КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/824/1897/2019 Доповідач 2 інстанція - Кулішенко Ю.М.
П О С Т А Н О В А

іменем України

06 березня 2019 року м.Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:

головуючого судді: Кулішенка Ю.М.,

суддів: Ігнатченко Н.В., Таргоній Д.О.

за участю секретаря: Зубленка Ю.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Київського апеляційного суду цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на ухвалу Святошинського районного суду м. Києва від 25 жовтня 2018 року про відмову в забезпеченні позову у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про поділ майна подружжя,

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2018 року ОСОБА_3 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_4 про поділ майна подружжя.

Разом з позовною заявою подала клопотання про забезпечення позову. Свої вимоги обґрунтовувала тим, що за час перебування у шлюбі відповідачем відкрито депозитні рахунки у банках: ПАТ «Укрсоцбанк», ПАТ «ПроКредит Банк», ПАТ «Сбербанк», ПАТ «Альфа - Банк», ПАТ «Універсал - Банк». Вважає, що існує реальна загроза того, що відповідач після отримання копії позовної заяви про поділ майна подружжя, може вжити заходів щодо руху коштів на рахунках, в тому числі їх зняття та виведення.

Просила накласти арешт на грошові кошти, розміщені на рахунках: ПАТ «Укрсоцбанк» № НОМЕР_1,НОМЕР_2; ПАТ «ПроКредит Банк» НОМЕР_3; ПАТ «Сбербанк» № НОМЕР_4,НОМЕР_5; ПАТ «Альфа Банк» № НОМЕР_6, № НОМЕР_7; ПАТ «Універсал Банк» « НОМЕР_8, НОМЕР_9 а також на будь - яких інших рахунках, відкритих на імя ОСОБА_4 в цих же банках.

Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 25 жовтня 2018 року в задоволені заяви про забезпечення позову відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним судовим рішенням ОСОБА_3 подала апеляційну скаргу та просила ухвалу скасувати, та ухвалити нове судове рішення, яким задовольнити клопотання про забезпечення позову та накласти арешти на вказані рахунки а також на будь- які рахунки, відкритті на ім»я ОСОБА_4 в цих же банках.

В обґрунтування зазначає, що оскаржувана ухвала суду необґрунтована і не містить посилань на відповідне законодавство. Обгрунтовуючи свою позицію суд першої інстанції посилається на ст. ст. 116-18 ЦПК України, що регулюють порядок забезпечення доказів а не позову. Також зазначає, що у позивача відсутня будь - яка інформація, щодо відкритих рахунків відповідачем у банках, що саме і стало підставою для звернення до суду з відповідним клопотанням. При відкритті банківських рахунків та розміщенню коштів на них згода другого подружжя не потрібна. Вважає, що ненадання суду доказів на підтвердження того, що перелічені в клопотанні рахунки належать відповідачу не є порушенням вимог ЦПК України і не могло бути підставою для відмови в задоволенні клопотання.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, перевіривши матеріали справи й обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відмовляючи в задоволені заяви про забезпечення позову суд першої інстанції виходив із того, що позивачем не надано доказів які б підтверджували належність перелічених рахунків саме відповідачу.

З вказаним висновком погоджується і колегія суддів виходячи з наступного:

Порядок вирішення питання про забезпечення позову регулюється положеннями ЦПК України.

Відповідно ч. 2 ст. 149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 150 ЦПК України позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Отже, законодавчо визначено, що при вирішенні питання про забезпечення позову шляхом накладення арешту на майно або грошові кошти, суд може накласти арешт лише на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві.

Тобто, суд в цій стадії має перевірити, яке конкретно майно чи грошові кошти належить відповідачеві і де вони знаходяться.

Саме з цією метою положеннями ч. 1 ст.151 ЦПК України передбачено, що у заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено зокрема: предмет позову та обґрунтування необхідності забезпечення позову; захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності; інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

З наведеного випливає, що відомості про те, на яке саме майно позивач просить накласти арешт, де це майно знаходиться, на яких рахунках, в якій сумі та в яких банківських установах перебувають грошові кошти відповідача є необхідними для забезпечення позову.

Разом з тим, звертаючись в суд із заявою про забезпечення позову шляхом накладення арешту на рахунки, належні відповідачу на праві власності, позивач не надала доказів, що рахунки належать саме йому.

Відсутність відомостей про рахунки відповідача та його вартість не дає змоги визначити співмірність засобів забезпечення позову із заявленими вимогами.

Крім того, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має, з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції вірно відмовив в задоволенні заяви ОСОБА_3 про забезпечення позову.

Відповідно ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 268, 367, 368, 374, 375, 381-383 ЦПК України суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргуОСОБА_3 залишити без задоволення.

Ухвалу Святошинського районного суду м. Києва від 25 жовтня 2018 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий:

Судді: