ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
____________________________________________________________________
Провадження № 22-ц/4820/2066/19
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 листопада 2019 року м. Хмельницький

Хмельницький апеляційний суд в складі

колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ

Корніюк А.П. (суддя - доповідач), П`єнти І.В., Талалай О.І.

секретар судового засідання Садік Н.Д.

за участю представників учасників справи

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу №686/29201/18 за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 17 жовтня 2019 року (суддя Чевелюк З.А., повне судове рішення складено 18 жовтня 2019 року) у справі за поданням старшого державного виконавця Першого відділу державної виконавчої служби міста Хмельницький Головного територіального управління юстиції Мірошнікової Валентини Русланівни про звернення стягнення на незареєстроване нерухоме майно.

Заслухавши доповідача, пояснення представників учасників, дослідивши доводи апеляційної скарги і матеріали справи, суд

в с т а н о в и в:

У жовтні 2019 року старший державний виконавець Першого відділу державної виконавчої служби міста Хмельницький Головного територіального управління юстиції Мірошнікова В.Р. звернулась до суду з поданням про звернення стягнення на незареєстроване нерухоме майно боржника ОСОБА_2 , а саме земельні ділянки загальною площею по 0,06 га кожна для ведення садівництва, що знаходяться на території Ружичанської сільської ради Хмельницького району Хмельницької області в Садівничому товаристві «Надія» та належать боржнику на праві власності.

Подання мотивовано тим, що на виконанні Першого відділу державної виконавчої служби міста Хмельницький Головного територіального управління юстиції перебуває зведене виконавче провадження №59304712 до складу якого входить: - ВП №56607510 про стягнення солідарно на користь ПАТ "ВТБ Банк" в особі ХФ ПАТ «ВТБ Банк» (згідно ухвали Хмельницького міськрайонного суду від 24.06.2016 року замінено стягувача ПАТ «ВТБ Банк» на його правонаступника ОСОБА_1 ) з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 заборгованості в сумі 8684765,16 грн. судового збору в сумі 3219 грн. та витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу в сумі 12 грн. та ВП №58965690 з примусового виконання виконавчого листа №686/29201/18-ц від 28.03.2019 про стягнення з ОСОБА_2 на користь Хмельницьктеплокомуненерго заборгованості за послуги теплопостачання в сумі 28661,60 грн.

Станом на 08.10.2019 року заборгованість за вказаними виконавчими провадженнями не погашена та її загальний розмір по зведеному виконавчому провадженню становить 8 984 042,34 грн.

В ході примусового виконання рішення суду державним виконавцем було виявлено нерухоме майно, а саме: земельні ділянки загальною площею по 0,06 га кожна для ведення садівництва, що знаходяться на території Ружичанської сільської ради Хмельницького району Хмельницької області в Садівничому товаристві «Надія», що належать ОСОБА_2 на праві власності згідно договору купівлі-продажу земельної ділянки від 07.11.2003 року, виданого державним нотаріусом Хмельницького районного державного нотаріального округу Терлич О.Л., зареєстрованого в реєстрі №1-1995 та на підставі акту на право власності серії ХМ№000580 від 01.03.1995 року, виданого Ружичанською сільською радою.

Відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна зазначене нерухоме майно не було належним чином зареєстроване у встановленому законом порядку та відсутній запис щодо його належності боржнику.

Тому враховуючи значний розмір зобов`язань боржника, тривалість часу ухилення від виконання судових рішень та той факт, що ухилення боржника тягне за собою порушення прав та інтересів стягувачів, а також завдає шкоди інтересам держави, оскільки судове рішення не виконуються, державний виконавець просив подання задовольнити.

