Справа № 487/2966/17
Провадження № 6/487/21/19
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.01.2019 року м. Миколаїв

Заводський районний суд м. Миколаєва у складі: головуючої: судді Павлової Ж.П., за участі секретаря Ігнатьєва А.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Миколаєві подання приватного виконавця виконавчого округу Миколаївської області ОСОБА_1 про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_2,

В С Т А Н О В И В :

10.01.2019 року приватний виконавець виконавчого округу Миколаївської області ОСОБА_1 звернувся до суду із поданням про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_2.

В обґрунтування подання зазначив, що у нього на виконанні перебуває виконавче провадження № 54979674 з примусового виконання виконавчого документа, а саме: виконавчий лист виданий 20.10.2017 року Заводським районним судом м.Миколаєва про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 боргу в загальному розмірі 557520,00 грн.

Виконавче провадження відкрито 23.07.2017 року.

Станом на теперішній час рішення суду боржником не виконано.

Посилаючись на викладені обставини, приватний виконавець виконавчого округу Миколаївської області ОСОБА_1 просив суд тимчасово обмежити у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_2.

В судове засідання приватний виконавець виконавчого округу Миколаївської області ОСОБА_1 не зявився, просив розглянути подання за його відсутності, подання підтримує у повному обсязі.

Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до наступного.

У судовому засіданні встановлено, що на виконанні у приватного виконавця виконавчого округу Миколаївської області ОСОБА_1 перебуває виконавче провадження № 54979674 з примусового виконання виконавчого документа, а саме виконавчого листа виданого Заводським районним судом м.Миколаєва 20.10.2017 року про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 суму боргу в розмірі 20000,00 доларів США, що в гривневому еквіваленті складає 552000,00 грн. та судовий збір в розмірі 5520,00 грн.

Постановою від 23.10.2017 року відкрито виконавче провадження по даній справі.

Відповідно до інформації, наданої Регіональним сервісним центром МВСУ в Миколаївській області, за ОСОБА_2 зареєстрований транспортний засіб, а саме автомобіль NISSAN X TRAIL (державний номер НОМЕР_1).

20.11.2017 року приватним виконавцем винесено постанову про арешт майна боржника, якою накладено арешт на транспортний засіб, а саме автомобіль NISSAN X TRAIL (державний номер НОМЕР_1).

21.11.2017 року приватним виконавцем винесено постанову про арешт майна боржника, якою накладено арешт на все майно, що належить боржнику, цінності, та інше майно боржника, що знаходиться на зберіганні в банківській установі, у тому числі в індивідуальному банківському сейфі.

07.12.2017 року приватним виконавцем винесено постанову про розшук майна боржника, а саме: автомобілю NISSAN X TRAIL (державний номер НОМЕР_1).

10.01.2017 року приватним виконавцем здійснено вихід за адресою м. Миколаїв, вул. Озерна 9Д у Заводському районі та виявлено транспортний засіб NISSAN X TRAIL (державний номер НОМЕР_1), що належить боржнику ОСОБА_2 та оголошено в розшук постановою приватного виконавця від 07.12.2017 року. З метою складення постанови про опис та арешт майна та забезпечення громадського порядку було викликано поліцію, одночасно викликано представників ДП «Сетам» для передачі майна на відповідальне зберігання. Через деякий час на автостоянку прибули ОСОБА_2, ОСОБА_4 в супроводі інших невідомих осіб, які своїми діями чинили опір приватному виконавцю під час примусового виконання рішення суду. Представники патрульної поліції не припинили виявлене кримінальне правопорушення, передбачене ст. 342 КК України та одночасно відмовились забезпечити доступ евакуатора ДП «Сетам» на територію автостоянки та не викликали власний. Слідчий Заводського РВ ГУНП ОСОБА_5 повідомила, що транспортний засіб NISSAN X TRAIL (державний номер НОМЕР_1) не затримує і ОСОБА_2 може їхати. Таким чином здійснити опис та арешт майна і передати не відповідальне зберігання неможливо.

10.01.2018 року слідчим Заводського РВ ГУНП ОСОБА_5 прийнято заяву приватного виконавця про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст. 382 КК України ОСОБА_2 та ОСОБА_4

06.02.2018 року на адресу приватного виконавця надійшов лист від Прокуратури Миколаївської області, яким повідомлено, що 10.01.2018 року слідчим Заводського ВП ГУ НП в Миколаївській області внесено відомості до ЄРДР та розпочато досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000161 за ч. 1 ст. 382 КК України відносно ОСОБА_2

08.02.2018 року приватним виконавцем отримано ОСОБА_4 з Єдиного державного реєстру досудових розслідувань номер кримінального провадження 0000161 відносно ОСОБА_2, направленого Заводським відділом Головного управлінням Національної поліції в Миколаївській області.

11.04.2018 року приватним виконавцем винесено постанову про арешт коштів боржника, якою накладено арешт на всі грошові кошти в будь якій грошовій одиниці та валюті, що містяться на всіх рахунках, у всіх банківських та інших фінансових установах, та про арешт майна боржника. Відповідно до зворотнього повідомлення Укрпошти вказані документи отримані боржником власноручно 18.04.2018 року.

