складання загального балансу споживання природного газу може бути організований та встановлений загальнобудинковий вузол обліку природного газу.

Балансоутримувач (управитель) не може відмовити Оператору ГРМ в організації та встановленні загальнобудинкового вузла обліку природного газу, якщо ці заходи здійснюються за рахунок Оператора ГРМ.

Абзацом 7 пункту 3 глави 4 розділу ІХ Кодексу ГРС в редакцій, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, передбачено, якщо побутовий споживач, який не забезпечений лічильником газу, відмовляється від його встановлення за рахунок Оператора ГРМ (що підтверджується актом про порушення, складеним відповідно до вимог глави 5 розділу ХІ цього Кодексу), фактичний об'єм спожитого (розподіленого/поставленого) природного газу по побутовому споживачу за відповідний календарний місяць визначається за граничними об'ємами споживання природного газу населенням, визначеними у додатку 10 до цього Кодексу.

Суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що ОСОБА_1. установлено фактичний об'єм споживання природного газу за граничними об'ємами споживання природного газу населенням з порушенням норм чинного законодавства.

Таким чином, задоволення вимог позивача в частині визнання незаконним та скасування рішення комісії з розгляду акту про порушення, зумовлює повторне вирішення питання відповідачем про встановлення приладу обліку у спірному приміщенні, а відтак відсутні правові підстави для визначення позивачу обсягу споживання природного газу згідно граничних об'ємів.

Відповідно до статті 5 ЦПК України застосовуваний судом спосіб захисту цивільного права має відповідати критерію ефективності. Тобто цей спосіб має бути дієвим, а його реалізація повинна мати наслідком відновлення порушеної майнових або немайнових прав та інтересів управомоченої особи.

За ч. 2 ст. 5 ЦПК у випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

Зокрема, в абзаці 3 пункту 5 глави 4 розділу ІХ Кодексу вказано, що оператор ГРМ в установленому законодавством порядку передає інформацію про об'єм та обсяг розподіленого споживачу (спожитого ним) природного газу за відповідний період до оператора ГТС з метою її використання суб'єктами ринку природного газу, у тому числі постачальником споживача. Визначені за умовами цієї глави та договору розподілу природного газу об'єми та обсяги розподілу та споживання природного газу є обов'язковими для їх використання у взаємовідносинах між побутовим споживачем та його постачальником.

Апеляційний суд, враховуючи положення ст.. 5 ЦПК України , приходить до висновку, що застосований судом першої інстанції спосіб захисту цивільного права позивача такий як зобов'язання ПАТ «Запоріжгаз» поновити нарахування оплати за використаний природний газ за нормами споживання, встановленими постановою Кабінету Міністрів України №203 від 23 березня 2016 року, а саме 7,1 куб.метрів на одну зареєстровану особу на місяць до вирішення питання зі встановленням лічильника газу відповідно до Закону України «Про забезпечення комерційного обліку природного газу», не відповідає критерію ефективності.

Встановивши, що плата за природний газ нараховувалась позивачеві за граничними об'ємами споживання природного газу населенням згідно з додатком № 10 до Кодексу газорозподільних систем без належних на те правових підстав, судова колегія приходить до висновку, що зобов'язання ПАТ «Запоріжгаз» здійснити перерахунок спожитого природного газу із застосуванням норми споживання природного газу, починаючи з 17 листопада 2016 року, не суперечить закону.

З мотивів, викладених вище, рішення суду першої інстанції в частині зобов'язання ПАТ «Запоріжгаз» поновити по об'єкту побутового споживача ОСОБА_1 нарахування оплати за використаний природний газ за нормами споживання, встановленими постановою Кабінету Міністрів України №203 від 23 березня 2016 року, а саме 7,1 куб. метрів на одну зареєстровану особу на місяць, до вирішення питання зі встановленням лічильника газу відповідно до Закону України «Про забезпечення комерційного обліку природного газу» підлягає зміні шляхом зазначення в резолютивній частині рішення - «зобов'язати ПАТ «Запоріжгаз» здійснити перерахунок спожитого споживачем ОСОБА_1 природного газу з урахуванням скасування рішення комісії з розгляду актів про порушення ПАТ «Запоріжгаз» від 19.01.2017 року, із застосуванням норми споживання природного газу, починаючи з 17 листопада 2016 року», в решті рішення суду першої інстанції - залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 374, 376, 382-384 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Запоріжгаз» задовольнити частково.

Рішення Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 03 серпня 2018 року у цій справі в частині зобов'язання ПАТ «Запоріжгаз» поновити по об'єкту побутового споживача ОСОБА_1 нарахування оплати за використаний природний газ за нормами споживання, встановленими постановою Кабінету Міністрів України №203 від 23 березня 2016 року, а саме 7,1 куб. метрів на одну зареєстровану особу на місяць, до вирішення питання зі встановленням лічильника газу відповідно до Закону України «Про забезпечення комерційного обліку природного газу» змінити:

«Зобов'язати публічне акціонерне товариство по газопостачанню та газифікації «Запоріжгаз» здійснити перерахунок спожитого споживачем ОСОБА_1 природного газу з урахуванням скасування рішення комісії з розгляду актів про порушення ПАТ «Запоріжгаз» від 19.01.2017 року, із застосуванням норми споживання природного газу, починаючи з 17 листопада 2016 року».

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена протягом тридцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 23 січня 2019 року.

Головуючий О.М. Кримська

Судді: А.В. Дашковська

В.Ю. Бєлка