Ухвалою Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 17 жовтня 2019 року у задоволенні подання відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеною ухвалою ОСОБА_1 оскаржив її в апеляційному порядку, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права. В обґрунтування скарги зазначив, що відмовляючи у задоволенні подання державного виконавця з підстав відсутності доказів належності боржнику земельних ділянок суд безпідставно не врахував додані до матеріалів справи копію Державного акту серії ХМ №000580 від 01.03.1995 року та договір купівлі-продажу земельної ділянки, що призвело до постановлення незаконної ухвали. Апелянт вважає помилковими висновки суду про те, що спірні земельні ділянки є спільною сумісною власністю подружжя, адже земельна ділянка, яка була отримана ОСОБА_2 в рамках приватизації в силу положень статей 6, 17 ЗК України 1992 року, ст. 22 КпШС, Декрету Кабінету Міністрів України від 26.12.1992 року №15 «Про приватизацію земельних ділянок» та Порядку передачі земельних ділянок у приватну власність громадян, які були чинними на час приватизації боржником земельної ділянки є його особистою власністю та не підлягає виділу. Що стосується земельної ділянки, придбаної ОСОБА_2 на підставі договору купівлі-продажу, то будь-яких доказів того, що вона була придбана в період шлюбу та, що шлюб не було розірвано або поновлено з 1977 по 2008 р матеріали справи не містять. Апелянт також вважає необґрунтованими посилання суду щодо неотримання боржником постанови про відкриття виконавчого провадження та викликів державного виконавця, адже ОСОБА_2 є обізнаним із матеріалами виконавчих проваджень та боргами, отримував усі документи виконавчих проваджень та неодноразово їх оскаржував, зокрема і вказану постанову. Тому, апелянт просить суд скасувати оскаржувану ухвалу та постановити нове судове рішення, яким подання державного виконавця задоволити в повному обсязі.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_2 погоджується із ухвалою суду першої інстанції та просить залишити її без змін, а апеляційну скаргу без задоволення. Вважає, що апелянт не довів факту порушення судом його прав та інтересів, а доводи апеляційної скарги носять характер формальних міркувань, тому не можуть слугувати достатньою та обґрунтованою підставою для скасування правильного по суті судового рішення.

Представник ОСОБА_1 ОСОБА_4 та представник Першого ВДВС м. Хмельницький ГТУЮ у Хмельницькій області Мірошнікова В.Р. підтримали апеляційну скаргу з підстав у ній наведених.

Представник ОСОБА_2 ОСОБА_5 заперечив проти доводів апеляційної скарги та просить оскаржуване судове рішення залишити без змін.

ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до суду не з`явились, хоча про день і час розгляду справи повідомлені належним чином, про причини неявки суд не повідомили.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, пояснення представників учасників справи, дослідивши матеріали справи дійшла до висновку, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення виходячи з наступного.

Відповідно до положень пункту 2 частини 1 статті 374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. (ч. 1 ст. 263 ЦПК України).

Зазначеним вимогам закону оскаржуване судове рішення в повній мірі не відповідає.

Так, відповідно до ст.129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України і судове рішення є обов`язковим до виконання.

У пункті 9 ст.129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов`язковість рішень суду.

Положеннями ч. 1 ст.18 ЦПК України визначено, що судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Отже, виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Судом першої інстанції вірно встановлено та підтверджується матеріалами справи, що на примусовому виконанні у Першому відділі державної виконавчої служби міста Хмельницький Головного територіального управління юстиції перебуває зведене виконавче провадження №59304712 до складу якого входить: - ВП №56607510 про стягнення солідарно на користь ПАТ "ВТБ Банк" в особі ХФ ПАТ «ВТБ Банк» (згідно ухвали Хмельницького міськрайонного суду від 24.06.2016 року замінено стягувача ПАТ «ВТБ Банк» на його правонаступника ОСОБА_1 ) з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 заборгованості в сумі 8684765,16 грн., судового збору в сумі 3219 грн. та витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу в сумі 12 грн. та ВП №58965690 з примусового виконання виконавчого листа №686/29201/18-ц від 28.03.2019 про стягнення з ОСОБА_2 на користь Хмельницьктеплокомуненерго заборгованості за послуги теплопостачання в сумі 28661,60 грн. (а.с.130).

14.06.2018 року старшим державним виконавцем у відповідності до вимог Закону України «Про виконавче провадження» винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № 56607510, зобов`язано боржника подати декларацію про доходи та майно та попереджено про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей та копію цієї постанови направлено сторонам виконавчого провадження (а.с. 121 -126).

14.06.2018 року постановою старшого державного виконавця накладено арешт на все нерухоме майно, що належить боржнику ОСОБА_2

Постановою державного виконавця Мірошнікової В.Р. від 18.02.2019 року знято арешт з майна боржника ОСОБА_2 та постановою від 18.02.2019 року цього ж виконавця накладено арешт на все нерухоме майно, окрім земельної ділянки площею 0,15га., що розташована АДРЕСА_1 , кадастровий номер :01:013:0011 з цільовим призначенням для індивідуального житлового, гаражного і дачного будівництва (а.с. 133 - 135).