17.08.2018 року приватним виконавцем на адресу ОСОБА_2 направлена вимога надати декларацію про доходи та майно божника, яку боржник утримала 22.09.2018 року особисто відповідно до зворотнього повідомлення Укрпошти.

За повідомленням Державної міграційної служби України ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП НОМЕР_2, має паспорт громадянина України для виїзду за кордон: серія FC № 100507, виданий 25.12.2015 року.

Рішенням Пятого апеляційного адміністративного суду від 07.11.2018 року по справі 814/326/18 зобовязано Головне управління Національної поліції в Миколаївській області вчинити відповідні дії щодо розшуку та затримання транспортного засобу NISSAN X TRAIL (державний номер НОМЕР_1).

20.12.2018 року боржник особисто ознайомилась з матеріалами виконавчого провадження та отримала відповідні копії.

Відповідно до ст. 3 Конституції України - людина, її життя і здоров'я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов'язком держави, що здійснюється нею через систему відповідних державних органів, а також судів.

Відповідно до ст. 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишити територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Згідно зі ст. 2 Протоколу №4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) та ст. 12 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права (далі - Пакт), кожна людина є вільною у виборі місця перебування і вправі покидати будь-яку країну, включаючи свою власну.

Згадані вище права не можуть бути об'єктом ніяких обмежень, крім тих, які передбачено законом, або які є необхідними для охорони державної безпеки, громадського порядку, здоров'я чи моральності населення, прав і свобод інших осіб.

Фізична особа, яка досягла шістнадцяти років, має право на вільний самостійний виїзд за межі України і може бути обмежена у здійсненні права на пересування лише у випадках, встановлених законом.

Порядок здійснення права громадян України на виїзд з України і в'їзд в Україну, порядок оформлення документів для зарубіжних поїздок, випадки тимчасового обмеження права громадян на виїзд з України, порядок вирішення спорів у цій сфері регулюється Законом України від 21 січня 1994 року «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» (з наступними змінами та доповненнями).

Згідно ст. 1 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» від 21 січня 1994 року громадянин України має право виїхати з України, крім випадків, передбачених цим Законом, та в'їхати в Україну.

Так, положеннями ст. 6 цього Закону України встановлено, що право громадянина України на виїзд з України може бути тимчасово обмежено у випадках, якщо діють неврегульовані аліментні, договірні чи інші невиконані зобов'язання - до виконання зобов'язань, або розв'язання спору за погодженням сторін у передбачених законом випадках, або забезпечення зобов'язань заставою, якщо інше не передбачено міжнародним договором України.

І змісту ст. 441 ЦПК України вбачається, що тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути застосоване судом як захід забезпечення виконання судового рішення.

Суд може постановити ухвалу про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України фізичної особи, яка є боржником за невиконаним нею судовим рішенням, на строк до повного виконання такого судового рішення.

Ухвала про тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути постановлена за поданням державного або приватного виконавця, яким відкрито відповідне виконавче провадження. Суд негайно розглядає таке подання без повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного (приватного) виконавця.

Таким чином, аналіз перелічених норм законів дає підстави стверджувати, що необхідною умовою для застосування тимчасового обмеження у виїзді за кордон є встановлення факту умисного ухилення боржника - фізичної особи від виконання зобов'язань за рішенням суду.

Згідно з положеннями ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

З урахуванням вищенаведених вимог законодавства, саме приватний виконавець зобов'язаний довести навмисне або інше свідоме невиконання боржником рішення суду, коли виконати цей обов'язок у нього є всі реальні можливості і цьому не заважають будь-які незалежні від нього об'єктивні обставини.

Проте, належних та допустимих доказів того, що боржник ОСОБА_2 має намір ухилятись або ухиляється від виконання судових рішень шляхом вчинення дій, які унеможливлюють чи ускладнюють виконання судових рішень, або безпідставно не з'являється на виклики приватного виконавця та умисно ухиляється від виконання покладених на нього обов'язків, суду не надано.

З урахуванням викладеного та вимог чинного законодавства, суд вважає, що підстави для задоволення подання відсутні, що не перешкоджає приватному виконавцю у разі надання необхідних доказів та зміни обставин звернутися з відповідним поданням до суду.

На підставі викладеного, у відповідності до ст. 5 Закону України «Про виконавче провадження», п. 5 ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України та в'їзду в Україну громадян України», суд вважає за необхідне у задоволенні подання відмовити.

Керуючись ст. 5,6 Закону України «Про виконавче провадження», ст. ст. 431, 441 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

У задоволенні подання приватного виконавця виконавчого округу Миколаївської області ОСОБА_1 про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_2 - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги до Миколаївського апеляційного суду через Заводський районний суд м. Миколаєва протягом 15 днів з дня її проголошення.

Суддя: Ж.П.Павлова