Як вбачається із матеріалів справи (а.с. 112 - 120) згідно даних автоматизованої інформаційної системи ІС ДП «НАІС» (27) станом на 14.08.2019 року за боржником транспортні засоби не зареєстровано; боржник ОСОБА_2 на обліку в органах ДПС не перебуває; ОСОБА_2 перебуває на обліку в ГУ ПФУ в Хмельницькій області, розмір пенсії 2418,49 грн.; ОСОБА_2 відкритих рахунків у АТ «УкрСиббанк», АТ «Райффайзен Банк Аваль», ПАТ «ЕксімБанк», АТ КБ «ПриватБанк» не має.

Судом встановлено, що боржником ОСОБА_2 судові рішення не виконуються. Доказів протилежного представником боржника суду надано не було.

Судом першої інстанції вірно встановлено, що в результаті проведення державним виконавцем виконавчих дій з`ясовано наявність у власності боржника ОСОБА_2 нерухомого майна, а саме: двох земельних ділянок площею по 0,06 га. кожна з цільовим призначенням для ведення садівництва, що знаходяться за адресою Ружичанська сільська рада Садівниче товариство «Надія», що підтверджується копією договору купівлі - продажу земельної ділянки від 07.11.2003 року, посвідченого державним нотаріусом Хмельницького районного державного нотаріального округу Терлич О.Л. та копією Державного акту на право власності серії ХМ № 000580 від 01.03.1995 року, виданого Ружичанською сільською радою (а.с. 104 - 105).

Також встановлено, що ОСОБА_2 та ОСОБА_6 перебували у шлюбі з 1977 року по 2008 рік, що підтверджується засвідченими копіями свідоцтв про одруження та розірвання шлюбу (а.с. 151 - 152).

Відмовляючи у задоволенні подання державного виконавця про звернення стягнення на нерухоме майно боржника, право власності на яке не зареєстровано в установленому законом порядку, суд першої інстанції виходив з того, що в поданні не зазначено і не надано доказів про належність боржнику спірного нерухомого майна на час звернення до суду; частка у спільному майні не виділена; відсутні докази про вручення боржнику копії постанови про відкриття виконавчого провадження, про отримання ним викликів до відділу ДВС; не надано доказів, що дії боржника перешкоджають повному та своєчасному вчиненню виконавчих дій.

Колегія суддів апеляційного суду із вказаними висновками суду першої інстанції в повному обсязі не погоджується, оскільки вони не відповідають встановленим по справі обставинам та не ґрунтуються на вимогах чинного законодавства.

Так, відповідно до ч. 10 ст.440 ЦПК України питання про звернення стягнення на нерухоме майно боржника, право власності на яке не зареєстровано в установленому законом порядку, під час виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішуються судом за поданням державного виконавця, приватного виконавця.

В силу положень ч. 1 ст. 48 Закону України "Про виконавче провадження" (далі - Закону) звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні (списанні коштів з рахунків) та примусовій реалізації. Про звернення стягнення на майно боржника виконавець виносить постанову.

Стягнення за виконавчими документами звертається в першу чергу на кошти боржника у національній та іноземній валютах, інші цінності, у тому числі на кошти на рахунках боржника у банках та інших фінансових установах (частини 2 статті 48 Закону ).

Згідно з ч. 5 ст. 48 Закону у разі відсутності у боржника коштів та інших цінностей, достатніх для задоволення вимог стягувача, стягнення невідкладно звертається також на належне боржнику інше майно, крім майна, на яке згідно із законом не може бути накладено стягнення. Звернення стягнення на майно боржника не зупиняє звернення стягнення на кошти боржника. Боржник має право запропонувати види майна чи предмети, які необхідно реалізувати в першу чергу. Черговість стягнення на кошти та інше майно боржника остаточно визначається виконавцем.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 53 Закону виконавець має право стягнення на майно боржника, що перебуває в інших осіб, а також на майно, що належать боржнику від інших осіб. Після надходження відомостей про наявність боржника виконавець проводить опис такого майна, накладає на нього арешт, вилучає і реалізує в установленому цим Законом порядку.

Згідно з положеннями ст. 50 Закону звернення стягнення на об`єкти нерухомого майна здійснюється в разі відсутності в боржника достатніх коштів чи рухомого майна. При цьому в першу чергу звертається стягнення на окрему від будинку земельну ділянку, інше приміщення, що належать боржнику. В останню чергу звертається стягнення на житловий будинок чи квартиру, в якому фактично проживає боржник.

Разом із житловим будинком стягнення звертається також на прилеглу земельну ділянку, що належить боржнику.

У разі звернення стягнення на об`єкт нерухомого майна виконавець здійснює в установленому законом порядку заходи щодо з`ясування належності майна боржнику на праві власності, а також перевірки, чи перебуває це майно під арештом.

Після документального підтвердження належності боржнику на праві власності об`єкта нерухомого майна виконавець накладає на нього арешт та вносить відомості про такий арешт до відповідного реєстру у встановленому законодавством порядку. Про накладення арешту на об`єкт нерухомого майна, заставлене третім особам, виконавець невідкладно повідомляє таким особам.

У разі якщо право власності на нерухоме майно боржника не зареєстровано в установленому законом порядку, виконавець звертається до суду із заявою про вирішення питання про звернення стягнення на таке майно.

Встановлено, що за інформацією Відділу у Хмельницькому районі Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області у місцевому фонді документації із землеустрою Відділу у Хмельницькому районі документації із землеустрою на прізвище ОСОБА_2 на земельні ділянки площею по 0,06 га. кожна з цільовим призначенням для ведення садівництва, що знаходяться за адресою Ружичанська сільська рада Садівниче товариство «Надія» на підставі договору купівлі - продажу земельної ділянки від 07.11.2003 року, посвідченого державним нотаріусом Хмельницького районного державного нотаріального округу Терлич О.Л. та Державного акту на право власності серії ХМ № 000580 від 01.03.1995 року, виданого Ружичанською сільською радою відсутні (а.с.107).

Відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна вбачається, що відомості щодо реєстрації права власності ОСОБА_2 на зазначені земельні ділянки відсутні (а.с.131, 133 - 135).

Слід зазначити, що земельна ділянка - як об`єкт цивільних прав має бути індивідуально-визначеним нерухомим майном, оскільки являє собою таку частину земної поверхні, яка має встановлені та посвідчені у рамках публічної процедури землеустрою замкнені межі, а отже установлене місце розташування та площу, є об`єктом права власності та характеризується наявністю цільового призначення, що може бути зміненим у встановленому законодавством порядку.

Як слідує із листа директора Хмельницької філії ДП «Сетам» за № 1845/38-09-18 від 12.11.2018 року (а.с.73) у заявках начальника Першого відділу ДВС м. Хмельницький ГТУЮ у Хмельницькій області з метою внесення в Систему інформації про реалізацію земельних ділянок площею 0,06га., що знаходяться: Хмельницька область, Хмельницький район, Ружичанська сільська рада, садівниче товариство «Надія» , що належать на праві власності ОСОБА_2 відсутня інформація щодо присвоєння земельним ділянкам, які підлягають реалізації, кадастрових номерів.

З огляду на викладене за відсутності ідентифікаційних даних про земельні ділянки, що перебувають у власності боржника ОСОБА_2 реалізація вказаного нерухомого майна в рамках виконавчого провадження не вбачається можливими.

Встановлено, що оцінка спірних земельних ділянок проведена експертом (а.с. 100, 103).

Перевіривши доводи апеляційної скарги та надавши оцінку наданим державним виконавцем доказам, колегія суддів приходить до висновку про обґрунтованість доводів подання щодо ухилення боржника ОСОБА_2 від виконання зобов`язань та вжиття виконавцем усіх передбачених законом заходів для примусового виконання зведеного виконавчого провадження.

Також, судова колегія вважає за доведеним направлення державним виконавцем та отримання ОСОБА_2 постанови про відкриття виконавчого провадження від 14.06.2018 року, адже зазначена постанова оскаржувалася боржником в судовому порядку і ухвалою Хмельницького міськрайонного суду від 24.09.2018 року скаргу ОСОБА_2 на дії державного виконавця Першого відділу ДВС Шершелюка А.Ю. на підставі п. 5 ч. 1 ст. 257 ЦПК України залишено без розгляду ( а.с. 168-171).

А тому доводи апеляційної скарги в частині помилкового висновку суду першої інстанції про те, що боржник не отримував постанови про відкриття виконавчого провадження є такими, що заслуговують на увагу.

Разом з тим, за загальним правилом статті 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Судом першої інстанції вірно встановлено, що ОСОБА_2 з 06 лютого 1997 року по 30 січня 2008 року перебував у зареєстрованому шлюбі із ОСОБА_6 (а.с.151 - 152).

Відмовляючи у задоволенні подання в частині звернення стягнення на земельну ділянку, що належить ОСОБА_2 на підставі договору купівлі - продажу земельної ділянки від 07.11.2003 року, суд першої інстанції вірно виходив з того, що зазначене майно придбано в період шлюбу, а відповідно до положень ст.ст. 68, 69 СК України розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу.

На думку колегії суддів, відмовляючи у зверненні стягнення на земельну ділянку, власником якої відповідно до Державного акту на право власності серії ХМ №000580 від 01.03.1995 року є боржник, суд першої інстанції не врахував, що це нерухоме майно є особистою приватною власністю останнього, адже відповідно до положень статей 6, 17 ЗК України 1992 року, Декрету Кабінету Міністрів України від 26 грудня 1992 року N 15 "Про приватизацію земельних ділянок", Порядку передачі земельних ділянок у приватну власність громадян (затверджений наказом Державного комітету України по земельних ресурсах від 15 лютого 1993 року N 10) і ст. 22 КпШС України, які були чинними на час приватизації ОСОБА_2 спірної земельної ділянки, земельна ділянка, одержана громадянином у період шлюбу в приватну власність для будівництва та обслуговування жилого будинку й господарських будівель, ведення особистого підсобного господарства, садівництва, дачного і гаражного будівництва, є його власністю, а не спільною сумісною власністю подружжя, оскільки йдеться не про майно, нажите подружжям у шлюбі, а про одержану громадянином частку у земельному фонді.

А тому доводи апеляційної скарги щодо порушення судом норм матеріального права, а саме ст.ст. 6, 17 ЗК України 1992 року, Декрету Кабінету Міністрів України від 26 грудня 1992 року N 15 "Про приватизацію земельних ділянок", Порядку передачі земельних ділянок у приватну власність громадян і ст. 22 КпШС України є такими, що заслуговують на увагу.

Постановляючи оскаржувану ухвалу, суд першої інстанції на зазначені обставини уваги не звернув, тому прийшов до передчасного висновку про відмову в повному обсязі в задоволенні подання державного виконавця.

З огляду на вищенаведене судова колегія вважає, що подання державного виконавця підлягає до часткового задоволення в частині звернення стягнення на земельну ділянку, власником якої на підставі Державного акту на право власності серії ХМ №000580, виданого Ружичанською сільською радою 01.03.1995 року є ОСОБА_2 , а оскаржуване судове рішення - підлягає до скасуванню в частині зазначеної земельної ділянки із ухваленням нового судового рішення в цій частині.

Керуючись ст.ст. 374, 376, 382 - 384, 389, 390 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Ухвалу Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 17 жовтня 2019 року в частині відмови у зверненні стягнення на земельну ділянку загальною площею 0,06 га. для ведення садівництва, що знаходиться на території Ружичанської сільської ради Хмельницького району Хмельницької області в Садівничому товаристві «Надія» та належить боржнику на праві власності на підставі акту на право власності серії ХМ №000580 від 01.03.1995 року, виданого Ружичанською сільською радою скасувати та ухвалити в цій частині нове судове рішення.

Звернути стягнення на нерухоме майно - земельну ділянку загальною площею 0,06 га. для ведення садівництва, що знаходиться на території Ружичанської сільської ради Хмельницького району Хмельницької області в Садівничому товаристві «Надія», що належить ОСОБА_2 (місце реєстрації: АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на підставі акту на право власності серії ХМ №000580, виданого Ружичанською сільською радою 01.03.1995 року.

В решті ухвалу Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 17 жовтня 2019 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення виготовлено 03 грудня 2019 року.

Судді (підпис) А.П. Корніюк

(підпис) І.В. П`єнта

(підпис) О.І.Талалай

Згідно з оригіналом

Суддя А.П. Корніюк